google/wiki40b huggingface dataset:
כיס אוויר

כיס אוויר (באנגלית: air pocket) הוא הכינוי שניתן לתופעה של מערבולות ושינויי לחץ נסתרים באוויר, שעלולים לגרום לטלטלות לא נעימות במהלך הטיסה.
הטלטולים הנגרמים בעת כניסה לכיס אוויר הם משני סוגים, טלטולים מעלה ומטה או טלטולים מצד אל צד. כשהמטוס עובר מעל זרמי אוויר עולים, הוא נדחף כלפי מעלה בקצב לא אחיד וכשהוא עובר את השפעת זרם האוויר הוא שב לגובה הקודם וכך נוצרים הטלטולים מעלה ומטה.
בעת טיסה בגובה רב מטוסים נקלעים לעיתים לתוך זרם סילון וזה עלול לגרום לטלטולים מצד אל צד עד שהמטוס נחלץ מזרם. אם כיוון הזרם תואם את כיוון הטיסה, זרם הסילון עשוי לקצר את הטיסה ולהביא לחיסכון בדלק.
המטוסים בנויים כך שיוכלו להתמודד עם כיסי האוויר בהצלחה.
בשנת 1891 נעזר המהנדס הגרמני אוטו ליליינטל בזמן שבחן את ה-דראוויצר גליידר בכיסי אוויר שהגיעו למהירות של 10 מטר בשנייה
קרינת בטא

קרינת בטא (β) היא סוג של קרינה רדיואקטיבית, שמקורה בגרעין האטום. החלקיק המהווה את קרינת הבטא, או חלקיק בטא, הוא אלקטרון (חלקיק בטא מינוס) או פוזיטרון (חלקיק בטא פלוס). קרינת בטא היא קרינה מסיבית - כלומר, לחלקיקים הנושאים אותה יש מסת מנוחה, בדומה לקרינת אלפא ובשונה מקרינת גמא.
הכוח היסודי האחראי לקיומה של קרינת בטא הוא הכוח החלש. זאת, מכיוון שאירועי קרינת בטא מערבים שינוי טעם של חלקיק בגרעין האטום, כלומר, הפיכה של חלקיק מפרוטון לנייטרון או להפך על ידי שינוי הטעם של אחד מקווארקי הערכיות. רק הכוח החלש מסוגל לגרום לחלקיק לשנות את טעמו. תהליך קרינת בטא מערב בהכרח פליטה של אלקטרון או פוזיטרון, שהרי כל החלקיקים מצייתים לחוקי שימור מסוימים, כגון חוק שימור המטען החשמלי. כדי שפרוטון, בעל מטען חשמלי 1, יוכל להפוך לנייטרון, בעל מטען חשמלי 0, עליו "להעביר" את יחידת המטען לחלקיק אחר - במקרה זה, פוזיטרון. גם חוקי שימור אחרים מתבטאים בתהליך של קרינת בטא, לרבות חוק שימור המספר הלפטוני, המחייב כי יחד עם הפוזיטרון (בעל מספר לפטוני -1) יפלט גם חלקיק נייטרינו (בעל מספר לפטוני 1). כך, נשמר המספר הלפטוני משני צדי התהליך, שכן לפרוטון ולנייטרון מספר לפטוני של 0. ישנה אפשרות תאורטית להתפרקות בטא כפולה ללא פליטת נויטרינו. בתהליך זה נפלטים שני חלקיקי בטא ושני חלקיקי נייטרינו וירטואליים שמאיינים זה את זה. חיפוש אחר התפרקות בטא כפולה נטולת נייטרינו נמצאת בחזית המחקר הנסיוני בתחום דעיכות הבטא.
קרינת בטא מינוס מתרחשת כאשר אחד הנייטרונים בגרעין הופך לפרוטון תוך פליטת אלקטרון ואנטי-נייטרינו אלקטרוני:
מכיוון שהפרשי המסה בין הנייטרון לפרוטון גדולים ממסת האלקטרון (והנייטרינו), תהליך זה מתרחש באופן ספונטני עבור נייטרונים בודדים, ועבור איזוטופים בהם היחס בין מספרי הפרוטונים והנייטרונים קטן. אולם עבור איזוטופים בהם יחס זה גדול יותר, התוספת באנרגיה החשמלית של הגרעין תהיה מספיק גדולה בשביל להפוך תהליך זה ללא כדאי מבחינה אנרגטית.
קרינת בטא פלוס מתרחשת כאשר אחד מהפרוטונים בגרעין הופך לנייטרון, תוך פליטת פוזיטרון ונייטרינו:
מכיוון שמסת הפרוטון קטנה ממסת הנייטרון תהליך זה אינו מתרחש ספונטאנית עבור פרוטונים בודדים. הוא מתרחש בגרעינים בהם היחס בין מספרי הפרוטונים והנייטרונים גדול, ובהם הרווח האנרגטי שנגרם מהורדת הדחייה החשמלית גדול יותר מהאנרגיה הדרושה להשקעה בתהליך. תהליך נפוץ יותר, הדומה לקרינת בטא פלוס הוא לכידת אלקטרון, בו אלקטרון נופל אל תוך הגרעין האטום, נבלע בפרוטון שנהפך לנייטרון תוך כדי פליטת ניוטרינו.
מבחינת המודל הסטנדרטי, ברמת הקווארקים, קרינת בטא מינוס מתרחשת כאשר קווארק למטה אחד בנייטרון (נייטרון מכיל שני קווארקים למטה בעלי מטען חשמלי 1/3e- וקווארק למעלה אחד בעל מטען 2/3e+) הופך לקווארק למעלה.
מסלול מסונכרן-שמש

מסלול מסונכרן-שמש, מסלול עוקב-שמש או מסלול הליו-סינכרוני (באנגלית: Sun-synchronous orbit,‏ SSO) הוא מסלול בו לוויין מקיף כוכב לכת (בדרך כלל כדור הארץ) בזווית קבועה לשמש. ללוויין במסלול זה יש צירוף של זווית נטיית מסלול וגובה הלוויין המאפשר חציית קו רוחב באותה זווית שמש מקומית. זהו מסלול מועדף על לווייני צילום בגובה נמוך, שכן זווית השמש במהלך הקפות הלוויין נשמרת יחסית קבועה, והלוויין חוצה את קו המשווה באותה שעה מקומית. 
מסלול עוקב שמש משמש בדרך כלל לצילום אזרחי, לתצפיות, לריגול וגם לחיזוי מזג אוויר. רוב לווייני הצילום האזרחיים נמצאים במסלול עוקב שמש בו חציית קו המשווה היא בין השעות 10:00-14:00. 
מסלולים מיוחדים הם מסלול זריחה - שקיעה (dawn-dusk) בו הלוויין חווה תמיד חשיפה לשמש, (בזווית שמש נמוכה של זריחה או שקיעה) כך שתאי השמש יוצרים חשמל כל הזמן - אלו מסלולים המועדפים עבור לוויינים שיש להם צריכת חשמל גבוהה כמו לווייני מכ"ם.
מפרץ אביסנה

גילוי המפרץ

המפרץ התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 - 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד צילמה מהאוויר את האזור בשנים 1956–1957, והמפרץ מופה בהתבסס על תצלומים אלה בשנת 1959

מקור השם

הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה קראה למפרץ על שם אבן סינא שהיה רופא, פילוסוף ומדען פרסי, ונחשב לאחד מגדולי הרופאים שהיו אי פעם (הידוע בשפות אירופיות בשם אביסנה).
שם זה ניתן בדומה לאתרים רבים אחרים באזור, אשר נקראו על שמם של חלוצים בתחום הרפואה.
VAR (כדורגל)

שופט סיוע וידאו (באנגלית: Video Assistant Referee, או VAR) הידוע יותר כ-שופט וידאו, הוא שופט כדורגל, הסוקר החלטות שנעשו על ידי השופט הראשי, תוך שימוש בקטעי וידאו ובדיבורית אישית עבור תקשורת. בשנת 2018 שופטי וידאו צורפו לחוקי המשחק על ידי התאחדות הכדורגל הבינלאומית (IFAB) לאחר ניסויים במספר תחרויות גדולות.

היסטוריה

השימוש ב-VAR נעשה לראשונה באופן בינלאומי במוקדמות מונדיאל 2018 במשחק של נבחרת צרפת נגד נבחרת ספרד. היה שימוש ב-VAR גם בטורניר עצמו ברוסיה ואף במשחק הגמר, בו הוכרעה שריקת פנדל. ברוסיה עצמה נעשה שימוש בשלבי חצי גמר הגביע הרוסי בכדורגל 
המערכת הופעלה בעונת 2018/2019 בליגת האלופות החל משלב הנוקאאוט.
בישראל, בטרם יצאה לדרך עונת 2018/2019 בליגת העל, הוחלט על הכנסת המערכת לשימוש בשלב הפלייאוף של העונה. ב-8 בפברואר 2019 הופעל לראשונה פיילוט למערכת במשחק ליגה א' דרום בין הכח רמת-גן למכבי שעריים שנערך באצטדיון וינטר, ולראשונה במשחק רשמי בליגת העל ב-16 במרץ 2019, במפגש שפתח את הפלייאוף העליון והפגיש בין מכבי תל אביב להפועל חדרה באצטדיון נתניה.
איפוה

היסטוריה

איפוה נוסדה ככפר קטן על גדות נהר קינטה בחצי הראשון של המאה ה-19.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 התגברה כריית הבדיל באזור וחברות כרייה בריטיות רבות התבססו באיפוה שגדלה והפכה לעיירה. איפוה המשיכה לגדול עד שב-1937 היא הפכה להיות בירת פרק במקום טאיפינג.
ב-15 בדצמבר 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, כוחות האימפריה היפנית כבשו את העיר. איפוה, כמו יתר האזור, שוחררה על ידי בעלות הברית ב-1945.

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה סולטאן אזלן שה, הנמצא במרחק של 6 קילומטרים ממרכז העיר. הנמל מציע טיסות לערים קואלה לומפור וג'והור באהרו בתוך מלזיה ולמספר יעדים נוספים מחוצה לה.
רבקה לזובסקי

ביוגרפיה

לזובסקי נולדה בשנת 1946 במונטווידאו בירת אורוגוואי, וגדלה בשכונה של מהגרים יהודים ניצולי שואה. משפחתו של אביה היגרה לעיר בשנת 1905 מרוסיה, וסבה מצד האב היה ממקימי הקהילה היהודית במונטווידאו. לאחר אירועי ליל הבדולח נמלטה משפחתה של אמה מווינה שבאוסטריה המסופחת לגרמניה הנאצית, והיגרה למונטווידאו בשנת 1939. סבתה מצד האם הייתה ממייסדות ארגון ויצו באורוגוואי. הוריה נפגשו במונטווידאו, ולאחר שלוש שנות היכרות התחתנו וילדו שלושה ילדים. אביה הפך לרופא השיניים היהודי הראשון באורוגוואי ואמה, שגדלה לתוך ארגון ויצו, הפכה לימים לנשיאת הארגון באורוגוואי.
לזובסקי למדה עברית בבית הספר היסודי במונטווידאו, ובגיל 16 סיימה סמינר למורות לשפה העברית. כשנה לאחר מכן, נשלחה ללימודים במכון גולד בירושלים, והשתתפה בחידון התנ"ך כנציגת אורוגוואי. בחידון היא פגשה את דוד בן-גוריון, ששכנע אותה להישאר בישראל ולעלות. בזמן שהותה בישראל היא הכירה את אריה בעלה, אשר עבד במשרד אדריכלים, ולאחר שעלתה לישראל ב-1977 נישאו השניים.
לזובסקי סיימה תואר ראשון ושני בהצטיינות. את התואר הראשון למדה בחוג לסוציולוגיה, ואת התואר השני עשתה כחלק מהמחזור הראשון בחוג לייעוץ חינוכי.
עם סיום לימודי התואר השני, הצטרפה לצוות ההוראה בגימנסיה הרצליה בעיר תל אביב, ובנתה את הייעוץ החינוכי במוסד. 13 שנים לאחר מכן, היא חזרה לאקדמיה ללימודי התואר השלישי, וכתבה את עבודת הדוקטורט על הכוון תלמידים במעבר לתיכון.
עם סיום לימודי התואר השלישי, היא הצטרפה לסגל ההוראה באקדמיה בחוג לייעוץ חינוכי ובקורסים למנהלים. במקביל, היא חיברה ופיתחה את תוכנית הלימודים לתואר שני בייעוץ חינוכי במכללת בית ברל, ניהלה אותה, ושימשה כראש המגמה במשך 14 שנים. במקביל לתפקידה כראש מגמה, היא ייסדה את אגודת היועצים החינוכיים בישראל, ונבחרה פעמיים לכהן כיושבת הראש של האגודה. בנוסף, היא חיברה את קוד האתיקה המקצועית הראשון של היועצים החינוכיים בישראל, וחלקים מעבודת הדוקטורט שלה הופיעו באתיקה של החינוך. כמו כן, היא יסדה וערכה את כתב העת המדעי "הייעוץ החינוכי". בשנים 1991 ו-2004, היא קיבלה את "פרס הייעוץ", על תרומתה האקדמית והפרופסיונלית לקידום הייעוץ החינוכי בישראל.
לארגון ויצו היא הצטרפה לאחר שעלתה לישראל. בשנות ה-90 היא שימשה כיו"ר ארגון חינוך ודור ההמשך, בהנהלה העולמית של הארגון. משנת 2013, היא מכהנת כנשיאת ארגון ויצ"ו בהתנדבות, ומנהלת את פעילויות הארגון, כגון הפעלות של כפרי נוער, ניהול מרכזים למניעת אלימות במשפחה ועוד.
Deja Tus Besos

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נאטי נטשה, גבי מיוזיק, רפאל פינה, וואלי TMW ומייקי טון והופק על ידי גבי מיוזיק גם כן. השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני, המשלב גם את סגנון הרגאטון, המאפיין שירים נוספים מתוך אלבום הבכורה שלה.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו של האלבום.

וידאו קליפ

טרם הוציאה את הווידאו קליפ הרשמי של השיר, העלתה נאטי נטשה לערוץ היוטיוב שלה את האודיו שלו, בו ניתן לראות את עטיפת האלבום. כמו כן, במהלך צאתו כסינגל, פרסמה נטשה ברשתות החברתיות קטעים מתוך הקליפ שלו, שיצא לבסוף ב-3 ביולי 2019.
נכון לאוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-30 מיליון צפיות.
סימון בוליבר

בצעירותו

בוליבר הוא יליד קראקס ונצואלה, בן למשפחת קריאולים (ילידי אמריקה ממוצא אירופאי). הוריו של בוליבר נהרגו עוד בילדותו, ובמותם הוא ירש הון רב. לאחר מות הוריו גדל, עם אחיו חואן, תחת השגחתו של דודם. ב-1797 התגייס ושירת כקאדט בגדוד של אביו. ב-1799 נסע לספרד להשלמת לימודיו. הוא למד במדריד והיה מקורב לחצר המלכותית. במדריד הכיר את מריה תרזה שהייתה גם היא בת למשפחה עשירה מקראקס, ונישא לה ב-1802. לאחר נישואיהם חזרו לוונצואלה שם חלתה בקדחת ונפטרה לאחר 8 חודשים.

קריירה צבאית

לאחר שחי בספרד ובפריז, חזר בשנת 1807 לוונצואלה והתייצב בראש קבוצה של קריאולים רדיקלים ששאפו למגר את השלטון הספרדי כשלב במאבק ליצירת איחוד של כל יבשת דרום אמריקה. בשנת 1810 הצליחה הקבוצה להפיל את השלטון הספרדי ולהקים ממשלה. זו הייתה הממשלה הראשונה בדרום אמריקה שנבחרה בבחירות חופשיות. אולם המאבק בין תומכיו של בוליבר לבין השלטון הספרדי ובני בריתו התחדש ונמשך למעשה עד 1824, המועד בו שוחררה בוליביה, המושבה הספרדית האחרונה בדרום אמריקה.
הספרדים האיצו בסימון בוליבר לסגת מוונצואלה לגרנדה החדשה (Nueva Granada), כיום קולומביה. בוליבר תפס פיקוד על כוח צבאי קולומביאני, וכבש ב-1814 את בוגוטה. ב-1819 הכריז על עצמאות רפובליקת קולומביה הגדולה. אזור זה כולל כיום את אקוודור, קולומביה, ונצואלה ופנמה. ב-17 בדצמבר 1819 הפך לנשיאה הראשון. ב-24 ביוני 1821 ניצח בוליבר את הצבא הספרדי בקרבובו (Carabobo), ונצואלה. הוא המשיך לכבוש שטחים רבים והוסיף לשטחי רפובליקת קולומביה, שכעת הייתה בשלטונו, את אקוודור. בוליבר חלם על איחוד דרום אמריקה, אך לא יכול להשיג זאת במהלך המאבק לעצמאות. קולומביה הגדולה הייתה המהלך הראשון שלו ליצירת מדינה אחת לכל היבשת. ואולם, פוליטיקאים אחרים ומנהיגים מקומיים התנגדו לרעיונותיו, ובוליבר המאוכזב התפטר מהנשיאות בשנת 1830, וזמן קצר לאחר מכן, ב-17 בדצמבר, נפטר בסנטה מרתה, קולומביה.

הנצחה

שרידי גופתו של בוליבר הועברו ב-1842 לקראקס, בירת ונצואלה, ומאז 1876 הם מוצגים בפנתיאון הלאומי שם.
שנים אחדות לאחר מפלתו ומותו, זכה בוליבר למעמד של גיבור לאומי במדינות דרום אמריקה, שאותן סייע לשחרר משלטון ספרד: בוליביה, ונצואלה, פנמה, קולומביה, אקוודור ופרו. מאז שנות הארבעים של המאה ה-19 ועד ימינו טוענים פוליטיקאים במדינות אלה, מכל הקשת הפוליטית, שהם ממשיכי דרכו של בוליבר.
פסלים ואנדרטאות בדמות בוליבר מעטרים כיכרות ופארקים ברחבי אמריקה הלטינית, וכן במדינות אחרות. על שמו נקראו רחובות ושדרות מרכזיים, מבני ציבור ומוסדות רבים (בהם אוניברסיטת סימון בוליבר בוונצואלה) באמריקה הלטינית. נמל התעופה הבינלאומי בקראקס נקרא על שמו.
בשנת 1881 הוקם בעיר  מרידה שבוונצואלה  שירות דואר מקומי במטרה לממן את פעילות "מועדון בוליבר" המקומי לציון שנת יובל המאה להולדתו.
שני מטבעות דרום אמריקניים נקראים על שם בוליבר: בוליביאנו בבוליביה ובוליבר בוונצואלה.
ביולי 2010 הורה נשיא ונצואלה הוגו צ'אבס להוציא את שרידיו מקברו, לחקור את נסיבות מותו של בוליבר, זאת בעקבות שמועות שנפוצו על כך שנרצח על ידי מתנקשיו. זמן קצר לאחר מכן, פרסם העיתון הקולומביאני "אל טיימפו" קטעים מיומניו של רופאו של בוליבר, הצרפתי רוספרו רבנרנד, אשר לפיהם סיבת המוות הייתה שחפת או מחלה כרונית אחרת הקשורה לריאות.
קורות חייו הונצחו בספרים רבים. בין השאר, בספרו של גבריאל גרסיה מרקס, "גנרל במבוך".
בשנת 2013 יצא הסרט the liberator המבוסס על חייו של בוליבר.
הלהקה Ska-P הוציאה שיר סקא פאנק המנציח אותו הנקרא "המשחרר" (בספרדית: "el libertador").
האסטרואיד 712 Boliviana שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שמו. השם הוצע על ידי קאמי פלמריון.
רוקס

גאוגרפיה

הרוקס מצוי בתווך הצר שבין מפרץ ג'קסון (ובאופן פרטי יותר, המפרצון סירקולר קווי) לבין מרכז העסקים הראשי של סידני. מצדו המערבי הוא גובל בדאווס פוינט ומילרס פוינט, בדרך ברדפילד המובילה לגשר נמל סידני. הוא אחד מהפרוורים הקטנים ביותר באזור סידני, וחולק מיקודים עם מרכז העסקים הראשי (2000), ועם דאווס פוינט ומילרס פוינט (2795). הוא אחד מהפרוורים המתויירים ביותר, בשל קרבתו לאתרים האיקוניים של סידני, בפרט בית האופרה של סידני וגשר הנמל. הרחוב הראשי היחידי שעובר הוא קצהו הצפוני של רחוב ג'ורג'.

היסטוריה

הרוקס נוסד ב-1788, לאחר הקמת המושבה הראשונה באזור המפרץ שימים תקרא סידני. בתי המתיישבים הראשונים היו עשויים אבן חול, שנכרתה מסלעים מקומיים - ומכאן שם הפרוור. במאה ה-19 הפרוור היה בעיקר שכונת עוני, ובמשך כמה עשרות שנים היה שטח שליטתה של הכנופיה The Rocks Push, ששלטה עד 1870. בתחילת המאה ה-20 הפרוור היה במצב הזנחה מתמשך, ומרבית בנייניו ההיסטוריים היו בסכנת התמוטטות. בעקבות התפרצות מגפה באזור הרוקס ודרלינג הרבור, הממשל המקומי הכין תוכנית למחוק את הפרוורים לחלוטין ולבנותם מחדש. חלק מהרוקס אכן פורק, אך התוכניות לבניינו מחדש נדחו בעקבות מלחמת העולם הראשונה. חלק נוסף ממנו מוטט על מנת לבנות את גשר הנמל בשנות העשרים, והתוכניות לבניינו מחדש נדחו בשנית - הפעם בשל מלחמת העולם השנייה. ב-1968 הועלתה הצעה לפרק את כל הבניינים ההיסטוריים ברוקס ובמקומם לבנות בתים מודרניים בצפיפות רבה יותר. קבוצה של תושבים מקומיים הקימה עמותה על מנת להתנגד להצעה, ובמהרה האיגודים המקצועיים הצטרפו להתנגדות זו. ניסיונות למימוש הצעת הבנייה מחדש גרמו לתסיסה מקומית והפגנות רבות, עד שלבסוף - כמעט עשור לאחר ההצעה המקורית - הוחלט לשפץ את הבניינים ההיסטוריים של הרוקס במקום להרסם.
כיום שורת הבניינים העתיקים של הרוקס על רחוב ג'ורג' הם חלק מהאטרקציות התיירותיות הסובבות את מרכז סידני, וכוללת מספר רב של חנויות מזכרות.

תרבות

ברוקס מספר רב של חנויות למזכרות מסידני עצמה, הכוללות נופים שניתן לראות מהפרוור - בעיקר סירקולר קווי והסובב אותו. מדי סוף שבוע (שבת וראשון) מתקיים שוק גדול ברוקס, ברחוב ארגייל, הכולל מעל למאה דוכנים שמוכרים בגדים, תכשיטים, רהיטים, מזון מבושל ומזכרות. השבילים בין הבתים הישנים זכו למיפוי כשבילי תיירים, והם מובילים לאתרים היסטוריים כגון ביצורי דאווס פוינט (אחד מהביצורים העתיקים ביותר בניו סאות' ויילס), מצפה סידני ובית קדמן - הבית העתיק ביותר בניו סאות' ויילס ששרד, ומתוארך ל-1818. 
ברוקס מצויים הפאבים העתיקים ביותר בניו סאות' ויילס, על פי טענת בעלי הבתים. בין הבולטים הם the Fortune of War ו-Lord Nelson, ופאבים אחרים שזכו למעמד דומה: the Orient, the Mercantile,the Palisade ו-Hero of Waterloo.
בקרבת הרוקס מוזיאון אחד: המוזיאון לאמנות מודרנית בסידני. ברוקס מצויה גם מכללת ההכשרה לאמנות מסחרית - CATC, הממוקמת באחד הבניינים העתיקים בקרבת הנמל.
רשת האופניים הלאומית

רשת האופניים הלאומית (אנגלית: National Cycle Network) היא רשת נתיבי אופניים בממלכה המאוחדת, המשתרעת לאורך כ-20,000 קילומטרים ברחבי המדינה ונועדה לשמש רוכבי אופניים שלא ייאלצו להסתכן ברכיבה במקומות כגון כבישים. הדרך הראשונה שהוקמה הייתה בין בריסטול לבאת', והשתרעה לאורך 27 קילומטרים של מסילת רכבת שאינה בשימוש. הרשת הוקמה על ידי קרן הצדקה Sustrans‏ (ראשי תיבות של Sustainable Transport - תחבורה בת קיימא), שקיבלה לשם כך סיוע בגובה 42.5 מיליון לירות שטרלינג מהלוטו הלאומי.
נתיבי הרשת שמספרם מתחיל בספרות 1 עד 6 נמצאים בדרך כלל באנגליה, הנתיבים שמספרם מתחיל ב-7 נמצאים בדרך כלל בצפון אנגליה ובסקוטלנד, הנתיבים שמספרם מתחיל ב-8 נמצאים בדרך כלל בוויילס, ואלו שמספרם מתחיל ב-9 נמצאים בצפון אירלנד. לנתיבים הגדולים ביותר יש מספר בן ספרה אחת, ואלו שבאנגליה יוצאים מלונדון לפי מספרם בסדר המתאים לכיוון השעון. לנתיבים אחרים יש מספר בן שתי ספרות, המתחיל בספרה הראשית הרלוונטית.
ברחבי הממלכה פזורים נתיבים אזוריים רבים, המגיעים לעיירות וערים קטנות בעשרה אזורים. כל אזור מחולק ל-9 אזורי משנה. מספר הנתיבים האזוריים מורכבים ממספר האזור הראשי (1 - 9), ולאחר מכן ספרה נוספת. משמעות הדבר היא שברחבי הממלכה יכולים להיות 10 נתיבים אזוריים 12s, בנוסף לדרך הלאומית מספר 12 (לדוגמה). אזורי משנה בעלי מספר זהה באזור ראשי כלשהו לא גובלים זה בזה על מנת להימנע מטעויות, כך שדרכים עם אותו מספר מופרדות זו מזו.
השילוט של הדרך הוא באמצעות אופניים לבנים המצוירים על רקע כחול, ולידם מספר הדרך בלבן. למספר הדרך הלאומית יש רקע אדום, ולדרך אזורית יש רקע כחול.
ממי (סדרת טלוויזיה)

עלילת הסדרה

במרכז הסדרה "ממי" עומדת כריסטי פלאנקט (אנה פאריס), אם חד הורית לשניים, מלצרית במסעדת גורמה, שלאחר התמודדות קשה עם האלכוהוליזם והשימוש בסמים שלה, מחליטה לעבור לסונומה שבקליפורניה ולהשתתף במפגשים של "אלכוהוליסטים אנונימיים". אמה, בוני פלאנקט (אליסון ג'ני), גם היא מתמודדת עם התמכרותה לאלכוהול ולסמים, ולשתיים יש היסטוריה בעייתית.

פיתוח

"ממי" פותחה לראשונה בדצמבר 2012, והייתה בראש סדר העדיפויות של הרשת CBS והאחים וורנר. ב-9 במאי אושרה עליית הסדרה על ידי CBS. שבוע לאחר מכן הודיעה הרשת, כי הסיטקום ישודר בימי שני ב-21:30. העונה הראשונה עלתה ב-ספטמבר 2013 עם 22 פרקים. ב-13 במרץ 2014, הודיעה רשת CBS שהסדרה תחודש בעונה שנייה. הסדרה עברה לשדר בימי חמישי, 20:30.

ליהוק

הסדרה העניקה לשחקנית אנה פאריס, את תפקידה הראשי הראשון שלה בטלוויזיה, והיא לוהקה לסדרה בינואר 2013 ככריסטי פלאנקט. בסוף אותו החודש, לוהקה השחקנית אליסון ג'ני לתפקיד אמה של כריסטי. בפברואר 2013 לוהקו גם השחקנים מאט ג'ונס לתפקיד בקסטר, בעלה לשעבר של כריסטי. והשחקן ספנסר דניאלס לתפקיד לוק, בן זוגה של ויולט.

פרסים

בשנת 2014 הועמדה הסדרה ושחקניה בפרסים רבים, ב"פרס בחירת הקהל" הועמדה הסדרה לקומדיית הטלוויזיה המועדפת, והשחקניות אנה פאריס ואליסון ג'ני לשחקנית האהובה בסדרות לטלוויזיה ובשלושתם לא זכו.
עוד התמודדו בפרס "מבקרי בחירת הטלוויזיה" והשחקנית אליסון ג'ני זכתה בפרס "שחקנית המשנה הטובה ביותר בקומדיה". בספטמבר 2016, זכתה אליסון ג'ני בפרסי האמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית "השחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית" על תפקידה בסדרה, אחרי שכבר הייתה מועמדת כבר פעמיים לפרס הזה ב-2014 וב-2015.

בישראל

בישראל משודרת הסדרה בהוט קומדי סנטרל, החל מ-9 ביולי 2014. העונה הראשונה שודרה בימי ראשון-חמישי ב-22:30. העונה השנייה עלתה ב-7 ביוני 2015 ושודרה באותה משבצת שידור. העונה השלישית עלתה בערוץ ב-6 ביוני 2016. העונה הרביעית משודרת החל ב-3 ביולי 2017. חלק מהעונות היו זמינות גם בשירות ה-VOD. העונה החמישית משודרת כעת, ותעלה לHOTVOD בקיץ 2017.
אליעזר קפלן

תולדות חייו

קפלן נולד במינסק שברוסיה הלבנה (אז בפלך מינסק, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית), אחד מעשרת ילדיהם של פרומה ומאיר בן מיכאל קפלן, בעל בית מסחר סיטונאי גדול לחוטי אריגה.
למד ב"חדר", בגימנסיה רוסית בלוביץ' (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין) ובבית הספר הטכני הגבוה במוסקבה (MHTS). סיים לימודיו כמהנדס בניין ב-1917. נישא לד"ר דבורה לבית קפלן (בת דודו אברהם קפלן), רופאה, שעבדה שנים רבות כרופאת ילדים.
עלה לארץ ישראל בשנת 1920, בתקופת העלייה השלישית, ומיד נשלח לשנתיים לגרמניה כמקים הסניף המקומי של התאחדות הפועל הצעיר, וכמזכירו. כשחזר לארץ ישראל בשנת 1923 כיהן כחבר הנהלה במשרד לעבודות ציבוריות ובנין וכמנהל המחלקה הטכנית של עיריית תל אביב. נמנה עם ראשי ההסתדרות והיה מזכיר הוועד הפועל בשנים 1929–1933. בשנים 1933–1948 היה חבר הנהלת הסוכנות היהודית ומנהל מחלקת הכספים בה. כמו כן כיהן כחבר מועצת העיר תל אביב בין השנים 1925–1933.
לפי תיאורו של זאב שרף, קפלן היה אחד מארבעת המצביעים במנהלת העם נגד הכרזת העצמאות ב-14 במאי 1948, אם כי יש היסטוריונים החולקים על זאת וטוענים שהייתה הסכמה כללית על הכרזת המדינה וההצבעה הייתה על נושא אחר.] נמנה עם חותמי מגילת העצמאות.
לאחר קום המדינה התמנה לשר האוצר הראשון. בתקופת כהונתו השיג את ההלוואות הראשונות ממקורות בחו"ל, שהצילו את המשק הישראלי מהתמוטטות. בתחילת 1952 הגה והוביל את המדיניות הכלכלית החדשה.
במקביל לכהונתו כשר האוצר, כיהן קפלן בשנים 1949–1950 גם כשר המסחר והתעשייה.
כשבועיים לפני מותו התפטר ממשרתו, ככל הנראה בשל סירובו למלא את רצונו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, והתמנה לסגן ראש הממשלה.
קפלן, שסבל ממחלת לב, קיבל התקף לב בבוקר ה-11 ביולי 1952 על סיפון האונייה "נגבה", כשהיה בדרכו לחופשה בשווייץ. הוא הובל לטיפול רפואי בג'נובה שבאיטליה, שם נקבע מותו ב-13 ביולי 1952 לפנות בוקר. הוא היה הראשון להיקבר בחלקת גדולי האומה שבהר הרצל, עוד בטרם נקבעו הקריטריונים לקבורה בחלקה. בעקבות כך, קפלן הוא המנהיג היחיד (לבד מטדי קולק ורעייתו) הקבור בחלקה למרות שלא מילא את תפקיד ראש ממשלת ישראל, נשיא מדינת ישראל או יושב ראש הכנסת (או בן/בת זוגו/ה). קפלן היה אב לשתיים.

הנצחתו

על שמו קרויים בית החולים קפלן ברחובות, שכונת קריית אליעזר בחיפה שבה שכן אצטדיון קריית אליעזר, שכונת קריית אליעזר בנתניה, שכונת בית אליעזר בחדרה, שכונת קפלן בכפר סבא ורחובות רבים בערי ישראל, בהם רחוב קפלן (ומחלף קפלן שלצידו) בת"א. עוד קרוי על שמו פרס קפלן, פרס ישראלי שניתן מאז 1954 על התייעלות והעלאת פריון העבודה. את הזוכים בפרס קובעת ועדה בראשות מנהל המכון לפריון העבודה והייצור, ואת הפרס מעניק לזוכים שר העבודה.
זאיר סמית'

קריירת מכללות

בעונתו הראשונה של סמית' במכללות הוא העמיד ממוצעים של 11.3 נקודות ו-5 ריבאונדים למשחק. הוא נבחר לחמישיית העונה ולחמישיית ההגנה של מחוז ה"ביג-12". לצד קינן אוונס, סמית' הוביל את אוניברסיטת טקסס טק לרבע גמר טורניר ה-NCAA, שם הפסידו לאוניברסיטת וילנובה. ב-7 בפברואר הציג סמית' את משחקו הטוב ביותר במכללה כאשר תרם 21 נקודות, 8 ריבאונדים, 3 חטיפות, ו-2 אסיסטים בניצחון על אוניברסיטת איווה. בשלב "32 הגדולות" רשם סמית' 18 נקודות, 9 ריבאונדים ו-7 אסיסטים בניצחון 69–66 על אוניברסיטת פלורידה.
לאחר הדחת קבוצתו ברבע הגמר הודיע ​​סמית' על כוונתו לוותר על שלוש שנות לימודיו הנותרות באוניברסיטה, והכריז על מועמדותו לבחירה בדראפט ה-NBA.

פילדלפיה 76'

ב-21 ביוני 2018, סמית' נבחר במקום ה-16 של דראפט ה-NBA‏‏ 2018 על ידי פיניקס סאנס, אך הועבר ישירות בטרייד יחד עם בחירה בסיבוב הראשון של  דראפט 2021, לפילדלפיה 76' עבור מיקל ברידג'ס. ב-6 באוגוסט הוא שבר את רגלו במהלך ליגת הקיץ של ה-NBA ונזקק לניתוח. ב-25 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, לאחר שהחמיץ את 73 המשחקים הראשונים של עונת 2018/2019.
עיצורים בין-שיניים

 עיצורים בין-שינִיים (אינטר-דנטליים) מיוצרים על ידי הצבת קצה הלשון בין החלק העליון והחלק התחתון של השיניים הקדמיות. הם שונים מעיצורים שיניים, המבוטאים כשהלשון כנגד החלק האחורי של החותכות העליונות.
אינסוף (פילוסופיה)

העת העתיקה

משמעותו הפילוסופית של מושג האינסוף הופיעה בפרדוקסים של זנון, אותם הגה ביוון העתיקה במאה החמישית לפנה"ס. טיעוניו עוסקים בפרדוקסליות של התנועה ושל הזמן כאשר מחלקים גודל סופי נתון לחלקים רבים והולכים לבלי גבול.
דיון על האינסוף מופיע בכתביו של הפילוסוף היווני אריסטו.
האינסוף מוזכר בתנ"ך בספר איוב בפסוק: "עֹשֶׂה גְדֹלוֹת וְאֵין חֵקֶר נִפְלָאוֹת עַד אֵין מִסְפָּר". כלומר: לא ניתן לברר את גדולת האל, או לא ניתן לדעת את פרטיו.

ימי הביניים

פרשנות והרחבה לרעיונותיו של אריסטו נוסחו בשלהי ימי הביניים, על ידי הפילוסוף ויליאם איש אוקאם איש המאה ה-14.

בקבלת האר"י

לפי שיטת הקבלה של האר"י גדול מקובלי צפת במאה ה-16 ותלמידיו, עצמות הבורא איננה ניתנת למחקר. על פי שיטתו חקר השגת האלוהות נעשה אך ורק מתוך התרשמות הנברא מהאור המתפשט מעצמותו של הבורא.
לשיטתו, בטרם נבראו העולמות והנבראים, היה "אור עליון פשוט ממלא כל המציאות, והוא הנקרא אור אין סוף".
מחשבת הבריאה היא רצון הבורא להטיב לנבראיו, כאשר האין סוף הוא שורש הנבראים, כלומר הקשר שיש בין הבורא לנבראיו.

בפילוסופיה

במאה ה-17 עסק במושג ה"אין סוף" הפילוסוף הצרפתי בלז פסקל. בדיוניו על המושג הוא קשר אותו אל המימד הדתי, אל תחושת ההתבטלות של האדם הסופי לנוכח האין סופיות של האל; מאידך גיסא, במצב עניינים זה, שבו האדם אינו יכול לתפוס את מהות האל, הרי שנותרה לו רק הבחירה בין האמונה בו, לבין הכפירה בו. פסקל כתב:
"אם יש אלוהים, הרי הוא רחוק לאין-סוף מהשגתנו, כיון שמהיותו נעדר חלקים ונעדר גבולות אין לו כל יחס-ודמיון אלינו. אין אנו עלולים איפוא לדעת לא את מהותו ולא את עצם הויתו. אם כן הדבר, מי יעיז לומר אני אפתור שאלה זו?".

בהגות המאה ה-20

כתב על כך המקובל יהודה אשלג: 
"אין סוף ברוך הוא. שענינו הוא מחשבת הבריאה, בסוד רצונו להטיב לנבראיו בבחינת אין סוף".. "אין סוף ברוך הוא נקרא כן, משום שזה הקשר שיש בין עצמותו יתברך להנשמות, המובן אצלנו בסוד רצון להנות לנבראיו. וחוץ מהקשר הזה של רצון להנות אין לנו שום דיבור. ושם הוא תחילת העסק. והוא נקרא אור בלי כלי, אבל שם מתחיל שורש הנבראים, היינו, הקשר שיש בין הבורא לנבראים, הנקרא רצונו להטיב לנבראיו. והרצון הזה מתחיל מעולם אין סוף ונמשך עד עולם העשיה".