google/wiki40b huggingface dataset:
ברקין מאייר

ביוגרפיה

מאייר נולד במיניאפוליס, מינסוטה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא גרמני, בריטי וצרפתי .בילדותו התגורר במדינות שונות כגון קליפורניה, טקסס, וירג'יניה המערבית וניו ג'רזי. יש לו אח גדול בשם פרנק ואח צעיר בשם אדם. הוא למד בתיכון בוורלי הילס לצידה של דרו ברימור.

קריירה

פריצתו של מאייר הייתה תפקידו בסרט קלולס משנת 1995. לאחר מכן הופיע בסרטים כמו "הכישוף" ו"הבריחה מלוס אנג'לס". ב-1997 שיחק בסרט "פרפונטיין" ("עד קצה היכולת") לצדו של השחקן ג'ארד לטו. שנה לאחר מכן הופיע בסרט "מועדון 54" שמספר על ההתרחשויות במועדון הפופולרי משנות השבעים סטודיו 54 לצדם של סלמה הייק וראיין פיליפה. במציאות מאייר חבר טוב של ראיין פליפה והשניים, ביחד עם סת' גרין, חולקים חברת הפקות משותפת. 
בשנת 1999 שיחק בסרט "המקור" לצדו של אל פצ'ינו. בשנת 2000 שיחק תפקיד מרכזי בסרט "רוד טריפ" של הבמאי טוד פיליפס. בסרט הוא שיחק לצד השחקנית איימי סמארט לצידה שיחק גם בשנת 2001 בסרט "מיליונר מי שגומר ראשון". בנוסף באותה שנה הוא שיחק בסרט "קייט וליאופולד". בשנת 2004 השתתף בסרט "גארפילד: הסרט" ושנתיים לאחר מכן שוב השתתף בסרט ההמשך. בשנת 2005 שיחק בקומדיה "ריבאונד". ב-2007, כיכב בסרט "המדינה הכחולה" לצידה של אנה פקווין.
בשנת 2009 כיכב בסרט "אקסיות לכל הרוחות" לצדו של מתיו מקונוהיי.
בשנים 2011- 2014 כיכב מאייר בסדרה "פרנקלין ובאש" בתפקיד ג'רארד פרנקלין לצידו של מארק פול גוסלאר. בשנים 2012-2014, שודרה הסדרה "גברים בעבודה" בכיכובו של דני מסטרסון, אותה כתב והפיק מאייר.
ב-2019 כיכב בסרט הדרמה-הקומי "Changeland", לצד סת' גרין.

חיים אישיים

בשנים 2001-2014 היה נשוי לתסריטאית ובמאית הסרטים דברה קפלן, ולהם שתי בנות משותפות. מאז 2017 הוא בזוגיות עם השחקנית לינזי גודפרי.
פיליפסבורג (סנט מארטן)

היסטוריה

האי היה הראשון שסומן על ידי כריסטופר קולומבוס ב-11 בנובמבר 1493, אבל כבר היה שם יישוב שם לפני התגלית שלו. פיליפסבורג נוסדה בשנת 1763 על ידי ג'ון פיליפס, סקוטי, קפטן חיל הים ההולנדי. היישוב הפך במהרה מרכז עמוס של סחר הבינלאומי. שני המבצרים ההיסטוריים מעידים על החשיבות אסטרטגית של פיליפסבורג בסנט מארטן של ההיסטוריה: מבצר אמסטרדם ואת פורט וויליאם.

האקלים

אזור זה בדרך כלל משופע ונמצא בעונה היבשה. על פי מערכת מזג האוויר, פיליפסבורג בעלת מזג אוויר טרופי סוואנה.

תיירות

אטרקציית הקנייה העיקריות וחזיות הרחובות היפים נמצאים בלב ליבה של העיר. גם נמל  פיליפסבורג הוא נמל מבוקר על ידי ספינות שיט רבות, ספינות כמו Celebrity Solstice, Crown Princess דיסני מג'יק, ומאז 2010 גם ספינות כגון Oasis of the Seas ו- Anthem of the Seas.

נמל התעופה הנסיכה יוליאנה

הנמל מפורסם ברחבי העולם בשל היותו קרוב לחוף הים ותמונות מקרוב של נחיתת מטוסים, הנמל עצמו הפך עבור רבים סיבה בפני עצמה לבקר.
הדף סילון מהמטוסים יוצא וגורם ליצירת גלים מלאכותיים. עם זאת, הדפי הסילון פיזית מסוכנים כל כך שהצופים צריכים להזהר; הרשויות המקומיות צריכות להציב אזהרה על גדרות שדה התעופה כדי להודיע לאנשים על הסכנה של הדף סילון מהמטוסים.
כריסטה וולף

כריסטה וולף (בגרמנית: Christa Wolf; ‏18 במרץ 1929, לנדסברג על נהר הווארתה - 1 בדצמבר 2011, ברלין) הייתה סופרת גרמנייה, מחשובי הסופרים של גרמניה המזרחית ומפורסמת בעולם כולו. ספריה תורגמו לשפות רבות ובכללן לעברית.
בריכת שמש

בריכת שמש היא בריכה להפקת אנרגיה סולארית.

עקרון פעולה

בריכת שמש היא בריכת מים שתוכננה למניעת איבוד חום בגלל מוליכות חום, כך שאנרגיית אור מהשמש הנספגת כאנרגיית חום במים, נאגרת בבריכה ואינה אובדת לסביבה. האמצעי העיקרי המשמש למניעת איבוד חום הוא שימוש במים במליחות גבוהה, כך שריכוז המלח  עולה ככל שמעמיקים בבריכה. מבנה זה יוצר "מלכודת חום" הגורמת לכך שהחום נאגר בבריכה וממעט להיפלט ממנה. נעשו גם ניסיונות למנוע איבוד חום בעזרת ג'ל ושיטות אחרות, אך אלו היו פחות מוצלחות.
בריכת השמש מתגברת על הבעיה העיקרית של ניצול אנרגיה מהשמש, שהיא העלות הגבוהה של הקולטים לספיגת אור השמש ודודי המים לאגירת המים החמים. בבריכת שמש, הבריכה, שעלותה נמוכה, משמשת בו זמנית לספיגת האנרגיה ואגירתו. 
בריכת שמש יכולה להיות בריכה טבעית או בריכה מלאכותית.
דרכים שונות נוסו לניצול האנרגיה שנאגרה בבריכת השמש. בחלק מהבריכות מחממים נוזל המועבר למתקן חימום קונבנציונלי להמשך החימום וליצירת קיטור. באחרות מחממים את הנוזל לטמפרטורה גבוהה ועושים בנוזל שימוש ישיר להפקת אנרגיה. 
בבריכות לייצור חשמל, בקרקעית הבריכה מניחים צנרת המכילה נוזל. קרני השמש מחממות את תחתית הבריכה ולכן הנוזל מתחמם והופך לאדים. הצנרת מכוונת את האדים אל עבר טורבינה, המסתובבת מהלחץ הנוצר על כנפיה ומסובבת גנרטור המייצר אנרגיה חשמלית.

בישראל

החל מסוף שנות ה-50 ביצע צבי תבור מחקרים בייצור חשמל בבריכות שמש על סמך רעיונות שנהגו עשר שנים קודם לכן על ידי ד"ר רודי בלוך. תבור הקים בריכה סולארית נסיונית בעין בוקק, אך עלות ייצור החשמל הייתה גבוהה בהרבה מהייצור בנפט והרעיון לא קודם. בשנת 1969 הגיש עזריאל עוזדור בקשת פטנט על שיטה להכפלת הניצולת של ברכות שמש, אך גם רעיונותיו לא הצליחו למשוך משקיעים. בשנת 1974, עם עליית מחיר הנפט בעולם, קיווה תבור להחיות את הרעיון של בריכת שמש לייצור חשמל. חברת אורמת בנתה ב-1978 בריכת שמש נסיונית בחצר המפעל ביבנה והפיקה כ-6 קילו-וואט חשמל. אורמת הקימה גם מתקן ניסיוני בעין בוקק. בריכה ניסיונית נוספת הוקמה באילת  אולם לא הפיקה חשמל.
חברת אורמת פיתחה ובנתה בסוף שנות השבעים של המאה העשרים בריכות שמש באזור צומת בית הערבה בערך קילומטר דרומית ליישוב בית הערבה. בתחילת שנות השמונים נבנתה במקום גם תחנת כוח סולארית במטרה לבחון את הטכנולוגיה ולהפעיל טורבינות לייצור נסיוני של חשמל. בתחנה הוצבו טורבינות שהוסבו לעבודה עם הבריכות הסולאריות. טורבינה אחת הייתה בהספק של שני מגה ואט בערך והטורבינה הגדולה יותר בהספק של חמישה מגה ואט. 
התחנה השתמשה בשכבה התחתונה של המים המלוחים החמים שהטמפרטורה שלהם הגיעה למאה מעלות צלזיוס ויותר כמקור חום, ואילו השכבה העליונה הפחות מלוחה ויותר קרה, שימשה כמקור למי קירור. התחנה פעלה במקום לסרוגין עד תחילת שנות התשעים של המאה העשרים. במשך השנים פורק הציוד ופורק גם המבנה ובשנים האחרונות נבזזו גם השרידים העשויים מתכת. היום נותרו במקום רק הבריכות שעדיין אוגרות מעט מי גשם וכן שרידים של יסודות הבטון של הטורבינות.
תאורטית היה אפשר להפוך את ים המלח כולו לבריכת שמש שתפיק חשמל בכמות המספיקה לצורכי מדינת ישראל.
סדריק ברדון

קריירה

ברדון החל את הקריירה בקבוצת אולימפיק ליון מעיר הולדתו בעונת 1992/1993. הוא נשאר במועדון הפאר עד לסוף עונת 1997/1998, כאשר הצליח להוכיח במועדון את יכולותיו. ברדון שיחק בסטאד רן בין עונות 1998/1999 ו-2000/2001, ומשם עבר לגנגאן עד לינואר 2004, אז חתם לזמן קצר בלה האבר.
ברדון המשיך את הקריירה שלו בבולגריה, כאשר חתם בלבסקי סופיה, עימה שיחק בגביע אופ"א בעונת 2005/2006, וכבש שער חשוב במשחק בו הפסידה לבסקי לאוסר 2-1. בשנתיים וחצי בהן שיחק בקבוצה, כבש ברדון 30 שערים בליגת העל הבולגרית.
ב-14 בינואר 2008 הגיע ברדון לישראל, וחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב. בהופעת הבכורה שלו בישראל כבש צמד בניצחון 2-3 על מועדון ספורט אשדוד.
לאחר חצי עונה בבני יהודה עבר ברדון לקבוצה הקפריסאית אנורתוסיס פמגוסטה ששילמה עבורו 200 אלף דולר. באנורתסיס היה ברדון שותף להעפלה הראשונה אי פעם של קבוצה קפריסאית לשלב הבתים של ליגת האלופות. ביולי 2009 שב ברדון לשחק בלבסקי סופיה, אך לא הצליח לשחזר את ימיו הגדולים בקבוצה, וכעבור עונה אחת חתם בקבוצת סט. רפאל מהליגה השלישית בצרפת, במדיה פרש ממשחק פעיל בקיץ 2011.
אלג'יריה

פוליטיקה

ראש המדינה באלג'יריה הוא הנשיא, שנבחר לתקופת כהונה של כחמש שנים. באלג'יריה זכות הבחירה ניתנת בגיל 18. נשיא המדינה הוא גם ראש מועצת השרים ומועצת הביטחון. הנשיא ממנה ראש ממשלה. ראש הממשלה ממנה את מועצת השרים.
הפרלמנט האלג'יראי מורכב משני גופים: הבית התחתון, "האספה הלאומית-עממית" (APN), שבו חברים כ-380 איש; והבית העליון, "מועצת האומה", שבו חברים כ-144 איש. האספה הלאומית-עממית נבחרת אחת לחמש שנים.
תחת חוקת 1976 (ששונתה ב-1979, ותוקנה ב-1988, 1989 ו-1996), אלג'יריה היא מדינה רב-מפלגתית. כל המפלגות חייבות לקבל אישור מהמשרד הממשלתי המתאים. כיום, באלג'יריה ישנן יותר מ-40 מפלגות פוליטיות חוקיות. על פי החוקה, שום איגוד פוליטי לא יכול לקום אם הוא "מבוסס על שוני דתי, בלשני, גזעי, מגדרי או אזורי".

כלכלה

דלק מאובנים הוא הבסיס של כלכלת המדינה. ענף זה תורם כ-60% מהתקציב, 30% מהתל"ג ויותר מ-95% מהיצוא. באלג'יריה ישנן עתודות ענקיות של גז טבעי (עשירית בעולם) והיא הרביעית בעולם בייצואו. היא נמצאת במקום ה-16 מבחינת עתודות נפט.
לאלג'יריה חוב חיצוני גדול. הכלכלה הצליחה לצמוח באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, חלקית בגלל הרפורמות, שנתמכו על ידי הבנק העולמי ומועדון פריז, שסייע בפריסת החוב. אלג'יריה נהנתה מעליות במחירי הנפט ומדיניות פיסקלית נוקשה. התוצאה הייתה גידול ביצוא והורדת החוב החיצוני. הממשלה מנסה לפתח ענפים חדשים, כדי להפחית את התלות בנפט ובגז.

כבישים

רשת הכבישים האלג'ירית היא הצפופה ביותר באפריקה. אורכה מוערך ב -180,000 ק"מ של כבישים מהירים, ועם שיעור סלילה של 85%. רשת זו תושלם על ידי כביש מזרח-מערב, פרויקט תשתית גדול הנמצא כעת בבנייה. זהו כביש תלת-כיווני, 1,216 ק"מ (756 ק"מ), המקשר את אנאבה (עיר בצפון מזרח המדינה) לטלסקן (עיר במערב הרחוק). אלג'יריה חוצה גם את כביש טראנס סהרה (חלק מרשת הכבישים הטרנס-אפריקאית), שעכשיו סלול לחלוטין. כביש זה נתמך על ידי ממשלת אלג'יריה על מנת להגדיל את הסחר בין חמש המדינות האחרות שחוצות את הכביש: מאלי, ניז'ר, ניגריה, צ'אד ותוניסיה.

דמוגרפיה

כ-90% מהאלג'יראים גרים בחלק הצפוני, ליד חוף הים. כמיליון וחצי בדואים גרים באזור המדברי. האוכלוסייה היא תערובת של ברברים וערבים. רוב האוכלוסייה היא מוסלמית.
השפה הרשמית היא ערבית. באלג'יריה, כמו ביתר ארצות ערב, קיימת דיגלוסיה, כך שהניב המקומי המשמש בחיי היומיום שונה במידה רבה מהשפה הערבית הספרותית המשמשת בכתיבה ובאמצעי התקשורת. לפי הערכת מדריך השפות "אתנולוג", כשני שלישים מאוכלוסיית אלג'יריה מדברים את הניב הערבי המקומי כשפת אם. לפי אותה הערכה, 14% מהאוכלוסייה מדברים שפות בֶּרבֶּריות שונות. חלק מהשפות הברבריות מוכרות כשפות רשמיות במחוזות מסוימים של אלג'יריה. שפות אלה נכתבות באלפבית מיוחד להן. כמו כן, נעשה שימוש נרחב בצרפתית, אף שאין לה מעמד רשמי.

תרבות

ראי היא צורה מקומית של מוזיקת הפופ והיא נהנית מפופולריות רבה במדינה. היא זוכה להצלחה מסוימת גם מחוץ למדינה, בעיקר בצרפת, שם יש פזורה אלג'יראית גדולה. נציגה הבולט ביותר הוא הזמר הנודע שב חאלד. המוזיקה המסורתית יותר כוללת את שעבי ואנדולסית – המוזיקה ה"קלאסית" של אלג'יריה. מקורה ממסורות מוריות מספרד.
בית חולים איתנים

היסטוריה

בשנת 1942 נוסד המקום בשם "דיר עמר" (دير عمر) כבית ספר חקלאי וחווה חקלאית ליתומים ערבים מהמאורעות במרד הערבי הגדול. בית החולים הוקם בשנת 1950 לטיפול בחולי שחפת, עם מחלקות למבוגרים ולילדים, ונחנך ב-1952. בניין מחלקת הילדים נקרא על שם כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק. בסוף שנות ה-50 הפך לבית חולים פסיכיאטרי. הוא נמצא כיום בבעלות משרד הבריאות ומסונף למרכז רפואי הדסה באוניברסיטה העברית. בשנת 2005 אוגד איתנים עם בית החולים כפר שאול, למרכז אחד בשם מרכז לבריאות הנפש ירושלים.
בשנת 2006 הוגשו כתבי אישום נגד אחדים מעובדי בית החולים, בגין התעללות בחוסים אוטיסטים שהיו מאושפזים בבית החולים בשנים 2001–2004. בשנת 2012 הורשעו ארבעה מהנאשמים, ובהם מנהל בית החולים. בערעור לבית המשפט העליון זוכה מנהל בית החולים.
ג'ים קלאס הירוז

1997-2001: הקמת הלהקה ואלבום בכורה

טרווי מקוי פגש את מאט מקגינלי בכיתה ט' בתיכון בניו יורק בו למדו יחד, השניים נפגשו בשיעור התעמלות ומכאן שם הלהקה שפירושו "גיבורי שיעור התעמלות". משנת 1997 הם החלו לשיר וליצור מוזיקה והופיעו במסיבות וימי הולדת. לאחר מכן זכה מקוי בתחרות כשרונות של MTV שהפרס היה להשתתף בקליפ של הראפר Styles P. ב-23 בדצמבר 2001 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה שנקרא "...For the Kids" והופץ בצורה עצמאית.

2003-2005: אלבום שני

בשנת 2003 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות והחלה להקליט חומרים לאלבום סטודיו שני. במהלך העבודה על האלבום פרש מיילו בונקי מהלהקה והצטרף אליה דישאי לומובה אשר למד באותו זמן באוניברסיטת קורנל בתור המתופף החדש. עוד לפני שיצא האלבום הוא משך את תשומת לבו של פיט ונץ הסולן של להקת פול אאוט בוי אשר החתים את הלהקה בחברת התקליטים שלו. האלבום שנקרא "The Papercut Chronicles" יצא ב-22 בפברואר 2005. חודש לאחר יציאת האלבום יצא הסינגל הראשון ממנו שהיה "Cupid's Chokehold". צולמו וידאו קליפים לסינגלים "Taxi Driver" ו"yes".

2006-2007: אלבום שלישי

אלבום הסטודיו השלישי של הלהקה נקרא "As Cruel as School Children" ויצא ב-25 ביולי 2006. ב-28 באוגוסט יצא הסינגל הראשון שהיה "The Queen and I". אחריו יצא הסינגל "New Friend Request" והסינגל השלישי מהאלבום היה "Cupid's Chokehold" שיצא שוב באלבום זה. באותו זמן הלהקה זכתה לחשיפה גם בעקבות השתתפותו של מקוי בסינגל של להקת קוברה סטארשיפ. הסינגל הרביעי מהאלבום יצא ב-11 במאי 2007 והיה "Shoot Down the Stars". הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "Clothes Off!!" שיצא ב-27 ביולי.

2008: אלבום רביעי

לאחר סיבוב הופעות של 7 שבועות ברחבי אמריקה החלה הלהקה להקליט חומרים לאלבום חדש. האלבום כלל שיתופי פעולה עם אומנים כמו דריל היל, The-Dream, אסטל ובאסטה ריימס. ב-13 ביולי 2008 יצא הסינגל הראשון מהאלבום שהיה "Peace Sign/Index Down". לאחר מכן יצא הסינגל השני שהיה "Cookie Jar" אשר זכה להצלחה רבה. האלבום שנקרא "The Quilt" יצא ב-9 בספטמבר 2008 ונכנס למקום ה-14 במצעד הבילבורד עם מכירות של 30 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. ב-1 בדצמבר יצא הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום שהיה "Guilty as Charged".

2009-2011: פרויקטים שונים

בשנת 2009 רצה מקוי לפתוח בקריירת סולו והחל לעבוד על אלבום בכורה שנקרא "Lazarus". הסינגל הראשון ממנו היה שיתוף פעולה עם ברונו מארס בשיר "Billionaire". מקוי הופיע גם בשיר "Higher" של טאיו קרוז.

2011-הווה: אלבום חמישי

ב-15 בנובמבר 2011 הוציאה הלהקה את אלבום הסטודיו החמישי שלה שהיה אלבום המשך לאלבום הבכורה ונקרא "The Papercut Chronicles II". הסינגל הראשון מהאלבום היה שיתוף פעולה עם אדם לוין שנקרא "Stereo Hearts" ויצא ב-30 במאי 2011. השיר זכה להצלחה רבה והגיע לראשי המצעדים במספר מדינות וישראל בתוכן. הסינגל השני יצא ב-31 באוקטובר והיה שיתוף פעולה עם הזמרת ניאון היטץ' בשיר "Ass Back Home". לאחר מכן יצא הסינגל "The Fighter" שהיה שיתוף פעולה עם ראיין טדר שיצא ב-31 במאי 2012. ב-27 באוגוסט יצא הקליפ לשיר "Martyrial Girl$".
גשר שלג

גשר שלג (באנגלית: snow bridge) הוא מבנה מקושת מעל בתרון בקרח, בקיע בסלע, פלג או כל פרצה אחרת בקרקע. גשר כזה נוצר באופן טיפוסי על ידי סחף שלג, שיוצר תחילה כרכוב, העשוי לגדול בהדרגה ולהגיע אל עברה השני של הפרצה.

סכנות

גשר שלג עלול לכסות כליל את הפרצה ולהוות סכנה: למראית עין זהו משטח שלם ויציב, בעוד שלמעשה הוא מכסה את הבתרון או הבקיע ומסתיר אותו תחת שכבת שלג, שעוביה אינו ידוע והוא עלול להיות לא יותר מסנטימטרים אחדים.  
גשרי-שלג עלולים להיוצר גם בתוך בתרון, כך שהוא נראה רדוד באופן מטעה.
הואיל וגשר שלג עבה ויציב יותר בשולי הבתרון, נפילה דרך גשר מתרחשת בדרך כלל במרחק מה מן השפה.
סוואמי ויווקאננדה

ביוגרפיה

נולד בשנת 1863 בכלכותה בשם נארדראנט ("נארן") דאטא (Narendranath Datta) לעורך דין שעבד בבית המשפט של כלכתה, למשפחה השייכת לרובד הנמוך של ברהמינים ומתפרנסת באופן מסורתי מהעתקת כתבי יד. בשם "ויווקאננדה" החל להשתמש לפני שנסע לארצות הברית. באמצע שנות העשרה לחייו החל ללמוד בקולג' של כלכותה. הוא הצטרף לתנועת ברהמו-סמאז' – תנועה של הינדואיזם מודרני שעיקריה התכחשות לפולחנים הקדומים ולכהונת התרמית, שחרור נשים וביטול נישואי ילדים. במהרה עזב את הקבוצה. 
בנובמבר 1881 הוזמן ויווקאננדה לשיר בבית שבו התארח סרי ראמאקרישנה, אחד מהוגי הדעות הגדולים של הודו, והלה הזמינו לבקר אותו במקום מגוריו במקדש דקשינסוואר. מאז החל לבקרו לעיתים קרובות והחל נמשך למעגל החניכים הצעירים, עד אשר הפך לנזיר. בשנת 1893 הפליג מבומבי דרך הונג קונג ויפן לוונקובר ומשם נסע ברכבת לשיקגו על מנת לייצג את ההינדואיזם בפרלמנט העולמי של הדתות במסגרת התערוכה העולמית של שיקגו (1893), שם היה לאחד מבכירי הדוברים. 
ויווקאננדה הציג את ההינדואיזם כמכוון אל האחדות בין הנשמה הלכאורה פרטית של האדם והאלוהות האחת הכללית. לדעתו, כל הדתות מובילות אל האיחוד השלם והמוחלט בין הנשמה לאלוהות האחת. בפרלמנט הוא פנה אל הנוכחים במשפט הידוע "אחי ואחיותיי באמריקה" אשר הדהים את הקהל שמחא כפיים בהתלהבות. לאחר פרלמנט הדתות הרצה במקומות שונים בארצות הברית והפיץ את גרסתו ליוגה ולפילוסופיה הודית. לבקשת תלמידיו ייסד את ארגון הוודאנטה הראשון באמריקה. הוא קיבל שתי הצעות עבודה, אחת לשמש יושב ראש החוג לפילוסופיה מזרחית באוניברסיטת הרווארד והצעה דומה מאוניברסיטת קולומביה אך דחה את שתי ההצעות באומרו שכנזיר הוא לא יכול להקדיש את עצמו לעבודה כזו. הוא שב להודו ונפטר ב-4 ביולי 1902. ביקורו של ויווקאננדה בארצות הברית וההרצאות שלו על פילוסופיית הוודאנטה ושיטות היוגה השונות איפשרו בפעם הראשונה לאנשים במערב להציץ לתוך תוכני הלימוד של הרישים הגדולים של הודו.
החבילה (סרט)

עלילה

עלילת הסרט נפתחת כאשר ג'וני גלאגר (ג'ין הקמן), רב-סמל ותיק ומעוטר בצבא ארצות הברית, ששירת בשעתו בכוחות המיוחדים ולחם במלחמת וייטנאם ובמבצע ציפורן הנשר, נדרש ללוות אסיר צבאי (טומי לי ג'ונס), שנאשם בהכאת קצין מגרמניה לארצות הברית. עם הגעתם לארצות הברית נמלט האסיר ולרב-סמל גלאגר מתברר כי הוא שקוע עד הצוואר בלבה של קנוניה שקשרו גורמים בצמרת השלטונית בברית המועצות וארצות הברית גם יחד במטרה למנוע שיחות פיוס שעשויות לסיים את המלחמה הקרה.
תל ביידר

היסטוריה

נאבאדה יושבה לראשונה בתקופה השושלתית הקדומה במסופוטמיה  בערך ב-2600 לפנה"ס. ב-2500 לפנה"ס לערך, התפתחה באתר עיר מדינה בגודל בינוני. באותה עת היא הפכה לבירת פרובינציה של ממלכת נגר שמרכזה שכן בתל ברק. לאחר שאזור ג'זירה נכבש על ידי האימפריה האכדית, נאבאדה הפכה להיות מוצב מרוחק של האימפריה. בעקבות כך העיר ניטשה ואוכלסה מחדש על ידי החורים ב-1400 לפנה"ס לערך. היא יושבה מחדש גם בתקופה הנאו-אשורית ובתקופה ההלניסטית.

ארכאולוגיה

מרכזו של התל משתרע על שטח של כ-250 דונם. בתקופות המאוחרות יותר החורית והנאו אשורית, האתר השתרע על שטח של 500 דונם. בראש התל נמצאו שרידים של התיישבות הלניסטית.
האתר נחפר במשך 16 עונות חפירה החל משנת 1992 על ידי משלחת משותפת סורית-אירופאית. החלק האירופי של המשלחת מקורו ב-European Centre for Upper Mesopotamian Studies. המשלחת הסורית הייתה של מחלקת העתיקות והמוזיאונים של סוריה (Directorate-General of Antiquities and Museums) המשלחת נוהלה על ידי מארק לבו (Marc Lebeau) ואנטואן סולימאן (Antoine Suleiman). בנוסף בחלק מהזמן השתתפה בחפירות גם משלחת של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו.
הממצאים באתר כללו אדריכלות כלי חרס. הממצא המיוחד היה 250 לוחות בכתב יתדות ושברי לוחות שתוארכו לתקופה שקמה לתקופתו של סרגון מאכד. הלוחות עוסקים בעיקר בנושאי חקלאות, אבל אפשרו גם לעשות סינכרוניזציה עם הממצאים בתל ברק. השפה בה נכתבו הלוחות היא אכדית, והשמות שצוינו היו שמיים. הממצאים כללו גם מספר חותמות חרס. הממצאים שנמצאו בתל מוצגים במוזיאון דיר א-זור.
מכון עזריאלי להעצמה חינוכית

מכון עזריאלי להעצמה חינוכית הוא מוסד הפועל להעצמת בני נוער בכיתות ז'-ט' ברחבי ישראל, במטרה למזער את חוויית הקושי שמביא גיל ההתבגרות והמעבר לחטיבת הביניים, תוך מתן פתרון הוליסטי לשלושה רבדים מרכזיים: חברתי, לימודי, ומשפחתי.
התוכנית מממשת את חזונו של דוד עזריאלי, בהובלת דנה עזריאלי, יו"ר קרן עזריאלי. את התוכנית מנהל מאיר אביטן, החל מיום הקמת התוכנית בשנת 2005.

רקע וחזון

המכון מפעיל תוכנית לצמצום פערים לימודיים וחברתיים בחטיבות הביניים בפריפריה הגיאו-חברתית. התוכנית הוליסטית, ופועלת בחטיבות הביניים ז'-ט'.
המעבר מבית הספר היסודי לחטיבת הביניים מתרחש באחת התקופות הקשות ביותר בחיי התלמיד – גיל ההתבגרות, המתאפיין בסערות נפש ובלחצים. בתקופה זו התלמידים בעלי ההישגים הנמוכים פגיעים, ולעיתים מאבדים אמונה ביכולתם האישית עקב כישלונות מצטברים, ומפתחים תסכולים. שנות הלימוד בכיתות ז' עד ט' מהוות את "קו פרשת המים" בחייהם. על רקע האתגרים הלימודיים המצפים לתלמידי חטיבות הביניים, מוצאים עצמם התלמידים הללו פוסעים על מסלול המוביל אותם לנשירה סופית או סמויה ממערכת החינוך. בנשירה סמויה התלמידים אמנם רשומים במערכת החינוך, אך לא משתתפים בתהליך הלמידה בפועל. 
קרן עזריאלי שמה לה למטרה להתמודד עם האתגר והקימה את מכון עזריאלי להעצמה חינוכית לשם העצמת בני הנוער הללו, במטרה לאפשר להם לממש את היכולת שלהם לעמוד בזכות עצמם ולהצליח בלימודיהם בבית הספר, באמצעות הדרכה ותמיכה, במטרה להביאם, צעד אחר צעד, להבנה שהצלחתם אפשרית וברת השגה.

היקף הפעילות

התוכנית הוקמה לראשונה בעיר באר שבע בשנת 2005. אז הוקם מבנה חינוכי ייחודי שתוכנן על פי עקרונות התוכנית. ליצירת סביבה רגועה ומלטפת, נבנו שתי גבעות אמורפיות וחצר אובאלית ביניהן, סביבת חיים טבעית, בדומה לנווה מדבר או לנוף של מצפה רמון.
התוכנית פועלת ב-26 ערים ברחבי המדינה, מקיפה כ-300 קבוצות תלמידים ובמסגרת 90 בתי ספר בארץ. בתוכנית משתתפים כ-4,200 תלמידים מדי שנה. עד היום השתתפו בתוכנית כ- 14,000 תלמידים.
התוכנית פועלת בשיתוף הרשות המקומית ומשרד החינוך. בספטמבר 2018, חדלה התוכנית לפעול באופן עצמאי והתמזגה בתוך רשת בתי הספר דרכא.
שנה

שנה היא פרק זמן שאורכו מבוסס על זמן ההקפה של כדור הארץ סביב השמש, והוא משמש כאלמנט בתאריך ברוב התרבויות האנושיות. אופן החלוקה לשנים משתנה מלוח שנה אחד למשנהו, וגם לאורך האסטרונומי ישנן כמה הגדרות שונות. זמן ההקפה של כדור הארץ הוא בקירוב 365.25 יממות. פרק זמן מקורב זה נקרא שנה יוליאנית, והוא משמש כיחידת זמן באסטרונומיה.
מקובל לחלק את השנה לארבע עונות: קיץ, חורף, סתיו ואביב, ושנים עשר חודשים.

תחילת השנה

בלוחות שנה רבים תאריך תחילת השנה הוא בסמוך לאחת מנקודות השוויון או בסמוך לאחת מנקודות ההיפוך.
כך תחילת השנה בלוחות היוליאני והגרגוריאני היא בתחילת החודש שבא לאחר נקודת ההיפוך החורפית ותחילת השנה העברית חל בראש חודש הסמוך לנקודת השוויון הסתווית (הלוח העברי הקדום החל דווקא בחודש הסמוך לנקודת השוויון האביבית). לוח השנה של האינקה החל בסמוך לנקודת ההיפוך הקיצית של חצי הכדור הדרומי (דצמבר).
דייוויד תייל

ביוגרפיה

תייל נולד במריבורו שבקווינסלנד.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה תייל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:02.2 דקות, לפני בן ארצו ג'ון מונקטון (1:03.2 דקות) ופרנק מקיני מארצות הברית (1:04.5 דקות). 
באולימפיאדת רומא (1960) זכה תייל בשתי מדליות זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:01.9 דקות, לפני פרנק מקיני (1:02.1 דקות) ורוברט בנט (1:02.3 דקות) שניהם מארצות הברית ובכך הגן על תוארו. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם טרי גתרקול, נוויל הייס וג'ף שיפטון בתוצאה של 4:12.0 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 4:05.4 דקות ולפני יפן (4:12.2 דקות).
הר דיינה

הטיפוס לפסגה

אל פסגת הר דיינה מובילים שבילים נוחים רבים המתחילים בכביש מעבר טיוגה (Tioga Pass Road) ומטפסים על המדרונות המערביים והדרומיים של ההר. אורך השביל כ-4.7 ק"מ וההפרש בין נקודת ההתחלה לפסגה הוא 947 מטרים (שיפוע של 20.3%). השביל מתוחזק לעיתים רחוקות.
הנתיב מסומן היטב עד לקו העצים. לאחר מעבר הרכס יש סימוני שבילים, כשמסלולו של השביל הראשי הוא במקביל לקו הרכס המזרחי. בנוסף, כמה קטעי שבילים חליפיים מתחילים ומסתיימים במקומות שונים על המדרון הדרום-מערבי, קטעים אלו קשים לטיפוס. קרוב לפסגה פונים קטעי השבילים לתוך דרדרת, שם הוקמו מחסות מקירות אבן נמוכים. שדות שלג משמעותיים שורדים על מדרונות ההרים אפילו בשלהי הקיץ. הזמן הכולל של הטיפוס והחזרה נע בין שלוש לשתים עשרה שעות ותלוי בגורמים רבים, כדוגמת ההתאקלמות לגובה. הסכנות האורבות למטפס כוללות סופות רעמים העלולות להתחולל לפתע בכל עת בשנה ובעטיין הופכים הסלעים לחלקלקים ומסוכנים לטיפוס, ומחלת גבהים שגם מטפסים מנוסים עלולים ללקות בה.
לאחר ההגעה לרמה שמעל לקו העצים נעלמת הצמחייה כמעט לחלוטין למעט חזזית ומעט צמחים פורחים מהמין האנדמי לסיירה נבדה Polemonium eximium (באנגלית skypilot) ממשפחת השלהביים. הפאונה מוגבלת לחרקים ועכבישים דוגמה החרגול השחור/חום. הנציגים היחידים של מחלקת היונקים מלבד האדם הם מרמיטה זהובת-הבטן (Marmota flaviventris) ופיקה אמריקנית (Ochotona minor) מסדרת הארנבאים.
פארק בואן רטירו

פארק בואן רטירו (בספרדית: Parque del Buen Retiro - פארק 'מנוחה נעימה') הוא הפארק המרכזי והחשוב של מדריד, בירת ספרד.
הפארק משתרע על שטח של 1.4 קילומטר רבוע ונמצא בסמיכות לשער אלקלה ולמוזיאון הפראדו. הפארק מכיל בין היתר פסלים רבים, אנדרטות ואגם, ונחשב לאחד המקומות הפופולריים בעיר.

היסטוריה

מקורו של הפארק בתחילת המאה ה-16, אז נבנה באזור ארמון קיט לשימוש משפחת המלוכה. בשנת 1561 העביר המלך פליפה השני את חצר המלוכה למדריד, והרחיב את הפארק סביב לארמון הקיט המלכותי. הארמון שימש את המלך בתקופת התענית ובזכות קרבתו לארמון המלכותי יכול היה המלך לעבור אליו יחד עם חצר המלוכה.
גני בואן רטירו הורחבו בשנת 1620, כאשר גספר דה אוליבארס, מקורבו של המלך פליפה הרביעי, העניק לו שטחי אדמה בקרבת הארמון לצורכי הפנאי של חצר המלוכה. בשנות השלושים של המאה ה-17 נבנו בפארק מספר מבני שירות, בהם ה'קאזון דל בואן רטירו' (Casón del Buen Retiro) ששימש כאולם נשפים ומשמש כיום את מוזיאון הפראדו.
הפארק המשיך להתפתח במאתיים השנים הבאות ונוספו לו האגם וגרמי מים נוספים, גנים חדשים, גידור מהודר ומצפה כוכבים. ארמון הרטירו היה בשימוש עד ימיו של המלך קרלוס השלישי, ומרבית שטחי הארמון נהרסו במהלך המלחמות הנפוליאוניות. בתקופת שלטונה של המלכה איזבלה השנייה זכה הפארק לעדנה מחודשת ונשתלו בו עצים וגנים חדשים. לאחר מהפכת 1868 בספרד וירידתה של איזבלה השנייה מכס השלטון, נפתח הפארק לציבור הרחב והפך בהדרגה לריאה הירוקה של מדריד.
עם הפיכתו לפארק ציבורי, שימש הפארק למספר תערוכות בינלאומיות. לצורך התערוכות נבנו בפארק מבנים חדשים, בהם ארמון ולאסקז (1884) וארמון הזכוכית (1887), שנבנה בהשראת ארמון הזכוכית בלונדון. כיום משמשים המבנים לגלריות אמנות. בתחילת המאה ה-20 הוקמה בפארק האנדרטה לזכרו של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד. בשנים הבאות הוקמו בפארק עשרות פסלים, אנדרטות ומזרקות והוא הפך למעשה לגן פסלים פתוח. בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20 נוספו לפארק הגנים האחרונים.