google/wiki40b huggingface dataset:
Achtung Baby

רקע

לאחר יציאת האלבום "The Joshua Tree" (עץ יהושע), שזכה לשבחי המבקרים ולהצלחה מסחרית, הוציאו U2 את האלבום "Rattle and Hum". האלבום, וסיבוב ההופעות שהתלווה לו, הביאו לביקורות פחות טובות, ולהאשמות שהלהקה נהפכה ליומרנית, צדקנית, חסרת כיוון ובומבסטית.
בזמן סיבוב ההופעות "Lovetown" (עיר האהבה), שליווה את האלבום "Rattle and Hum", החלה הלהקה להשתעמם מביצוע הלהיטים הגדולים שלהם בהופעות. לקראת סוף הסיבוב, הודיע סולן הלהקה, בונו, על הבמה, שזהו "הסוף של משהו עבור U2", ושהם צריכים "ללכת ו... לחלום את הכול שוב". לאחר סיבוב ההופעות, הם לקחו פסק זמן, שעד אז היה הארוך ביותר שלהם.
בתגובה לתחושת הקיפאון המוזיקלי שלהם, חיפשה הלהקה קרקע מוזיקלית חדשה. על פי בונו, לשיר "God Part II" (אלוהים חלק 2) מהאלבום "Rattle and Hum" הייתה תחושה יותר עכשווית מלשירים אחרים באלבום והוא היה קרוב יותר לקו המוזיקלי של "אכטונג בייבי". הרבה מהחומרים שהלהקה כתבה באותה התקופה היה ניסיוניים, ועל פי בונו, הם "הכינו את הקרקע ל"אכטונג בייבי". באותה תקופה בונו ודה אדג' התחילו לכתוב יותר ויותר ללא לארי מולן ג'וניור ואדם קלייטון.
ב-1990 הלהקה הקליטה דמואים לשירים שבונו כתב בזמן סיבוב ההופעות "Lovetown". הדמואים האלה התפתחו לשירים "Who's Gonna Ride Your Wild Horses", "Until the End of the World", "Even Better Than the Real Thing ו-"Mysterious Ways".

הקלטה והפקה

U2 שכרו את בריאן אינו ואת דניאל לנואה כדי להפיק את האלבום, לאחר שעבדו איתם גם על האלבומים "The Unforgettable Fire" ו-"The Joshua Tree". לנואה היה המפיק הראשי ומארק "פלוד" אליס היה מהנדס ההקלטות. אינו עבד כעוזר בהפקה. הוא היה נפגש עם הלהקה למשך שבוע פעם בחודש-חודשיים כדי לבדוק את השירים שלהם. אינו אמר שהתפקיד שלו היה "לבוא ולמחוק כל מה שנשמע יותר מדי כמו U2". בכך שהרחיק עצמו מהעבודה, אינו האמין שהוא סיפק ללהקה נקודת מבט רעננה על החומר שלהם כל פעם שהוא הצטרף אליהם. 
האלבום התאפיין ברובו בצלילים אפלים וכבדים יותר מאשר אלבומיהם הקודמים של הלהקה. בונו אף תיאר את הסאונד של האלבום כ"ארבעה אנשים שכורתים את 'עץ יהושע'", כשהכוונה היא לאלבום הלהקה "The Joshua Tree" מ-1987.
הצליל החדש של הלהקה גרם לוויכוחים בין חברי הלהקה. בונו ודה אדג' העדיפו את הסגנון החדש, בעוד שלארי מולן ג'וניור ואדם קלייטון העדיפו את הסגנון הרגיל של הלהקה. הוויכוחים האלו כמעט והביאו לפירוק הלהקה.
האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי ולמקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי. כמו כן, ב-1993, זכה האלבום בפרס גראמי על הביצוע הרוק הטוב ביותר על ידי צמד או קבוצה (Best Rock Performance By A Duo Or Group With Vocal). הוא הועמד לפרס גראמי לאלבום השנה.
השיר One מופיע באלבום זה. One הוא אחד מהשירים המפורסמים ביותר של U2, ובשנת 2000 הוא נבחר לשיר העשור של שנות ה-90 בגלגלצ.
גרג ל. סמנזה

מחקר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בפוסט דוקטורט חקר סמנזה ביטוי גנים בחיות טרנסגניות וכיצד מושפע ייצור אריתרופויאטין (EPO), ההורמון שמופק כתגובה להיפוקסיה (מחסור בחמצן). סמנזה חקר את הגנים שמבטאים חלבונים גורמי היפוקסיה (HIF; Hypoxia-inducible factors).
שמן ורדים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  וכן למה משמש השמן ברפואה אלטרנטיבית?.
שמן ורדים הוא שמן אתרי המופק מעלי כותרת של ורדים.
הפקת שמן ורדים מתבצעת מעלי הכותרת של הוורדים מזנים ורד בולגרי (Rosa Centifolia) וורד מרוקאי (Rose Otto/Rose Maroc Rosa Damascena). מרכזי ייצור שמן ורדים מצויים בבולגריה (עמק הוורדים), במרוקו, בטורקיה ולאחרונה גם בסין. השמן יקר מאוד, כי לשם הפקת ליטר שמן ורדים נדרשים 3 עד 6 טונות של עלי כותרת. קטיף הוורדים מתחיל עם זריחת השמש ומסתיים בסביבות השעה שמונה בבוקר מאחר שבשעות החמות מתאדה השמן האתרי מהפרחים הנקטפים.
שמן הוורדים משווק לצורכי בישום בתמיסות מדוללות ומשמש גם בתעשיית המזון וברפואה האלטרנטיבית. מי הוורדים הם מוצר לוואי בתהליך הפקת שמן הוורדים.
האודיטוריום של טנריפה

המבנה

המבנה נמצא במרכז העיר, סמוך לשדרת החוקה, לנמל העיר, לתחנת הרכבת ולמגדלים התאומים של סנטה קרוס - המבנים הגבוהים ביותר באיים הקנריים. האודיטוריום ושני המגדלים הם האתרים המצולמים ביותר בעיר סנטה קרוס דה טנריפה. המבנה עומד על מגרש ששטחו 23,000 מ"ר, כאשר החלל, המחולק לשני אולמות, משתרע על שטח של 6,471 מ"ר. באולם הראשי ישנם 1,616 מושבים. עיצובו של האולם שונה מעיצובים מסורתיים, ותוכנן להקיף את המאזין במקורות קול.

תאורה

המבנה בדרך כלל מואר בלילה בצבע לבן בוהק, אך באירועים מיוחדים המבנה מואר בתאורה צבעונית. למשל, בערב השנה החדשה 2007–2008 המבנה הואר בצבעים לבן וצהוב והשעון היה מושלך על כנף אחת של הבניין כדי לסמן את השעות. האודיטורים גם משתתף בשעת כדור הארץ שבו כל העולם מכבה את האורות לשעה אחת.

ביקורות

המבנה ספג ביקורות בגלל מספר סיבות: שינוי מיקומו, בעיות מבניות שונות, עליית התקציב והפרה לכאורה של כללי בטיחות. למרות הביקורת, המבנה משמש כסמל העיר והאי, וכאטרקציה תיירותית מובהקת.
מקיקץ ישראל חדאד

תולדותיו

נולד בג'רבה שבתוניסיה, לג'נינה ולסומאני (שומאני) חדאד. הוא נכדו של הדיין הרב ניסים חדאד.
למד תורה בתמיכת אביו שעזר לו למרות עוניו הרב, ורבו המובהק היה הרב רחמים חי חויתא הכהן, שגם הסמיכו לשוחט ובודק.
התחתן בראשונה עם יעקותה (בת רות). לאחר שנפטרה בי"ג בניסן, בהיותה בת 22, התחתן בשנית עם חנה (בת ציון חורי), ממנה נולדו לו שתי בנות, יעקותה וכמיסה. רבו סייע לו כלכלית מדי חודש, וגם אחרי חתונתו כשתכנן למצוא מלאכה ולהתפרנס, אמר לו רבו שישב ללמוד והוא יתמוך בו. מי שסייעו ותמכו בו בקצבה קבועה היו חתנו חויתה ואחיו עזיזי (בני ראובן כהן למגרבי), השנים גם תמכו בו כאשר עבר בהמשך לכהן כדיין, מורה צדק ומלמד תשב"ר בעיר תיטאויאן (טיטאוין) שבדרום תוניסיה. בתמיכת הקהל בתיטאויאן הוא אף חזר לג'רבה ולמד מרבו לשמש כמוהל, שליח ציבור ודרשן.
הרב חדאד עלה לארץ ישראל, וכיהן כרב המושב בית הגדי שבנגב.
הוא נפטר בי"א תשרי ה'תש"מ (1980).
האוניברסיטה לאמנויות בברלין

היסטוריה

שורשי האוניברסיטה נטועים בייסוד האקדמיה לאמנות הציור והאדריכלות, שהייתה בהמשך לאקדמיה הפרוסית לאמנויות בחסות הנסיך הבוחר פרידריך השלישי מברנדנבורג. שני הארגונים שקדמו לה היו האקדמיה המלכותית לאמנות ביצוע המוזיקה, שנוסדה בשנת 1869 בהנהלת יוזף יואכים ואימצה גם את מסורת קונסרבטוריון שטרן המפורסם, ובית הספר הממלכתי לאמנויות של ברלין, שקם בשנת 1875.
בשנת 1975 התמזגו שני בתי הספר לאמנויות תחת השם "בית הספר הגבוה לאמנות בברלין". התואר אוניברסיטה הוענק למוסד ב-1 בנובמבר 2001.

תוכנית חילופי סטודנטים

תוכנית החילופים של האוניברסיטה היא תוכנית הרשמה ישירה, המוצעת למשך הסתיו, האביב והשנה האקדמית לסטודנטים, המגלים עניין באמנויות בלוויית ארבעה סמסטרים של לימודי גרמנית. בכל שנה אקדמית מקבל בית הספר 100 סטודנטים במסגרת חילופין על בסיס הסכמים מוסדיים. הסטודנטים המשתתפים בתוכנית נדרשים לממן בעצמם את הוצאות המגורים והמחיה, כמעט ללא עזרה מבית הספר.
דפנה אטלס

ביוגרפיה

אטלס היא בתם של עמנואל צור (צוקרברג) מהטייסים הראשונים בישראל ושל ד"ר מרים צור, רופאה.  היא למדה לתואר ראשון בכימיה באוניברסיטה העברית בין השנים 1965 ל-1967, תואר שני בביופיזיקה במכון ויצמן בשנת 1969 ודוקטורט בביופיזיקה מהמכון בשנת 1974 בהנחיית פרופ' אריה ברגר. לאטלס שני בנים, רועי ועדי.

מחקר

בשנים 1974–1975 עשתה פוסט-דוקטורט באוניברסיטה העברית, בשנת 1978 מונתה למרצה, בשנת 1982 מונתה לפרופסור חבר במחלקה לביולוגיה כימית ובשנת 1990 לפרופסור מן המניין.
אטלס ביצעה מחקרים על חומרים שלוכדים רדיקלים חופשיים ומנטרלים אותם, בהם מוליקולה חדשה (NAC-amide).(AD4=NACA)בשנת 2002 הקימה את חברת "Novia pharmaceutical Ltd", שעוסקת בפיתוח תרופות למחלת אלצהיימר ולמחלת פרקינסון. בנוסף, היא חוקרת את תעלות סידן, ואת המנגנון הביוכימי שמביא לשחרור של נוירוטרנסמיטורים. בשנת 2016 תכננה ופיתחה נגזרת של לבודופא, דופאמיד (LDA) שנמצאת בפיתוח בחברת נוירודרם, רחובות.

דפנה והספורט

מהתחביבים של דפנה : כדורסל (מכבי תל אביב ישראל ונבחרת ישראל) וטֶנִיס-משחקת טניס בזמן הפנוי  תמיד חשבה שספורט זה דבר הכרחי לחיים שלמים. היא תמיד אמרה: 'אם את לא עושה ספורט, אז כלום לא שווה'".  היא מנחילה את חשיבות העניין לילדיה ולסטודנטים שהיא מלמדת. "אני חושבת שלהתעמלות יש השפעה על המוח  כשמתאמנים באופן קבוע הדם מגיע למקומות שללא תנועה כלל לא מגיע אליהם. מעבר לכך, אם לא מתמידים בזה מגיל צעיר, הגוף מתבגר לא יפה, ובגיל הנ"ל לא חושבים מספיק קדימה", .
איש המאתיים

תקציר עלילה

בעתיד המאוד קרוב אלינו, משפחת מרטין רוכשת את הרובוט המתקדם ביותר, ה-NDR 114 (רובין ויליאמס). הרובוט הופך לבן בית, מנקה ומסדר, עושה שליחויות, ואפילו משכיב את הילדות לישון ומספר להן סיפור.
לאורך כל חיי המשפחה ושלושת דורותיה, ה-NDR 114, המכונה אנדרו, מלווה את המשפחה, ולומד להיות יותר מרובוט - לאהוב ולהתגעגע, עד כאב כזה שאפילו ממציאיו לא תכנתו אותו אליו.
אוג'ניו קסטלוטי

קריירת מרוצים

קסטלוטי נולד בעיר לודי, איטליה. בגיל 20 רכש מכונית פרארי ושנתיים אחר כך החל להשתתף במרוצי מכוניות ספורט. באותה שנה ניצח בגרנד פרי פורטוגל, סיים שלישי במרוץ שהתקיים בבארי ושני במרוץ שהתקיים במונקו. בשנת 1953 ניצח את מרוץ 10 השעות של מסינה וסיים שלישי במרוץ הקררה פאנאמריקה שהתקיים במקסיקו. בשנת 1954 חתם בקבוצת לנצ'יה והמשיך להתחרות במכוניות ספורט, בזמן שהוא ממתין למכונית הפורמולה של הקבוצה. בינואר 1955 ערך את הבכורה בפורמולה 1 כשהתחרה בגרנד פרי ארגנטינה, אך לא הצליח לסיים את המרוץ. בגרנד פרי מונקו הגיע אל הפודיום כשסיים במקום השני. בגרנד פרי בלגיה זינק מהפול פוזישן והיה לנהג הצעיר ביותר שעושה זאת (בגיל 24 שני, 7 חודשים ו-26 ימים), שיא שהחזיק מעמד במשך 13 שנים עד שנשבר על ידי ג'קי איקס.
במחצית העונה עבר להתחרות עבור קבוצת פרארי עבורה התחרה עד מותו. במהלך השנים התחרה ב-14 מרוצי גרנד פרי, סיים 13 פעמים על הפודיום וצבר 19.5 נקודות אליפות. בנוסף השתתף במספר מרוצים שלא נכללו כחלק מאליפות הפורמולה 1. בשנת 1956 ניצח את מרוץ 12 השעות של סברינג בשיתוף פעולה עם חואן מנואל פנג'יו. באותה השנה ניצח גם את מרוץ המילה מילייה בברשיה, איטליה ואת הגרנד פרי למכוניות ספורט ברואן, צרפת. במרוץ 1,000 הק"מ של נורבורגרינג סיים במקום השני.

מותו

ב-14 במרץ 1957 ערך קסטלוטי נסיעת מבחן במסלול מודנה. באחת הפניות הוא הגיע במהירות של כ-140 קמ"ש והתרסק. המכונית התגלגלה כמה פעמים וקסטלוטי הועף למרחק של כ-90 מטרים. רופא שהיה במקום קבע כי מותו היה מיידי כתוצאה משבר בגולגולת.
אבן בוץ

הגדרה

אין הסכמה כללית על ההגדרה של סלע כאבן בוץ, ויש המכלילים בה סלעי משקע דקי גרגיר אחרים דוגמת אבן טין, חרסית (Claystone) וחוואר תחת הכותרת "סלע בוץ".
ההגדרה הנפוצה לאבן בוץ היא סלע משקע קלאסטי. הבנוי מלפחות חמישים אחוז של כמות זהה של גרגירי טין וחרסית. גרגירי טין, או גם לוטיטים, מוגדרים כגרגרים שגודלם בין 1/16 מ"מ (0.063 מ"מ) ל-1/256 מ"מ (0.002 מ"מ) על פי סולם ונטוורת, או בין 4 ל-8 על פי סולם פי (φ). גרגירי חרסית, או גם פליטים, מוגדרים כגרגרים שגודלם קטן מ-1/256 מ"מ (0.002 מ"מ) על פי סולם ונטוורת או מעל ל-8 על פי סולם פי (φ). גודל זה לא מאפשר לראות את הגרגירים בעין בלתי מזוינת, אלא במיקרוסקופ בלבד. הגדרה אחרת דורשת שלפחות שליש מהסלע יהיה מגרגירי טין ושליש מגרגירי חרסית.
ארגיליט (Argillite) הוא סוג מיוחד של אבן בוץ.

היווצרות

תהליך ההיווצרות של אבן הבוץ מתחילה בשקיעה של משקעים דוגמת חרסית, טין ובוץ על קרקעית אגמים, קרקעית הים או באזורי גאות. הצטברות מתמשכת של משקעים מפעילה לחץ על המשקעים בתחתית שגורם לסילוק הנוזלים ולהתמצקות המשקעים.
65% מכלל סלעי המשקע על פני כדור הארץ עשויים מאבן בוץ.

תיאור

אבן בוץ הוא סלע רך (לעיתים קשה) ופריך, חלק למגע, שצבעו משתנה: שחור, לבן, חום, אפור, אדום, ירוק וכחול. הרכב המינרלים באבן הבוץ משתנה והוא מכיל בדרך כלל מינרלי חרסית יחד עם קוורץ, פצלת השדה (אורתוקלז ופלגיוקלז) ומינרלים מקבוצת הנציצים (ביוטיט, כלוריט, מוסקוביט). לעיתים יש בסלע תחמוצות ברזל ואז הוא מקבל גוון אדמדם או כתום, לעיתים גונו שחור בשל תכולת פחמן או פיריט. אבני בוץ שונים בצורה משמעותית מאבני חול בשל הנקבוביות הקטנות יותר שלהם והנטייה שלהם להכיל כמות משמעותית של חרסית. טעות מקובלת היא לזהות אבן בוץ כפצלים, אבל אין באבן בוץ את תכונת הפצילות והלוחות הדקים הנוצרים ממנה האופייניים לפצלים. הסיבה להיעדר שכבות או הפצילות באבן הבוץ היא ככל הנראה בשל המרקם המקורי או שאורגניזמים מתחפרים הפריעו לתהליך השיכוב בטרם הוא עבר הסתלעות. כתלות בנסיבות היווצרותו יכולים להופיע באבן בוץ סדקים כמו שמופיעים במשקע חרסית חשוף לשמש.

שימושים

לא ניתן להשתמש באבן בוץ לבנייה בשל רכותה, אבל כמה שבטי אינדיאנים השתמשו באבני בוץ לגילוף ותכשיטים, שימושים שלרכותה של האבן היה דווקא יתרון. בני האנסאזי הקדומים השתמשו בארגיליט בגוונים של טורקיז וכתום לתכשיטים. בני ההאידה (Haida) מקולומביה הבריטית ידועים בגילוף מארגיליט מיוחד בצבע שחור המצוי במקום אחד בלבד באי גרהאם.
יונתן גרסל

יונתן גרסל (באנגלית: Jonathan Gressel) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה למדעי הצמח במכון ויצמן למדע, חתן פרס ישראל בחקר החקלאות ומייסד חברת TransAlgae.
גרסל נולד בארצות הברית ועלה לישראל כנער בשנת 1950. בסיום לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון החקלאי בפרדס חנה-כרכור חזר לארצות הברית ולמד תואר ראשון באוניברסיטת המדינה של אוהיו ותואר שני ודוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין. לימודיו עסקו במגוון תחומים בחקלאות, ביוכימיה ופיזיולוגיה של הצמח. בשובו לישראל השתלם בבתר-דוקטורט במחלקה לביוכימיה במכון ויצמן למדע, תחת פרופסור מרדכי אברון, ולאחר מכן במחלקה לגנטיקה של צמחים.
כחבר סגל מכון ויצמן למדע התקדם גרסל לדרגת פרופסור מן המניין. במסגרת עבודתו המחקרית פורסמו על ידו עד 2010 למעלה מ-300 מאמרים ושלושה ספרים, וכן חמישה ספרים נוספים בעריכתו. מחקריו נגעו בתחום ויסות מערכות ביולוגיות והתמקדו בפריחה ובנביגה. גרסל התמקד בחקר הדברה ועסק במודלים התפתחותיים של עמידות, לשם עמידות גידולים חקלאיים וצמצום עמידותם של עשבים. בין מחקריו הוא עסק בקטילת טפילים דוגמת עלקת וסטריגה. לצד תפקידיו האקדמיים הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטאות שונות בעולם ובשנת 2008 היה ממייסדי חברת "TransAlgae", בה שימש מדען ראשי ומחקריו כיום (2010) מתמקדים בה בביות אצות חד-תאיות והתאמתן למי ים המועשרים בדשן ופחמן דו-חמצני לשם הפקת תוצרת מהן. בנושאי התמחותו ייעץ לחברות ביוטכנולוגיה, הבנק העולמי וממשלות בעולם.
גרסל נבחר לראשות האגודה הבינלאומית לעשבים רעים, כיהן כיו"ר האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים וחבר כבוד באגודה האמריקאית. כן הוא כיהן כיו"ר "האגודה הישראלית לתרביות רקמה וביולוגיה מולקולרית". בשנת 2010 הוכרז גרסל כזוכה בפרס ישראל לחקר החקלאות על היותו "מומחה בעל שם עולמי בביוטכנולוגיה של צמחים, פורץ דרך בחקר המנגנונים המולקולריים המאפשרים הדברת עשבים בחקלאות ובעל תגליות המיושמות בארץ ובעולם".
הדרבי של מוסקבה

הדרבי של מוסקבה (ברוסית: Главное московское дерби, מילולית: הדרבי העיקרי של מוסקבה) מתייחס בדרך כלל למשחק הדרבי בין שתי קבוצות הכדורגל הבכירות של העיר מוסקבה, ספרטק מוסקבה וצסק"א מוסקבה, אף שישנן משחקי דרבי מתוחים בין כל אחת מקבוצות הכדורגל המוסקבאיות (כשהדרבי הוותיק ביותר הוא בין ספרטק לדינמו מוסקבה, יריבות שקיימת מאז תחילת המאה ה-20).
ספרטק וצסק"א הן קבוצות הכדורגל המעוטרות ביותר במוסקבה ומכונה "הדרבי הגדול של מוסקבה" והוא אחד המפגשים המתוחים ביותר בכדורגל הרוסי, המכונה גם בשם "הדרבי של כל רוסיה" (Дерби всея Руси בשפת המקור).
ישנה יריבות גדולה גם בתחום הכדורסל, המכונה הדרבי המוסקבאי, בין חימקי מוסקבה לבין קבוצת הכדורסל של צסק"א מוסקבה.
הדרבי הפחות משמעותי בתחום הכדורגל הוא בין דינמו מוסקבה ללוקומוטיב מוסקבה.
בית מגדל

בית מגדל הוא טירה קטנה, שבה יש מגדל בודד. מגדל זה בנוי מאבן והוא משמש להגנה ולמגורים. 
סוג זה של טירות היה נפוץ בימי הביניים, באזורים בהם האצולה הזוטרה שלטה בשטח, בלא כפיפות משמעותית לאצולה הבכירה או למלך. בית המגדל איפשר מגורים ושליטה של משפחת האצולה הזוטרה המקומית באזור החקלאי ששייך לה. הוא איפשר לה להתבצר מפני החקלאים הכפופים לה ואיפשר לה לאסוף אותם אל תוך הביצור כדי להגן עליהם. הוא איפשר לה לשים את כספי המסים שהיא גובה מהחקלאים במקום בטוח מפני גנבים, כמו גם מפני גובי המיסים של מי שמתיימר ליצג שלטון כללי רופף. באירלנד, למשל, נבנו בין המאה ה-14 למאה ה-17 כמעט שלושת אלפים בתי מגדל.
במאה ה-18 וה-19, כאשר הארטילריה כבר הייתה מודרנית, הטירות (מכול הסוגים) איבדו הרבה מהערך ההגנתי שלהן. לא היה בהן גם צורך כדי לשמור על הסדר המקומי. בתקופה זו, האצולה, שאיבדה גם היא ממעמדה, כבר לא הצליחה לעמוד בהוצאות האחזקתן של הטירות. טירות גדולות נמכרו לעשירים מופלגים, או שהפכו למוזיאונים ובתי מלון. לעומתן, בתי מגדל נמכרו לאנשים אמידים, שאינם עשירים באופן קיצוני, והם חובבי היסטוריה, שמעוניינים לגור במבנה לשימור. בתי מגדל אחרים הפכו למסעדות כפריות נאות.
יצחק סמוקובליה

ביוגרפיה

יצחק סמוקובליה נולד בגוראז'דה שבבוסניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית למשפחה יהודית ספרדית שהיגרה מסמוקוב לבוסניה. הוא רכש השכלה תיכונית בסרייבו ולמד רפואה באוניברסיטת וינה בסיוע מלגת לימודים שקיבל מאגודת לה בנוולנצייה (La Benvolencia) אשר פעלה לקידום ההשכלה בקרב יהודי סרייבו. ב-1917, עם סיום לימודיו, שב לסרייבו והועסק כרופא בבית חולים צבאי. במקביל החל לפרסם מאמרים ושירים בעיתונות הקהילתית. ב-1927 הוציא לאור את סיפורו הקצר הראשון. לאורך שנות ה-30 הוציא לאור מספר ספרים אשר חלקם הומחזו. סיפוריו הבליטו את רובד האוכלוסייה קשת היום בקרב יהדות בוסניה, פרנסתם והווי חייהם.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, סולק סמוקובליה ממשרתו ובהמשך נעצר. הוא הצליח לברוח ממעצרו ולחמוק ממעצר נוסף. ב-1946, הוציא לאור אסופת סיפורים קצרים ובהמשך כיהן כיושב ראש אגודת הסופרים של בוסניה והרצגובינה אשר תחת יוגוסלביה. בשנים 1948–1951 ערך את מזגין הספרות "בראזדה" (בסרבו-קרואטית: Brazda). ב-1953, ביקר סמוקובליה בישראל לרגל חגיגות יום העצמאות ונטיעת יער קדושי יוגוסלביה.
יצחק סמוקובליה הלך לעולמו בסרייבו ב-1955 והוא בן 65. נקבר בבית העלמין הספרדי הישן. הוא היה נשוי להֶדָה לבית בְּרוּנֶר ואב ל-3 ילדים.
במהלך מלחמת בוסניה עלו חלק מבני משפחתו לישראל.
סימון אבקריאן

ביוגרפיה

אבקריאן נולד בגאנס שבמחוז איל-דה-פראנס בצרפת, למשפחה ממוצא ארמני. בגיל 9 עבר עם משפחתו לגור בלבנון.

בתיאטרון

בשנת 1977 כשהיה בגיל 15 הוא עבר להתגורר בלוס אנג'לס ארצות הברית ושם שיחק בתיאטרון הארמני כ-8 שנים. 
בשנת 1985 כשהיה בגיל 23 הוא חזר לצרפת, שם הצטרף לאריאן מנושקין בתיאטרון תיאטר דו סולֵיי (Théâtre du Soleil) ושיחק עימה במספר הצגות, אבקריין עזב את התיאטרון בצרפת בשנת 1993. 
על משחקו במחזה "Beast on the Moon" בשנת 2001, המציג את חייו של ניצול מרצח העם הארמני, זכה בפרס מולייר לשחקן הטוב ביותר.

בטלוויזיה

בשנת 2012 לקח חלק בסדרת הטלוויזיה, "Kaboul Kitchen", וכן שיחק בסרט הטלוויזיה האמריקאי "זרפה" (Zarafa). בשנת 2013 שיחק בסדרת הדרמה, "The Marchers". באותה שנה שיחק בסדרה "The Cut".
בשנת 2008 שיחק גם בסדרת הריגול הבריטית, "ספוקס" כקונסול האיראני.

בקולנוע

בשנת 2002 שיחק אבקריאן בסרט הקולנוע האמריקאי, "אררט" (Ararat), פרי עטו של אטום אגויאן. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע, "האמת אודות צ'רלי" (The Truth About Charlie), של הבמאי ג'ונתן דמי וכן שיחק בסרט "ארם" (Aram). בשנת 2004 שיחק בסרט הקולנוע הישראלי, "ולקחת לך אישה", פרי עטם של רונית ושלומי אלקבץ, בו גילם את דמותו של אליהו. על משחקו בסרט זה הוא חלק יחד עם רונית אלקבץ את פרס המשחק הטוב ביותר ב"פסטיבל מונס" בבלגיה בשנת 2004. באותה שנה שיחק בסרט, "כן" (Yes), לצד ג'ואן אלן, סם ניל ועוד. 
בשנת 2006 לוהק לשחק בסרט, "Le Voyage en Arménie". באותה שנה לקח חלק בסרט הקולנוע האמריקאי, "קזינו רויאל", בתפקיד "אלכס דמטריוס" ובהמשך לוהק לסרט, "The Serpent". בשנת 2007 דיבב את קולו של אביה של "מרג'ן" בסרט האנימציה "פרספוליס". באותה שנה שיחק בסרט, "חקירה מעבר לקווים" (Rendition). 
בשנת 2008 שיחק בחלק השני בטרילוגיית הסרטים של רונית ושלומי אלקבץ, "שבעה". בשנת 2009 שיחק בסרט הקולנוע האמריקאי, "הגנה סודית" (Secret défense). באותה שנה שיחק בסרט מאת סאלי פוטר, "Rage". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע הצרפתי, "צבא הפשיעה" (ARMY OF CRIME), בבימויו של רובר גדיגיאן. בשנת 2010 שיחק בסרט הקולנוע, "Turk's Head". 
בשנת 2014 שיחק בחלק השלישי בטרילוגיית הסרטים של האחים שלומי ורונית אלקבץ, "גט - המשפט של ויויאן אמסלם", שקדמו לו הסרטים "ולקחת לך אישה" (הסרט הראשון) ו"שבעה" (הסרט השני). הסרט זכה בפרס אופיר כ"סרט הטוב ביותר" וייצג את ישראל בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר" בפרס האוסקר האמריקאי.
בשנת 2017 שיחק בסרט האקשן הצרפתי "אוברדרייב", לצד סקוט איסטווד.
זיוה בן דרור

ביוגרפיה

נולדה בישראל ליוסף ושרה שניידר. באמצע שנות ה-50 נישאה לישראל בן דרור. בשנת 1957 עברה להתגורר באבן יהודה. בשנת 1961 הקימה עם בעלה את קייטנת גבעת הילדים, שפעלה בביתם במשך כארבעים שנה. ביתם שימש מקום מפגש לחברי נבחרת ישראל בכדורגל שהתארחו בו מדי יום העצמאות.
עסקה בהוראה בבית הספר היסודי במועצה. ב-1969 נבחרה למועצה המקומית באבן יהודה ברשימת גח"ל ובמקביל החלה לפעול בפורומים שונים לקידום מעמד האישה.
בשנת 1989 נבחרה לראשות מועצת אבן יהודה כנציגת הליכוד, והייתה לאישה הראשונה בישראל שנבחרה בבחירות ישירות לראשות רשות מקומית.
לאחר מות בעלה הקימה את "עמותת בן דרור ע"ש ישראל בן דרור" המעניקה מלגות לספורטאים מצטיינים צעירים.
מיץ עגבניות

היסטוריה

מיץ העגבניות נוצר לראשונה על ידי לואי פרין בשנת 1917 במלון פרנץ' ליק ספרינגס בדרום אינדיאנה. כאשר נגמר ללואי מיץ התפוזים, הוא חיפש תחליף מהיר. הוא שילב עגבניות סחוטות, סוכר ורוטב מיוחד. מיד המיץ זכה להצלחה רבה והיה נפוץ בעיקר אצל אנשי עסקים בשיקגו אשר הפיצו את המיץ כ"קוקטייל מיץ העגבניות". לאחר חצי שנה, המיץ נהיה מפורסם בכל רחבי אינדיאנה ויותר ויותר אנשים החלו להפיק ולמכור אותו.

הפקת המיץ

לאחר שהמיץ נהיה מפורסם, יצרנים מסחריים רבים שהפיקו את מיץ העגבניות החלו להוסיף מלח למיץ. אך לעיתים קרובות, הם גם הוסיפו אבקת בצל, אבקת שום ותבלינים אחרים. בארצות הברית, מיץ העגבניות היה מייצור בייצור המוני החל משנות העשרים, ונפץ בעיקר בארוחות הבוקר. בארצות הברית, המיץ היה עשוי ברובו מרסק עגבניות. לעומת זאת, בקנדה המיץ היה עשוי מעגבניות בשלות ללא כל תוספת תעשייתית.

שימושים

במקסיקו, מיץ העגבניות מעורב בדרך כלל עם בירה, שם הוא הבסיס עבור הקוקטיילים בלאדי מרי ועוד. בארצות הברית, מיץ העגבניות נמכר כמיץ עגבניות צונן בעיקר במסעדות גורמה. מיץ העגבניות משמש לעיתים קרובות לבסיס של אריזות עגבניות משומרת המחליפות את פירה העגבניות. הסיבה העיקרית לכך היא בשל בעיות התעריף הגבוהה של הירקות לעומת הרטבים. על פי המגזין האנגלי "Cook's Illustrated", צורה זאת נתפסת כטעימה וטרייה בעיני הקהל.
דון מנצולו

ביוגרפיה

דון מנצולו נולד ברוקפורד וגדל בה, עד שסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1962. בהמשך הוא למד באוניברסיטה ובשנת 1970 קיבל הסמכה במשפטים. תקופה מסוימת הוא עבד כעורך דין ואז עבר לפוליטיקה.
בשנת 1990 החליטה לין מורלי מרטין לעזוב את הפוליטיקה ודון מנצולו התמודד על התפקיד שלה. הוא זכה בבחירות עם 54% מהקולות ונכנס לבית הנבחרים כנציג מחוז 16 של אילינוי,.
היה נציג המחוז עד לשנת 2013. בשנת 2012 שונתה מפת האזורים. דון מנצולו התמודד בבחירות מוקדמות נגד אדם קינזינגר והפסיד. בהמשך, אדם קינזינגר נבחר לבית הנבחרים.
במהלך כהונתו דון מנצולו היה בין הנציגים השמרנים בבית הנבחרים. בשנים 2001–2007 הוא היה יושב ראש הוועדה לעסקים קטנים, בשנים 2011–2013 היה יושב ראש תת-ועדה לאזור אסיה והאוקיינוס השקט.
לאחר שנת 2013 נשאר בבירה ונותן ייעוץ בחברה פרטית.
סוטור מונטגרנרו

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1947, ושיחקה בליגה הראשונה עד לשנת 1961. מאז שיחקה הקבוצה בליגות הנמוכות.
בעונת 2004/05 הגיעה הקבוצה לגמר הפלייאוף של הליגה השנייה, אך הפסידה לקבוצת וירטוס בולוניה. בעונה שלאחר מכן שוב הגיעה לגמר הפלייאוף וניצחה קבוצות מרימיני ורייטי והעפילה בחזרה לליגה הראשונה.
ההישג הגדול ביותר של הקבוצה הוא ההגעה לחצי גמר הגביע האיטלקי בעונת 2010/11, בו הפסידה לקבוצת מונטפסקי סיינה 80-67. בעונת 2011/12 החל לאמן את הקבוצה הישראלי שרון דרוקר, שהוחלף בהמשך על ידי ג'ורג'יו ואלי.
לקבוצה אין היכל ספורט בעיר האם. ולכן היא מארחת את משחקי בית שלה בהיכל הספורט פלאסאבלי (ארמון סאבלי), הממוקם בעיר פורטו סן ג'ורג'יו, במרחק 22 קילומטרים ממונטגרנרו, המכיל 3,800 מקומות ישיבה.
טרבור דונובן

קריירה

ב-2007 הופיע דונובן בתפקיד אורח, בדמותו של ג'רמי הורטון, באופרת הסבון של NBC "ימי חיינו". הוא הופיע גם בתפקיד משנה בסרט המדע הבדיוני "המחליפים", כמחליף של טום גרייר (ברוס ויליס).
דונובן החל להופיע בסדרה "90210", בתפקיד טדי מונטגומרי, מאז העונה השנייה, ששידורה החל ב-8 בספטמבר 2009. ב-20 במאי 2010 הודיעה רשת הטלוויזיה The CW כי דמותו תהפוך לדמות קבועה בסדרה. בעונה השלישית של הסדרה דמותו יצאה מן הארון. ביוני 2011 פורסם כי בעונה הרביעית מתוכנן דונובן להופיע בחמישה פרקים בלבד.