רפאל ניר

חייו ופועלו

רפאל ניר נולד בהמבורג שבגרמניה כרפאל (רלף) שטראוס. אביו היה רופא ופעיל מאוד בתנועה הציונית בגרמניה. בשנת 1936, ימי גרמניה הנאצית, עלתה המשפחה לארץ ישראל והתגוררה בפתח תקווה. רפאל למד בבית הספר היסודי פיק"א בפתח תקווה ואחר כך בגימנסיה הריאלית בלפור בתל אביב. אחרי מלחמת השחרור ושירות בצבא הקבע הגיע לירושלים כדי ללמוד באוניברסיטה העברית. מאחר שהתעניין בהוראת השפה העברית לעולים חדשים בחר ללמוד לתואר הראשון בלשנות עברית ומקרא. לתואר השני למד לשון עברית וחינוך, ואת עבודת הגמר שלו על הניקוד הארץ-ישראלי הגיש לפרופ' זאב בן-חיים. את עבודת הדוקטורט הכין בהדרכתם של הפרופסורים חיים מנחם רבין וצבי אדר. נושא העבודה היה "הניב בחינוכו הלשוני של תלמיד בית-הספר התיכון בישראל". 
בין השנים 1967–1980 כיהן ניר כסגן מנהל בית ספר לחינוך של האוניברסיטה העברית, כשהפרופסורים עקיבא ארנסט סימון ואחריו שלמה פוקס היו מנהלי בית הספר. בשנים 1968–1975 היה ראש החוג לחינוך ומרצה בכיר בחינוך ובלשון עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 1970–1976 ייסד וניהל את המרכז לבלשנות שימושית באוניברסיטה העברית. בשנים 1975–1977 ניהל את המרכז הקדם-אקדמי. 
בשנת 1980 התמנה לפרופסור חבר בחוגים לתקשורת ולחינוך באוניברסיטה העברית. בשנת 1990 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1998 פרש מן ההוראה באוניברסיטה העברית, ובשנים 1999–2008 נמנה עם סגל בית הספר לתקשורת במכללה האקדמית נתניה ויו"ר ועדת ההוראה שלה.
בשנים 1983–1986 כיהן כנשיא האגודה הישראלית לבלשנות שימושית (איל"ש).
בשנים 1981–1992 ניהל סדנאות שנתיות בנושא "הוראת הלשון העברית וספרותה" במרכז הבין-ארצי להוראת תרבות ישראל באוניברסיטאות שבחסות נשיא המדינה.
בשנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים עמד בראש ועדת המקצוע העליונה ללשון העברית מטעם משרד החינוך והתרבות. 
בשנים 1998–2000 כיהן כיו"ר הוועדה להכנת תוכנית לימודים בלשון העברית למכללות לחינוך.
שימש פרופסור-אורח וחוקר-אורח באוניברסיטת ויסקונסין (ארצות הברית), באוניברסיטת היידלברג (גרמניה) ובמכון למדעי היהדות שלידה, וכן בסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק, ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הקים את החוג לתקשורת במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין בירושלים, ועמד בראשו בשנים 1994–1999.
היה חבר במספר ארגונים: האגודה הישראלית לבלשנות שימושית (איל"ש) שאותה הקים, האגודה הישראלית לתקשורת, האגודה הישראלית לחקר שפה וחברה, האגודה האמריקאית של פרופסורים לעברית, האגודה הבינלאומית לחקר הקריאה ועוד.
רפאל ניר נישא למרים לבית מזרחי-מעוז ולהם בן, אוֹרי ניר (היה עיתונאי בהארץ ושליח העיתון בארצות הברית), ובת, עינת. הבן הבכור, עופר ניר, שהיה בין מייסדי בית הספר לאמנויות בירושלים ושחקן בתיאטרון החאן, נפטר בשנת תשנ"ה.

תחומי המחקר העיקריים

בתחום החינוך הלשוני חקר רפאל ניר את דרכי הוראת העברית כשפת אם וכשפה נוספת. ערך מחקרים בתחומי הבנת הנקרא.
בתחום הבלשנות העברית חקר התפתחויות סמנטיות, לקסיקולוגיות ולקסיקוגרפיות בעברית החדשה, בתוכן את דרכי היצירה של מילים חדשות.
בתחום התקשורת חקר היבטים שונים של השיח הציבורי והעיתונאי תוך התמקדות בלשון העיתונות. כן פרסם מחקר על כתוביות התרגום בסרטי טלוויזיה. חקר היבטים שונים של טקסטים זעירים, בתוכם פתגמים, סיסמאות פוליטיות, סיסמאות פרסומת, כותרות-תוכן ודבקיות-פגוש.

הוראת העברית כלשון אם בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה

מטרת ספר זה, שראה אור בשנת תשל"ד 1974, הייתה להתוות עקרונות להוראת לשון-האם בבתי הספר בישראל בהתאם לגישות המודרניות להוראת שפה. בספרו הוא גם מציע דרכים מעשיות למימושן. דרכי ההוראה המוצעות בספר נחשבו בשעתו למהפכניות. הוא הציע לחזק את היסוד התיאורי (הדסקרפטיבי) בהוראת השפה העברית, שנטתה להדגיש יתר על המידה את ההיבט הנורמטיבי הטהרני. 
בין השאר הציע ללמד את התלמידים את דרכי התצורה של המילים, כדי שיתפשו את השפה כדינמית וכמתאימה עצמה לרוח התקופה. הוא המליץ לדון עם התלמידים בדרכי הקליטה של מילים וביטויים מלועזית ולשוחח עמם על חידושי האקדמיה ללשון העברית. ניר טוען שאין לעסוק רק בניתוח של מילים בודדות מחוסרות הקשר, אלא לבחון גם צירופי מילים ואת ההקשר הרחב. ניר דן ביחסים שבין לשון לחשיבה בהוראת השפה.
בספר זה מצביע ניר על כך שיש לשים דגש בלימוד אוצר המילים והעשרתו ובמיוחד לטפל בהיבטים סמנטיים - תחום שממעטים לעסוק בו.

סמנטיקה של העברית החדשה

ספר זה, שראה אור בשנת תשל"ח, היה בין הראשונים שתיארו את הסמנטיקה העברית - תחום שהיה חדש יחסית ועניינו חקר המשמעויות של מילים וביטויים וגלגוליהן.
בספר זה בודק ניר את הלקסיקון של העברית החדשה באמצעות תבחינים (קני מידה) המקובלים בתאוריות חדשות של הסמנטיקה.

מבוא לתורת הלשון; מבוא לבלשנות

סדרת חמשת ספרי הקורס "מבוא לתורת הלשון" שבהוצאת האוניברסיטה הפתוחה ראתה אור לראשונה בשנת 1981. בשנת 1989 פורסמה מהדורה מעודכנת ומורחבת בשם "מבוא לבלשנות". הספרים מציגים את עיקריה של הבלשנות הכללית, תוך זיקה מיוחדת ללשון העברית ולדקדוקה. הספר על הפונטיקה נכתב בידי הפרופסור אשר לאופר.

סמנטיקה עברית – משמעות ותקשורת

סדרה של שלושה ספרי הקורס של האוניברסיטה הפתוחה ראתה אור בשנת 1989. בספרים אלו נעשה ניסיון לשלב את תורת המשמעויות עם פרגמטיקה לשונית, תוך יישומן לעברית בת-ימינו.

מושגים בבלשנות שימושית

הספר ראה אור בשנת תשל"ט ובו מנתח ניר מושגים שונים בבלשנות היישומית. תחום זה היה חדש יחסית, ולאחר הקמת המרכז לבלשנות שימושית באוניברסיטה העברית עלה הצורך להסביר מושגים הקשורים לתחום ולבחון את החלתם על השפה העברית.

לשון, מדיום ומסר: עיונים בסגנון וברטוריקה של התקשורת ההמונית בישראל

ספר זה יצא לאור בשנת 1984 והוא עוסק בשיח התקשורת. הספר מנסה לבחון את הסגנון ואת הרטוריקה של העיתונות הכתובה והמשודרת וכולל גם דיון בפרסומת. בין נושאי הספר: ייחודה של לשון כלי התקשורת, הידיעה העתונאית, הכותרות לסוגיהן, התרגום בסרטי טלוויזיה. ניר מנסה, בין השאר, ליישם הבחנות ודרכי ניתוח המקובלים בתורת הספרות ולהשתמש בהן להבנת לשון התקשורת.

דרכי היצירה המילונית בעברית בת-זמננו

ספר זה ראה אור בשנת תשנ"ג 1993 בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה. הוא עוסק בלקסיקולוגיה ובחקר התצורה של מילים בעברית ישראלית ובחידושים באוצר המילים. בספר זה הוא דן בגזירה המסורגת המאפיינת את העברית הקלאסית וכן בגזירה הקווית לסוגיה, המקובלת בעברית בת-ימינו בהשפעת דרכי התצורה בשפות לועזיות. הוא הראה שהגזירה הקווית מאפיינת את העברית החדשה, הרבה יותר מכפי שסברו. בגזירה המסורגת הכוונה היא ליצירת מילים משורש פלוס משקל או בניין. היצירה הליניארית של מילים חדשות מתאפיינת בצירוף קווי של יסודות לשוניים בכמה צורות: 
פרֶפיקסציה – צירוף תחילית לבסיס המילוני, למשל "תת-מקלע", "אלחוטי";
סוּפיקסציה – צירוף סופית לבסיס, למשל "בנקאי", "תיקייה";
מצמָד (הֶלחֵם) – צירוף של שני בסיסים (לעיתים תוך השמטה של הגאים), למשל "רכֶּבל", "מדרחוב". 
פרסם כמאתיים מאמרים מדעיים. 
מאמרים אחדים, בעברית ובאנגלית, כתב ניר בשיתוף עם חוקר התקשורת, הדוקטור יצחק רועה, שבהם מחקרים על דרכי מסירת הדיבור בחדשות ברדיו ובעיתונות. בדרכי הציטוט ניכרת במקרים רבים עמדת המספר או המדווח. בשיטות הניתוח הם השתמשו בכלים המקובלים בביקורת הספרותית, ויישמו אותם למחקר השיח של התקשורת העיתונאית.

מחקריו האחרונים

בשנותיו האחרונות עסק ניר בעיקר ביחסים שבין לשון ותרבות (כולל התרבות העממית). הוא חיבר חמישה ערכים לאנציקלופדיה "זמן יהודי חדש", בתוכם מבוא לפרק "העברית ולשונות היהודים" (ביחד עם רוביק רוזנטל;

חיבר מבוא למילונו של רוביק רוזנטל "מילון הסלנג המקיף" בשם "השירה של האדם הפשוט" 
.
כן כתב מספר מאמרים על ההתפתחויות בלקסיקוגרפיה של העברית החדשה. לדוגמה: "השפעות סוציו-לשוניות על הלקסיקוגרפיה בדורנו",
.
במחקריו על הטקסט הזעיר עסק בשימושים השונים ובאימפקט של טקסטים קצרים מאוד, כגון: סיסמאות תעמולה ופרסומת, פתגמים, כותרות, גרפיטי, דבקיות רכב וכיוצא בזה. ניר ניתח את המבנה והסמנטיקה של הטקסטים הללו, ובעיקר את השימוש בהם בשיח הציבורי 
.