הבולים של בור

הנסיכות ההודית בּוֹר  (Bhor) הוקמה במערב הודו בשנת 1697, הפכה לנסיכות נפרדת בשנת 1818, והוכפפה לשלטון בריטי בשנת 1849. היא התקיימה כחלק מן המחוז המנהלי של בומבי   עד שנת 1948, מועד בו הצטרפה להודו. בין השנים 1879–1901 הנפיקה הנסיכות בולי דואר עבור שירות הדואר העצמאי שלה.

הרקע להנפקת הבולים

שירותי דואר מקומיים התקיימו החל מן המאה ה-16 בחלק מ-652 הנסיכויות שהיו קיימות בהודו קודם לאיחוד תת-היבשת בחסות הבריטים. הם נועדו תחילה לצרכים רשמיים של השליטים המקומיים, אולם בהדרגה נפתחו לשימוש גם בפני תושבי הנסיכות. מרבית שירותי הדואר התבססו בעיקר על רצים רגליים שנודעו בשם "דאק", אולם ידועים גם שירותי דואר שעשו שימוש בפרשים וברוכבי גמלים.
לאחר שנת 1862 החלו רבים משירותי הדואר של הנסיכויות להנפיק גם בולי דואר משלהם. מערכות דואר אלו פעלו במקביל לשירות הדואר המרכזי שהופעל על ידי השלטון הבריטי, ובמידה רבה התחרו בו. אמנם במרבית המקרים הפיצו שירותי הדואר של הנסיכויות דברי דואר רק בתוך גבולות הנסיכות המקומית, אולם תעריפי המשלוח שהם גבו היו נמוכים מאלו של שירות הדואר המרכזי.
בּוֹר הנפיקה את בול הדואר הראשון שלה בשנת 1879.

הנפקת בולי הדואר

בור הנפיקה בולי דואר בשתי הנפקות נפרדות, בשנת 1879 ובשנת 1901.

ההנפקה בשנת 1879

במהלך שנת 1879 הודפסו בבור שני בולים, האחד בצורת אליפסה בערך נקוב של חצי אנה והשני בצורת מלבן בערך נקוב של אנה אחת. שני הבולים הודפסו בצבע אדום (בגוונים שונים של צבע קרמין). הגלופות ששימשו להדפסת הבולים יוצרו באמצעים המוגבלים שעמדו לרשות הנסיכות, והן לא שוכפלו ולא נוצרו מהן לוחות הדפסה. הבולים הוטבעו אחד אחד באמצעות הגלופה המקורית על גיליונות של נייר מייצור מקומי, כשעל כל גיליון הוטבעו 32 בולים.
עיצוב הבולים גם הוא נעשה בפשטות רבה, וכלל כיתוב באלפבית דֶּוַונַאגַּרִי מוקף במסגרת של פס כפול.
בנוסף לשני הבולים האלו הודפסו באותה הזדמנות בצבע שחור על נייר צבעוני ארבעה בולים נוספים בערכים נקובים של 2 אנה, 4 אנה, 8 אנה ורופיה אחת. בולים אלו לא נועדו עבור הדואר אלא שימשו כבולי הכנסה.

ההנפקה בשנת 1901

בשנת 1901 הדפיסה נסיכות בור בול דואר נוסף בערך נקוב של חצי אנה. הבול עוצב בצורה מקצועית יותר, כשבמרכזו שולבה דמותו של שאנקראו צ'ימנאג'יראו פאנט סאצ'יב  , השליט העשירי של נסיכות בור. הגלופה הוכנה הפעם בידי אנשי מקצוע מחוץ לגבולות הנסיכות, וכללה לוח הדפסה של 21 בולים (שלוש שורות של שבעה בולים כל אחת). לוח ההדפסה הובא אל בור וההדפסה עצמה בוצעה בשיטת בלט על ידי המדפיס הממשלתי של הנסיכות.
יש המפקפקים בנחיצותו של הבול הזה לצורכי הדואר, וטוענים כי הונפק אך ורק במטרה למכור אותו לאספני הבולים ברחבי העולם.

הפסקת השימוש בבולי בּוֹר

שירות הדואר המרכזי של הודו, אשר הופעל על ידי הממשל הבריטי, ביקש לבטל את שירותי הדואר המקומיים שהתחרו בו וגרמו לו לאובדן הכנסה. בחלק קטן מן המקרים הגיעו הבריטים להסכם עם הדואר של הנסיכות המקומית, ולפיו הוא ישולב בפעילות הדואר המרכזי, ובחלק אחר של המקרים, דוגמת זה של בּוֹר, הצליח הדואר המרכזי לרכוש את שירות הדואר מידי השליט המקומי ולהפסיק את פעילותו.
בשנת 1895 פתח הדואר האימפריאלי שבשליטת הבריטים סניפים במספר אתרים ברחבי מערב הודו, כולל בעיר בור  (בירת הנסיכות) ובערים שירוואד (Shirawad), נסיראפור (nasirapur), ופאלי (Pali). פריסה זו אפשרה לדואר המרכזי לתת מענה לצורכי הדואר של בור, ולמעשה לא היה עוד צורך בשירותי הדואר הפנימי של הנסיכות. הבולים שהונפקו בשנת 1879 נותרו בשימוש כבולי שרות בלבד, ושימשו את גורמי הממשל של נסיכות בור. גם הבול שהונפק בשנת 1901 שימש למטרה זו בלבד, ולמעשה כמעט ולא קיימים מכתבים שעליהם הודבק בול זה.
בשנת 1901 הפסיקה בּוֹר להנפיק בולים משלה ועברה להשתמש בבולי הודו.

ערך הבולים בקרב האספנים

בור הנפיקה שלושה בולים בלבד, אולם תהליכי ההדפסה הפרימיטיביים יצרו תשניות רבות של גוון הדיו, סוג הנייר ועובי הנייר. תשניות אלו מספקות לאספנים מקור למחקר בולאי וליצירת אוספים מתקדמים. עיקר תשומת לבם של האספנים מתמקדת בבולי בור שהודבקו על מעטפות ונשלחו בדואר.