google/wiki40b huggingface dataset:
הארץ בלהבות

העלילה

מאה שנים לפני אירועי המשחק של אנדר, חללית חייזרים נכנסת למערכת השמש. עד מהרה תוקפים אותה ספינות חלל פרטיות, מאוישות בידי בני אדם, והיא משמידה אותם.
ויקטור טס לירח בספינת בזק (ספינת מטען מהירה אשר אינה מיועדת לבני אדם); בו בזמן ולא ידיעתו, מושמדים בני משפחתו שניסו להילחם בחללית החייזרים. ויקטור שורד את המסע לירח, אך לא עולה בידו לשכנע את הרשויות באמיתות דבריו. בסופו של דבר, הוא מצליח לדווח על הספינה העוינת כשבוע לפני הגעתה, בעזרת תאגיד ג'וק. האו"ם מתכנס לישיבת חירום, אך לא ננקטים כל צעדים משמעותיים. האנושות נותרת אפוא לא מוכנה. כאשר החייזרים (פורמיקים) מגיעים לכדור הארץ, מעבורת של האו"ם שבאה לברכם מושמדת. יחד איתה מושמדת מעבורת תקשורת ופורצת מלחמה.
הפורמיקים משגרים שלוש אסדות נחיתה עצומות לדרום-מזרח סין. מהן יוצאות עשרות חלליות קטנות מלאות פורמיקים. אלה האחרונים משתמשים בגז קטלני כאמצעי הרג המוני ומזהמים את הים. למרות מיליוני הרוגים, ממשלת סין מסרבת לקבל סיוע זר בגלל שיקולים פוליטיים.
לפני הנחיתה אימן סגן מזר רקהאם, מהכוחות המיוחדים של ניו זילנד, את הצבא הסיני בשימוש במטוסי תובלה חדישים. בתמורה אימנו הצבא הסיני בשימוש בהמצאה חדשה - מזחלות שלהן יכולת לחפור מנהרות במהירות. במהלך פלישת הפורמיקים, מציל רקהאם את בינגוון, ילד סיני מחונן כבן שמונה. שניהם יוצאים לדרך כדי להרוס את אחת מאסדות הנחיתה.
משטרת המבצעים הנייחת (ממ"ן), כוח צבאי קטן ומובחר, נכנס לסין (ללא אישור רשמי) כדי להילחם בפורמיקים. אנשי ממ"ן מצילים את בינגוון ומאזר מהתקפת פורמיקים סמוך לאסדת נחיתה. הם מבחינים כי אסדות הנחיתה מוגנות היטב מעל פני הקרקע, אך לא מתחתיה. מאזר נזכר במזחלות הצבא הסיני, והוגה תוכנית לפגיעה באסדת הנחיתה. קפטן וויט, מפקד ממ"ן, מקבל נשק גרעיני טקטי מאדמירל סיני ששמו אינו ידוע. הם הורסים את הנחתת בהצלחה, אך כוחות סיניים מגיעים ומאזר נלקח למעצר (בגין מספר עבירות, בהם שימוש בנשק גרעיני וגנבת רכוש ממשלתי).
בינתיים, ויקטור ואמיליה משכנעים את לם ג'וק (שעסוק במאבק על תאגידו של אביו) לסייע להם. יחד הם הוגים רעיון, כיצד להביס את ספינת האם. אל הרעיון הם מגיעים בזכות תיעוד תקיפה כושלת של מעצמות העולם. ויקטור מבין כי החיישנים של הספינה, וכלי נשקה, מתמקדים במהירות של מה שקרב אליהם ולא באיום הפוטנציאל שהוא מהווה. לכן מסווה ויקטור מעבורת כפסולת חלל ומתקדם בה, יחד עם אימיליה, באיטיות יחסית. כאשר המעבורת המחופשת שלהם מגיעה לספינת האם, הם מפעילים פתיון (שהכינו מראש), והחייזרים ממקדים בו את תשומת לבם וכוח האש שלהם. בזמן שדעתם מוסחת, נכנס ויקטור לספינת האם עם חומר נפץ, במטרה להרוג את מפקדם העליון של הפורמיקים.
פרדי האברד

ביוגרפיה

האברד, יליד אינדיאנפוליס שבאינדיאנה, החל לנגן בתזמורת בית הספר התיכון שבו למד. בתקופה זו ניגן באופן מקומי עם האחים וס מונטגומרי ומונק מונטגומרי. בגיל עשרים, בשנת 1958 הוא עבר לניו יורק שם החל לנגן לצד מוזיקאים מבטיחים מהתקופה כגון פילי ג'ו ג'ונס, סאני רולינס, אריק דולפי, ג'יי ג'יי ג'ונסון וקווינסי ג'ונס. ביוני 1960 הקליט את אלבומו הראשון כמוביל, יחד עם הפסנתרן מק'קוי טיינר, הסקסופוניסט טינה ברוקס, הבסיסט סם ג'ונס והמתופף קליפורד ג'ביס. לאחר מכן הקליט עוד שני אלבומים עם הרכבים שונים הכוללים את האנק מובלי, פילי ג'ו ג'ונס ופול צ'יימברס.
בשנת 1961 ניגן עם קולטריין ואריק דולפי בכמה הקלטות חשובות. לאחר מכן הקליט בחברת בלו נוט את אחד האלבומים הראשונים שלו שהצליחו הצלחה גדולה, "Ready For Freddie" באלבום מנגן סקסופוניסט הטנור ויין שורטר אליו הצטרף אחר כך בשליחי הג'אז של ארט בלייקי. הפריצה הגדולה של האברד הייתה בשליחי הג'אז, שם הוא החליף את לי מורגן, אחד הנגנים שהשפיעו עליו ביותר, והצטרף לשושלת של חצוצרנים דגולים שניגנו בשליחי הג'אז. גם החצוצרן הראשון של השליחים, קליפורד בראון היה אחת ההשפעות הגדולות על האברד. האברד נשאר עם שליחי הג'אז עד 1966, והקליט עמם מספר לא מבוטל של אלבומים שהצליחו מאד. במהלך התקופה פיתח לעצמו סגנון ייחודי ואף זכה בפרס של המגזין דאון ביט.
במהלך שנות השישים ניגן האברד בכמה מהאלבומים החשובים של התקופה, בהובלתם של הרבי הנקוק, ויין שורטר ואחרים. למרות שמעולם לא אימץ את סגנון הג'אז החופשי, הופיע האברד גם באלבומים החשובים ביותר של הז'אנר הזה, יחד עם אורנט קולמן, אריק דולפי וג'ון קולטריין.
בשנות השבעים, כאשר הג'אז ברובו שקע, האברד פרח כמוביל. אחד מאלבומיו אף זכה בפרס הגראמי. הוא הוביל הרכבים שכללו נגנים כגון האנקוק, שורטר, רון קרטר, טוני ויליאמס ועוד רבים וחשובים. גם בשנות השמונים הוא הצליח, הוא ניגן עם מוזיקאים כמו בני גולסון ואף שב והקליט אלבום עם ארט בלייקי. בשנת 1990 הופיע ביפן בהופעת ג'אז אמריקאי - יפני חשובה וגדולה, אשר כללה גם את אלווין ג'ונס, בני גרין, רון קרטר ועוד.
האברד נפטר ב-2008 בבית חולים בקליפורניה לאחר אשפוז ממושך בשל התקף לב בו לקה.
מיאמי מחלק מוסר

עלילה

צמד בלשים, ג'יימס "סוני" קרוקט (דון ג'ונסון) ושותפו ריקרדו "ריקו" טאבס (פיליפ מייקל תומאס), נאבקים מול פושעים וסוחרי סמים בעולם התחתון של מיאמי.

סרט

בשנת 2006 יצא סרט בעל אותו שם שמבוסס על הסדרה. בכיכובם של קולין פארל בתור סוני קרוקט וג'יימי פוקס בתור ריקו טאבס.
ג'ים מרשל

חייו

מרשל נולד בשיקגו, אילינוי, אך בילה את מרבית חייו המקצועיים בסן פרנסיסקו. מרשל החל את קריירת הצילום שלו בשנת 1959, בתקופת דור הביט, ועסק בתיעוד זמרים ולהקות, לעיתים בתנאי אולפן ולעיתים במסגרת הופעות או סיבובי הופעות. מרשל התפרסם בעיקר עקב כך שהיה הצלם היחיד שהורשה להיכנס אל מאחורי הקלעים בהופעתה הרשמית האחרונה של להקת הביטלס ב"קנדלסטיק פארק" בסן פרנסיסקו, ב-29 באוגוסט 1966. כמו כן, שימש מרשל כצלם הראשי בפסטיבל וודסטוק בשנת 1969. 
בין צילומיו המפורסמים ביותר ניתן למנות את תמונתו של ג'ימי הנדריקס מבעיר את הגיטרה שלו בפסטיבל הפופ במונטריי בשנת 1967, תמונתה של ג'ניס ג'ופלין יושבת על מכסה המנוע של מכונית "חיפושית" ופורשת את ידיה, ליד ארמון האמנויות שבסן פרנסיסקו, בשנת 1968, ותמונתו של ג'וני קאש מניף אצבע משולשת במהלך הופעה בכלא סן קוונטין שבקליפורניה, בשנת 1969. אמנים נוספים אותם צילם מרשל הם ג'ים מוריסון ולהקתו "הדלתות", מיילס דייוויס, בריאן וילסון, להקת "לד זפלין", להקת "האבנים המתגלגלות", ריי צ'ארלס, להקת "המי", בוב דילן, ג'ון קולטריין ועוד.
מרשל המשיך לעבוד ולצלם גם בשנותיו המאוחרות, וצילם אמנים כגון לני קרביץ, "רד הוט צ'ילי פפרז", בן הרפר ואחרים. מרשל צילם בין היתר תמונות עבור עטיפות אלבומים. 
מרשל נפטר בגיל 74 בניו יורק, יום לפני שהיה אמור להופיע בגלריה בעיר על מנת לקדם את מכירת ספר הצילומים החדש שלו.
מחוז יהודה ושומרון

היסטוריה

מחוז זה נוצר לצורכי הסדרת המנהל של ההתנחלויות באזור יהודה ושומרון. הוא שונה מיתר המחוזות בכך שהוא חולש על שטח שאינו כפוף לחוק הישראלי הרגיל, ובכך שהוא אינו כולל את כל היישובים שבשטח, אלא רק את היישובים הישראליים. במחוז רשומים 448,672 תושבים ישראלים נכון לסוף שנת 2018, והעיר הגדולה בו היא מודיעין עילית.
המחוז אינו חלק אינטגרלי ממדינת ישראל. חוקי מדינת ישראל אינם חלים על שטחי יהודה ושומרון, למעט חוקים המוחלים באופן מפורש על האזור (למשל סעיף 3א לפקודת מס הכנסה וסעיף 378 לחוק הביטוח הלאומי או חוקים ייעודיים ליהודה ושומרון כגון "החוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (יהודה והשומרון - שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשע"ז-2017"), או פקודות של מפקד פיקוד המרכז המחילות נורמות מן המשפט הישראלי. ריבוי המקורות המשפטיים החלים באזור יוצר מורכבות משפטית. הסַמכוּת הריבונית מצויה בידי צה"ל, בניגוד לשטחי מדינת ישראל, שבהם מצויה הריבונות בידי הרשויות האזרחיות.
ביהודה ושומרון פועלים בתי משפט צבאיים, שמטרתם לאכוף חוק וסדר, על ידי שיפוט נאשמים בביצוע עבירות ביטחוניות או עבירות פליליות אחרות שנעברו באזור או היו מכוונות לפגוע בו, וכן דיון בעררים על החלטות מנהליות של רשויות ישראליות באזור. על פי סעיף 10 לצו בדבר הוראות ביטחון [נוסח משולב, תש"ע-2009], בית המשפט הצבאי מוסמך לשפוט גם מי שאינו תושב האזור, כלומר גם ישראלים ונתינים זרים. עם זאת, הנחיות פרקליטות המדינה מורות לגבי אזרחים ישראלים - אלה שגרים בתחומי ישראל או בהתנחלויות - ולגבי תושבי מדינת ישראל, שבמקרים שניתן להעמיד נאשם לדין גם בבית משפט צבאי וגם בבית משפט אזרחי בישראל, ברירת המחדל תהיה להעמידו לדין בישראל. עם זאת, כאשר "מירב הזיקות" של הנאשם ושל העבירה הן לאזור, ובפרט כאשר מדובר בעבירה ביטחונית שבוצעה באזור, יש להעמיד את הנאשם לדין בבית משפט צבאי. בבחינת "מירב הזיקות" יינתן משקל למידת הזיקה לישראל, מקום מושבו של הנאשם ומרכז חייו בפועל, טיב העבירה וחומרתה, מקום מושבם ומקום העמדתם לדין של שותפיו לביצוע העבירה, אם ישנם כאלה, וקיום עונש מאסר על תנאי שניתן באזור.
במחוז קיימים בתי משפט לעניינים מקומיים במעלה אדומים ובקריית ארבע. בתי משפט אזרחיים אחרים לא קיימים במחוז, ולפיכך מרבית המשפטים האזרחיים והפליליים של תושבי המחוז הישראלים מתנהלים מחוץ למחוז. על-פי הסכמי אוסלו, נמסרו עיקר הסמכויות בשטחי A וברוב חלקי העיר חברון לידי הרשות הפלסטינית], כמו גם הסמכויות האזרחיות בשטחי B.

נתוני אוכלוסייה ושטח

הערה: נתוני האוכלוסייה בערים נכונים לשנת 2016 ובמועצות המקומיות לשנת 2015.
אלכסיי שבד

קריירה מקצוענית

שבד גדל במחלקת הנוער של צסק"א מוסקבה והביל את קבוצת הנוער לשלוש אליפויות רצופות בליגת העל הרוסית. בעונת 2006/07, הוקפץ לקבוצת הבוגרים השנייה של המועדון, טרינטה ושיחק עימה בליגה השלישית ואף ערך שלושה משחקים במסגרת הקבוצה הבוגרת הראשונה. בעונת 2007/08, שבד תקע יתד בסגל צסק"א מוסקבה ושיחק עימה באופן קבוע בליגה ובגביע המקומי. שבד סיים את העונה עם 3.5 נקודות וריבאונד אחד ב-28 הופעות ליגה ושותף בזכייתה של צסק"א באליפות רוסיה.
בעונת 2008/09, לשבד ניתנו מספר רב של דקות, ואף הוצב מספר פעמים בעמדת הרכז הפותח. שבד שותף בזכייתה של צסק"א מוסקבה באליפות רוסיה, פעם נוספת. וערך את הופעתו הראשונה במסגרת היורוליג, מול פאניוניוס.
בסיום העונה נרשם לדראפט ה-NBA שייערך בשנת 2010.
ב 8 ביולי 2012 הוא חתם במינסוטה טימברוולבס.

קריירה בינלאומית

שבד היה חבר בסגל נבחרות הנוער של רוסיה ושותף באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בשנת 2006 ובאליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בשנת 2007.

סטטיסטיקת קריירה

נכון לסוף עונת 2014/2015‏
חימקי מוסקבה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-5 בינואר 1997, וכבר באותה שנה זכתה באליפות הליגה האזורית, ועלתה לסופרליגה, ליגת העל הרוסית.
בעונתה הראשונה בסופרליגה, מיצבה את עצמה חימקי כאחת מ-10 הקבוצות המובילות בליגה, מה שאפשר לה להשתתף במשחקי גביע קוראץ' בעונה שלאחר מכן. עם זאת, הקבוצה לא הצליחה להתברג בצמרת הליגה עד עונת 2002/2003, אז הגיעה למקום הרביעי. לשיא הישגיה הגיעה הקבוצה בעונת 2005/2006, אז סיימה במקום השני בשלושת המפעלים בהם השתתפה - הליגה, הגביע הרוסי והיורוקאפ של פיב"א.
בשנת 2006 קיימה הקבוצה משחק נגד הלוס אנג'לס קליפרס מה-NBA, במסגרת מסעה באירופה.
בעונת 2007/2008 זכתה בגביע הראשון שלה לאחר שגברה על צסק"א מוסקבה, במה שהיה לאחד ממפגשי הכדורסל המתוחים ביותר ברוסיה.
בשנת 2009 העפילה לגמר היורוקאפ והפסידה לריטאס וילנה. בעונת 2010 השתתפה חימקי במפעל היורוליג לצד צסק"א מוסקבה ואוניקס קאזאן.
בדצמבר 2010 הקבוצה הודחה מהיורוליג בשלב הבתים ולא העפילה לשלב 16 הקבוצות הטובות ביותר. בעקבות הכישלון פוטר מאמן הקבוצה, סרג'יו סקאריולו. לממלא מקומו מונה אולג מלשצ'נקו. עד מהרה מונה הליטאי רימאס קורתינאייתיס למאמן הקבוצה, הלה הביא את הקבוצה לזכייה ראשונה בתואר רב-לאומי, בליגה המאוחדת של VTB, זאת לאחר שגברה על צסק"א מוסקבה בגמר.
בעונת 2010/2011 העפילה לגמר הפלייאוף בליגה הרוסית והפסידה לצסק"א מוסקבה 3-1 בסדרת הגמר ובפעם הרביעית ברציפות הייתה לסגנית האלופה. בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה במפעל היורוקאפ לאחר שגברה על הקבוצה הספרדית  ולנסיה בתוצאה 68:77, בגמר הפיינל פור אשר נערך באולמה הביתי של חימקי מוסקבה.
בעונת 2014/2015 זכתה הקבוצה בפעם השנייה ביורוקאפ לאחר שגברה על גראן קנאריה הספרדית בתוצאה 174:130.
בעונת 2016/2017 העפילה עד לגמר פלייאוף הליגה המאוחדת של VTB אך שוב הפסידה לצסק"א מוסקבה והייתה לסגנית האלופה בפעם התשיעית בתולדותיה. בעונת 2017/2018 ביורוליג חימקי העפילה לטופ-8 לראשונה בתולדותיה והייתה לאחת משמונה קבוצות הכדורסל הטובות ביבשת.

יריבויות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
סגולה (בית ספר)

רקע

בית הספר נוסד בראשית שנות ה-60 של המאה הקודמת. מייסדו ומנהלו הראשון היה משה רוז'ה. הוא החל את פעילותו בשנת הלימודים תשכ"א ככיתה תורנית בבית ספר "מעלות" בבני ברק וכעבור כשנתיים עבר למבנה חדש בן שתי קומות ברחוב השומר (כיום רחוב אהרונוביץ) בבני ברק, מול מפעל "אסם" לשעבר ובצמוד למגרש הכדורגל "אליצור". 
בית הספר "סגולה" נחשב לאחד מבתי הספר הדתיים היוקרתיים בגוש דן. על אף ששכן בבני ברק והיה בפיקוח מחלקת החינוך העירונית, קיבל לשורותיו גם תלמידים מחוץ לבני ברק. הוא היה בית הספר הראשון של הזרם הממלכתי דתי שהיה סלקטיבי בקבלת תלמידים, וקבלת תלמיד כללה ראיון מקדים ולא קבלה אוטומטית. בנוסף, תוכנית הלימודית כללה שעות נוספות כתגבור תורני. לימים הלכו בדרכו רשתות חינוך דתיות אחרות כמו רשת "נועם" ו"צביה". 
עד שנות השמונים פעלו בבית הספר ארבע כיתות ה-ח בלבד. הלימודים נמשכו מעבר לשעות הלימודים המקובלות בבתי ספר ממלכתיים דתיים אחרים ושולבו בהם לימודים תורניים מוגברים.
במחצית שנות ה-80 לקראת שנות ה-90 החלה הגירה של אוכלוסייה דתית לאומית מבני ברק ליישובים עוטפי גוש דן כמו גבעת שמואל, שוהם, יישובי עמק איילון ועוד, והאוכלוסייה הדתית לאומית בעיר הלכה והידלדלה. מספר הנרשמים לבית ספר "סגולה" שהיה מזוהה עם החינוך הממלכתי דתי הלך וקטן. הוא נסגר לקראת סוף שנות ה-90 ובמבנהו הישן ברחוב השומר שעבר שיפוצים והרחבה נפתח בית ספר חרדי לבנות "בית יעקב". בית ספר "סגולה" עבר למבנה ברחוב מוהליבר 10 בבני ברק (בבניין שבו שכן בעבר בית ספר מוהליבר) והוא נקרא כיום בית ספר "סגולה ממלכתי דתי לבנים". סמל בית הספר נשאר כפי שהיה בעת היווסדו.

מנהלי בית הספר

במהלך שנת הלימודים של שנת 1971 נפטר הרב משה רוז'ה, מייסד בית הספר ומנהלו הראשון. את מקומו מילא עד סוף שנת הלימודים הרב אברהם הרשלר שהיה מחנך אחת הכיתות. המנהלים הבאים של בית ספר "סגולה" היו: הרב משה ברסלויער 
, הרב גרשום הרפנס, הרב יעקב רוז'ה (בנו של מייסד בית הספר משה רוז'ה), הרב שלמה גרוס (שהיה עד אז מחנך באחת הכיתות). בין השנים 1995–2001 היה מנהל "סגולה" הרב בני פרל ואחריו דוד וקסלר. משנת 2005 עד סוף שנת הלימודים תשע"ו (2016) ניהל את בית הספר הרב חגי ניצן.
כיום מנהלו הוא הרב עמוס מימון.
תנועת המרי העברי

תנועת המרי העברי הייתה ארגון גג של המחתרות העבריות בארץ ישראל. התנועה פעלה מאוקטובר 1945 עד יולי 1946, ותיאמה את פעולות ההתנגדות לשלטון הבריטי.

פעולות שבוצעו על ידי הארגון

במשך קיומה של "תנועת המרי העברי" בוצעו 11 פעולות גדולות, שמונה מהן על ידי הפלמ"ח מטעם ההגנה, ושלוש על ידי האצ"ל והלח"י, בנוסף לפעולות קטנות רבות. הבולטות בפעולות אלה היו שחרור 200 מעפילים ממחנה המעצר בעתלית, פיצוץ מסילות ברזל ותחנת רכבת בליל הרכבות, פיצוץ אחד-עשר גשרים ברחבי הארץ בליל הגשרים, ההתקפה על בתי המלאכה של הרכבת, פיצוץ עשרות מטוסים בריטיים בשדות התעופה בלוד, קסטינה (חצור) וסירקין על ידי אנשי לח"י ואצ"ל, התקפות על תחנות משטרה בריטיות (ובהן ברמת גן), פיצוץ תחנות הרדאר על הר הכרמל ופיצוץ מלון המלך דוד.

פירוק הארגון

באוגוסט 1946, בעקבות "השבת השחורה" ופיצוץ מלון המלך דוד, שזעזע את הציבור בעקבות הרג של חפים מפשע, פנה חיים ויצמן, נשיא ההסתדרות הציונית, למנוע פעולות התקפה נוספות עד החלטתה של הסוכנות היהודית בעניין. הסוכנות קיבלה את ההמלצה להפסיק את הפעולות, ההגנה קיבלה זאת, אך האצ"ל והלח"י התנגדו להפסיק את המאבק המזוין. "תנועת המרי העברי" פורקה, וכל אחד מהארגונים המרכיבים אותה המשיך לפעול בהתאם למדיניותו. ארגון ההגנה לא חדל לחלוטין מהמאבק המזוין בבריטים ורק צמצם אותו לכל מה שקשור ישירות בהעפלה, תחת הכינוי "המאבק הצמוד". במסגרת המאבק הצמוד, שנמשך עד לתחילת המחצית השנייה של 1947, בוצעו בהצלחה כתריסר פעולות חבלה והתקפות על מתקנים ששימשו את הבריטים במאבקם בהעפלה – ספינות משמר, אניות גירוש, מתקני ראדאר בהר הכרמל ותחנות משטרת החופים.
מירה מינצר-יערי

מירה מינצר-יערי (26 באוגוסט 1940 – 1986) הייתה משוררת ישראלית.

ביוגרפיה

מינצר-יערי נולדה בקיבוץ מרחביה שבעמק יזרעאל. לאחר סיום התיכון למדה מקרא ומחשבת ישראל באוניברסיטת חיפה.
על ספר שיריה הראשון, "נפרדות", שנכתב למבוגרים, זכתה בפרס רחל ניומן מטעם בית הסופר ע"ש חיים הזז. לאחר מכן פרסמה עוד שני קובצי שירה למבוגרים וארבעה ספרי שירה לילדים.
נפטרה ממחלת הסרטן בגיל 46, והותירה בעל, בת ושלושה בנים.
מגדלי תוצרת הארץ

המגדל הראשון

במבט מעל למגדל הראשון, בן 29 הקומות, צורה דומה לאות "ר". במבט מהצד רואים שהחל מקומת הקרקע ועד לאמצע הבניין הקומות גדלות בהדרגה, ומנקודה זו ועד לגג הקומות קטנות בהדרגה. בהתאם לכך שטחה של קומה נע מ-2,500 עד 3,400 מ"ר. על גג הבניין, בשטח של כ-800 מ"ר, קומת גג פתוחה לשמיים הנגישה היישר מלובי פרטי הממוקם בקומת הפארק וכן מהלובי הראשי של המגדל. בקומה מתוכננים מסעדות ובתי קפה הצופים על הסביבה: תל אביב, גבעתיים ורמת גן. 
קבלן הבניין של המגדל הראשון הוא חברת בסט בנייה. ההשקעה בהקמת הבניין היא כ-950 מיליון ש"ח, והוא הושלם בסוף 2018. במסגרת הקמת הבניין נהרס "בית גזית"', בן 5 קומות, ששכן בפינה הדרום-מערבית של המתחם. 
כשליש משטח הבניין הושכר לחברת WeWork. שוכרת גדולה נוספת היא חברת Natural Intelligence.

המגדל השני

הקמתו של המגדל השני, בן 63 הקומות, נמצאת בתחילת דרכה.
שכונת חבצלת

שכונת חבצלת היא שכונה בדרום רחובות שהוקמה בשנת 1939 כיישוב פועלים עצמאי וסופחה לעיר בשנת 1949.

היסטוריה

שכונת חבצלת הוקמה כשכונת פועלים על ידי ניר שיתופי על 60 דונם של הקרן הקיימת ממערב לכפר ביל"ו כ-3 קילומטר דרומית לרחובות, שנרכשו בתרומתה של חבצלת פיצג'רלד מלונדון. אגודה שיתופית לייסוד השכונה הוקמה בשנת 1938. השכונה הוקמה בעזרת הלוואות מטעם קרן בילינסון ויועדה לפועלים חסרי אמצעים שנדרשו לשלם עבורם בתשלומים קטנים. הבתים נבנו על ידי המתיישבים עצמם בפיקוח סולל בונה. אבן פינה לשכונה הונח ביוני 1939 ו-48 בתי השכונה הושלמו בדצמבר 1939. כל בית כלל שני חדרים, מטבח ומרפסת ללא שירותים ושטח של דונם למשק עזר. 
בינואר 1949 החליטה מועצת עיריית רחובות על הכללת השכונה בעיר רחובות והמהלך אושר סופית על ידי משרד הפנים בספטמבר 1949. בתחילת 1950 הושלמו 150 בתים שנבנו בשכונה עבור עולים חדשים והחלו בבניית עוד 100 יחידות דיור. בשנת 1965 היו בשכונה כ-350 משפחות.
תכנות פרוצדורלי

מודולריות

תכנות פרוצדורלי ממומש בתוך תוכנית אחת, שכל חלקיה עוברים הידור יחד. ניתן לעשות צעד נוסף, ולפרק את התוכנית למודולים אחדים, שכל אחד מהם עובר הידור בנפרד, תוך שמירה על היכולת לקרוא ממודול אחד לפרוצדורה הנמצאת במודול אחר.
פירוקה של תוכנית למודולים יצר קושי מסוים בתחזוקת התוכנה, מכיוון שלעיתים שינוי בהגדרת משתנים בפרוצדורה הנמצאת במודול מסוים, חייב שינוי בקריאה אליה ממודולים אחרים, וככל שהתוכנה הייתה גדולה ומורכבת הקושי הלך והתעצם. פרדיגמה מתקדמת יותר היא תכנות מונחה עצמים, אשר בין השאר התייחסה לבעיה זו.
אורורה (מיתולוגיה)

אָוּרוֹרָה (בלטינית: Aurora, משמעותה 'שחר') היא אלת השחר במיתולוגיה הרומית ובשירה הלטינית. אורורה היא בת-השוואה לאלה היוונית אאוס, הגם שאורורה אינה טומנת בחובה תהודה כלשהי לאלה קדמונית אדירה. אלת השחר ההינדית היא אוּשַאס.

במיתולוגיה הרומית

במיתולוגיה הרומית, אורורה, אלת השחר, מחדשת את עצמה בכל בוקר ובוקר ונוסקת לרוחב השמים, בהכריזה על הגעת החמה. יש לה שני אחים: אח (סוֹל, השמש) ואחות (לוּנַה, הירח).
מיתוס שנלקח מאגדות האלה היוונית אאוס על ידי משוררי הלטינית מגולל את סיפורו של אחד ממאהביה, נסיך טרויה, טיתונוס. טיתונוס היה בן-תמותה, ואמור היה להזדקן ולבסוף למות. ברצותה לחיות עם אהובה לנצח נצחים, אורורה ביקשה מיופיטר (המקביל לזאוס) להעניק חיי אלמוות לטיתונוס. יופיטר נענה למשאלתה, אולם המשאלה הייתה פגומה ולא כללה את שמירת מראהו הצעיר לנצח. כתוצאה מכך, טיתונוס הוסיף להזדקן לעד, ואורורה הפכה אותו לבסוף לחגב.

אורורה בתרבות המודרנית

באחת מן הגרסאות של היפהפייה הנרדמת נקראה היפהפייה הנרדמת אורורה.
האסטרואיד 94 Aurora  שהתגלה ב-1867 על ידי ג'יימס קריג ווטסון נקרא על שמה.
כלא שש

היסטוריה

את הרעיון להקים את כלא שש הגה הקצין יעקב מרקוביץ', אחרי שבדק את מצבם המתדרדר של ארבעת בתי הסוהר שהיו קיימים (אשר לטענתו היו משתפרים אם הייתה פוחתת בהם כמות האסירים). אלוף-משנה יוסף פרסמן, מפקד חיל המשטרה הצבאית לחץ לבניית המתקן והוא לבסוף נבנה ב-1956 במהלך מלחמת סיני.
ב-22 בנובמבר 1969 הוצף כלא שש בשל סופת גשמים חזקה, ומפלס המים עלה לגובה של שני מטרים. על אף שהביטחון בבית הסוהר היה בסכנה כאשר גם הסוהרים והאסירים ניסו להוציא את המים, אף אסיר לא השתמש בהזדמנות זו כדי לברוח. כתוצאה, המפקד של אגף כוח-האדם, שאחראי לכלל חיל המשטרה הצבאית כולל בתי הסוהר שלו, החליט לשחרר עשרות אסירים ולבטל את עונשיהם.

הפינוי ב-2010

ב-2 בדצמבר 2010 פונה הכלא מחשש שריפה באסון הכרמל. הפינוי התבצע במהירות בגלל סכנת העשן ורוב האסירים אשר נותרו עם ימים ספורים למועד שחרורם שוחררו לביתם מוקדם ושאר האסירים הועברו לבה"ד 13 למספר ימים ופלוגה ג' לכלא ארבע.

הפינוי ב-2016

ב-24 בנובמבר 2016 פונה הכלא מחשש שהשריפה בכרמל תגיע לכלא. על אף שלא נשקפה סכנה מידית, הוחלט בצבא על פינוי מבעוד מועד.
תקרית מנטל

תקרית מנטל מתייחסת לאחת מהתקריות הראשונות המתוקשרות ביותר של מפגש מהסוג הראשון לכאורה. האירוע התרחש ב-7 בינואר 1948, כחצי שנה לאחר תקרית רוזוול, ובמהלכו הטייס האמריקני קפטן תומאס פ. מנטל (Thomas F. Mantell) התרסק בנסיבות שלא הובהרו מעולם בעת הטסת מטוס קרב מסוג P-51 מוסטנג מעל ליישוב פרנקלין שבקנטאקי, לאחר שדיווח כי הוא נמצא במרדף אחר עצם בלתי מזוהה.

התקרית

ביום רביעי ה-7 בינואר 1948 בסביבות השעה 13:00 משטרת התנועה של מדינת קנטאקי קיבלה עשרות דיווחים מעדים שונים שציינו כי הבחינו בעצם בלתי מזוהה שטס בסמוך לעיר מאדיסונווויל (Madisonville) שבקנטאקי אשר נע באיטיות דרומה.
בסביבות 13:20 האובייקט נצפה מבסיס חיל האוויר גודמן שבפורט נוקס. במשך מעל לשעה עשרות אנשים ובהם מפקד הבסיס קולונל גאי פ. היקס (Guy F. Hix), התבוננו באובייקט אשר ריחף במשך כל אותה העת באותו המקום אשר נמצאת מדרום לבסיס.
לבסוף, בעקבות הוראה של מפקד הבסיס קולונל היקס, בשעה 14:40 שלושה מטוסי קרב מסוג P-51 מוסטנג יצאו בעקבות העב"ם על מנת לחקור את האובייקט החריג. על הצוות האווירי פיקד הטייס בן ה-25 קפטן תומאס פרנסיס מנטל. קפטן מנטל, אשר זכה בעבר בעיטור על חלקו בפלישה לנורמנדי, צבר באותה העת בסך הכל 2,167 שעות טיסה לבדו.
ב-14:45, קפטן מנטל מיידע את מגדל הפיקוח:
"המטרה נמצאת מולי אך בגובה רב יותר, ונעה בכמחצית מהמהירות שלי... הוא נראה מתכתי או שיתכן שרק נדמה כך כתוצאה מההשתקפות של השמש בחפץ מתכתי, והוא בגודל עצום... אני טס כלפי מעלה... אנסה להתקרב אליו על מנת שאוכל להבחין טוב יותר באובייקט".
לאחר מכן האובייקט האיץ במפתיע ונעלם בעננים. שני הטייסים הנוספים (סגן קלמנטס וסגן המונד) החליטו להפסיק את המרדף ולחזור לבסיס גודמן בעוד שקפטן מנטל החליט להמשיך לטוס מעלה בעקבות האובייקט. 
ב-15:15 נפסק הקשר בין מנטל למגדל הפיקוח. לטענת חיל האוויר האמריקני, לאחר שמנטל עבר את הגובה 7,600 מטרים הוא איבד את ההכרה כביכול בשל חוסר חמצן (היפוקסיה), וכתוצאה מכך מטוסו התרסק.
בין 16:00 ל-16:30, העב"ם נצפה על ידי עדים רבים בסמוך ליישובים מאדיסונווויל, אליזבת'טאון ולקסינגטון שבקנטאקי. 
בשעה 17:00, מטוסו של מנטל אותר בסמוך לחוותו של ויליאם פיליפס השוכנת בפאתי היישוב פרנקלין, על קו הגבול עם בין מדינת קנטאקי למדינת טנסי – מיקום של 145 קילומטרים דרומית לבסיס חיל האוויר גודמן שבפורט נוקס. שרידי המטוס היו מפוזרים על פני שטח נרחב. הכבאים אשר היו הראשונים שהגיעו למקום ההתרסקות משכו את גופתו של מנטל מהריסות המטוס. שעון היד של מנטל נעצר בשעה 15:18, זמן ההתרסקות. כמו כן, המיכשור של המטוס ציין כי המטוס הגיע לגובה של 9,000 מטרים כאשר החל להתרסק.

הסברים מוצעים

התרסקות מטוס המוסטנג של קפטן מנדל יכולה להיות מוסברת על ידי מגוון רב של הסברים, קונבנציונלים ולא קונבנציונלים.

הסברים לא קונבנציונלים

ההסברים הלא קונבנציונלים לסיבת ההתרסקות האמיתית של מטוס המוסטנג של קפטן מנטל, אשר נפוצים בעיקר בקרב חובבי עב"מים, כוללים ספקולציות לגבי כך שכלי הטיס הלא מזוהה היה למעשה חללית חוץ-ארצית, אשר גרמה לכך שהמטוס התרסק בדרך כלשהי.
אח שלי גיבור

רקע

פרויקט "אח שלי גיבור" החל מיזם צעיר, אנוש קסל, בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. 
בסוף קיץ 2011 החליט אנוש לצאת עם אחיו הצעיר חנן, שנולד עם תסמונת דאון, לטיול תרמילאים של שלושה שבועות בנפאל. שם הם חוו חוויה מאתגרת שחיברה וקירבה ביניהם. הטיול זכה לחשיפה רבה בתקשורת הישראלית ולהד ציבורי נרחב. החשיפה הביאה לפניות של משפחות שיש להן ילד\ה עם תסמונת דאון שרצו גם הן לעבור חוויה דומה. בעקבות זאת, הרחיב אנוש את הרעיון לפרויקט קבוצתי יחד עם היזם ומדריך הטיולים איתמר פלג, מנהל חברת "יומן מסע" המתמחה בטיולי קונספט מהסוג הזה. יחד הם גיבשו קבוצה של 22 אנשים - 11 בעלי תסמונת דאון עם 11 אחים. הקבוצה יצאה יחד לטיול תרמילאים אתגרי בצפון הודו בסוף 2013 בהדרכת פלג.  אל הקבוצה הצטרף הבמאי יונתן ניר, הצלם יואב קליינמן וצוות הפקה שתיעדו את החוויה.

הסרט

הסרט "אח שלי גיבור" עוקב אחר מסעם המשותף של מספר זוגות אחים ואחיות ישראליים בגילאי 20-30, היוצאים לטיול תרמילאים בצפון הודו. כל זוג אחים (או אחיות) מורכב מאח "רגיל" ומאח עם תסמונת דאון. 
הסרט מלווה את זוגות האחים משלב ההכנה בארץ ובמהלך המסע עצמו, וחושף את מערכות היחסים המיוחדות השוררות ביניהם. כל אחד מזוגות האחים סוחב אתו מהבית קונפליקט לא פתור הקשור למורכבות שמביא עמו ילד עם תסמונת דאון לתא המשפחתי. הקונפליקט נחשף ומתפתח עם התקדמות המסע שבסיומו אמורים האחים לטפס לפסגתו של הר. המסע והדרך אל הפסגה קשים מהמצופה ומעלים אל פני השטח שאלות והתלבטויות קשות: עבור מי בעצם נערך המסע הזה ואת צרכיו של מי הוא משרת? האם אין בו משום ניסיון חסר תוחלת לנרמל משהו שאינו נורמלי? עד כמה מותר לאח "הרגיל" או למשפחה לקבוע לאח "המיוחד" איך לחיות את חייו? היכן עובר הגבול שבין אחריות לבין שליטה בחייו של האח המיוחד? ועוד. שאלות מסוג זה הן שאלות העולות בתוך משפחות שאחד מילדיהן הוא בעל תסמונת דאון באופן תדיר והמסע מחדד אותן.
עבור האחים "הרגילים", זוהי הפעם הראשונה בה הם לוקחים אחריות מלאה על אחיהם "המיוחדים" לתקופת זמן ממושכת. המסע הופך עבורם למסע של התבגרות והפנמה שאחריות זו עומדת להמשיך איתם הלאה להמשך חייהם. כמו כן, החוויות שמביא איתו המסע מכריחות אותם להתעמת לראשונה עם העבר ועם ילדותם בצל האח "המיוחד". עבור האחים בעלי תסמונת הדאון (שרובם לא יצאו מעולם מישראל), המסע מביא אתו התרגשות גדולה, אבל גם פחדים וחששות. תגובות אנושיות אלה, באות לידי ביטוי באופן מוקצן אצל בעלי תסמונת דאון שאינם יודעים "לשמור בבטן" או להעמיד פנים. 
ההתמודדות עם הקשיים ואחוות האחים, על רקע נופיה של הודו וצבעוניותה האנושית, יעבירו את הצופה חוויה של פתיחות וקבלת השונה ויתרמו להבנה עמוקה יותר של אנשים בעלי צרכים מיוחדים ומשפחותיהם.

הפרויקט לאחר המסע

המסע המאתגר להודו יצר קבוצה מגובשת וקרובה של זוגות אחים שיש ביניהם תחושה חזקה של שיתוף. הקבוצה ממשיכה להיפגש לעיתים תכופות כמשפחה גדולה ותומכת, לפעילויות שונות בארץ. 
ההשפעה החיובית של המסע, הן על האחים כפרטים והן על הקבוצה בכלל, הביאה את היוזמים למסקנה כי כדאי להמשיך את הפרויקט ואף להרחיבו.