ג'יימס ס. הולמס

תחילת דרכו

הולמס נולד ב-2 במאי 1924 בעיירה קולינס, במדינת איווה שבארצות הברית וגדל שם בחווה חקלאית עם שלושת אחיו הגדולים. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון הוא למד בקווייקר קולג' באוסקלוסה, איווה. אחרי שתי שנות לימוד בקולג' הוא לימד שנתיים בחטיבת-ביניים בבארנסוויל, אוהיו כמתמחה. הוא נמנע מגיוס לצבא מתוך עיקרון, סירב גם לשירות לאומי ולכן נכלא לשישה חודשים. לאחר מכן הוא המשיך בלימודיו, תחילה בוויליאם פן קולג' ולאחר מכן בקולג' האוורפורד בפנסילבניה.
ב-1948, לאחר שקיבל תואר מאסטר באנגלית והיסטוריה, הוא המשיך ללימודים מתקדמים באוניברסיטת בראון בפרובידנס, רוד איילנד, אחת מהחברות בליגת הקיסוס; הוא למד שם במשך שנה לקראת הדוקטורט. בתוך כך התפרסמו לראשונה שירים מפרי עטו, ופה ושם הוא עסק גם בעריכה. עם הזמן הפכה השירה לעיסוקו המועדף.

מעבר להולנד

ב-1949 הוא זכה במלגת פולברייט שאפשרה לו לעבור ללמֵד בהולנד במשך שנה. הוא לימד בבית הספר של הקווייקרים בטירת אֵרְדֶה ליד העיירה אוֹמֶן. בתום השנה הוא החליט להישאר מעט בהולנד ואז פגש בחור בשם האנס ון מארלה, שהפך לאהבת חייו הגדולה; בגללו הוא חזר בו מכוונתו לחזור לארצות הברית ובמקום זאת השתקע באמסטרדם. במהלך השנתיים הבאות למד הולמס בקורס להולנדית אצל ניקו דוֹנְקֶרסְלוֹט באוניברסיטת אמסטרדם וב-1951 כבר הופיעו תרגומיו הראשונים לשירים מהולנדית.
תרגום שירה הפך לעיסוקו העיקרי ועד למינויו כחבר בכיר במכון למדע הספרות הכללי של אוניברסיטת אמסטרדם הוא הניח שבזאת תהיה פרנסתו. נוסף לשירה, הוא תרגם לאנגלית גם פרסומים על אינדונזיה ועל שירה אינדונזית, ביחד עם בן זוגו האנס ון מארלה. עד מהרה יצאו לו מוניטין כמתרגם חשוב וב-1956 הוא היה לזוכה הלא-הולנדי הראשון בפרס מרטינוס נייהוף לתרגום עבור תרגומיו לאנגלית. משנוסד ב-1958 "דלתא", כתב עת בשפה האנגלית המוקדש לתרבות הולנדית ופלמית, היה הולמס לעורך השירה בו ותרגומיו לשירה הולנדית מודרנית הופיעו בו בקביעות. בין השאר הוא התפרסם בשל תרגומיו לשירי קבוצת "החמישים", שירים מודרניים וקשים במיוחד לתרגום.
אחד מהישגיו המרשימים ביותר של הולמס היה התרגום שלו לפואמה של מרטינוס נייהוף אוואטר (Awater), אחת היצירות הקאנוניות בשירה ההולנדית המודרנית. בזכות התרגום זכו גם הולמס וגם נייהוף עצמו לפרסום רב; שני זוכי פרס נובל לספרות, ט. ס. אליוט ויוסיף ברודסקי ראו לנכון לציין לשבח את התרגום ואת השיר. ברודסקי העיר כי זהו אחד השירים הטובים שקרא מימיו ואליוט אמר כי לו כתב נייהוף את השיר באנגלית ולא בהולנדית, הוא היה מפורסם בעולם כולו.
ב-1984 הוא זכה בפרס הקהילה הפלמית לתרגום. באותה שנה הוא היה בין העורכים והמתרגמים בספר החשוב Dutch Interior, אוסף שירה הולנדית בתרגום שיצא בניו יורק בהוצאת Columbia University Press. אוניברסיטת קולומביה מעניקה פרס על שמו לתרגומים מהולנדית: The James T. Holmes Award.

מחקר תאורטי

משהחליטה הפקולטה למדע הספרות הכללי באוניברסיטת אמסטרדם להקים ב-1964 מחלקה לחקר התרגום, הוזמן הולמס לעבוד בה כחבר בכיר והוא נענה בהתלהבות. לא זו בלבד שהיה לו הרקע המחקרי הנחוץ, אלא גם ניסיון בלתי-אמצעי רב וידע תאורטי נרחב בתחום. הוא יצר תוכנית להכשרת מתרגמים ומתורגמנים, שבסופו של דבר הפכה למכון לחקר התרגום באוניברסיטה. במידה רבה הולמס הוא שהפך את חקר התרגום לדיסציפלינה בפני עצמה, המכון שלו הכשיר ועדיין מכשיר דורות של מתרגמים ומעשיר אותם בידע תאורטי. ב-1972 נשא הרצאה בכותרת: "השם והאופי של חקר התרגום" (The Name and Nature of Translation Studies). הייתה זו הרצאה פרוגרמטית שהתוותה את מסגרת המחקר של חקר התרגום כתחום מחקר תיאורי, פנומנולוגי. ההרצאה לא פורסמה בכתב, אלא שנתיים לאחר מותו של הולמס ולפיכך השפעתה הייתה תחילה מועטה. ב-1988 פורסמה ההרצאה כמאמר באנגלית והפכה לטקסט מכונן של תחום המחקר החדש.
ב-1984 קרא הולמס באירוע ספרותי חשוב כמה שירים הומוארוטיים שכתב בעצמו; בכך לא רק שיצא מהארון בעצמו, אלא גם שירתו זכתה לשבחים והכרה. הוא אהב להפגין לראווה את נטייתו המינית, לא רק בשירתו אלא בבחירה קפדנית של בגדים ואבזרים. כך הוא יצר לעצמו תדמית מוכרת: גבר מזדקן, נמוך ובעל שער שיבה, לובש מעיל עור, מכנסי ג'ינס, משולש ורוד על הדש, מחזיק מפתחות כבד וקצה מטפחת אדומה מציץ מכיסו האחורי. 
הולמס היה אחד הראשונים שפיתחו את תחום המחקר "לימודים הומוסקסואליים". ב-1978 הוא החל להעביר סדנאות באוניברסיטת אמסטרדם בנושא ספרות הומוסקסואלית והיה פעיל גם מחוץ לאקדמיה למען שוויון זכויות להומוסקסואלים.
הולמס חלה באיידס ונאלץ לפרוש מעבודתו בשנת 1985. הוא נפטר מהמחלה כעבור כמה חודשים, ב-6 בנובמבר 1986 ונקבר באמסטרדם.