google/wiki40b huggingface dataset:
יעקב קטן

יעקב קטן (נולד ב-1936) הוא חוקר בתחום מחלות צמחים בפקולטה לחקלאות ברחובות. חתן פרס ישראל בחקלאות ומדעי הסביבה לשנת 2014.

ביוגרפיה

יעקב קטן נולד בבגדד שבעיראק, ב-1951 עלה לארץ ישראל יחד עם משפחתו. לאחר עלייתו הצטרף לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל" שם רכש השכלה חקלאית וסיים בהצטיינות. בשירותו הצבאי שירת בנח"ל ובמילואים שירת בשריון. הוא השתתף במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום כיפור. לאחר השירות הצבאי החל ללמוד בפקולטה לחקלאות ברחובות של האוניברסיטה העברית בירושלים שם רכש את ההשכלתו האקדמית בנושאי התמחותו. ב-1967 יצא לשנת מחקר באוניברסיטת המדינה של מישיגן כמלגאי פולברייט. ב-1969 קיבל תואר דוקטור. במהלך השנים 1969–1979 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית, פרופסור חבר, ופרופסור מן המניין. החל מ-1986 כיהן כראש המחלקה למחלות צמחים ומיקרוביולוגיה עד 1989 ובקדנציה שנייה בשנת 2001.
במהלך חייו חקר מחלות צמחים ומחלות שורשים הנגרמות על ידי פתוגנים של קרקע, ופיתח אמצעי הדברה שונים, ידידותיים לסביבה. ב-1976 פרסם יחד עם שלושה מתלמידיו - אביחיל (אבו) גרינברגר, ד"ר אבשלום (אבי) גרינשטין וחביב אלון - את עבודתם בפיתוח שיטת החיטוי הסולארי להדברת פגעי קרקע, על ידי שימוש באנרגיית השמש כתחליף לחומרי הדברה המזיקים לסביבה. שיטה זו הביאה להפחתה בשימוש בחומרים כגון מתיל ברומיד ששימשו לחיטוי קרקע באופן נרחב. השימוש בשיטה התפשט ב-70 מדינות בעולם.
כחלק מתפקידו כמורה ומרצה לימד קורסים בפקולטה לחקלאות וזכה להיות מורה מצטיין. מ-1966 פרסם יותר מ-200 מאמרים מדעיים. ב-1994 זכה בפרס על שם Milikan מטעם האוניברסיטה העברית על הצטיינות בהוראה. בין פרסיו הרבים, ניתן למנות את: עמית (חבר כבוד) של החברה הפיטופתולוגית האמריקאית (1991), Foreign Member של האקדמיה הרוסית למדעי החקלאות (1991), פרס רוטשילד (1994) ועמית של האגוד האמריקאי לקידום המדע (1997). ב-2003 זכה בפרס יקוב אריקסון של האקדמיה המדעית השוודית לחוקרים בתחום הפיטופתולוגיה, פרס בו זכו מתחילת חלוקתו ב-1959 ועד 2013, 11 חוקרים בלבד. בשנת 2004 זכה בפרס החברה הבינלאומית להגנת הצומח. כמו כן, הוענקו לו מדליות מטעם החברה הפורטוגלית להגנת הצומח. בשנת 2013 קיבל קטן את התואר Fellow מטעם החברה הבינלאומית לפיטופתולוגיה במסגרת הקונגרס הבינלאומי שנערך בבייג'ינג. בשנת 2014 הוענק לפרופ' קטן פרס ישראל לחקר החקלאות וחקר מדעי הסביבה לשנת תשע"ד.
ב-2004 לאחר יותר מ-30 שנות עבודה פרש ממקצועו, אך הוא המשיך בפעילותו: כתב מאמרים, השתתף בכנסים בינלאומיים, הרצאות לתלמידים ועבודות במחקרים. ביולי 2014 הוזמן לנאום בהרצאה המרכזית בכנס הבינלאומי לחיטוי קרקע שייתקיים באיטליה.
אנדריאה פוהריץ'

תחילת דרכו

בשנת 1947 סיים פוהריץ את לימודיו בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת נורת'ווסטרן, את ההתמחות ברפואה פנימית השלים ב"בית החולים פרמננטה" אשר בקליפורניה.
בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 היה פוהריץ קצין בצבא ארצות הברית, ובאותה תקופה הוא פעל לסירוגין עם מעבדות המחקר אדג'ווד ארסנל במחנה דטריק, תוך כדי שיתוף פעולה עם קצינים בכירים ובעלי תפקידים שונים, בעיקר מצד אנשי הפנטגון, ה-CIA, וכן המודיעין של הצי האמריקני.

מחקריו

פוהריץ היה ידוע כחוקר הפאראפסיכולוגי אשר הביא את אורי גלר לחקירה מדעית בארצות הברית, בנושאי היכולות השונות אשר נטענו על ידי גלר כעל טבעיות.
מבין הספרים הרבים שכתב פוהריץ, ניתן למצוא את הביוגרפיה התומכת של גלר בנושא העל טבעי, אותו חקר בעזרת יצחק בנטוב.
לפני מחקרו על אורי גלר, ביצע מחקר לטובת המדיום הברזילאי ז'ה אריגו. עם הזמן הוא פגש את המדיום ההולנדי פטר הורקוס, אותו הביא לארצות הברית להשתתף במחקרים מדעיים. כמו כן, הוא חקר את המדיום המקסיקני פצ'יטה.

המצאותיו

לפוהריץ היו יותר מ-50 פטנטים אשר הומצאו על ידיו, אך הידועים ביותר מהם היו הפטנטים המסייעים לשמיעה אצל אנשים אשר היו כבדי שמיעה.
כופח

כופח הוא מתקן קטן לאפייה ובישול מזמן התנאים. במקורות התנאיים מתואר המתקן כמשמש לחלופין לבישול או לאפייה, ניתן להניח עליו או בתוכו קדירה, ולאפות בו מין מאפה – "מאפה כופח". המתקן עשוי חרס, והוא בעל פתח – "עין של כופח". ממיעוט המקורות המתייחסים לכופח, ומסדר הופעתו במקורות, נראה שהיה משני בחשיבותו לכירה ולתנור, אולם חשוב יותר ממתקני האפייה 'רעפים' ו'יורות הערבים'.

זיהוי

כבר בזמן האמוראים זהות הכופח הייתה עמומה, ובתלמוד ביארו שמדובר בכירה קטנה עליה ניתן להניח קדרה אחת בלבד, ולא שתי קדרות כבכירה רגילה, ובאופן זה פרשו המפרשים. החוקרים בדורות האחרונים הציעו כמה זיהויים אפשריים לכופח. ג. דלמן זיהה את הכופח עם הטאבון המשמש במשק הבית הערבי המסורתי. ר. פרנקל סבר כי היו שני סוגי כופח – אחד המשמש לאפייה, והשני לבישול, ושניהם מתקנים ניידים. ט. דיקשטיין הציעה לזהות את הכופח עם אחד משני טיפוסי מתקנים שנמצאו בסמוך לתנור בחפירות מצדה. הראשון – מתקנים שכונו על ידי הארכאולוג "תנורי אפיה קטנים (טאבון)", הדומים בצורתם לתנור, אך ניתן לשפות על גבם גם קדרה. למתקנים אלו יש "עין" בצידם הקדמי. השני – כירות עגולות שנמצאו במצדה ובבית השרוף. כירות אלה מיועדות ככל הנראה לקדרה אחת. יש להן 'פטפוטים' (בליטות שנועדו להחזיק את הקדרה), וכאשר מכסים את הפתח הן יכולות לשמש לאפייה. לכירות אלה פתח עליון בלבד, ללא 'עין', אך ייתכן שה'עין' במקרה זה היא הפתח העליון, אותו מכסים או מגלים לפי הצורך.

הלכותיו

במשנה בשבת נקבע שכאשר מסיקים אותו ב'קש ובגבבא' (גבעולים וזרדים) דינו ככיריים – שדינם חמור פחות מתנור לעניין בישול בשבת. ואילו כאשר הוא מוסק בגפת (פסולת הזיתים) ובעצים – דינו כתנור שמחמירים בו מפאת חומו הרב. לדעת מפרשים, חלוקה זו נוצרת מכיוון שחומו של הכופח הוא באמצע – בין חום התנור הרב (בגלל צורתו (קונוס)) ובין חום הכירה שכתוצאה מרוחבה – הבלהּ מועט. ולכן כשמסיקים אותו בגפת ועצים – שבוערים זמן רב ולא מתכלים ויש חשש שיחתה בהם אזי החמירו בו לעשות דינו כתנור, משא"כ כשמסיקו בקש וגבבא – שנשרפים מהר ללא השארת גחלים שניתן לחתות בהם.
משרד ההגנה

משרד ההגנה או משרד הביטחון הוא המשרד הממשלתי האחראי על הצבא במדינות ריבוניות. בעבר, נהגו לקרוא למשרדים אלה בשם משרד המלחמה.
שר הביטחון הוא בדרך כלל אדם בעל תפקיד מפתח בקבינט הממשלתי.
מאז סוף המאה ה-18 כאשר הקבינטים התחילו להופיע הם נקראו לעיתים קרובות "משרד המלחמה", לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה במרבית המדינות השתנה השם של משרד המלחמה למשרד ההגנה, אם כי לעיתים יריבים של מדינה מכנים את משרד הביטחון שלה והשר העומד בראשו כמשרד המלחמה ושר המלחמה על אף שהשם שונה ואפילו אם מאז ומתמיד לא כונה המשרד בשם זה, כך נוהגות חלק ממדינות ערב וארגוני הטרור כלפי משרד הביטחון של ישראל. 
במרבית המדינות נחשב תפקיד שר ההגנה לחשוב ביותר מבחינה פוליטית, לפעמים, במיוחד במדינות לא דמוקרטיות הוא חשוב אף יותר משר החוץ. לעיתים, בפרט בתקופות מלחמה, ראש הממשלה מחזיק גם בתפקיד של שר ההגנה. במשטר צבאי, לרוב שר הביטחון הוא גם ראש הממשלה או ראש המטה הכללי.
ברוב המדינות הדמוקרטיות שר ההגנה יהיה אזרח, כאשר הצבא למעשה כפוף לאזרחים; אולם ישנן מדינות, בדרך כלל פחות דמוקרטיות, שבהן שר ההגנה לובש מדים והוא איש צבא. בישראל שר הביטחון הוא אזרח, אך פעמים רבות מדובר במי שהיה קצין בכיר, שזמן לא רב לאחר שפשט את מדיו מונה להיות שר הביטחון.
בן רודס

בנג'מין ג'יי. "בן" רודס (באנגלית: Benjamin J. "Ben" Rhodes; נולד ב-14 בנובמבר 1977) הוא איש צוות לשעבר בבית הלבן, ששירת כסגן ראש המועצה לביטחון לאומי עבור תקשורת אסטרטגית תחת נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנים 2009–2017, ושימש כיועץ בכיר במסגרת השיחות להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית ולחידוש היחסים עם קובה. הוא כיהן ככותב הנאומים הבכיר לאובמה מאז תחילת הקמפיין שלו ב-2007 ועד לסיום נשיאותו. רודס יהודי במוצאו.

ביוגרפיה

הוא נולד במנהטן, ניו יורק לאם יהודייה מניו יורק ולאב אפיסקופלי מטקסס. הוא סיים תואר ראשון באנגלית ובמדע המדינה באוניברסיטת רייס. ב-2002 סיים תואר שני בכתיבה קריאטיבית באוניברסיטת ניו יורק.
הוא נשוי לאן נוריס ולהם ילדה אחת, אלה הרפר. אחיו, דייוויד רודס, הוא נשיא CBS News.
צביקה זוכוביצקי

ביוגרפיה

זוכוביצקי שיחק בקבוצת הנוער של בית"ר יהודה ירושלים ובגיל 20 הגיע לקבוצת הבוגרים של בית"ר ירושלים, בעידודו של מאמן בית"ר דאז ארנסט וורמש, והחל לשחק בקבוצה כרץ ימני.
זוכוביצקי זכור במיוחד עקב שערו נגד קבוצת שמשון תל אביב בסוף עונת 1957/1958 בליגה א', אז הבקיע שער שהעלה את קבוצתו למקום הראשון בו נשארה עד תום העונה. עם זאת, בעונה זו הוקפאה הליגה ולכן לא העפילה הקבוצה בסיום העונה לליגה הבכירה. שער זכור נוסף היה נגד הפועל קריית חיים במשחק בו ניצחה בית"ר 5:1 בו כבש זוכוביצקי שער בבעיטה מ-40 מטר.
בשנים אלו דבק בו הכינוי "מקנזי" על שם כוכב הקולנוע בשנות ה-50 שהזכיר אותו במראהו.
זוכוביצקי שיחק בבית"ר ירושלים כ-10 עונות במצטבר, בהן רשם 150 הופעות ו-4 שערים.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל כיהן זוכוביצקי מספר שנים כמחליפו של מנהל הקבוצה אליעזר ריבלין לאחר שזה התפטר מתפקידו בדצמבר 1969.
בן-ציון פריימן

תולדות חייו

נולד בי"ב בטבת תרפ"ב לשלמה אליהו ולפייגה לבית שילדקרוט. אביו שימש כ"שמש" של קבר רחל בתקופת המנדט. הרב בן ציון היה הבכור מבין שבעה אחים. בכ' בטבת התקיימה ברית המילה, הסנדק היה הראי"ה קוק והמוהל היה הרב יוסף חיים זוננפלד.
הרב בן ציון פריימן נולד בחצר בתי מחסה בעיר העתיקה ובהמשך עברה משפחתו לרחוב אור החיים (רחוב הארמנים לשעבר). בצעירותו למד בת"ת "עץ חיים" ששכן באותם ימים בעיר העתיקה. בימי נערותו עד לנישואיו פעל בשורות האצ"ל והיה ממונה על הסליק שבבית כנסת החורבה, שם שימש אביו כגבאי.
נישא לשושנה לבית ברזל בט' בניסן תש"ב. לבני הזוג נולד בן יחיד בשם דוד.
בשנות השלושים לחייו החל לעבור בין ישיבות והיה שותף בהקמת מספר ישיבות תיכוניות וישיבות הסדר. בשנים אלה היה משמש כ'משיב' בישיבות רבות ומגוונות ועמד בקשר עם התלמידים שם. בין הישיבות שבהן לימד ולמד הן: ישיבת נתיב מאיר, ישיבת הכותל, ישיבת הגולן, ישיבת ברכת משה, ישיבת היכל אליהו, ישיבת מעלות, ישיבת פורת יוסף.
הרב בן ציון עסק בלימוד תורה כל ימיו אך לא העלה את חידושיו בספר, אמנם מקצת מחידושיו ראו אור בחוברות ובכתבי עת. בנוסף כתב הרב בן ציון שירה ותפילות שנדפסו גם הן בבמות שונות, לרוב בעילום שמו.
באחרית ימיו תקפה אותו מחלת הסרטן ממנה סבל כמה שנים עד פטירתו. הרב בן ציון פריימן נפטר בט' בכסלו תשנ"ו. בלוויתו ספדו לו הרב מרדכי אליהו, הרב יהודה עדס, הרב אביגדור נבנצל והרב דן סגל.
מה היה תפקידו של ר' בן ציון באותן ישיבות: לא ר"מ ולא מנהל, לא ראש ישיבה ולא משגיח, לא נושא משרה ולא בעל מעמד. רבים יתקשו ודאי להגדיר את מעמדו. לימים, כשנשאלה שאלה זו, היתה התשובה 'מופלא שבסנהדרין שלא היה מן המנין'
 (מתוך הספדו של הרב ישעיהו הדרי)
רבותיו:
הרב שמואל גדליה ניימן, בעל 'גידולי שמואל'.
מתלמידיו:
הרב אברהם אבא וינגורט.
הרב שאול דוד בוצ'קו.
רותם גפינוביץ

קבוצות

גדלה במודיעין. החלה לרכוב באופן תחרותי בגיל 12.5, תחילה, במסגרת קבוצת מצמן-דיסקונט בקטגוריית גיל 15-16. ולאחר מכן בקבוצת "500 ואט" בהדרכתו של אילן אולמן. בכל אחת מהשנים 2010, 2011 ו-2012 בילתה חלק מהעונה בבלגיה ורכבה שם במרוצים במדי קבוצות נוער מקומיות. ב-2010 אף ניצחה במרוץ בראבנצה פיל  בקטגוריית הנערות. ב-2012, בעת שרכבה עדיין בקבוצת 500 ואט, ייצגה את ישראל במרוץ הכביש באליפות העולם שהתקיימה בהולנד. ב-2013 הצטרפה לקבוצת הנשים הבלגית טופספורט פלאנדרן . במקביל, עברה ב-2013 להתאמן ולרכוב במרוצים בישראל בקבוצת IGP, בהדרכת צחי בויגן. באביב 2016 רכבה במסגרת הקבוצה ההולנדית Jos Feron Lady Force. במקביל ולאחר מכן, רכבה גם במסגרת נבחרת ישראל לנשים והייתה אחת המועמדות לייצג את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) (בסופו של דבר, ייצגה שני בלוך את ישראל באולימפיאדה). בסוף עונת 2016 פורסם כי גפינוביץ הוחתמה בקבוצה ההולנדית WM3 Pro Cycling שנוסדה לאחר פירוק קבוצת הצמרת ההולנדית Rabobank-Liv Woman Cycling Team שנחשבה לאחת הקבוצות הבכירות בעולם מרוצי אופני הכביש לנשים. בשורות WM3 Pro Cycling רוכבת גם מריאנה ווס, הנחשבת כאחת מהרוכבות הגדולות בהיסטוריה של הענף. גפינוביץ רכבה בשורות הקבוצה ההולנדית בעונות 2017 ו-2018 והוחתמה בסוף 2018, יחד עם אלופת ישראל, עומר שפירא , בקבוצה הגרמנית קניון-סראם (צר').
גלישה בפרטיות

גלישה בפרטיות או גלישה בסתר (באנגלית: Privacy mode) היא פיצ'ר המאפשר גלישה באינטרנט ללא שמירת המידע שהדפדפן אוגר, כגון היסטוריית גלישה, סיסמאות, מידע הנשמר בטפסים שהמשתמש ממלא (כלומר, לא קיימת השלמה אוטומטית שזוכרת איזה תוכן הכניס המשתמש), הורדות ו-Cookies. אופציה זו קיימת בדפדפנים רבים, ובהם Chrome, IE, Mozilla, Safari וכו'.

היסטוריה

בשנת 2005 פותח לראשונה פיצ'ר הגלישה בפרטיות ומאז החלו דפדפנים פופולריים להשתמש בפיצ'ר זה. בעבר, האפשרות לגלישה בפרטיות נעשתה רק דרך פיצ'ר שהוצמד לדפדפן והמשתמש יכול היה לבחור בעת הצורך. כיום, בנוסף לפיצ'ר, קיימים דפדפנים שבברירת המחדל שלהם קיימת הגדרה מובנית לגלישה בפרטיות מבלי שהמשתמש בחר בכך. רוב הדפדפנים מאפשרים לבחור את הגלישה בפרטיות כברירת מחדל עוד בתחילת השימוש בדפדפן.

בטיחות

גלישה בפרטיות לא חוסמת את הפרטיות באופן מוחלט וישנם מקורות שחשופים לתוכן אותו חיפש המשתמש כמו למשל, השרת שאליו מחובר המחשב, המעביד (במידה ומדובר במחשב בעבודה) והאתרים עצמם. 
האופציה לאיתור האתרים בהם גלש המשתמש אינה נחסמת בעת גלישה בפרטיות, ועדיין ניתן לדעת מאיזה מחשב גלש המשתמש על ידי החשיפה לכתובת ה-IP של המחשב שאינה נחסמת גם היא. 
כאשר משתמש מבצע שמירת אתר במועדפים או מוריד קובץ למחשב, אותו מידע נשמר במחשב בדיסק הקשיח. 
בסיום שימוש בגלישה בפרטיות הדפדפן מוחק את המידע, לעומת בגלישה רגילה שבה חלק מהמידע נשמר. המידע שנמחק בעת הגלישה בפרטיות מועבר לדפדפן; הוא אמנם לא נשמר בהיסטורית הגלישה אבל הוא משפיע על אילו אתרים יוצגו למשתמש בעת גלישה באופן רגיל.
ב-Mozilla קיימת אופציה שנקראת "הגנת עקבות" (tracking protection) שמאפשרת למשתמש לחסום את האתר משמירת מידע על הגולש (מתי הוא נכנס לאתר וכדומה) בעת גלישה בפרטיות, לדוגמה analytics trackers.
בשנת 2015 חוקרים מאוניברסיטת פנסילבניה בדקו כ-2,000 הרחבות של Firefox ומצאו כי חלק גדול מההרחבות לא עומדות בחוקיות של הגלישה בפרטיות. במחקר נמצא כי הרבה מההרחבות שומרות תיקיות על מחשב המשתמש ואינן מוחקות את המידע של הגולש לאחר סגירת הגלישה בפרטיות כפי שמצופה.  
בשנת 2012 חוקרים מברזיל פרסמו תוצאות לפרויקט המחקר שלהם שבו הם ניסו להוציא את המידע שחיפש משתמש מסוים בעת גלישה בסתר בדפדפנים IE ו-Firefox, באמצעות טכניקות משפטיות יישומיות. הם הצליחו לאתר את האתרים בהם גלש המשתמש דרך אחזור של מידע גרפי וטקסטואלי שבהם צפה המשתמש. בשנת 2014 המחקר הורחב לרמה הכוללת את הדפדפנים google chrome ו-safari. התוצאות הציגו כי דפדפנים במצב גלישה בפרטיות אינם מסתירים את המידע שנאסף במצב זה וכי הם משאירים עקבות בתיקיות שקשורות למערכת ההפעלה.
ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי

בית-גידול

ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי חי בעיקר בסוואנות הפתוחות (סראדו) וביערות הדלילים היבשים (קאטנגה).

תפוצה

כפי ששמו מרמז, מוצאו של ארמדיל זה בברזיל, שם הוא חי בעיקר באזורים המזרחיים של המדינה, מעט מדרום לקו המשווה. הוא כמעט ואינו נצפה ממערבית לקו האורך 50°W.

תזונה

המרכיבים העיקריים בתזונתו הם נמלים וטרמיטים, אותם הוא יכול להריח דרך 20 סנטימטרים של אדמה. הוא מוצא את מזונו על ידי ערבול איטי של האדמה כאשר אפו מכוון לאדמה. כאשר הוא מזהה טרף, הוא חופר במהירות רבה חור באדמה ודוחף את אפו אליו, ובעזרת לשונה הארוכה והדביקה הוא צד כל חרק שהוא מוצא. מזונות נוספים שלו כוללים רכיכות, תולעים, פירות ופגרים.
גרג ג'ירלדו

נעוריו ותחילת דרכו

ג'ירלדו נולד בברונקס וגדל בקווינס.
את לימודיו האקדמיים עשה ג'ירלדו באוניברסיטת קולומביה ובבית הספר למשפטים הרווארד. לאחר מכן, עבד ג'ירלדו מספר חודשים כעורך דין במשרד עורכי הדין "Skadden, Arps, Slate, Meagher & Flom" טרם החליט לנטוש את המקצוע לטובת קריירה בעולם הבידור.

קריירה בעולם הבידור

ג'ירלדו נהג בתחילה להופיע בקביעות במועדון הסטנד-אפ Comedy Cellar במנהטן. בשנת 1996 ג'ירלדו היה הכוכב הראשי בקומדיית מצבים אמריקנית של ערוץ ABC בשם "Common Law" אשר בוטלה לאחר 9 פרקים.
כמו כן, לאורך השנים כיכב גם במספר פיילוטים לסדרות אשר מעולם לא עלו למרקע בהם הסדרות "The Greg Giraldo Show" ו-"Gone Hollywood" עבור ערוץ קומדי סנטרל.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 ג'ירלדו היה חבר פאנל קבוע בתוכנית "Tough Crowd with Colin Quinn" בערוץ קומדי סנטרל.
ג'ירלדו הופיע יותר מתריסר פעמים בתוכנית האירוח המאוחרת של דייוויד לטרמן ובתוכנית האירוח המאוחרת של קונאן או'בריין, ונהג להופיע בקביעות בתוכנית של הווארד סטרן. הוא הופיע גם כחבר בפאנל בתוכנית "The Marriage Ref" בערוץ NBC. כמו כן, ג'ירלדו כיכב כסטנדאפיסט בשתי פרקי ספיישל באורך חצי שעה כל אחד בערוץ קומדי סנטרל, כתב עבור תוכנית האירוח המאוחרת של קרסון דיילי, והיה חבר פאנל בתוכנית "Comedy Central's 100 Greatest Stand-ups of All Time special" בערוץ קומדי סנטרל.
מסוף 2005 ועד 2006 הופקה ושודרה בערוץ קומדי סנטרל הסדרה בהנחייתו של ג'ירלדו בשם "Friday Night Stand-Up with Greg Giraldo".
ג'ירלדו הופיע גם כמשתתף קבוע בתוכניות ה-Roast של הקומדי סנטרל, בהם השתתפו ידוענים נודעים רבים בהם פמלה אנדרסון, ויליאם שאטנר ודייוויד הסלהוף. בהמשך השתתף גם בספיישל ה-Roast של TBS עבור הצמד הקומי צ'יץ' אנד צ'ונג.
ג'ירלדו היה גם כוכב אורח קבוע בסדרת הטלוויזיה "Lewis Black's Root of All Evil" בערוץ קומדי סנטרל.
במהלך 2010 ג'ירלדו כיכב כשופט בעונה השבעית של תוכנית הריאליטי "Last Comic Standing".
ג'ירלדו לקח מנת יתר של תרופות מרשם ב-25 בספטמבר 2010 בחדר המלון שלו בניו ג'רזי. בעקבות כך, ג'ירלדו נלקח לבית החולים שם שהה בתרדמת במשך חמישה ימים, עד אשר משפחתו החליטה לבסוף לנתק אותו ממכשירי ההחייאה. ג'ירלדו מת ב-29 בספטמבר 2010.
פרדריק בל

ביוגרפיה

בל נולדה באנסי ולאחר סיום לימודיה התיכוניים עברה לאלזס, שם למדה ספרות מודרנית באוניברסיטה בשטרסבורג. סיימה תואר בתולדות האומנות והצטרפה לבית הספר למשחק בשטרסבורג. על מנת לשלם את שכר הלימוד, החלה לעבוד כדוגמנית הלבשה תחתונה.
הופעת המשחק הראשונה שלה הייתה בקומדיה "Deuxième vie". 
ב-2003 היא שיחקה את מריה ברברה באך בסרט ביוגרפי על יוהאן סבסטיאן באך. 
ב-2005 היא שיחקה בסרט "הבובות הרוסיות" לצד אודרי טוטו וססיל דה פרנס.
בשנת 2006 בל גילמה מלכת יופי בסרט "כרטיסים לחלל".
ב-2010 היא שיחקה תפקיד קטן בסרטו של לוק בסון, "הרפתקאותיה המופלאות של אדל".
בל דיבבה את אמו של ארתור בגרסה המקורית של הסרט ארתור: נקמתו של מלתזאר, ואת בובת הברבי בהפקת הדיבוב הצרפתית לסרט צעצוע של סיפור 3.
אריה לייב "הארוך" מקראקא

רבי אריה לייב "הארוך" מקראקא (ביידיש: ר' אריה לייב דער הויכער; נפטר ט"ו באייר תל"א, 25 באפריל 1671) רב פולני במאה ה-17, רבן של פשמישל וקראקא. מגדולי דורו, חותנם ומחותנם של אחדים מגדולי רבני פולין.

ביוגרפיה

נולד לרבי זכריה מנדל קלויזנר מחכמי פולין שנודע בצדקותו ונקרא בפי ההמון "רבי זכריה הנביא". למד אצל רבי יהושע העשיל בעל "מגיני שלמה" ו"שו"ת פני יהושע". נישא לבתו של רבי פישל רבה של קראקא, שימש ברבנות פשמישל עד פטירת חמיו בכ' בתשרי תכ"ד, 21 באוקטובר 1663. לאחר פטירת חמיו ירש את מקומו והתמנה כרבה של קראקא, משרה בה החזיק עד פטירתו בט"ו באייר תל"א, 25 באפריל 1671
הוא לא הדפיס מחידושי תורתו, אולם כמה מחידושיו ומתשובותיו ההלכתיות שרדו בכתבי בני דורו. קונטרס ביידיש המכיל ליקוט של דברי מוסר, בשם "תיקוני תשובה מארץ הצבי", שזכה להסכמתו יוחס בדיעבד לנתן העזתי.
דניאל ג'יידלין

ביוגרפיה

דניאל גדלה גם בישראל וגם באנגליה. בתיכון למדה בבית הספר תלמה ילין במגמת אמנות פלסטית. בסיום התיכון כבת 17 היא החלה ללמוד בבית הספר למשחק ומשחק מול מצלמה של שרון אלכסנדר ולאחר שנה חזרה ללונדון להמשיך את הלימודים במשחק שם. היא למדה לתואר ראשון בבית הספר למשחק Arts Educational School London.

קריירה

בשנת 2007 דניאל השתתפה בתפקיד אורח בעונה הראשונה של הסדרה הבריטית סקינס.
בנוסף ב-2007 הקימו דניאל ובן זוגה סטיבן הילדר את חברת ההפקה Jadelyn-Hilder Production s. בנוסף למספר סרטים קצרים, הם יצרו סרט בן 40 דקות בשם "The Ending" וסרט באורך מלא בשם "Folie A Trois", בו שיחקו אילנית גרשון, אברי ארבל ומעיין מלכה. את כל הסרטים דניאל כתבה וביימה.
ב-2011 שיחקה בתפקיד יוליה בסדרה הישראלית "ילדי ראש הממשלה" ב-HOT.
ב-2012 דניאל השתתפה בסרט הרוסי "המנצח" ובעוד מספר סרטים עצמאיים. באותה שנה, דניאל כתבה ושיחקה בסרט הקצר "באני לאב" אותו ביימה רוני קידר.
ב-2015 שיחקה בסרט האימה הישראלי דובר האנגלית "ג'רוזלם" לצידם של יעל גרובגלס ויון תומרקין. ב-2019 שיחקה בסרטו של יוסף אל-דרור "בלי דם".
צ'ארלס קולס

ביוגרפיה

קולס נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה. פיתח יכולות ומהירות בלתי רגילות כשרקד ברחובות עיר הולדתו. הוא נסע לניו יורק לראשונה כחלק משלשיית מילר שהיו ידועים בצעדי הסטפס הקשים במיוחד שבוצעו על משטחים קטנים ולא רגילים. בהמשך הופיע בתיאטרון אפולו.
בשנת 1940, רקד קולס עם הלהקה של קאב קאלוויי ושם פגש את צ'ארלס "צ'ולי" אטקינס. במהירות הפכו לצמד המפורסם "קולס ואטקינס". הסגנון שלהם היה מאופיין בריקודי סטפס עם מקצבים מהירים, מקצבי סווינג, סופט שו (מקצב איטי ודינמיקה נמוכה) וצ'אלנג'- דו-שיח בין שני רקדנים כאשר כל רקדן מאתגר את השני. הצמד הופיע יחד במשך 19 שנה.
קולס הביא את עולם הסטפס לבמה הגדולה כאשר הופיע עם להקת הבלט המכובדת "ג'ופרי בלט" בהפקה של אגנס דה מילס שנקראה "שיחות על ריקוד".
קולס הופיע בברודוויי במחזה "גברים מעדיפים בלונדיניות" בשנת 1949. וגם במחזות "סוכר חום מבעבע" ו- "האחד והיחיד", וזכה בפרס טוני ודרמה דסק על הופעתו. באחד המופעים, בעת שעמד על הבמה, במחזה "האחד והיחיד", לקה קולס בשבץ מוחי. הוא לא הצליח לדבר, אך רקד את ריקוד הסטפס מבלי להחמיץ צעד, לאחר מכן נלקח לבית החולים. זמן מה מאוחר יותר החלים קולס מהשבץ וחזר לפעילות.
בשנות 1980, לימד קולס ריקוד והיסטוריה של הריקוד באוניברסיטאות שונות ברחבי ארצות הברית: ייל, קורנל, דיוק ואוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
קולס היה חבר קרוב של הרקדנית ברנדה באפלינו שהייתה לצידו לאורך הקריירה בתחילת שנות ה-70. בשנת 1986 ייסדו קולס, ברנדה בפלינו וטוני וואג את "אורקסטרת הסטפס האמריקאית" כלהקת סטפס ללא מטרות רווח. הלהקה הצליחה מאוד והופיעה במאות הופעות ופרויקטים של קולנוע מסביב לעולם. בין השנים 1989–1995 הלהקה הפעילה מרכז סטפס בניו יורק, בו התקיימו שיעורים הופעות ופעילויות שונות. 
בשנת 1979 הופיע בסרט רוקי 2 ובשנת 1984 הופיע ב"מועדון הכותנה". בשנת 1987 הופיע קולס בסרט הקולנוע המפורסם ריקוד מושחת.
בשנת 1991, הוענקה לקולס מדליית כבוד לאומנות על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש. ב-12 בנובמבר 1992, נפטר קולס מסרטן. לאחר מותו נכנס להיכל התהילה של הסטפס בשנת 2003. אשתו, מריה אדוארדס קולס נפטרה ב-6 בנובמבר 2009.
צאי גוו-צ'יאנג

צַאי גְּוּוֹ-צְ'יַאנְג בכתב סיני: 蔡国强; בפין-יין: Cài Gúoqiáng; נולד ב-1957 בצ'ואנג'ואו שבפוג'יין) הוא אמן ואוצר אמנות סיני עכשווי.
צאי נולד בשנת 1957 בעיר צ'ואנג'ואו במחוז פוג'יין שבסין, בנו של היסטוריון וצייר. את השכלתו רכש במכון לדרמה בשאנגחאי בתחום עיצוב הבמה. בעבודותיו המגוונות ניכרות השפעות שונות של מיתולוגיות עתיקות, היסטוריה וטקטיקות צבאיות, פנג שווי, דרקונים, עפיפונים, חיות ורפואה סינית.
כבר בראשית דרכו נשאו עבודותיו מסרים פוליטיים. יצירותיו באבק שריפה נולדו מתוך תחושות הדיכוי והסירוס האמנותי שבהם חש בסין של אותה תקופה, וכתגובה למצב החברתי סביבו.
בין השנים 1986–1995 חי ביפן, ובה המשיך את התנסויותיו ביצירות עם אבק שריפה. במהלך שנים אלו זכה להכרה בינלאומית, ובשנת 1995 היגר לניו יורק. מלבד ציורים בעזרת אבק שריפה, יוצר צאי אירועי פיצוצים, בנייה ופרויקטים חברתיים.
צאי ביסס לעצמו מעמד בתחום האמנות העכשווית כיוצר בעל ביקורת חברתית.
בשנת 1999 זכה בפרס "אריה הזהב" בביאנלה ה-48 של ונציה, ומאז זכה בפרסים נוספים. בין תערוכות היחיד שבהן הציג: "קאי גואו- קיאנג על הגג" (במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק), "אני רוצה להאמין" (במוזיאון גוגנהיים בילבאו שבבילבאו) ועוד. 
בשנת 2008 נבחר להיות המנהל החזותי ומעצב האפקטים המיוחדים באולימפיאדת בייג'ינג, ובין היתר אחראי למופע הזיקוקין די-נור המרהיב שהוצג בה.
דינמו ברלין

היסטוריה

דינמו ברלין הוקם כיורש לקבוצת הכדורגל של המשטרה (Sportgemeinde Deutsche Volkspolizei Berlin) שנוסדה בשנת 1949 בברלין. במרס 1953 הקבוצה תפסה את מקומה של קבוצת SC Volkspolizei Potsdam בליגה השנייה במזרח גרמניה. הקבוצה שינתה את שמה כמה פעמים.
הקבוצה נחשבה למוצלחת מאוד בשנות ה-50 ונודעה לשמצה כמי שזכתה לתמיכה מלאה השטאזי וראשהּ, אריך מילקה.
דינמו זכתה ב-10 אליפויות רצופות בשנים 1979–1988, עם עזרה של שיפוט מוטה ולא הוגן - ההונאה הייתה בוטה כל כך ועוררה מורת רוח אך המועדון נהנה מתמיכת הפוליטביורו של המפלגה השלטת במזרח גרמניה. המניפולציה לכאורה במשחק האליפות בעונת 1985–1986 (שבו דינמו סיימה בתיקו) הובילה למחאה ארצית שהביאה לענישת השופט ברנד סטומפף.
בשנת 1989 זכתה בגביע המזרח גרמני כשניצחה במשחק הגמר את קבוצת קמניצר. בשנת 1990 שונה שם המועדון לפ.ק. ברלין בניסיון להתרחק מן העבר הלא נעים ולהתחדש, אבל בשנת 1999 הקבוצה חזרה לשם דינמו. ללא תמיכת השלטון, כבעבר, הקבוצה התדרדרה עד לליגה השלישית בגרמניה והיא ננטשה על ידי רוב האוהדים. מעונת 2000/2001 ועד עונת 2007/2008 שיחקה לסרוגין בליגה הרביעית ובליגה החמישית.
מעונת 2008/2009 ועד עונת 2013/2014 הקבוצה שיחקה ברציפות בליגה החמישית. בעונות 2008/2009, 2009/2010 סיימה במקום השני ובעונת 2012/2013 סיימה במקום השלישי בליגה החמישית. בסוף עונת 2013/2014 סיימה במקום הראשון והעפילה לליגה הגרמנית הרביעית - אך טרם הצליחה לשוב לרמות הגבוהות של הכדורגל בגרמניה.
Star Wars Jedi: Fallen Order

רקע עלילתי

כשהמשחק מתרחש לאחר אירועי "פקודה 66", שהחל את הטיהור הגלקסי הרחב מאבירי הג'דיי, השחקן ייכנס של הפדאוואן קאל קסטיס (בדיבובו ולכידת תנועותיו של קמרון מונאהן), אחד הג'דיי האחרונים שנותרו בחיים כשהוא מנסה לשרוד בעזרתו של סאו גררה בזמן שהוא נרדף על ידי האימפריה הגלקטית.
במהלך המשחק, השחקן יפגוש דמויות אייקוניות שהופיעו ביקום מלחמת הכוכבים, כמו סאו גררה ו"האחות השנייה", ויבקרו בעולמות כמו קאשייק, מיגיטו ואומבארה, לצדם של עולמות ודמויות חדשות.

תקציר העלילה

מספר שנים לאחר אירועי "נקמת הסית'", הפדאוואן הצעיר קאל קסטיס נמלט מאירועי "פקודה "66 וכעת הוא נמצא במנוסה מהאימפריה הגלקטית. במהלך משימת הצלת חברי משחתת "משמידת הכוכב" מבור הסארלק, קאל חושף בטעות את נוכחותו וכוחותיו בפני דרואיד אימפריאלי, לאחר שניסה למנוע מאחד מחבריו ליפול לתוך הבור. הדרואיד מעביר את הסרט אל האימפריה וגורם לסודו החבוי של קאל להתגלות ולגרום לנוכחותו להיות ידועה לאימפריאלים. האימפריה שולחת את "האחות השנייה", כוח אינקוויזיטורי מאומן היטב על ידי דארת' ויידר, לצוד את הפדאוואן ולמחוק את אבירי הג'דיי הנותרים.

פיתוח

הבמאי סטיג אסמוסן הצטרף לחברת "Respawn Entertainment" בשנת 2014 כבמאי המשחק, שהוביל את צוות הפיתוח השני של האולפן. לאחר מכן, במאי 2018, נחשף שהפרויקט יהיה משחק פעולה-הרפתקאה מנקודת מבט שלישית שתתקיים ביקום של זיכיון "מלחמת הכוכבים". אהרון קונטררס, שכתב את התסריט עבור המשחק Mafia 3, הוביל את צוות הנרטיב של המשחק, שכלל את כריס אוולונה וארבעה תסריטאים אחרים. האולפן גם שיתף פעולה עם אולפני לוקאס פילם כדי ליצור דמויות ומיקומים חדשים.
המשחק נוצר באמצעות מנוע "Unreal Engine 4".

שיווק והפצה

מפיצת המשחק, חברת Electronic Arts הכריזה על פיתוח המשחק במנלך כנס ה-E3 2018. המשחק עתיד לצאת להפצה עבור Microsoft Windows ועבור הקונסלות פלייסטיישן 4, ו- Xbox One ב-15 בנובמבר 2019, חודש לפני יציאתו של הסרט "מלחמת הכוכבים: עלייתו של סקייווקר" לאקרנים.