google/wiki40b huggingface dataset:
ג'יימס וורד-פראוס

קריירת מועדונים

וורד-פראוס נולד בעיר סאות'המפטון למשפחה של אוהדי הקבוצה המקומית. בגיל 8 וורד-פארוס הצטרף לקבוצת הילדים של סאות'המפטון. באוקטובר 2011 וורד-פראוס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק נגד קריסטל פאלאס במסגרת גביע הליגה האנגלי. ב-7 בינואר 2012 וורד-פראוס הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד קובנטרי סיטי במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA. במאי 2012, וורד-פראוס חתם על חוזה מקצועי בקבוצה ביחד עם עוד שלושה שחקני נוער נוספים: ג'ק סטפנס, לוק שו, וקאלום צ'יימברס.
ב-19 באוגוסט 2012 וורד-פראוס ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בהפסד 3-2 למנצ'סטר סיטי במחזור הפתיחה של העונה. בנובמבר 2012 וורד-פראוס חתם על חוזה ל-5 שנים במועדון. בעונת 2013/2014 מונה מאוריסיו פוצ'טינו לאימון סאות'המפטון. תחת פוצ'טינו, וורד-פראוס קיבל יותר הזדמנויות ורשם עד סיום העונה 34 משחקי ליגה. ה-20 בספטמבר 2014 שבר את רגלו במשחק הליגה נגד סוונסי סיטי ונעדר כחודשיים וחצי מהמגרשים.
בינואר 2015 חתם על חוזה חדש ל-5 וחצי שנים בסאות'המפטון. ב-11 באפריל 2015 וורד-פארוס הבקיע את שער הליגה הראשון שלו בניצחון 0-2 נגד האל סיטי. ב-2 במאי 2015 הורחק לראשונה בקריירה לאחר עבירה על ג'רמיין דפו, שחקנה של סנדרלנד. ז'ורדי גומס הבקיע את שער הניצחון עבור סנדרלנד מאותה עבירה.
ב-3 באוקטובר 2015 רשם את הופעתו ה-100 בפרמייר ליג במדי סאות'המפטון והפך לכדורגלן הרביעי בהיסטוריה שעושה זאת. ב-16 בינואר 2016 הבקיע צמד בניצחון 0-3 נגד וסט ברומיץ' אלביון. ב-13 במאי 2016 חתם לשש שנים במועדון.

קריירה בינלאומית

וורד-פראוס שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה. ב-16 במרץ 2017 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחק ידידות נגד גרמניה והמשחק נגד ליטא במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
ב-23 במרץ 2017 וורד-פראוס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 לגרמניה.
היינץ בראנדט

קריירה מוקדמת

בראנדט נולד ב-11 במרץ 1907 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1925 התגייס בראנדט לרייכסווהר, והצטרף לרגימנט הפרשים ה-13. במהלך אולימפיאדת ברלין (1936) זכה בראנדט במדליית זהב, בתחרות רכיבה עם סוסו אלכימיה.

מלחמת העולם השנייה ואחריתו

בפרוץ המלחמה היה בראנדט קצין מטה בדיוויזיה ה-25, ולאחר מכן מונה לקצין במטה הכללי. בפברואר 1940 מונה לקצין אג"ם הדיוויזיה ה-297, ובמנובמבר אותה שנה מונה לקצין בOKH, וקיבל ב-1 בינואר 1941 דרגת מיור. ב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 במאי 1943 הועלה לדרגת אוברסט. 
ב-20 ביולי 1944 היה בראנדט במאורת הזאב בתדרוך אצל היטלר, בדיוק באותו יום שקלאוס פון שטאופנברג החליט להתנקש בחיי היטלר והניח תיק ובו פצצה מתחת לשולחן דיונים בחדר בו שהה היטלר. בראנדט הזיז את התיק בו הייתה הפצצה, מכיוון שזה הפריע לו לגחון לעבר המפה שעמדה על השולחן. הזזת התיק בסנטימטרים ספורים גרמה לכך שבין התיק ובין היטלר חצצה רגל עץ עבה. בעקבות זאת היטלר אמנם נפגע בפיצוץ באזנו ובידו, אך לא באופן שפגע בתפקודו. בראנדט נפצע אנוש עקב הפיצוץ ונפטר למחרת. ב-22 ביולי הועלה לאחר מותו לדרגת גנרל מיור.
עזרא מני

תולדות חייו

עזרא בן יחזקאל מני נולד בבגדד, למד בתלמוד תורה ובבית ספר התיכון היהודי "שָמָש", שם יסד עם חבריו את "אחיעבר" – אגודה להפצת הספרות העברית ותנועת נוער. 
ב-1934 עלו לארץ ישראל 17 חברי האגודה, ובהם מני. הם עבדו בעמק הירדן, ולאחר זמן מה עברו לתל אביב. שנתיים עבד מני כפועל חקלאי במושבה רעננה, עד שנשלח ללמד ערבית בקיבוצי עמק הירדן. ב-1941 נהרגה אמו בפרעות הפרהוד. ב-1947 הגיעה ארצה אביבה שמש, שיועדה עוד בעיראק להיות לו לאישה ונישא לה, הם הורים ליחזקאל ותמר.
במלחמת העצמאות גויס מני על ידי אברהם שרוני, חברו מ"אחיעבר", ליחידת האיסוף של צה"ל, ולה הקדיש יותר מחמישים שנה - בקבע, ואחר כך בהתנדבות. בה יצר את מפעל חייו: המילון למונחים צבאיים ערביים. על פועלו זכה בפרס ביטחון ישראל.
ב-1976 זכה מני בפרס ישראל לבלשנות ערבית. פרופ' ששון סומך, חתן פרס ישראל לבלשנות ערבית לשנת 2005, חבר ועדת השופטים לקבלת פרס ישראל בתשל"ו, שהמליץ על מני, אמר כי מני התייחס לעבודתו בחרדת קודש, בהאמינו כי חיי אדם תלויים בכך.
עזרא מני נפטר בשנת 2005 בגיל 90.
טרויאן

היסטוריה

ראשית התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת למאה ה-3 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש המקום על ידי צבא הרפובליקה הרומית ובסמוך לעיר המודרנית עברה דרך רומית בשם ויה טריאנה, אשר משמה נגזר שם העיר.
תיעוד ליישוב מאורגן מצויות בתעודות עות'מאניות מהמאה ה-15. בראשית המאה ה-19 נודע המקום ככפר אומנים שעסקו ביצור כלי חרס ובמקום נפתח בית ספר ללימודי הקדרות. ב-1868 קיבל היישוב מעמד של עיירה. ב-1877 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועלה היישוב באש על ידי הצבא העות'מאני הנסוג ונחרב. לאחר המלחמה שוקם והפך חלק מנסיכות בולגריה. ב-1911 חוברה העיירה למערכת אספקת החשמל בממלכה והייתה ליישוב השלישי לאחר סופיה ופלובדיב שהואר בחשמל.
ב-25 במאי 1943 גורשו יהודי סופיה לערי השדה. כ-2,000 מהם הגיעו לאזור פלבן ובהנחיית מושל אזור פלבן הגנרל יונוב, גורשו גם מפלבן לעיירות הסובבות אותה. כך, הגיעו כמה עשרות יהודים לטרויאן. רובם עזבו את העיר חזרה לסופיה בשלהי 1943 ומשפחות ספורות נותרו לגור בה עד לגל העלייה לישראל בין 1947–1950.

כלכלה ודמוגרפיה

עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות בעיקר תיירות אקולוגית לשמורות הטבע והפארקים המצוים בעיר ובסביבתה, אך גם עלייה לרגל למנזר טרויאן. בעיר תעשייה זעירה ובינונית בתחום הטקסטיל וכן מפעל ליצור תרופות גנריות. 49% מתושבי העיר הם גברים ו-51% הן נשים. האוכלוסייה מצויה במגמת קיטון. שיעור הילודה השנתי הוא 4 נפשות לכל 1,000 תושבים לעומת שיעור התמותה העומד על 16 נפשות לכל 1,000 תושבים.

חינוך, תרבות ואמנות

בעיר פועלים 3 בתי ספר יסודיים, 2 בתי ספר תיכוניים, 2 בתי ספר מקצועיים ובית ספר לאמניות. בסמיכות לעיר מצוי מנזר טרויאן שהוא ה-3 בגודלו בבולגריה והוקם בשלהי המאה ה-16. בעיר קיימים מוזיאונים לאמנויות והיסטוריה.
אלפרד שרמק

אלפרד שרמק (10 ביולי 1917 - 10 בדצמבר 2008) היה כירורג, אורולוג, מנתח כלי דם, פרופסור לכירורגיה בבית הספר לרפואה של הטכניון, מנהל מחלקה כירורגית ב' וכירורגית כלי דם בבית החולים רמב"ם, מנהל האגף הכירורגי בבית החולים רמב"ם, מראשוני העוסקים בתחום כירורגיית כלי דם בישראל.

ביוגרפיה

שרמק נולד ב-1917 לווילהלם ולצ'ציליה (לבית שיוביץ), אח לרודולף בטשין, צ'כיה. שרמק סיים את בחינות הבגרות ב-1936, והתקבל לבית ספר לרפואה בפראג.
פלישת הגרמנים לחבל הסודטים קטעה את לימודי הרפואה שלו, ובשנת 1939 נמלט עם משפחתו למחנה עבודה רוסי בהרי אורל, משם נמלטה המשפחה לסמרקנד במרכז אסיה. עם סיום מלחמת העולם השנייה, שב שרמק ב-1946 לעיר הולדתו טשין ובעזרת המוסד לעלייה ב' הגיע לווינה, שם סיים את לימודי הרפואה. בשנת 1950 קיבל שרמק דיפלומה.
שרמק התחתן עם מונה, ובהמשך נולדה הבת נעמי.
בשנת 1950 עלה שרמק למדינת ישראל, באניה גלילה. שרמק התחיל את עבודתו במחלקה הכירורגית בבית החולים רמב"ם, בהנהלתו של הפרופ' דוד ארליק. תחילה התגורר במחנה העולים כורדני ב', ובהמשך התגוררה משפחתו שנים רבות בחדר קטן בבית החולים.
בשנים 1956–1957 עסק בפיתוח אנגיוגרפיה, אשר בוצעה על ידי כירורגים, ולא על ידי רנטגנולוגים. שרמק פיתח מערכת מאולתרת לבצוע אאורטוגרפיה טרנס לומברית עם מחט ענקית.
שרמק סיים 3 סוגי התמחויות : בכירורגיה כללית, באורולוגיה ובכירורגית כלי-דם.
בפברואר 1965 בוצעה ברמב"ם השתלת כליה מן המת, לראשונה בישראל על ידי הפרופ' דוד ארליק. עוזרו בניתוח היה שרמק. לאחר מכן, נשלח שרמק לארצות הברית להשתלם בכירורגית כלי דם.
במהלך השנים התמנה למנהל מחלקה כירורגית. בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים מונה שרמק למנהל האגף הכירורגי בבית החולים רמב"ם. 
שרמק היה מרצה לכירורגיה בבית הספר לרפואה של הטכניון. בשנת 1972 הוא מונה לפרופסור חבר קליני.
בשנת 2003, בגיל 86, לאחר 53 שנות עבודה בבית החולים רמב"ם, פרש שרמק לגמלאות.
מתלמידיו הרבים : פרופ' עמי ברזילי, פרום' יגאל קם.
שרמק נפטר בשנת 2008. נקבר בבית העלמין כפר יהושע (כפר סמיר) הותיר בת (נעמי רום) ו-3 נכדים (אשתו נפטרה בשנת 2003).

פיתוח מהפכני לניתוח ורידים על ידי שרמק

בעיה של קרישת דם לאחר ניתוח ורידים, בעיקר בווריד המרכזי, גרמה לעיתים לנמק ולצורך בקטיעת גפה. בסוף שנת 1973 שרמק הגה רעיון שנלמד אחר כך בכל העולם. שרמק חיבר עורק קטן שהזרים דם עורקי לאזור המנותח והסירו רק לאחר שהניתוח התאחה והגפה ניצלה מקטיעה.
גרייס מנג

ביוגרפיה

מנג נולדה בשכונת אלמהורסט ברובע קווינס שבניו יורק, בת למהגרים מטאיוואן. ב-1997 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת מישיגן וב-2002 תואר JD במשפטים מישיבה יוניברסיטי. לאחר הלימודים עבדה כעורכת דין.
ב-2008 נבחרה לאספת המחוקקים של מדינת ניו יורק, לאחר שניצחה בבחירות המוקדמות של המפלגה הדמוקרטית את הנציגה המכהנת אלן יאנג, וגברה עליה גם בבחירות הכלליות בהן התמודדה יאנג כמועמדה עצמאי. ב-2010 נבחרה לתפקיד פעם נוספת.
ב-2012 נבחרה לנציגת המחוז השישי של ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית והושבעה לתפקיד בינואר 2013. ב-2014, 2016 ו-2018 נבחרה לתקופות כהונה נוספות. היא חברה בוועדת החוץ של בית הנבחרים ובתת הוועדה לענייני המזרח התיכון וצפון אפריקה. כמו כן היא חברה בוועדה לעסקים קטנים ובינוניים. היא משמשת עוזרת למצליף הסיעה הדמוקרטית וייסדה את השדולה הבין-מפלגתית לביטחון לילדים. מנג היא מהתומכות הבולטות של ישראל בבית הנבחרים, פעלה למען הקלות במתן אשרות כניסה לצעירים ישראלים, פעלה להחמרת הסנקציות הכלכליות על איראן והייתה הדמוקרטית הראשונה בבית הנבחרים שיצאה בפומבי נגד הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
מנג נשואה ואם לשני בנים.
בית טבע

בית טבע או חנות למזון בריאות היא חנות המוכרת בעיקר מזון בריאות, מזון אורגני, תוצרת מקומית ותוספי תזונה. חנויות אלה בדרך כלל מציעות מבחר רחב או ייחודי יותר של מזון מאשר חנות מכולת קונבנציונלית. למשל מגוון של תוספים עבור ספורטאים ומפתחי גוף, תזונה עבור אנשים עם צרכים ייחודיים, כגון: חולי סוכרת, צמחונים, טבעונים, אוכלי מזון רואו, אנשים הרגישים לגלוטן, או אלרגים ללקטוז וכן כתמיכה באורח חיים בריא.
בבתי טבע נמכרים מזונות המתאימים לדיאטות שונות, לדוגמה מקרוביוטיקה, המתמקדת בעיקר בדגנים מלאים יחד עם מזונות מלאים אחרים, המעובדים באופן מינימלי. מזונות טבעיים שאינם מכילים מרכיבים מלאכותיים, מזונות אורגניים הגדלים ללא שימוש בחומרי הדברה קונבנציונליים ועוברים פיקוח כדי לקבל אישור אורגני. מרבית בתי הטבע מוכרים תוספי תזונה, ויטמינים, צמחי מרפא ותרופות הומיאופתיות. והחל משנות ה-60, יחד עם התנועה לאיכות הסביבה, החלו למכור מוצרים אקולוגים כחלק מהאג'נדה של שמירה על הסביבה.

בתי טבע בעולם

בסוף המאה ה-19 נכנסו לשוק מוצרי טבע רבים שהפכו לנגישים בעזרת חלוצי בריאות, כדוגמת ג'ון הארווי קלוג, שעוררו עניין באוכל הבריאותי. חנויות המזון הבריאותיות בארצות הברית ובריטניה החלו למכור מוצרים כגון מולסה ושמרי בירה, ולאחר מכן הרחיבו את המגוון בהתאם לביקוש. בשנת 1869, הוקם בפנסילבניה בית הטבע הוותיק ביותר בארצות הברית בשם "חברת תומאס מרטינדייל", ובשנת 1875 הוא עבר לפילדלפיה.
מספר שנים מאוחר יותר, בשנת 1896, נבנתה בבירמינגהם, אנגליה, אחת המסעדות הצמחוניות הראשונות במדינה בשם "ג'יימס הנרי מבשל". בשנת 1898 נפתח מלון פיטמן הצמחוני, על שמו של סר אייזיק פיטמן שהיה צמחוני ידוע. באותו המקום פתחו הבעלים חנות מזון בריאות שהתקיימה בו במשך שנים רבות.
בישראל נפתחו בתי טבע כבר בסוף שנות ה-50 ומאז מספרם גדל, בהם בתי טבע עצמאיים, ומספר רשתות בבעלות פרטית. הגדולה שבהן, במספר הסניפים, היא ניצת הדובדבן. רשתות נוספות הן עדן טבע, טבע קסטל ואניס.
אחת קדושה

אחת קדושה (בלטינית: unam sanctam) היא בולה אפיפיורית מאת האפיפיור בוניפקיוס השמיני על כך שהכנסייה הקתולית היא: כנסייה אחת, קדושה, קתולית ואפיסטולית, אשר מחוץ לה אין ישועה ולא כפרת עוונות..
מקור שמה של הבולה במילים הפותחות אותה "Unam sanctam ecclesiam catholicam et ipsam apostolicam urgente fide credere cogimur et tenere"
הבולה, הנחשבת כאחת ההצהרות הקיצוניות ביותר של עליונות רוחנית אפיפיורית, פורסמה ב-18 בנובמבר 1302 כחלק מחילופי הצהרות חריפות בין בוניפקיוס השמיני והמלך פיליפ הרביעי מצרפת כחלק מהמאבק על מיסוי הכנסייה.

רקע

לצורך תשלום הוצאות המלחמה בין צרפת לאנגליה, הטילו מלכי אנגליה וצרפת מיסים על רכושה ואנשיה של הכנסייה. ראשי הכנסייה בצרפת פנו לעזרת בוניפקיוס השמיני שהטיל צו מפורש האוסר על מיסוי הכנסייה ללא הסכמתו של האפיפיור (פברואר 1296). בתגובה, גירש פיליפ הרביעי מצרפת את נציגי האפיפיור ואסר על העברת כספי כנסייה מצרפת לידי האפיפיור. ב-1301 פרץ ריב בין עוזריו של פיליפ הרביעי לבין נציג האפיפיור בצרפת, שהועמד למשפט באשמת בגידה במלכות ונכלא. הבישופים, כנציגי הכנסייה היו חסינים מפני השלטון האזרחי והיו כפופים לאפיפיור עצמו ולכן נוצר סכסוך נוסף בין האפיפיור למלך. בוניפקיוס דרש לשחררו מיד, והטיל בדצמבר 1301 צו האוסר על השלטון החילוני לשפוט איש כנסייה. ב-11 בפברואר 1302 הועלתה איגרתו של האפיפיור בלהבות בפריז בנוכחותו של פיליפ הרביעי. במרץ וביוני 1303 זימן פיליפ הרביעי את מועצתו שהכריזה על בוניפקיוס השמיני כעריץ מושחת, ודרשה את פיטוריו על ידי מועצת הכנסייה ברומא, בתגובה פרסם האפיפיור את הבולה.

תוכן

הבולה מניחה הנחות דוגמטיות בדבר אחדותה של הכנסייה הקתולית, שיש צורך בשייכות אליה לשם ישועת נשמות נצחית, בדבר מעמדו של האפיפיור כראש עליון של הכנסייה, ומכאן חובת הכניעה לאפיפיור כדי להשתייך לכנסייה ובכך להגיע לישועה. האפיפיור מדגיש את המיקום הגבוה יותר של הצד הרוחני בהשוואה לסדר החילוני. 
כמו כן קבעה הבולה את זכות הכנסייה (כלומר האפיפיור) למנות בישופים ולשפוט אותם, ובנוסף ציטט את תביעות האפיפיורים הקודמים לעליונות האפיפיורים על השלטון החילוני. בוניפקיוס השמיני אישרר בבולה שהאפיפיור הוא נציג אלוהים בעולם הגשמי, ולכן בסמכותו לשפוט ולהעניש כל אדם (כולל מלכים), והדרך לגאולה היא כניעות לאפיפיור.
יעקב הגר

ביוגרפיה

נולד ביום הכיפורים ה'תשט"ז, לרבי אליעזר הגר האדמו"ר מסרט ויז'ניץ ולחיה צירל, בתו של הרב שלום עוזר ברוין מקריית אתא.
התחנך במוסדות החסידות. נישא לחוה, בתו של הרבי דוד מתתיהו רבינוביץ מביאלא בני ברק, ולזוג חמישה ילדים.
בשנת ה'תשס"א מונה לאב"ד הקהילה. סייע לאביו בהנהגת החסידות ויצא מדי שנה לארצות הברית ולמדינות אירופה לגיוס כספים. לאחר פטירת אביו מונה לאדמו"ר במקומו. בינו לבין חלק מבני משפחתו התקיימו עוד בחיי אביו מאבקי שליטה על החסידות ונכסיה, שהמשיכו גם לאחר מכן.
ב-2016 צורף כחבר למועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
נסיכות נסאו-אוזינגן

היסטוריה

בשנת 1640 מת וילהלם לודוויג, רוזן נסאו-זארבריקן, ובניו ירשו את נחלותיו, ובשנת 1659 הם חילקו את הנחלות; יוהאן לודוויג, רוזן נסאו-אוטוויילר קיבל את רוזנות נסאו-אוטוויילר, גוסטב אדולף, רוזן נסאו-זארבריקן קיבל את רוזנות נסאו-זארבריקן, ואילו ואלראד, רוזן נסאו-אוזינגן קיבל את רוזנות נסאו-אוזינגן.
בשנת 1688 קיבל ואלראד, רוזן נסאו-אוזינגן את התואר "נסיך האימפריה" מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, יחד עם הרוזנים האחרים מבית נסאו. בשנת 1728 איחד קרל, נסיך נסאו-אוזינגן תחתיו את רוזנויות נסאו-אוזינגן ונסאו-זארבריקן, שכבר כללה את נסאו-אוטוויילר ונסאו-אידשטיין, אולם בשנת 1735 הוא מסר לאחיו וילהלם היינריך, נסיך נסאו-זארבריקן את נסיכות נסאו-זארבריקן. בשנת 1783 חתם קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן יחד עם שאר ראשי הענפים השונים של בית נסאו, על אמנה ולפיה במקרה של היכחדות אחד מענפי המשפחה, תעבור הנחלה לענפים האחרים.

לאחר מכן

ב-17 ביולי 1806 הצטרפו נסיכות נסאו-ויילבורג ונסיכות נסאו-אוזינגן לקונפדרציה של הריין, וב-30 באוגוסט 1806 התאחדו הנסיכויות לישות אחת - דוכסות נסאו. בראש הדוכסות הועמד פרידריך אוגוסט, נסיך נסאו-אוזינגן שהיה המבוגר מבין שני השליטים, ומכיוון שלא היו לו בנים נקבע שפרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג יירש אותו לאחר מותו.
לאחר תבוסת נפוליאון, הוחלט בקונגרס וינה לצרף לדוכסות גם את נסיכות אורנז'-נסאו, ובכך לאחד את כל נחלות בית נסאו תחת שליט יחיד. הדוכסות הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 הועברה בירת הדוכסות לעיר ויסבאדן.
ב-9 בינואר 1816 מת פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג מנפילה במדרגות, ובשל כך לאחר מות פרידריך אוגוסט, דוכס נסאו ב-24 במרץ 1816 ירש אותו וילהלם, דוכס נסאו בנו של פרידריך וילהלם. בשנת 1839 מת וילהלם, דוכס נסאו, ובמקומו עלה לשלטון בנו אדולף, דוכס נסאו.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה-פרוסיה, וב-20 ביולי נכבשה ויסבאדן על ידי הכוחות הפרוסים. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה הדוכסות לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הסן-נסאו.
דאגלס מקגרגור

דאגלס מקגרגור (1964-1906) הוא פסיכולוג אמריקני, שפיתח בשנות השישים של המאה ה-20 את אסכולת יחסי אנוש בניהול.

ביוגרפיה

נולד בדטרויט. סיים תואר שני (1944) ולאחר מכן דוקטורט (1955) בפסיכולוגיה באוניברסיטת הרווארד. כיהן כמרצה בחוג לניהול ב-MIT. בשנים 1948-1954 כיהן כנשיא הקולג' הפרטי אנטיוך באוהיו (שנקרא לאחר מותו על שמו, עד ששונה בשנת 2010). כן הרצה בבית הספר ההודי לניהול בכלכתה. 
ספרו הידוע ביותר, "The Human Side of Enterprise", יצא ב-1960.
טוטל הקטר

העלילה

טוטל הוא קטר קטן הפוקד את "בית הספר לקטרים", כדי ללמוד ולהיות קטר גדול. חלומו הוא לשרת בקו הרכבת ניו יורק-שיקגו. בין היתר, מכשירים את טוטל להוביל קרונות מסעדה בקצב אחיד, על מנת שחלילה לא ישפך המרק החם על הנוסעים. הוא גם מתודרך שלמראה דגלים אדומים מחויב כל קטר לעצור. כמו כן, מורים לו שחייב הוא לנוע אך ורק על המסילה. אל לו לסטות ממנה בשום תנאי. 
באחד הימים כשנותר ללא השגחה, מתפתה טוטל לסטות מן המסילה. הוא מבקש להתחרות בסוס שפגש ולהיווכח מי מהם יגיע ראשון ליעד שיקבע. הפרחים הנאים מושכים את ליבו, והוא מטייל בשדות וקוטף אותם להנאתו. גם להוט היה לרדוף אחר פרפרים, עד כי את שיעורי הבית שלו הזניח כליל. 
על מנת למנוע ממנו לסטות מדרך הישר, מתכנסים כל אנשי העיר והוגים תוכנית מחוכמת, שכולם נוטלים בה חלק. בפעם הבאה, כשהקטר הקטן יורד מהפסים כדי לשוטט בשדות האהובים עליו, חוסמים דגלים אדומים את דרכו בכל אשר יפנה, עד שהוא מבטיח לא לעזוב עוד לעולם את המסילה.

תגובות והשפעה

בתקופה בה יצא הסיפור לאור, מקובלת הייתה בציבור הנורמה של חינוך נוקשה, ואין פלא כי הספרון נמכר בהמוניו, עד כי המהדורה האנגלית שלו ניצבת במקום השלישי ברשימת ספרי הילדים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. זהו, למעשה, סיפור המדגים שינוי התנהגות באמצעות תמריץ שלילי: למראה הדגלים האדומים חוזר הקטר למוטב, והסיפור מסתיים כשהוא מתקן את דרכיו ומתעתד להיות קטר גדול. את שדות המרעה הוא מותיר, כמובן, רק בזיכרונותיו.
בימינו קיימת ביקורת קשה כנגד הקו הבלתי גמיש שמתווה המחברת, משום שהיא אינה מותירה מקום להתבטאות אינדיבידואלית. טוענים המבקרים כי אם לא יתפתו מדי פעם ילדים לעזוב את המסילה, לא תוכל האנושות להתקדם, כי רק מי שחורג מן הדרך בה כולם נעים, צפוי לגלות דברים חדשים שיאיצו את ההתפתחות התרבותית והטכנולוגית. 
מנגד, סבורים אחרים כי מוסר ההשכל אשר טוותה המחברת בהחלט ראוי שילדים ילמדוהו. לטוטל יש יעד בחיים: להיות קטר בקו היוקרתי של ניו יורק-שיקגו. לכן נכונה בחירתו לוותר על הנאות קטנות ולהתרכז רק בהגשמת מטרתו, כי במציאות אלו שאינם מתאמצים כדי להשיג את מימוש שאיפותיהם, אפשר שלא יגיעו אליו לעולם.
צביר הכוורת

היסטוריה

הצביר היה ידוע בימי קדם והוא מופיע ככל הנראה בכתביו של המשורר היווני הקדום אראטוס משנת 260 לפני הספירה. היפרכוס בשנת 130 לפני הספירה תיאר אותו בקטלוג הכוכבים שלו כ"כוכב מעונן" ותלמי כלל אותו באלמגסט סביב שנת 130 לספירה ותיאר אותו כערפילית בחזה של הסרטן. הערפילית נכללה גם באטלס הכוכבים של יוהאן באייר בשנת 1603.
גלילאו גלילי היה כנראה הראשון לזהות שמדובר בצביר כוכבים וציין בשנת 1609 שהוא כולל יותר מ-40 כוכבים. שארל מסיה כלל אותו בקטלוג מסיה בשנת 1769 כ-M44.
לצביר דרגת בהירות 3.7 כך שניתן לראותו בקלות כאשר תנאי התצפית הם טובים. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכ-25 מכוכבי הצביר הבהירים שבהירותם נעה בין דרגה 6.5 לדרגה 8.0. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בלמעלה מ-100 כוכבים. מיקומו של הצביר הוא מעט פחות מ-2 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב γ (גמא) בסרטן ומעט פחות מ-2 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב δ (דלתא) בסרטן. כוכבים אלו זכו לשמות החמור הצפוני והחמור הדרומי בהתאמה והערפילית שביניהם נקראה "האבוס" (יוונית Φάτνη, לטינית Praesepe).

מאפייני הצביר

מרחקו של צביר הכוורת ממערכת השמש מוערך בכ-577 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-95 דקות קשת - פי שלושה מקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-16 שנות אור. הצביר מכיל לפחות 500 כוכבים וככל הנראה אף למעלה מ-800 ומסתו מוערכת בלפחות 600 מסות שמש. השפעת הכבידה של הצביר משתרעת על רדיוס כפול מגודלו הנראה.
הצביר כולל כוכבים מסוגים שונים, רובם הגדול כוכבי הסדרה הראשית ובהם ננסים אדומים רבים, כוכבים דמויי שמש וכן כוכב הסדרה הראשית מסוג A,‏ ε (אפסילון) בסרטן, שהוא הבהיר ביותר מבין כוכבי הצביר עם בהירות מדרגה 6.3 והיחיד שקיבל ציון באייר (שבמקור ניתן לצביר כולו). בצביר ישנם מספר ענקים בהם ענקים אדומים וצהובים. גילו של הצביר מוערך בכ-800 מיליון שנים. גילו של הצביר וכיוון התנועה שלו דומים לאלו של צביר ההיאדות שנמצא בקבוצת שור. למרות שהמרחק בין הצבירים הוא מאות שנות אור, ייתכן שהם נוצרו מערפילית אחת לפני כ-800 מיליון שנים.
רסלמניה 12

עלילות

באירוע רויאל ראמבל 1996, שון מייקלס ניצח בקרב הרויאל ראמבל, דבר שהקנה לו את האפשרות להתחרות על אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF נגד ברט הארט ברסלמניה 12. מייקלס הגן בהצלחה על קיום הקרב ברסלמניה נגד אואן הארט באירוע In Your House 6. לאחר מכן, נודע שהקרב בין ברט הארט לשון מייקלס באירוע רסלמניה 12 על התואר יהיה קרב איירון מן 60 דקות; כלומר, המנצח בקרב יהיה זה שישיג יותר הכרעות בקרב במשך 60 הדקות שהוא יתקיים.
הקרב המרכזי נבנה סביב ברט הארט' שהיה נחוש לשמור על חגורת האליפות שלו נגד שון מייקלס, שבעצמו סבל ממספר מכשולים במהלך השנה החולפת אשר כללו את: הכישלון שלו לזכות באליפות העולם במשקל כבד בקרב שלו ברסלמניה 11 נגד דיזל, קבוצה של נחתים אשר ניגשה אליו במועדון לילה בסירקיוז, ניו יורק, הוויתור על האליפות הבין-יבשתית של ה-WWF באוקטובר 1995 במהלך האירוע In Your House 4 והעברתו לידי דין דאגלס, סבל מזעזוע מידי אואן הארט (כחלק מהעלילה) והבגידה של דיזל בו במהלך מופע שאינו שודר בטלוויזיה במדיסון סקוור גארדן.
הפיוד המשני לקראת רסלמניה זו היה בין האולטימייט ווריור, שביצע את חזרתו לארגון לאחר היעדרות של ארבע שנים, לבין האנטר הרסט הלמסלי. הלמסלי ערך את הופעת הבכורה שלו ב-WWF במאי 1995, כשהציג דמות מפונקת, עשירה וסנובית. במהלך השנה, הלמסלי פתח ברצף ניצחונות. מנגד, האולטימייט ווריור עזב את ה-WWF בשנת 1992 לאחר שנכשל בבדיקת סמים. הקרב האחרון שלו היה ב-8 בנובמבר בתוכנית Saturday Night's Main Event, שבו הוא ו"מאצ'ו מן" רנדי סאבאג' ניצחו בקרב זוגות את טד דיביאסי ו-IRS. לאחר ארבע שנים, נודע שהאולטימייט ווריור יחתום מחדש בארגון ה-WWF בניסיון להגדיל את הרייטינג של האירוע ולנצח את הלמסלי הבלתי מנוצח ברסלמניה 12.

ביקורות

האירוע קיבל ביקורות טובות בקרב המבקרים והצופים, כשהקרב המרכזי עמד בראש ביקורות אלה. רוב מקניו מהאתר 411Mania.com תיאר את קרב הפתיחה כ"טוב מאוד", ונתן לו ציון 3.25 כוכבים. לעומת זאת, את הקרב בין הלמסלי לווריור תיאר כ"קרב הגרוע ביותר של הערב". לקרב המרכזי נתן את הציון הגבוה ביותר של הערב, כשהעניק לקרב ציון של 4 כוכבים. מנגד, הוא חילק את הציון לשני פרמטרים, "ל-40 הדקות הראשונות נתתי ציון של 3 כוכבים, בעוד של-20 דקות האחרות נתתי ציון של 5 כוכבים". לאירוע בשלמותו נתן ציון של 7 כוכבים מתוך 10.
בשנת 2015, ריאן דילברט מהאתר Bleacher Report דירג את האירוע במקום ה-16 מתוך 30 הרסלמניות הראשונות.
איוב דאוד

יובנטוס והשאלות

דאוד נולד במוגדישו שבסומליה, ובגיל 5 עבר יחד עם משפחתו לקונאו שבאיטליה. הוא החל לשחק באקדמית הנוער של קונאו המקומית, ובגיל 10 החל לשחק באקדמית הנוער של יובנטוס. ב-9 בפברואר 2009 הבקיע שני שערים במדי קבוצת הנוער של יובנטוס בניצחון 2-0 על קבוצת הנוער של מכבי חיפה במסגרת טורניר ויארג'יו , טורניר כדורגל יוקרתי לנוער. הוא היה מלך השערים של הטורניר באותה עונה, עם 20 שערים. ב-14 במרץ 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של יובנטוס, כשהחליף את סבסטיאן ג'ובינקו בדקה ה-87 בניצחון 4-1 על בולוניה 1909 במסגרת המחזור ה-28 בסרייה א'.
ב-1 באוגוסט 2009 הושאל דאוד לקרוטונה, ששיחקה בסרייה ב'. ב-21 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-0 לסאסואולו במסגרת המחזור הראשון בליגה. לאחר חצי שנה ו-11 הופעות ללא שערים בקרוטונה, הושאל דאוד ללומצאנה מהליגה האיטלקית השלישית. הוא שיחק במועדון במשך חצי עונה בה הבקיע שער אחד ב-11 הופעות, וזכה עם הקבוצה בקופה איטליה סרייה C. בעונת 2010/2011 הושאל לקוסנצה, גם היא מהליגה האיטלקית השלישית, וערך 14 הופעות, בהן הבקיע 2 שערים. בחצי השני של העונה הושאל לגוביו, קבוצה נוספת מהליגה האיטלקית השלישית, ועזר לה להעפיל לסרייה ב', עם 4 שערים ב-11 הופעות.
בחודש נובמבר 2011 שוחרר דאוד מיובנטוס.

קייאסו

לאחר שחרורו מיובנטוס חתם דאוד בקייאסו מהליגה השווייצרית השנייה. ב-22 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-71 בתיקו 0-0 נגד לוגאנו במסגרת המחזור התשיעי בליגה. הוא הורחק בכרטיס אדום בדקה ה-90 באותו משחק. ב-3 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-89 בהפסד 3-2 לויל 1900 במסגרת המחזור ה-15 בליגה. בסך הכל ערך 9 הופעות במועדון, בהן הבקיע שני שערים.

בודפשט הונבד

ב-28 באוגוסט 2013 עבר דאוד לבודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית בהעברה חופשית. ב-21 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-38 בהפסד 2-0 לדיושג'ר במסגרת המחזור השמיני בליגה. ב-28 בספטמבר 2013, בהופעתו השנייה בליגה, הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים מבעיטות עונשין בניצחון 2-1 על סומבטהי האלאדס במסגרת המחזור התשיעי. ב-23 ביולי 2015 שוחרר דאוד מהמועדון.

קריירה בינלאומית

דאוד החל לשחק בנבחרת סומליה בשנת 2011.
ריד הופמן

ביוגרפיה

הופמן נולד בסטנפורד, קליפורניה וגדל בברקלי, קליפורניה. הוא למד בתיכון The Putney School והוא בוגר אוניברסיטת סטנפורד משנת 1990, עם תואר ראשון במערכות סימבוליות ומדעי הקוגניציה. הוא המשיך לתואר שני בפילוסופיה אותו קיבל מאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1993. 
הופמן עבד בעבר באפל וב-Fujistu.