סקוט ג'וריק

ביוגרפיה

ג'וריק נולד בפרוקטור  מינסוטה ללין דיאן ג'וריק, מורה לכלכלת בית, ולגורדון ג'וריק שעבד כעגלון, בן בכור ולו שני אחים צעירים (אנג'לה וגרג). כשהיה בן 7, אמו אובחנה במחלת טרשת נפוצה, נעזרה בכיסא גלגלים כדי להתנייד ונזקקה לתמיכה סיעודית. מחלתה הובילה את ג'וריק לדאוג מגיל קטן לכל צורכי הבית. בילדותו שיחק בייסבול. בנעוריו, החל להשתתף בריצות שדה כדי להתאמן לקראת השתתפותו בסקי נורדי , גילה שהוא רץ למרחקים הגדולים ביותר משאר חברי קבוצתו, פיתח עניין בתחום, והחל להתאמן בריצה עם חברו דסטי אולסון (Dusty Olson). בשנת 1992, נרשם ללימודים במכללה בדולות  והיה חבר נבחרת הריצה שלה. בשנת 1994, בהיותו בן 21, הזמין אותו אולסון לרוץ את ריצת האולטרה מרתון הראשונה שלו במסלול Minnesota Voyageur‏ (80 ק"מ), וג'וריק הגיע בריצה זו למקום השני (אף על פי שלא רץ לפני כן בריצת מרתון).
ג'וריק מכבב בספרו רב המכר של כריסטופר מקדגל ‏ Born To Run‏  ‏ (בעברית: נולדו לרוץ) המגולל את סיפורם של הרצים למרחקים ארוכים, בני הטאראהומרה ואת השתלבותו של ג'וריק בריצה שלהם. ביוני 2012, הוציא לאור את ספרו האוטוביוגרפי Eat & Run  (בעברית: לאכול ולרוץ). הספר נכנס לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ודורג בה במקום השביעי.
כשהוא לא משתתף בתחרויות ריצה, הוא מעביר הרצאות, משתתף בכנסים ברחבי העולם ומשמש כיועץ וכמדריך לאולטרה מרתוניסטים לקראת תחרויות.
ב-19 ביולי 2012, נישא בחתונה טבעונית לזוגתו ג'ני ואהיסה (Jenny Uehisa), אותה הכיר במסלול מרתון בסיאטל בשנת 2001. ביוני 2016, נולדה בתם רייבן (Raven) והם מתגוררים בבולדר, קולורדו.

טבעונות

בילדותו ג'וריק נהג לדוג ולצוד כמנהג הקהילה במקום מגוריו ואכל תזונה מערבית טיפוסית הכוללת מזון מן החי. בבגרותו, עבד כפזיותרפיסט בבית חולים, נחשף למחלות כרוניות שונות והחליט לשנות את תזונתו כדרך למנוע מחלות בגופו. בשנת 1997, אימץ אורח חיים צמחוני, ובשנת 1999, אימץ אורח חיים טבעוני. הוא זוקף לזכותה של הטבעונות את הישגיו הספורטיביים, לצד אורח חיים מאוזן. לדבריו, אורח החיים הטבעוני שיפר את הסיבולת שלו, צמצם את זמן השיקום שלו לאחר פציעות, שומר על בריאותו ועוזר לו לצלוח מעל 20 שנות קריירה בתחום הריצה למרחקים ארוכים, והוא מרצה על כך בכנסים ובפסטיבלים שעוסקים בקידום טבעונות.

קריירה

ג'וריק החל להתחרות באולטרה מרתונים בשנת 1994. לדבריו, הוא לא נולד עם המאפיינים הגנטיים המושלמים לריצות ארוכות משום שיש לו עקמת ורגל אחת קצרה מהשנייה. למרות זאת, במהלך הקריירה שלו השלים מעל 100 אולטרה מרתונים, זכה במקום הראשון כמעט בכל תחרות אולטרה מרתון מרכזית, ניצח לפחות 33 פעמים ושבר 16 פעמים שיאי מסלול.
בשנת 2007 הגיע למקום הראשון באולטרה מרתון הארדרוק ‏ (161.7 ק"מ) שנחשב לאולטרה מרתון הקשה ביותר בארצות הברית. הוא זכה שבע פעמים ברציפות (1999–2005) באולטרה מרתון Western States 100 ‏ (161 ק"מ), כשבשנת 2004, קבע שיא מסלול חדש במירוץ זה העומד על 15:36:27 שעות. פעמיים ברציפות (2005–2006) ניצח באולטרה מרתון בדווטר ‏ (217 ק"מ) וכן קבע באחת הריצות במירוץ זה שיא מסלול חדש. שלוש פעמים ברציפות (2006–2008) היה לאלוף הספרטתלון ‏ (246 ק"מ) שנחשב לאחד ממירוצי האולטרה מרתון הקשים ביותר בעולם. נכון לשנת 2017, ג'וריק הוא האמריקאי היחיד בהיסטוריה (בקטגוריית גברים) שניצח בספרטתלון, וכן הרץ השלישי המהיר ביותר בהיסטוריה של הספרטתלון עם תוצאת זמן של 22:20:01 שעות. בשנת 2006, נסע למקסיקו כדי להתחרות בריצת טאראהומרה שהתקיימה בקניון הנחושת , בה רצים הטאראהומרה. במירוץ זה הוא הגיע במקום השני, שש דקות אחרי יליד המקום ארנולפו קווימר (Arnulfo Quimare). בשנת 2007 שב למירוץ וניצח. בשנת 2009, השתתף באולטרה מרתון מון בלאן  (166 ק"מ) וסיים במקום ה-19 (מתוך 1380 רצים שהצליחו לעבור את קו הגמר). בשנת 2010, ייצג את נבחרת ארצות הברית באתלטיקה  באליפות העולם בריצת 24 שעות (בתחרות זו, על הרצים לעבור כמה שיותר מרחק במשך יממה), זכה במדליית כסף, וקבע שיא אמריקאי חדש כאשר הצליח לרוץ למרחק של 266.66 ק"מ.
ג'וריק נוהג להישאר בקו הגמר, לאחר שהוא מנצח, ולברך את הרצים שחוצים אותו, עד האחרון שבהם. הסופר והעיתונאי בתחום הספורט, כריסטופר מקדגל כתב על ג'וריק כי הוא: "האולטרה מרתוניסט באמריקה, אולי בכל העולם, הטוב ביותר בכל הזמנים".

שבירת שיא בשביל האפלצ'ים

ב-27 במאי 2015, החל ג'וריק לצעוד במסלול שביל האפלצ'ים (מסלול לאורך 3522 ק"מ שרוב הצועדים בו שמצליחים להשלים אותו, עושים זאת תוך 5–7 חודשים), וסיים אותו ב-12 ביולי 2015, לאחר 46 ימים, 8 שעות ו-7 דקות. בכך ג'וריק שבר את שיא המהירות הקודם בפער של שלוש שעות. במהלך המסלול, גמע בכל יום בממוצע מרחק של 80.46 ק"מ, השיל 9 ק"ג ממשקלו וישן שעה אחת בלבד בכל יממה. את המסלול ביצע בשיטת הריצה הנתמכת לפיה אשתו ג'ני המתינה לו בכל סיום מקצה יומי עם אוכל וכלי לינה, ובני משפחה וחברים ליוו אותו בריצה למשך קטעים קצרים (בעיקר בסוף המסלול) על מנת לעודד אותו. במהלך הריצה, הצטרפו אליו גם אוהדים זרים שרצו לעודד אותו ולשאוב כוחות בעצמם מעצם הריצה לצידו. אחד האוהדים לדוגמה השתקם ממחלת הלוקמיה והחליט לרוץ עם ג'וריק למרחק של 48 ק"מ. אוהדיו נהגו להגיע למקומות בו לן כדי לתת לו פירות וירקות טריים.
ג'וריק טוען כי סיום מסלול זה הוא ההישג המרשים והבולט ביותר שלו. רון טיפטון (Ron Tipton), מנהל שמורת שביל האפלצ'ים, טען כי המאמץ שג'וריק הפגין כשעלה אל פסגות הרי האפלצ'ים וירד מהם (157 הקילומטרים), משול למאמץ לעלות אל פסגת הר האוורסט ולרדת ממנה 16 פעמים.

אולטרה מרתונים

‏ 26 ביוני 1999, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100 ‏ (161 ק"מ), (תוצאת זמן 17:34:22)
‏ 24 ביוני 2000, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 17:17:24 שעות)
‏ 23 ביוני 2001, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 16:38:30 שעות)
‏ 29 ביוני 2002, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 16:19:10 שעות)
‏ 28 ביוני 2003, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 16:01:18 שעות) 
‏ 26 ביוני 2004, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 15:36:27 שעות) 
‏ 25 ביוני 2005, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 16:40:45 שעות) 
‏ 11 ביולי 2005, מקום ראשון - אולטרה מרתון בדווטר ‏ (217 ק"מ), (תוצאת זמן 24:36:08 שעות)
‏ 24 ביולי 2006, מקום ראשון - אולטרה מרתון בדווטר, (תוצאת זמן 25:41:18 שעות)
‏ 30 בספטמבר 2006, מקום ראשון - הספרטתלון ‏ (246 ק"מ), (תוצאת זמן 22:52:18 שעות)
‏ 13 ביולי 2007, מקום ראשון - אולטרה מרתון הארדרוק ‏ (161.7 ק"מ), (תוצאת זמן 26:08:34 שעות)
‏ 29 בספטמבר 2007, מקום ראשון - הספרטתלון, (תוצאת זמן 23:12:14 שעות) 
‏ 26 בספטמבר 2008, מקום ראשון - הספרטתלון, (תוצאת זמן 22:20:01 שעות)