google/wiki40b huggingface dataset:
עצם הפיקה

מבנה אנטומי

חלקו העליון של הפיקה מכונה בסיס הפיקה (Basis patellae) ובו נאחז גיד הארבע ראשי. מהחלק התחתון של הפיקה המכונה חוד הפיקה (Apex patellae) ממשיכה רצועת הפיקה ומתחברת לגבששת השוקה. מרבית חלקה האחורי של העצם הוא משטח מפרקי המחולק לפנים פיקתיים (Facies articularis patellae). ישנם פנים פיקתיים עליונים, אמצעיים ותחתונים שכל אחד מהם בא במגע ישיר עם העליים של עצם הירך בתלות בזווית מפרק הברך.
ליטוש

ליטוש הוא פעולת גימור הגורמת להחלקה של פני שטח. לעיתים המטרה היא ליצור שטח בעל תכונות של מראה, כלומר החזרת אור מלאה עם פיזור נמוך ככל האפשר. הדרך הנפוצה להשגת הגימור היא ליטוש מכני - שפשוף פני השטח בגרגרים של חומר קשה. לדוגמה, מתכת ועץ ניתן ללטש עם נייר זכוכית - שהוא נייר שעליו מודבקים גרגרי זכוכית, אולם אבני חן וקרמיקות שונות, שהן בדרך כלל קשות מזכוכית, וגם מתכות, נהוג ללטש בעזרת גרגרי סיליקון קרביד או יהלום. ליטוש מכני נפוץ הוא דיסקה מסתובבת (ראו תמונה), שעליה מונח נייר עם גרגרים קשים, או בד שמוספג בתמיסה עם הגרגרים.
לעיתים הליטוש אינו מכני, למשל ליטוש באמצעות חומר איכול או באמצעות לייזר.

"פוליש" למרצפות

להברקת מרצפות ישנם שלושה סוגים של פוליש: פוליש קריסטל, פוליש ווקס ופוליש אקרילי. ההבדל העיקרי הוא באופן ביצוע, ההברקה ואיכות התוצאה הסופית.
פוליש ווקס היא פעולה של קירצוף המרצפות על ידי מכונה וסקוץ' ברייט. לאחר יבוש השטח מורחים פוליש ווקס - חומר ציפוי הנמרח על פני הרצפות. למראה מבריק רצוי לעבוד עם מכונת פוליש וסקוץ ברייט לבן.
פוליש קריסטלי הוא הליך מגנזיום הגורם להברקה לחדור לתוך המרצפות. החדרת החומר נעשית בעזרת חימום השטח בעזרת מכונה וצמר פלדה בכמה שלבים עד לתוצאה מבריקה. מבוצע על רצפות מסוג אבן ושיש.
פוליש אקרילי הוא תהליך של ציפוי הרצפה בחומר אקרילי אנטי סטטי ועמיד במיוחד בפני שריטות, חבלות ואף כימיקלים שונים. בזכות תכונותיו אלה של הפוליש האקרילי משמש בעיקר בתעשייה ולמקומות ציבוריים.
יהודה ווהל

יהודה (היינץ) ווֹהל (Yehuda (Heinz) Wohl;‏ 5 במרץ 1904 – 12 ביולי 1988) היה מלחין ישראלי יליד גרמניה.

ביוגרפיה


היינץ (יהודה) ווהל נולד בשנת 1904 בברלין בירת הקיסרות הגרמנית. התפרנס ממסחר בטקסטיל; בין השנים 1927–1933 עבד כמנהל מחלקה בבית הכלבו נתן ישראל (Kaufhaus Nathan Israel). במקביל חיבר טקסטים ומוזיקה לסרטי ה-UFA, אולפן הקולנוע העיקרי בגרמניה של ויימאר.
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, ובהמלצת פרופ' קסטנברג החל ללמוד אצל פאול בן חיים לשיפור הידע במוזיקה רצינית, שרכש עד אז בכוחות עצמו. יצירותיו הראשונות היו סימפוניות, ובמשך השנים צמצם אותן למבנים בפרק יחיד ולהרכב כלים צנוע. הוא התגורר בשנים אלה ברמת גן ובתל אביב, כאשר בנוסף להלחנה, עסק לפרנסתו כמורה למוזיקה וכנגן, וכן הלחין מנגינות לתפילות שבת בקהילת "אמת וענווה" ברמת גן.
היה נשוי לרות (1921-1988) ממנה נולד בנו היחיד מיכאל ווהל ב 1948
שמתגורר בכפר סבא. ליהודה יש ממיכאל ואשתו אירית 2 נכדים: אלה (נולדה 1979) ואורן (נולד ב 1981)
היה נשוי ללִידִי (1915–2010), ילידת ברלין גם היא, ואב לבת, גילי, המתגוררת בארצות הברית.
יהודה ווהל היה זוכה פרס אנגל לשנת 1955.
ווהל נפטר ב-1988 בתל אביב.

יצירות קאמריות

רביעיית מיתרים, "קוארטטו אפאסיונאטו" (1949) ו"דואו סנסיבילה" לכינור ופסנתר (1951) מבטאות רגש, כמסתבר משמותיהן; לעומת זאת, רביעיית חליל, אבוב, קלרנית ובסון (1961) מבוסזסת על פולקלור ים-תיכוני; את היצירות הקאמריות הבאות, "אסוציאציות" (1966), "פגישות" (1968), "אטמוספירות" (1970) ו"פרצופים" (1970) מייחד חיפוש אחר צבעי-מצלול חדשים. "אטמוספירות" כתובה לאורגן חשמלי ו"פרצופים" לקרן, חצוצרה, טרומבון וכלי קשת.
חלב אם

ייצור החלב

מיד לאחר הלידה מופרשים בגוף האישה פרולקטין ואוקסיטוצין, הגורמים ליצור חלב בשדיים במטרה להזין את התינוק. החלב הראשוני שנוצר מיד לאחר הלידה נקרא קולוסטרום, והוא עשיר בנוגדנים מסוג IgA, המוצאים דרכם למערכת העיכול של היילוד. העברה זו מסייעת להגן על התינוק, ומחזקת את מערכת החיסון שלו כך שתתפקד כראוי. 
אי-יכולת ממשית לייצר מספיק חלב (תפוקת חלב נמוכה) היא נדירה, ומחקרים מראים שאמהות ממדינות מתפתחות החוות חסרים תזונתיים ממשיים עדיין מייצרות כמויות של חלב באיכות דומה לזו של אמהות ממדינות מפותחות. ישנן סיבות שונות שבשלן האם אינה יכולה לייצר מספיק חלב אם. אחת הסיבות הנפוצות הוא חיבור לא נכון של התינוק לפטמה, הנקה או שאיבה בכמויות מפוחתות שאינן מספיקות לדרישות התינוק, תרופות מסוימות (לדוגמה, כאלה המכילות אסטרוגן כאמצעי מניעה), מחלה והתייבשות. סיבה נדירה היא תסמונת שיהאן אשר גורמת למחסור בייצור פרולקטין כך שלעיתים האם תזדקק לתחליפים הורמונליים.
ADP

ADP (ראשי תיבות של Adenosine diphosphate; אדנוזין דו-פוספט, בעברית: אדנוזין דו-זרחתי) היא תרכובת אורגנית.
ADP הוא נוקלאוטיד הבנוי מהבסיס החנקני אדנין, המחובר לפחמן 1' של הסוכר ריבוז, וכן שתי קבוצות זרחה המחוברות לפחמן 5' של סוכר זה. ADP נוצר כתוצאה מהסרת קבוצת הזרחה השלישית של מולקולת ה-ATP המשמשות בעיקר להעברת אנרגיה בתאים חיים. ניתן להפוך מולקולות ADP למולקולות ATP והמכלול האנזימי האחראי לזירוז תגובות אלה בתהליך הזרחון החמצוני נקראים ATP סינתאז.
בגוף האדם, ADP נשמר בגרנולות צפופות בטסיות הדם ומשוחרר בעת שפעול הטסיות. לאחר השחרור ה-ADP יוצר קישור עם קולטנים ל-ADP אשר מצויים על-גבי קרומי טסיות דם אחרות, כגון P2Y1, P2Y12 ו-P2X1 וגורם לשפעולן. במחזור הדם, ADP יכול לאבד את קבוצות הזרחה ולהפוך לאדנוזין. האנזימים המשפעלים המרה זו קרויים ecto-ADPases ותהליך זה מעכב שפעול טסיות דם נוספות.
אנה גרה

ביוגרפיה

נולדה בעיר סן קריסטובל דה לה לגונה שבטנריפה, ספרד.
גרה קיבלה הכרה בינלאומית כאשר בשנת 2017 השתתפה בעונה התשיעית של ריאלטי השירה הספרדי Operación Triunfo , שם סיימה במקום החמישי.
בשנת 2018 התמודדה בקדם האירוויזיון הספרדי עם שני שירים אך לא נבחרה.   
בשנת 2019 הוציאה גרה את אלבומה הראשון "Reflexión".
הולגר הדני

הולגר הדני (הולגר דאנסקה, בדנית: Holger Danske; בצרפתית: Ogier le Danois, Ogier de Danemarche) הוא דמות אגדית של גיבור עממי דני, שיושיע את דנמרק בשעה שתהיה בסכנה קיומית. הדמות נולדה ברומנסה צרפתית והתגלגלה לאגדה הדנית. המחתרת הדנית בעת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה נקראה "הולגר דאנסקה".

הדמות הספרותית

בשירת רולאן, השייכת לסוגת השירים הצרפתיים על מעללי גבורה  מן המאה ה-11 מוזכר כדרך-אגב אביר שלחם לצד קרל הגדול בשם הולגר הדני (Ogier de Danemarche). הפואמה La Chevalerie Ogier de Danemarche ("האביר הולגר הדני") נטלה את הדמות השולית מ"שירת רולאן" והעניקה לה ביוגרפיה מפותחת. לפי פואמה זו היה הולגר בנו של המלך הדני גודפרד, אויבו של קרל הגדול; שגדל והתחנך כילד בחצרו של קרל כבן ערובה לאחר תבוסת אביו. הולגר גדל לתפארת והיה לגיבור רב-מעללים, אולם בנו נרצח על ידי שרלוט, בנו של קרל הגדול. בזעמו הרג הולגר את שרלוט ויצא למסע נקם נגד קרל הגדול שנמשך שבע שנים ובסופו מונעים ממנו אך בקושי מלרצוח את קרל הגדול עצמו. לאחר מכן מתפייסים השניים והולגר נלחם לצידו של קרל כנגד הסאראצינים ונגד הענק ברהוס.
הפואמה הפכה לפופולרית ביותר באירופה. אגדה מספרת שחרבו נקראה קורטאנה (Cortana) ושנעשתה מאותה פלדה כמו דז'אווז (Joyeuse), חרבו האישית של קרל הגדול ודורנדאל (Durendal), חרבו האישית של רולאן. הקשרים אחרים מקשרים בין חרבו לבין "חרב הרחמים" הקטומה עמה מוכתרים מלכי בריטניה ובינה לבין אקסקליבר, חרבו של המלך ארתור.

בסקנדינביה

במאה ה-14 תורגמו כמה מחזורים משירת מעללי הגבורה הצרפתיים לדנית, והוצאו לאור בשם "סאגת קרל הגדול" (Karlamagnús saga), כך הובאה אגדת הולגר הדני למולדתו. המשורר הדני כריסטיאן פדרסן (Kristiern Pedersen) תרגם את הפואמה המקורית בשם Olger Danskes krönike והוציאה לאור ב-1534.
ב-1907 הוצב פסלו היושב של הלוחם הענק במרתף טירת קרונבורג, האגדה על כך שהוא יזדקף ויקום להציל את ארצו ביום צרה קיבלה משמעות ויזואלית.

בתרבות

דמותו של הולגר הדני ייצגה את הלאומיות הדתי המתעוררת. בשנת 1789 נכתבה האופרה הולגר דאנסקה על ידי פ.ל.א קונצן (F.L.Æ. Kunzen) וינס בגסן (Jens Baggesen). קרן הולגר דאנסקה לחמה במאה ה-19 נגד השפעות זרות (בעיקר גרמניות) על התרבות הדנית ושפתה ואיגדה אינטלקטואלים דנים שיצרו בשפתם. האנס כריסטיאן אנדרסן העלה את אגדת הולגר על הכתב ב-1845.
באמבלבי (סרט)

עלילת הסרט

הסרט מתרחש 20 שנה לפני אירועי הסרט הראשון, בשנת 1987, באמבלבי מוצא מקלט קטן במגרש גרוטאות בחוף קטן בקליפורניה, שם נערה מתבגרת בשם צ'ארלי ווטסון לוקחת אותו איתה. אולם, שניהם מוצאים את עצמם נרדפים על ידי יחידה ממשלתית בשם "סקטור 7", אשר מנהיג אותה הסוכן בארנס. כאשר הם בורחים מהיחידה, שניהם לומדים שיש עוד רובוטריקים בכדור הארץ, ויש עוד רובוטים אחרים לא ידידותיים במיוחד.
ארתור טדר

חייו

ארתור טדר נולד בסקוטלנד בשנת 1890. החל את שירותו הצבאי בשנת 1913 כאיש חיל הרגלים ובהמשך, במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל משנת 1916 עבר לשרת ב"חיל התעופה המלכותי" (Royal Flying Corps - שמו הקודם של חיל האוויר המלכותי) בצרפת ובמצרים. לאחר שמילא תפקידי סיור והפצצה נתמנה לתפקיד מפקד טייסת. לאחר סיום המלחמה מילא משרות בכירות בחיל האוויר המלכותי ובמיניסטריון התעופה הבריטי.
לפני מלחמת העולם השנייה נתמנה טדר למפקד כוחות האוויר במזרח הרחוק.
טדר נשלח לשירות במזרח התיכון בשנת 1940. בשנת 1941 החליף את מרשל האוויר ארתור לונגמור - בתפקיד המפקד העליון של כוחות האוויר הבריטיים במזרח התיכון, ושימש בתפקיד עד שנת 1943. בתפקיד זה פיקד טדר על מבצעי בעלות הברית בים התיכון ובצפון אפריקה, ובמתן סיוע אווירי לפינוי הכוחות הבריטיים מכרתים, כשהאי נכבש בשנת 1941 על ידי כוחות מוצנחים של הוורמאכט. טדר מילא תפקיד מכריע בהסרת המצור על טוברוק ב"מבצע צלבן" (Operation Crusader). לאחר שורה של ניצחונות וכשלונות בקרבות נגד קורפוס אפריקה של גנרל ארווין רומל, הגיע שיאו של הסיוע האווירי שנתן חיל האוויר בפיקודו של טדר לכוחות הלוחמים ברומל, עם הניצחון ב-3 בנובמבר 1942 בקרב אל עלמיין השני. לטדר היה גם תפקיד נכבד בסילוק הצבא הגרמני מתוניסיה במסגרת המערכה בתוניסיה ב-1943.
בשנת 1943 היה טדר, שהועלה לדרגת מרשל של חיל האוויר, מעורב בתכנון מבצע האסקי, פלישת בעלות הברית לסיציליה ולאחר מכן נתמנה לסגן ראש כוחות הפלישה של בעלות הברית, שהתכוננו לנחות באירופה הכבושה, בפיקודו של הגנרל דווייט אייזנהאואר, ועסק בתכנון האווירי של הפלישה לנורמנדי, שנתבצעה ב-6 ביוני 1944.
לקראת תום המלחמה נשלח טדר לברית המועצות לפגישה עם יוסיף סטלין לבקש את סיוע הסובייטים לפעול באמצעות מהלכי תקיפה בחזית המזרחית, להקלת העומס על בעלות הברית המערביות שהיו בלחץ בעת הקרב על הבליטה שנערך בדצמבר 1944 וינואר 1945.
אחר כניעת גרמניה הנאצית בטקס הכניעה הרשמי בריימס ב-7 במאי 1945, עמדו הסובייטים על כך שיערך טקס כניעה נוסף בנוכחותם. הטקס הנוסף נערך ב-8 במאי 1945 בברלין. בטקס זה ייצג טדר את הגנרל אייזנהאואר, וחתם כנציגו על מסמכי הכניעה.
לאחר תום המלחמה עמד טדר, אשר במהלך המלחמה הוענק לו תואר אצולה, בשנים 1946–1949 בראש מטה חיל האוויר ובראש המשלחת האווירית הבריטית בוושינגטון הבירה. בשנת 1950 פרש משירותו הצבאי ונתמנה לעמוד בראש אוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1966 כתב את ספר זכרונותיו. ארתור טדר נפטר בשנת 1967.
פאלוס

פאלוס מתייחס לאיבר המין הזכרי בעת זיקפה או לחפץ בעל צורה דומה. באמבריולוגיה הפאלוס מתייחס לחלק בגוף העובר המופיע לפני התפתחות איברי המין. מקור המילה מיוונית ולטינית ממילה שפירושה להתנפח. 
מקבילו הנקבי של המושג הוא "יוני" (מסנסקריט: योनि; נהגה: yoni), שמתייחס לאיבר המין הנקבי, או לדבר מה שמזכיר אותו במראהו.

באומנות וארכיטקטורה

ניתן למצוא פסלי פאלוס מודרניים ועתיקים פזורים ברחבי העולם. שרידים רבים נשמרו מיוון ורומא העתיקות. בשנת 2003, אף נערכה תחרות למציאת הבניין הדומה ביותר לפאלוס. בתרבויות קדומות רבות, בנייה בצורה של פאלוס היוותה סימן לעושר והצלחה. במערה בגרמניה נמצא פסל פאלוס עשוי אבן חול בן 28,000 שנה.

הודו

בטנטרה ההינדואיסטית, סמל הלינגם משמש לפולחן האל שיווה.

מצרים העתיקה

המצרים הקדמונים קשרו את הפאלוס עם האל אוזיריס. גופו של האל בותר ל-13 חלקים שפוזרו ברחבי מצרים על ידי סת. אשתו, איזיס, אספה את כל חלקי גופו לבד מהפין שנבלע על ידי דג. הפאלוס היווה סמל לפוריות והאל מין הוצג עם פאלוס זקוף.

יוון העתיקה

במיתולוגיה יוונית קלאסית, האל הרמס הוצג לא אחת כעומד על גבעה בעלת מוטיביים פאליים. ישנה מחלוקת בין החוקרים לגבי מעמדו כאל פריון. בנו של הרמס, פאן הוצג פעמים רבות עם פאלוס זקוף בגודל מוגזם.
פריאפוס היה אל הפריון היווני וסמלו היה פאלוס גדול. פריאפוס היה בנם של אפרודיטה ודיניסוס לפי גרסה אחת, או אדוניס לפי גרסה אחרת. היה מגינם של הצאן והבקר, עצי הפרי, הגנים ואיברי המין הזכריים. על שמו נקראת התופעה הפיזולוגית פריאפיזם, זקפה תמידית.

סקנדינביה העתיקה

במיתולוגיה הנורדית, פרייר הוא אל פאלי המייצג פריון גברי ואהבה. 
סיפור קצר בן המאה ה-14 (Völsa þáttr), מספר על משפחה נורווגית הסוגדת לפאלוס משומר של סוס.

רומא העתיקה

ברומא העתיקה היה מקובל ללבוש תכשיטים פאליים כקמעות נגד עין הרע.
נייג'ל טרי

קורות חיים

טרי נולד בעיר בריסטול שבאנגליה, בנם של דורין ופרנק אלברט טרי בעל תואר OBE שהיה טייס בחיל האוויר המלכותי ובעל עיטור DFC. הוא היה התינוק הראשון שנולד בבריסטול עם סיום מלחמת העולם השנייה. המשפחה עברה להתגורר בטרורו שבקורנוול שם עבד אביו כקצין מבחן.
טרי למד בבית ספר "טרורו", הוא התחיל להתעניין במשחק ופיתח את כישוריו ברישום ובציור. בעידודם של הוריו הצטרף לתיאטרון הלאומי לנוער . ב-1963 נרשם לבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama" שבלונדון, ועבד לפני ומאחורי הקלעים. ב-1966 הצטרף לתיאטרון "אוקספורד מדו פליירס" בתחילה כעוזר מנהל במה.
לאחר שעבד עם להקות תיאטרון רפרטוארי כמו "אוקספורד מדו פליירס" ו"בריסטול אולד ויק", הופיע טרי בהפקות של הלהקה השייקספירית המלכותית, "תיאטרון ראונד האוס", ותיאטרון רויאל קורט. בין השאר גילם ב-1989 את בוסולה בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "הדוכסית ממאלפי" מאת ג'ון ובסטר. באותה שנה גילם את פריקלס בהפקה של דייוויד ת'אקר של המחזה "פריקלס, נסיך צור".
בנוסף להופעתו בסרט "אקסקליבר" השתתף טרי בכתריסר סרטי קולנוע בהם "אריה בחורף" (1968), בו שיחק לצידם של קתרין הפבורן, פיטר או'טול ואנתוני הופקינס בתפקיד הנסיך ג'ון הצעיר. ב-1986 הופיע בתפקיד הראשי בדמות הצייר קאראווג'ו בסרט הנושא את שמו שביים דרק ג'רמן. ב-2004 שיחק בסרט "טרויה" בתפקיד כהן ונסיך טלפוס. ב-2006 השתתף בסרט "Blackbeard" בהפקת ערוץ הולמרק.
בטלוויזיה הופיע טרי בסדרה הבריטית-אמריקאית "Covington Cross" שעלילתה מתרחשת בימי הביניים. הוא השתתף בסדרה "חדר מיון" וגילם את דני, בפרק "בתו של הדוקטור" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", שיחק בתפקיד ג'נרל קוב, ובסדרה "היילנדר" הופיע בתפקיד גבריאל פיטון. עוד השתתף בתפקיד סם ג'ייקובס בשני פרקים בשם "Anger Management" בסדרה "להעיר את המתים". ב-1998 גילם את מר בולדווד בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "הרחק מהמון מתהולל" מאת תומאס הרדי.

חיים אישיים

אחרי שלושים שנה בלונדון חזר ב-1993 להתגורר בקורנוול.
טרי נפטר ב-30 באפריל 2015 ממחלת ריאות חסימתית כרונית. בהיעדר קרובי משפחה, ארגנו חבריו מגי סטיד ודייוויד הורוביץ' את ההלוויה שלו, שהתקיימה ב-19 במאי 2015, בהשתתפות שחקנים וחברים נוספים.
בו אנדרסון

קריירה

אנדרסון עבד כמנהל הרכישות בחברת SAAB  וג'נרל מוטורס ששם הוא היה סגן הנשיא של מחלקת הרכישות העולמיות והלוגיסטיקה.
מ-2008 עד-2013 עבד אנדרסון עבד ברוסיה בקבוצת GAZ . שם הצליח לפנות את החברה מ-1 מיליארד דולרים של הפסד לרווח קבוע של כ-256 מיליונים דולרים ב-2012. בזמן עבודתו תיקן את העסק, צמצם את מספר העובדים ל-50,000 עובדים. בנוסף על כך, סגר את קווי התפוקה הבלתי רווחיים וחידש את התוצרת העיקרית.
ב-2014 החל לעבוד כנשיא ומנכ"ל של אווטוואז – יצרן המכוניות הגדול ביותר ברוסיה. במשך השנים שהוא עבד באווטוואז השיקה החברה 14 רכבים, בינם שני הרכבים לאדה וסטה ו-לאדה אקסריי , שהיוו את הדגמים החדשים הראשונים של הרכב מסוג "לאדה" ב-30 השנים האחרונות של החברה. כן צמצם אנדרסון את מספר העובדים באופן משמעותי.
יואנה ראדו

ביוגרפיה

יואנה ראדו נולדה בבוקרשט, רומניה, בת לאב רומני מאולטניה ואם הונגריה מטרנסילבניה. היא נולדה בשם "אאוג'ניה (ז'אנה) בראיה" Eugenia (Jana) Braia וגדלה בקראיובה, שם התיישבה משפחתה ולאביה הייתה מסעדה. לראשונה הכירה את הרומנסות מהרפרטואר של הלאוטארים שניגנו במסעדת אביה. היא למדה בבית ספר תיכון והמורה למוזיקה טיפחה ועודדה את כיוונה לרומנסות. היא התחתנה בגיל צעיר ולאחר תקופה קצרה בקורביה ובקאלאפאט נפרדה מבעלה ועברה ב-1936 לבוקרשט, שם הופיעה יחד עם בעלה של אחותה, הזמר והמלחין פטרה אלכסנדרו, במסעדת קושנה. היא נרשמה לתחרות ארצית של מוזיקה רומנית עממית, תחרות שערכה שלושה חודשים והתחרו בה 800 מועמדים. בסיום התחרות זכו שתי זמרות בלבד, יואנה ראדו ורודיקה בוז'ור, שנבחרו להקליט מוזיקה עממית עבור הרדיו הרומני. אחד מחברי ועדת הקבלה, הפסנתרן המלווה של ג'ורג'ה אנסקו, הציע ליואנה ראדו את שם הבמה, שאימצה לעצמה במקום השם בו נולדה. היא ערכה הקלטות עבור הרדיו עם שירים דוגמת "Mi s-a rupt căruța-n drum" (נשברה לי העגלה בדרך), "Piatra, piatra" (האבן, האבן) ועוד.
ראדו קיבלה חוזה להופיע בשירתה במסעדת Azuga בפלוישט ובהמשך במסעדת Potcoava בבוקרשט. באפריל 1939 הופיעה לראשונה ברדיו, תחת השם Jana Radu (ז'אנה ראדו), בתוכנית מוזיקה קלה עם אחותה, מיאה בראיה ועם גיסה, פטרה אלכסנדרו. באוקטובר 1939 הופיעה לראשונה ברדיו בגפה, תחת השם יואנה ראדו. היא התיישבה סופית בבוקרשט והופיעה במסעדות הידועות Princiar (נסיכותי), Potcoava (הפרסה), Motanul negru (החתול השחור), Cina (ארוחת הערב) ועוד כשהיא מלווה בהרכבים מוזיקליים ידועים בתקופה.
לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכה את הופעותיה ברדיו והופיעה גם בתיאטרון הרחוב על שם קונסטנטין טנאסה, בקרקס הממלכתי ובתזמורת למוזיקה עממית על שם ברבו לאוטארו.
בתחילת שנות החמישים נקראה לרדיו יחד עם מריה טנאסה, כדי שיקליטו שיר, מחציתו ברומנית, מחציתו ברוסית, ליום הולדתו של יוסיף סטלין. זה לא מצא חן בעיניה והתנגדה בקולניות ועל כך נלקחה למשטרה. עד מות סטלין נאסר עליה להשתתף במופעים.
יואנה ראדו הייתה נשואה חמש פעמים, פעמיים עם אותו גבר. היא הייתה מיודדת עם בני הזוג צ'אושסקו ואנשי שלטון נוספים והשתמשה בקשריה כדי להציל ידיד ממשפט וכדי לקבל רישיון לרכוש את הבית בו גרה. היא הייתה האישה השנייה בתולדות רומניה שנהגה על אופנוע והשתמשה בו כדי לנסוע לרוחבה ולאורכה של רומניה. ב-1961 נפגעה בתאונת דרכים ומאז הייתה מוגבלת בהליכתה. ב-1987 שרה בסרט O zi în București (יום בבוקרשט) ובאותה שנה, ליום הולדתה השבעים, צולם איתה ועליה הסרט Ioana Radu - Romanța amintirilor (יואנה ראדו - רומנסת הזכרונות). בגלל מוגבלותה בהליכה התבודדה בביתה, אולם במהפכה הרומנית, לאחר בריחת ניקולאה צ'אושסקו, הופיעה במרפסת של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ודיברה אל ההמונים.
אחותה, מיאה בראיה, שחיה בניו יורק הקדישה לה פרק בספר זכרונות שפרסמה. עם מותה הורישה ראדו את רכושה לאחותה מיאה.
ארבידאס סאבוניס

ביוגרפיה

סאבוניס החל את הקריירה שלו בז'לגיריס קובנה ב-1984, אותה הוביל באותה שנה לאליפות ברית המועצות. ב-1985 נבחר בדראפט על ידי אטלנטה הוקס אבל לא עבר לשחק בליגת ה-NBA בגלל שטרם הגיע לגיל 21. שנה לאחר מכן נבחר על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס אבל סירב שוב. ב-1989 עבר לשחק בואיאדוליד ובריאל מדריד. ב-1995 החל לשחק ב-NBA בפורטלנד. ב-2003 לאחר שביסס את עצמו כאחד הסנטרים הגדולים בהיסטוריה חזר לשחק בקבוצת נעוריו.
משחקו האחרון בקריירה במסגרת הליגה האירופאית היה נגד מכבי תל אביב ביד אליהו. המשחק זכה לשם "נס ז'לגיריס", לאחר שבשניות הסיום קלע דריק שארפ שלשה שכפתה הארכה, שבסיומה ניצחה מכבי והעפילה לפיינל פור. לאחר שפרש מהכדורסל כיהן בתפקיד נשיא ז'לגיריס קובנה.
ב-2011 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל. ב-27 בספטמבר 2011 לקה בהתקף לב, אושפז בבית חולים, אולם עד מהרה דווח כי לא נשקפת סכנה לחייו. החל מאוקטובר 2011 הוא מכהן כנשיא איגוד הכדורסל הליטאי. ב-2014 מספר 11 הופרש על ידי ז'לגיריס קובנה.
סאבוניס נשוי לאינגרידה ויש להם 4 ילדים, בהם דומנטאס סאבוניס, אף הוא כדורסלן. סאבוניס דובר חמש שפות: ליטאית, פולנית, רוסית, ספרדית ואנגלית.
ניקולא פיובאני

חייו

לאחר סיום לימודיו התיכוניים, נרשם פיובאני לאוניברסיטת סאפיינצה ברומא, ובשנת 1967 קיבל תואר בפסנתר מן הקונסרבטוריון ע"ש ורדי במילאנו. בהמשך למד תזמור אצל המלחין היווני מאנוס חג'ידאקיס.
בין יצירותיו הפופולריות הפסקול לסרט "אינטרוויסטה" של פדריקו פליני, השני משלושת שיתופי הפעולה שלו עם הבמאי המפורסם (השניים האחרים היו "ג'ינג'ר ופרד" (Ginger e Fred) ו"קול הירח" (La voce della luna). שנים אחר כך הלחין בלט בשם "באלטו פליני".
בשנת 2000 היה הפסקול זוכה האוסקר שלו ל"חיים יפים" מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של "היצירה האינסטרומנטאלית  הטובה ביותר שנכתבה לקולנוע, טלוויזיה או אמצעי ויזואלי אחר". הפרס ניתן לבסוף לרנדי ניומן. בשנת 2005 ישב בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-27 של מוסקבה. לאור עבודתו בשנים האחרונות עם במאים צרפתים, בעיקר דניאל תומפסון, פיליפ לאורה ואריק-עמנואל שמיט, העניק לו שר התרבות הצרפתי את התואר "שבלייה" (אביר) של מסדר האמנויות והספרות ב-21 במאי 2008 בפסטיבל הסרטים של קאן.
עד כה, חיבר פיובאני למעלה מ-130 פרטיטורות, בהן מוזיקה לסרטים כמו "הכה במפלצת בעמ' הראשון" (1972), "בושם האישה בשחור" (1974), "פלאוויה הכופרת" (1974), "טביעות-רגל על הירח" (1975), "קפיצה בחשיכה" (1980), "הלילה בו נפלו הכוכבים" (1982) וקאוס (1984). המוזיקה ל"קאוס" נחשבת לדעת רבים לאחת המשובחות ביותר שנכתבה אי פעם לקולנוע. עם זאת, פיובאני עצמו סבור, ש"יותר מדי מוזיקה לסרטים עושה את המלחין לשכיר-עט לכל עת, אבל בתיאטרון המוזיקה עולה על כל מעשה אמנות". נאמן לדעתו זו, הוא ממשיך לעבוד בתיאטרון מוזיקה ואף מחבר מוזיקה קונצרטנטית ומוזיקה קאמרית.
פארידה בורקיה

ביוגרפיה

לאחר שלמדה דרמה במוסקבה מ-1968 ל-1973, בורקיה לימדה אומניות הבמה בקונסרבטוריון של קזבלנקה. במשך רוב הקריירה שלה, היא עבדה עבור רשות השידור הציבורית, Radiodiffusion-Télévision Marocaine, שם עשתה, בין היתר, סרטים דוקומנטריים ותוכניות ילדים.
עבור שנת האישה הבינלאומית ב-1975, בורקיה יצרה מספר סרטים דוקומנטריים על נשים מרוקאיות - סרטי התעודה המרוקאים הראשונים שהופקו ובוימו על ידי אישה. סרטה משנת 1982 La braise סיפר את הסיפור של שלושה ילדי כפר יתומים. Deux femmes sur la route, (2007), היה "הגרסה המרוקאית לסרט מסע הנשים הקלאסי תלמה ולואיז".
יחסי בהוטן–ברזיל

היסטוריה

בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין ממלכת בהוטן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות כוננו בשנת 2009. שיתוף הפעולה שבין שתי המדינות הוא זניח, מלבד ביקורים דיפלומטיים אחדים מצד ראש ממשלת בהוטן ושרים - ב-2009 לכבוד כינון היחסים, ב-2012 על מנת להשתתף בוועידה שהתקיימה בריו דה ז'ניירו, וב-2018 להשתתפות בפורום המים העולמי.
משה מאימראן

רבי משה מאימראן (ה'תצ"ט לערך - ז' באב ה'תקמ"ו)  היה רב, ראש ישיבה ודיין במקנס שבמרוקו במאה ה-18.

ביוגרפיה

נולד באזור שנת ה'תצ"ט (1738) במקנס. אביו, הרב אברהם מאימראן היה מקובל ודיין בעיר, בן לשושלת רבנים ענפה שמוצאה ברבי שמעיה מאימראן, ממגורשי קסטיליה. אמו הייתה בתו של רבי יעקב טולידאנו, רבה של מקנס שנודע בכינוי "המהרי"ט". בצעירותו למד מפי אביו, ולאחר מכן למד מפי רבי שלמה טולידאנו, אך עיקר לימודו היה מפי סבו המהרי"ט (ממנו מביא חידושים רבים בספריו). התמדתו הרבה וכשרונו הביאו לכך שעוד בהיותו צעיר צורף מפעם לפעם כדיין לבית הדין במקנס. כמו כן, הוא היה נושא דרשות בבית הכנסת בעיר, ועמד בראשות ישיבה גדולה. את החידושים שעלו לו במהלך הלימוד עם תלמידיו היה מעלה על הכתב, והם היוו את הבסיס לספר חידושיו. בשנת ה'תק"ם נתמנה להיות דיין בבית הדין עם רבי יקותיאל בירדוגו ורבי שלמה טולידאנו.
נשא את בליידא, בת דודו ר' שלמה טולידאנו, ונולדו להם שלושה ילדים. בנו ר' חיים היה תלמיד חכם, ועוד לפני שמלאו לו 20 שנה כתב חיבור על פירוש רש"י לתורה בשם 'חפץ חיים'. כל בניו מתו בחייו, ופטירת בנו חיים בשנת ה'תקמ"ו השפיעה קשות על מצבו, עד שנפטר בז' באב באותה השנה, והוא בשנות הארבעים לחייו. נקבר בבית הקברות היהודי במקנס.
ראשי תיבות בדיעבד

ראשי תיבות בדיעבד הם התייחסות למילה כאל ראשי תיבות, אף שלמעשה נוצרה בדרך אחרת, וראייתה כראשי התיבות נעשתה בדיעבד, לעיתים שנים רבות לאחר שנוצרה. 
ראשי תיבות בדיעבד מקובלים כשעשוע לשון, ולעיתים הם מתקיימים כאטימולוגיה עממית.

במדרש

הפסוק הפותח את פרשת ויצא, "ויצא יעקב מבאר שבע וילך חרנה", נדרש כראשי תיבות המספרים סיפור: "ויצא יעקב צדיק אז ישא עשו קולו בבכי מיד בא אליפז רשע שהוא בן עשו וייתן יעקב לו כל חפציו רק נשאר המקל".

במונחים מקצועיים

שמו של נוהל התכנות RSS נוצר כראשי תיבות של המילים RDF Site Summary. לאחר מכן שונה פענוח ראשי התיבות ל"Rich Site Summary", ולאחר מכן גם ל"Really Simple Syndication".
קאן (כדורגל)

היסטוריה

מועדון הספורט קאן נוסד רשמית ב-4 באוגוסט 1902 על ידי הרברט לאו האנגלי, שנבחר לנשיא הקבוצה הראשון, וקבוצת חברים. בתחילה, בנוסף לכדורגל, החזיק המועדון קבוצות שחייה תחרותית ואתלטיקה. עד לשנת 1905, מדי המועדון היו בצבעי שחור-כחול, עד ששינו את צבעיהם לצבעים הנוכחיים - אדום ולבן - בעקבות איחוד עם מועדון ספורט נוסף שפעל בעיר. מועדון הכדורגל של קאן החל להתחרות בליגה מחוזית שבהשגחתה של התאחדות הכדורגל הצרפתית בשנת 1920, בהובלתו של סוחר רהיטים מקומי בשם לואיס גרוסו. שנה אחר כך, חנכה הקבוצה אצטדיון עירוני חדש, בניצחון 4-0 על אספניול במשחק ידידות. 
ביולי 1930, נערכה הצבעה בהתאחדות הכדורגל בה הוחלט על הקמת ליגת כדורגל מקצוענית. קאן הייתה מהמצטרפות הראשונות לליגה, וסיימה כסגנית האלופה בעונת 1932/1933, עונת הבכורה של ליגת העל הצרפתית בכדורגל.ב-24 באפריל 1932 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בגביע הצרפתי, לאחר שגברה 1-0 במשחק הגמר על ראסינג רוביי באצטדיון האולימפי איב-דו-מנואר.
בעונת 1948/1949 ירדה הקבוצה לראשונה לליגת המשנה. למעט בעונת 1965/1966, קאן לא שבה לליגה הבכירה עד לעונת 1987/1988. לאחר עונות ספורות במרכז הטבלה, הפתיעה הקבוצה, בכיכובם של זינדין זידאן הצעיר ולואיס פרננדס, בעונת 1990/1991 כשסיימה במקום הרביעי בליגה. 
בעונת 1991/1992 השתתפה הקבוצה לראשונה בגביע אופ"א, והודחה בסיבוב השני לאחר הפסד לדינמו מוסקבה. במקביל, סבלה הקבוצה מעונה חלשה מאוד בליגה, וירדה לליגת המשנה. בעקבות הירידה עזבו את הקבוצה שחקנים רבים, כולל זידאן, ולואיס פרננדס פרש ועבר לתפקיד מאמן הקבוצה. פרננדס העלה את קאן בחזרה לליגה הבכירה תוך עונה אחת בלבד, ובעונת 1993/1994 הצעיד אותה למקום השישי בליגה הבכירה, ולהשתתפות שנייה בתולדותיה בגביע אופ"א. באותה עונה שיחק בשורותיה הקשר הישראלי, טל בנין. קאן פתחה את משחקיה האירופיים בעונת 1994/1995 כשהדיחה פנרבחצ'ה הטורקית עם ניצחון 9-1 בסיכום שני המשחקים, אך הודחה סיבוב אחד בלבד מאוחר יותר על ידי אדמירה ואקר האוסטרית.
קאן שרדה בליגה הבכירה עד לעונת 1997/1998, בסיומה ירדה הקבוצה לליגת המשנה ומאז לא שבה לליגה הבכירה. החל משנת 2004 הקבוצה חדלה להיות קבוצה מקצוענית, הדרדרה במורד הליגות בצרפת, ובעונת 2014/2015 הצליחה לעלות ליגה (לראשונה מאז 1993) ולהשתתף בליגה החמישית.