google/wiki40b huggingface dataset:
ז'ילמר

קריירה

נולד בסנטוס שבסאו פאולו. ז’ילמר החל את קריירת המשחק שלו ב-1945, כאשר הצטרף למחלקת הנוער של המועדון ג'בקווארה ששכן בעיר הולדתו. ב-1951 הוא הצטרף לקבוצת קורינתיאנס, והחל במדיה את הקריירה המקצוענית. הוא שיחק בקבוצה במשך עשר שנים והיה שותף לזכייתה בשלוש אליפויות מחוזיות, בשנים 1951, 1952 ו-1954.
ב-1961 חתם ז’ילמר בקבוצת סנטוס, במדיה היה חלק בקבוצת הכדורגל הטובה ביותר של אותה תקופה שנחשבת גם לאחת מהקבוצות הספורטיביות הטובות בהיסטוריה. הוא שיחק בה לצד שחקנים כמו פלה, פפה, זיטו ואחרים. בעוד הקבוצה הציגה משחק התקפה מרהיב, ז’ילמר שמר גם על כמות ספיגות נמוכה שלה. במשך שמונה השנים בהן שיחק בסנטוס הוא זכה עמה במרבית התארים האפשריים, ובהם חמש אליפויות סאו פאולו, שני גביעי ליברטדורס בשנים 1962 ו-1963, ופעמיים בגביע הביניבשתי באותן שנים – בפעם הראשונה לאחר ניצחון על בנפיקה ליסבון אותה הוביל אאוזביו, ובפעם השנייה לאחר ניצחון על מילאן.
החל משנת 1953 שיחק ז’ילמר גם בנבחרת ברזיל, ובסך הכל ערך במדיה 94 הופעות. הוא היה השוער הפותח של הנבחרת שזכתה במונדיאל 1958 ובמונדיאל 1962 – גביעי העולם הראשונים בהם זכתה ברזיל. במונדיאל ב-1958 הוא ספג ארבעה שערים בלבד לאורך הטורניר כולו. בכך הפך לשוער הראשון בהיסטוריה שזוכה בשני גביעי עולם בתפקיד הפותח. הוא השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 1966 שנערך באנגליה, אך שם השתתף בשני משחקים בלבד בטרם הוחלף בהרכב על ידי אילטון קוראה ארודה.
את משחקו האחרון בקריירה שיחק ז’ילמר ב-12 ביוני 1969, נגד נבחרת אנגליה באצטדיון המרקנה.
בשנת 2000 לקה בשבץ ומאז נלחם על חייו. הוא נפטר ב-25 באוגוסט 2013 כתוצאה מהתקף לב.
סאו טומה ופרינסיפה במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של סאו טומה ופרינסיפה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אתלטיקה, טאקוונדו וקאנו/קיאק וסיימו במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. בדומה, לאולימפיאדת הנור סינגפור, המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה, כדורעף חופים וקאנו/קיאק וההשתתפות הייתה סמלית.
מלחמת הכוכבים - פרק 9: עליית סקייווקר

עלילת הסרט

עלילת הסרט תתרחש כשנה לאחר עלילת "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי", ותסיים את סאגת סקייווקר.

הפקה

ביוני 2014 הבמאי ריאן ג'ונסון הוכרז, כתסריטאי הסרט התשיעי, אבל מאוחר יותר הודיע שלא יהיה מעורב בהפקה. באוגוסט 2015, קולין טרבורו הוכרז כבמאי ויחד עם דרק קונולי החל בכתיבת תסריט. בפברואר 2016, מנכ"ל דיסני בוב איגר אישר שקדם ההפקה יצא לדרך. 
בסוף דצמבר 2016, עקב מותה של קארי פישר התקשורת תהתה האם דמותה תופיע בסרט וכיצד המוות ישפיע על העלילה. כמה שבועות לאחר מכן אולפני Lucasfilm הכריזו כי לא ישתמשו באמצעים דיגיטליים לשימור הדמות, ובאפריל 2017 המפיקה קתלין קנדי הכריזה שפישר לא תופיע בסרט;. חרף זאת, ביולי 2018 נודע שפישר כן תופיע בסרט, תוך שימוש בחומרי צילום מהסרט מלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר שלא נעשה בהם שימוש.
בספטמבר 2017, Lucasfilm הכריזה כי טרבורו לא יביים את הסרט, ושבוע לאחר מכן מונה ג'יי. ג'יי אברהמס לבמאי הסרט, עם כריס טריו כתסריטאי, עם קתלין קנדי ומישל רג'וואן כמפיקים, בשיתוף עם החברה של אברהמס, Bad Robot Productions‏.
באפריל 2019 הודיע בוב איגר, מנכ"ל דיסני, כי לאחר הסרט הנוכחי ייצא זיכיון "מלחמת הכוכבים" להפסקה קולנועית, ועיקר הפיתוח העתידי יהיה של סדרות טלוויזיה עבור שירות התוכן החדש של דיסני, "דיסני+". יחד עם זאת ציין איגר כי ישנם סרטים נוספים בפיתוח, אך דיסני לא תודיע בשלב זה על השקתם.

ליהוק

צוות השחקנים מהסרט קודם, אדם דרייבר, דייזי רידלי, ג'ון בויגה ואוסקר אייזק כקיילו רן, ריי, פין, ופו דאמרון, בהתאמה.

צילומים

צילומי הסרט החלו באוגוסט 2018 והושלמו בפברואר 2019. 
במקור דיסני תכננו לשחרר את הסרט לאקרנים בחודש דצמבר, כמו שאר הסרטים, אך לבסוף נבחר תאריך השחרור ל-24 במאי 2019. ברם, לאחר שאברהמס נטל לידיו את מושכות הבימוי תאריך השחרור הוזז חזרה לתקופת החגים של דצמבר והוא מתוכנן לצאת לאקרנים ב-20 בדצמבר 2019.
בינואר 2018 ג'ון ויליאמס הוחזר כדי להלחין את הפסקול לסרט. חודש לאחר מכן, נודע כי זה יהיה הסרט האחרון בסדרת מלחמת הכוכבים אותו הוא ילחין.
ב-6 ביולי 2018, קרי ראסל ניהלה מגעים לגילום דמות בסרט. ב-9 ביולי  2018, The Hollywood Reporter דיווח שבילי די ויליאמס אושר לגילום הדמות לאנדו קלאריסיאן, שגילם בעבר. ב-27 ביולי 2018, אושר כי מרבית צוות השחקנים מהסרט הקודם יחזור לגלם את דמויותיהם שוב. בהמשך אושר ליהוקה של ראסל.
משנן נשיר

נשירה והחלפה במשנן קבוע

כל רבע במשנן המתחלף מורכב משתי שיניים חותכות, ניב אחד, ושתי שיניים טוחנות. כל אלה יוחלפו בהדרגה בשניים הקבועות התואמות (לדוגמה: חותכת תחתונה נשירה, בחותכת תחתונה קבועה), למעט הטוחנת הראשונה והשנייה, הן יוחלפו על ידי קדם-טוחנות (המלתעות). החלפת שיני החלב  במשנן קבוע מתחילה בסביבות גיל שש, כאשר השיניים הקבועות מתחילות להופיע בפה, וכתוצאה מכך נוצר משנן מעורב. שיני המשנן הקבוע מתפרצות וגורמות לספיגת שורשים, כאשר השיניים הקבועות דוחפות את שורשי השיניים הראשוניות, מה שגורם לשורשים להתמוסס ולהיאכל על ידי אודונטוקלסטים(אוסטאוקלסטים ייחודיים), אשר יספגו בשיניים הקבועות. תהליך החלפת השיניים הנשירות והחלפתן בשיניים קבועות נקרא נשירה. תהליך זה עשוי להימשך מגיל 6 עד גיל 12. בגיל 12 יש בדרך כלל רק שיני קבע. עם זאת, זאת אינה תופעה נדירה כאשר אחת או יותר מהשיניים הנשירות נשמרות מעבר לגיל זה, לפעמים גם אל תוך גיל הבגרות. מקרים כאלו עשויים להופיע עקב כישלון של השן הקבועה להתפתח.
ישנן מספר שיטות שונות למספור השיניים: ISO System (שאושרה על ידי WHO וה-FDI ונמצאת בשימוש נרחב במערכת), שיטת פאלמר סימון והשיטה האוניברסלית המסמנת שיניים באותיות A עד T.

תפקיד

שיני החלב הן חיוניות להתפתחות תקינה של חלל הפה. השיניים הנשירות שומרות על אורך הקשת בתוך הלסת. העצם והשיניים הקבועות מתפתחות גם הן מאותם אזורים של השיניים הנשירות אשר מאפשרות נתיב להתפרצות של השיניים הקבועות. שורשי השיניים הנשירות הם אלו המספקים את הנתיב לשיניים הקבועות. גם שרירי הלסת והיווצרות עצמות הלסת תלויות במשנן הנשיר, אשר מצליח לשמור על ריווח נכון שיאפשר בקיעה של שיניים קבועות.
בנוסף, שיני החלב חשובות להתפתחות דיבורו התקין של הילד, חיוכו וללעיסת מזון, אם כי ילדים שאיבדו את שיניהם (בדרך כלל כתוצאה מעששת השיניים) עדיין יכולים לאכול וללעוס.

שיני חלב בתרבות

כמעט בכל השפות האירופיות השיניים הנשירות נקראות "שיני חלב" (milk teeth). בארצות הברית וקנדה, המונח "שיני תינוק" (Baby teeth) הוא הנפוץ. בכמה מדינות אסיה הם מכונים "שיניים נופלות" (Fall teeth), מכיוון שהן יפלו בסופו של דבר.
לתרבויות שונות יש מנהגים הנוגעים לאובדן השיניים הנשירות. בארצות דוברות האנגלית, מיתוס פיית השיניים הוא פופולרי, פיות שיניים מתגמלות את הילדים בפרסים כאשר שיני החלב נושרות והילד משאיר את השן מתחת לכרית במהלך הלילה. הפיה תיקח את השן שנפלה ותחליפה בפרס (מטבעות או מתנה) בזמן שהילד ישן. בחלקים מסוימים של אוסטרליה, שוודיה ונורווגיה, על הילדים לשים את השן בכוס מים. ראייה למנהג פיית השיניים אפשר למצוא כבר בסקנדינביה של ימי הביניים, שם הייתה מסורת דומה ששרדה עד היום באיסלנד. tannfé (פיית השיניים), נותנת מתנה לילד כאשר נופלת השן הראשונה.
ארצות אחרות מקשרות את נפילת השיניים המתחלפות עם מיתוסים על עכברים או מכרסמים נוספים בגלל ששיניהם חדות וקבועות. דמויות ממיתוסים אלו משומשות אף בשיווק, לדוגמה חברת קולגייט בהפצת משחת שיניים בוונצואלה. באיטליה, פיית השיניים (Fatina), מוחלפת לעיתים על ידי עכבר קטן (topino). בצרפת ואצל בלגים דוברי צרפתית, דמות הפייה, נקראת "לה פטיט סוריס" ("עכבר קטן"). בחלקים בסקוטלנד ישנה מסורת דומה: פיית-עכבר לבנה רוכשת את השיניים תמורת מטבעות.
מקס צווייג

מקס (מקסימיליאן) צווייג (בגרמנית: Max Zweig ‏; 22 ביוני 1892 - 5 בינואר 1992) היה מחזאי יהודי ממוצא אוסטרי שחי רוב חייו בארץ ישראל.

חייו

צווייג נולד למשפחה משכילה, יהודית ציונית חילונית, בפרוסטיוב שבחבל מוראביה שהייתה תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית. בן דודו המוכר יותר היה סטפן צווייג.
לאחר סיום לימודיו בגימנסיה למד משפטים וקיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת פראג. לאחר מכן חי כסופר עצמאי בווינה ובברלין וכתב מחזות רבים שחלקם זכו להצלחה בתיאטראות בארצות הדוברות גרמנית, המחזה הראשון שלו שהוצג על במה מקצועית היה Ragen ב-1924. ידידיו היו לודוויג ויטגנשטיין ומכס ברוד. עם עליית הנאצים לשלטון, החליט לעזוב לפראג ומשם בהזמנת הבימה הגיע ב-1938 לארץ ישראל, כאשר הסתיימה העסקתו ב"הבימה", כיבוש צ'כוסלובקיה על ידי הנאצים לא אפשר לו לחזור לפראג, לכן השתקע צוויג בתל אביב והתפרנס מערבי קריאה אליהם הגיעה אוכלוסיית הייקים ומתמלוגים שקיבל על יצירותיו. הבימה תרגמה והעלתה כמה ממחזותיו התנ"כיים וכן את המחזה "האנוסים", לאחר מכן כתב מחזה המבוסס באופן חופשי על מאורעות תל חי.
בהגיעו לישראל התיידד עם פאול אנגלמן והם אף תקופת מה גרו כשותפים בדירה בתל אביב. למרות שחי בישראל למעלה מ-50 שנה ושלט בעברית ברמה סבירה, לא כתב צווייג בעברית אלא בגרמנית בלבד וחש כל חייו כאילו הוא בגלות שלא מרצון. 
לאחר מותה של אשתו הראשונה מרגרט, התחתן עם נגנית הנבל השווייצרית וילהלמינה ביכרר-צוייג (Wilhelmine Bucherer)(גר') שהתאהבה בו מקריאת מחזותיו ובאה אליו לארץ ישראל, כאשר בשנות ה-70, קיבלה וילהלמינה עבודה כנבלנית בתזמורת ירושלים רשות השידור עברו לירושלים.
נפטר בירושלים בהיותו קרוב ל-100.
פבלו נרודה

חייו

ריקרדו אליעזר נפתלי רייס בסואלטו נולד בעיר פראל, בפרובינציית לינרס שבאזור מאול, כ-400 ק"מ דרומית לבירת צ'ילה, סנטיאגו. אביו, חוזה דל כארמן רייס מוראלס, היה עובד רכבת ואימו, רוזה באסואלטו, יהודייה, הייתה מורה בבית ספר אשר הלכה לעולמה חודשיים לאחר לידתו. נרודה ואביו עקרו זמן קצר אחר כך לעיר טמוקו, שם התחתן אביו עם טרינידד קנדיאה מארברדה, אשר הייתה כבר אם לבנו תשע שנים קודם לכן. נרודה גדל עם אחיו למחצה רודולפו ואחותו למחצה לאורה, אשר נולדה לאביו מאם אחרת.
אביו של נרודה התנגד למשיכתו של בנו לספרות, אולם נרודה שאב עידוד מאחרים, בהם כלת פרס נובל לספרות גבריאלה מיסטרל, אשר ניהלה את בית הספר המקומי לבנות. יצירתו הראשונה של נרודה ראתה אור בהיותו בגיל 13, היה זה חיבור קצר שהתפרסם בעיתון מקומי. בשנת 1920, כאשר אימץ את שם העט פבלו נרודה, הוא כבר פרסם באופן נרחב שירה, פרוזה ומאמרי עיתונות.
נרודה היה שגריר צ'ילה בארצות שונות בשנים 1927–1943. בשנת 1936 היה קונסול צ'ילה במדריד וחזה בפתיחת מלחמת האזרחים בספרד. בעקבות זאת, ובעיקר לאחר הירצחו של המשורר פדריקו גרסיה לורקה, אליו התוודע בברצלונה, החל נרודה לפעול נגד הפשיזם ולכתוב שירי מחאה פוליטיים. בשנת 1942 היה קונסול במקסיקו. בשובו לארצו בשנת 1943 התקבל בטקס פומבי מתוקשר בתיאטרון קאופוליקן, יחד עם חברו פרופסור אלחנדרו ליפשוץ פרידמן, כחבר במפלגה הקומוניסטית הצ'יליאנית. לאחר מכן הוא נבחר לסנטור מטעם המפלגה הקומוניסטית. בתחילת 1948, לאחר שהמפלגה הקומוניסטית הוצאה אל מחוץ לחוק בצ'ילה, על ידי הנשיא הצ'יליאני גבריאל וידלה, נשא נרודה נאום חריף נגד הנשיא ולאחר מכן נמלט והתחבא בבתי אזרחים שונים בצ'ילה. בשנת 1949 הצליח לצאת מארצו ולהגיע לכנס קומוניסטי בפריז. במשך מספר שנים הוא נדד בין ארצות שונות ושב בשנת 1952 לצ'ילה. בשנת 1953 קיבל את פרס סטלין לשלום.
בשנת 1969 קיבל נרודה תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הקתולית בארצו. באוקטובר 1969 הוא נבחר למועמד המפלגה הקומוניסטית למשרת נשיא צ'ילה, אך הסיר מועמדותו ותמך בסלבדור איינדה. לאחר שאיינדה נבחר לנשיאות מונה נרודה לשגריר צ'ילה בפריז, תפקיד בו החזיק עד שנת 1972.
את שם העט בחר המשורר כמחוות כבוד למשורר הצ'כי יאן נרודה, בין השאר כדי להסתיר את שירתו מאביו, אשר שאף כי בנו יבחר במקצוע מעשי יותר לחייו. בשלב מאוחר יותר בחייו אימץ נרודה את שם העט שבחר אף כשמו הרשמי.
במשך מספר שנים היה נרודה מועמד לפרס נובל לספרות ואף נעשו בצ'ילה מאמצים לקדמו בפני ועדת הפרס.

מותו

נרודה נפטר מסרטן הערמונית בשנת 1973. טרם מותו הספיק לחזות בהפיכה הצבאית שידעה ארצו, ובהשתלטותו של הגנרל פינושה על הממשל בצ'ילה.
ב-8 באפריל 2013 החליטו הרשויות בצ'ילה להוציא את גופתו של נרודה מהקבר כדי לפתור תעלומה בת 40 שנה ולקבוע אם הוא מת מסרטן הערמונית או שמא נרצח בימים שלאחר ההפיכה הצבאית במדינה. צוות זיהוי פלילי בן 15 חברים פרסם את תוצאות הבדיקה ב-8 בנובמבר 2013, בהן נאמר: "בבדיקה לא נמצאו חומרים כימיים שיכולים להיות קשורים למותו של מר נרודה".
ג'ונתן שואו

ביוגרפיה

שואו למד באוניברסיטת אוקספורד. הוא התגייס לצבא הבריטי בשנת 1981 והתנדב להרגימנט המוצנח. שואו לחם במלחמת פוקלנד כמפקד מחלקה בגדוד הצנחנים ה-3. לאחר המלחמה מילא מספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט המוצנח ולקח חלק בפעילות מבצעית בלחימה בצפון אירלנד. שואו השתלם במכללה לפיקוד ולמטה בקמברלי ובשנת 1997 שימש כמפקד גדוד הצנחנים ה-2. בשנת 2000 מונה למפקד החטיבה הממוכנת ה-12 ולאחר מכן פיקד על חטיבה רב-לאומית במלחמת קוסובו. בשנת 2003 מונה למפקד דירקטוריון הכוחות המיוחדים של הממלכה המאוחדת. בשנת 2006 מונה למפקד הדיוויזיה הרב-לאומית בעיראק. לאחר מכן מונה לראש מטה מפקדת צבא היבשה הבריטי. שואו מילא מספר תפקידי מטה נוספים ובשנת 2011 מונה לעוזר ראש מטה ההגנה לסוגיות מניעת הפצת נשק גרעיני, כימי, ביולוגי ולוחמת סייבר שואו פרש מן הצבא בשנת 2012.
יד הרב נסים

היסטוריה

מכון "יד הרב נסים" הוקם בשנת ה'תשמ"ב, 1982, בידי פרופ' מאיר בניהו לזכרו של אביו הראשון לציון והרב הראשי לישראל, הרב יצחק נסים. המכון ממוקם בבניין בשכונת טלביה בירושלים, ובו בתי מדרש ובית כנסת, חדרי עיון, ספריות ואולם הרצאות.
את תשתית עבודתו של המכון היוו ספריותיהם של הרב נסים ושל פרופ' בניהו, שמכתבי היד הנדירים שבהן, כמו גם מצילומי כתבי יד שנאספו ברחבי העולם, הוהדרו במסגרת המכון עשרות ספרים.
לצד הפעילות המחקרית והספרותית מתקיים בבית המדרש של המכון מסלול להכשרת רבנים ודיינים.
בשנת 2018 עברה למכון השלוחה הישראלית של ישיבת הדר ובמקום מתקיימת פעילות לימוד ותפילה ברוח הישיבה.
צבי סגל

ביוגרפיה

סגל נולד בשנת 1901 במלאווה שבפולין, בן ליצחק חיים סגל, במשפחה חסידית. השתקע בעיר החופשית דנציג. במסגרת עסקיו קשר קשרים עם גורמי השלטון בעיר והשתדל למען יהודיה. היה פעיל בתנועה הרוויזיניסטית, ומעת עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 סייע, כנציג חברת הספנות הגדולה "קליינשמידט־סגל" להעפלה הרוויזיוניסטית. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה ניהל משא ומתן על גורל היהודים בעיר, והביא להעלאתם לארץ ישראל ופיצויים על אובדן רכושם. הוא עצמו עלה לארץ בשנת 1938.
בשל קשריו עם האצ"ל היה אסור במחנה המעצר בלטרון והוגלה לאריתריאה על ידי שלטונות המנדט הבריטי. כיהן כנציג התנועה הרוויזיוניסטית במועצת המדינה הזמנית, והיה בין חותמי מגילת העצמאות.
לאחר הקמת המדינה, עם הקמת תנועת החרות, פרש מפעילות פוליטית והקים את חברת "ברנע" לפיתוח אשקלון. רחוב על שמו קיים בשכונת ברנע שבאשקלון.
נפטר בשנת 1965 בביתו שבתל אביב. נקבר בבית העלמין טרומפלדור.
הותיר אישה וכן בת ושני בנים.
שוברת הקרח (סרט)

תקציר עלילת הסרט

שנת 1985. לקראת שוברת הקרח "מיכאיל גרומוב" נע קרחון ענק. בעת הניסיון לברוח מההתנגשות, הספינה נופלת לשבי הקרח ונסחפת אל מול חופי אנטארקטיקה. מסביב דממה מאיימת והקור הנורא. הדלק הולך ואוזל והעצבים על קצה גבול היכולת וגם אם היה ניתן ללכת - אין לאן. למפקד שוברת הקרח אין מקום לטעויות. החלטה שגויה אחת — וקרח כבד ימחץ את הספינה.

הפקה

הסרט צולם בתנאי מזג אוויר קשים. הצילומים נערכו במורמנסק, סנקט פטרבורג, סבסטופול ובהרי חצי האי קולה במשך 3.5 חודשים. עבור הסרט נעשה שימוש בשוברת הקרח האטומית "לנין", אשר חונה דרך קבע במורמנסק.

שיווק

בנובמבר 2015, פורסם הטיזר הראשון של הסרט, אשר במשך כמה ימים צבר 1.5 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
ביוני 2016 פורסם הקדימון המלאבחודש ספטמבר של אותה שנה, השני.
מגומי איגראשי

רקע כללי

בצעירותה מגומי מעולם לא ראתה איברי מין של נשים אחרות, לא ידעה איך הם אמורים להראות, ולכן הייתה מודאגת כי הפות שלה חריג. היא רוצה שנשים ירגישו בנוח לדבר על גופן ומאמינה כי "הפות הוא כמו ידי ורגלי, אין בו דבר גס" . לדעתה היחס לפות כאל דבר גס נובע מהצנעת היתר.
היא החלה להשתמש באומנות שלה כמחאה לאחר שקיבלה ביקורת חריפה על יצירת דיורמה של הפות שלה, אף על פי שעשתה זאת כי חשבה שהדבר יהיה מצחיק.

אמנות

מגומי איגראשי יצרה עבודות רבות בצורת פות, מכונית על שלט רחוק, כיסויי פלאפון, גנדאמים, תכשיטים, ועוד עבודות רבות המבוססות על מודל הפות שלה. מרבית עבודותיה הוחרמו על ידי המשטרה, אך עדיין קיימות תמונות שלהם. העבודה המרכזית שהביאה לפרסומה היא קיאק המבוסס על סריקה תלת ממדית של הפות שלה. היא מימנה את הפרויקט בעזרת קמפיין מימון המונים, ושלחה את קובצי הסריקה לכל מי שתרם 3,000¥ או יותר.
בנוסף, יצרה איגראשי דמות מצוירת בשם מנקו-צ'אן (בתרגום "גברת פות"), בתקווה להפוך אותה לחלק מתרבות הפופ. למנקו-צ'אן מנגה, פסלונים, בובות ממולאות וחליפה המבוססים עליה.

בעיות משפטיות

ביולי 2014, איגראשי נעצרה בשל הפרה של חוקי יפן לתועבה על כך ששלחה בדואר אלקטרוני סריקה תלת ממדית של הפות שלה לתומכים במימון ההמונים של הקיאק שיצרה. מעל 21 אלף אנשים חתמו על עצומה ברשת לשיחרורה, וכעבור שבוע המשטרה שיחררה את איגראשי.
ב-3 בדצמבר 2014, איגראשי נעצרה פעם נוספת בחשד להצגת דבר גס. ב-24 בדצמבר 2014, הוגש נגדה כתב אישום בגין "תצוגת תועבה", "תיעוד אלקטרוני גס" ו"תיעוד אלקטרוני גס עם הפצה בינונית". היא שוחררה בערבות ב-26 בדצמבר 2014.
ב-14 באפריל 2015, החל משפט נגדה בבית המחוזי טוקיו. ב-8 במאי 2016 מצא בית המשפט כי היא נמצאה חפה מפשע בכל הקשור לקיאק מכיוון שהקיאק אינו מרמז מיידי על צורה של איבר מין נשי בשל העיטור והצביעה. למרות זאת, היא נמצאה אשמה בכל הקשור לשליחת הסריקה התלת ממדי ונקנסה ב-400,000¥.

חיים אישיים

איגראשי נשואה למוזיקאי מייק סקוט. ב-2 בפברואר 2017 נולד בנה הראשון.
תולדות הדפוס העברי

השימוש באותיות עבריות

לראשונה בדפוס נעשה שימוש באות עברית בשנת 1441 באביניון שבצרפת - מקומו של ארמון האפיפיורים במאה ה-14. הספרים הראשונים בשפה העברית, עשרה במספר, הודפסו באותיות מרובעות מטיפוס אחיד - בלי לציין מקום הדפסה וזמנה, ובוצעו ברומא סמוך לשנת 1470. בהם: פירוש לספר דניאל לרבי לוי בן גרשום (הרלב"ג), פירוש על התורה לרמב"ן ו ספר השרשים לרד"ק.
הספר העברי הראשון, שבו מצוינים בפירוש  שנת הדפסתו, מקום הדפוס ושם הדפוס, הוא פירוש רש"י לתורה שנדפס בשנת רל"ה 1475 ברג'ו די קלבריה בדרום איטליה. המדפיס היה אברהם בן יצחק בן גרשון שבא מספרד או פורטוגל. לא ידוע על ספר נוסף שהודפס בדפוס זה.

הדפוס העברי

במרוצת המאה ה-15 הודפסו בעולם  כ-29,000 ספרים הנקראים אינקונבולים, או דפוסי עריסה, מתוכם 250 בשפה העברית. 51 אינקונבולים (68 עותקים) בעברית מצויים בספריית קרן ולמדונה - אוסף הספרים העבריים המפורסם של ג'ק לונצר (Jack V. Lunzer) מאנטוורפן. בספרייה הלאומית נמצאים 94 כותרים של אינקונבולים עבריים הכוללים קרוב ל-120 ספרים (כולל עותקים של ספרים). בדפוסי עריסה יש ערך לכל עותק בפני עצמו משום שלעיתים קרובות יש שוני בין עותק לעותק באותה מהדורה.
בראשית המאה ה-16 פעלו כבר 30 בתי דפוס בעיקר באיטליה ובחצי האי האיברי. נושאי ההדפסה העיקריים, היו בדומה לספרים שהדפיסו אחרים: תנ"ך, פרשנות המקרא, תלמוד וספרות ההלכה - כמו "ארבעה טורים". היו גם חיבורים שעסקו בדקדוק, פילוסופיה, היסטוריה ורפואה.
הספרים הודפסו לפי הזמנת בעליהם. בחלקם עברו בקורת של השלטונות הנוצריים והושמטו מהם קטעים לא-מאושרים.
התשתית הרחבה להקמת בתי-דפוס עבריים הוקמה על ידי מגורשי ספרד. אלו הקימו בתי-דפוס ברחבי האימפריה העות'מאנית בערים: פאס,  איסטנבול,  אדירנה, צפת וקהיר.
רדוקציה חישובית

במדעי המחשב, רדוקציה היא שיטה אלגוריתמית המאפשרת להמיר בעיה נתונה לבעיה אחרת שבעזרתה ניתן לפתור את הבעיה המקורית. לדוגמה, נניח שנתונה סדרת מספרים כלשהי, ונניח שקל לפתור את הבעיה "מהו המספר הראשון בסדרה".  את הבעיה "מהו המספר הקטן ביותר בסדרה" נוכל לפתור באופן הבא: ראשית נמיין את סדרת המספרים, ואז נפעיל את האלגוריתם שפותר את בעיית "מהו המספר הראשון בסדרה" התוצאה תהיה המספר הקטן ביותר בסדר.
באופן פורמלי ניתן לומר כי רדוקציה מפונקציה A לפונקציה B היא פונקציה f מלאה וחשיבה מקבוצת הקלטים האפשריים של A לקבוצת הקלטים האפשריים של B, כך שלכל x מתקיים: . והיא תסומן .
על מנת לפתור בעיה אלגוריתמית, ניתן לחפש רדוקציה מהבעיה הנתונה לבעיה אחרת, אשר ידוע אלגוריתם הפותר אותה; על כן, ניתן יהיה להשתמש בפתרון של הבעיה אליה נעשתה הרדוקציה על מנת לפתור את הבעיה המקורית.

חישובית

במובנה הכללי ביותר, משמשת הרדוקציה על מנת להוכיח כי בעיות מסוימות הן כריעות (בעלות אלגוריתם המכריע אותן) במודל חישובי כלשהו באמצעות ביצוע רדוקציה מהן, לבעיות אחרות, שידועות ככריעות במודל זה. ולהוכיח שבעיות אחרות לא כריעות באמצעות ביצוע רדוקציה מבעיות אחרות, שידועות כלא כריעות, אליהן. בתחום זה לא מניחים דבר ביחס לרדוקציה פרט לכך שהיא מלאה, חשיבה ולכל x מתקיים: .
כך למשל משפט רייס מוכיח שהבעיה של זיהוי תכונה לא טריוויאלית של פונקציה היא בלתי כריעה על ידי רדוקציה מבעיית העצירה (שאינה כריעה) אליה.

סיבוכיות

חשיבות מיוחדת קיימת למושג הרדוקציה בתחום הסיבוכיות. בתחום זה, אין מסתפקים בכריעות הבעיה, אלא מעוניינים לעסוק במשאבים (בעיקר - סיבוכיות זמן וסיבוכיות מקום) אשר יידרשו לפתרון. נעשה שימוש ברדוקציה מהבעיה המקורית, לבעיה אחרת שסיבוכיותה ידועה, על מנת לחשב את סיבוכיות הבעיה המקורית. הפונקציה המשמשת לרדוקציה צורכת גם היא משאבים ולכן כמות המשאבים תהיה גדולה מהכמות הנדרשת בבעיה הידועה. לכן יש לדאוג שכמות המשאבים שהפונקציה הנוספת דורשת, זניחה, כלומר קטנה בסדר גודל מסיבוכיות הבעיה הידועה. בחישובי סיבוכיות מתמקדים בסדר הגודל של הסיבוכיות ומזניחים את צריכות המשאבים שקצב גידולן קטן יחסית מבין חלקי האלגוריתם.

רדוקציה פולינומית

מקרה פרטי נפוץ במיוחד של רדוקציות אלה הוא רדוקציות הניתנות לחישוב בזמן פולינומי. כלומר, הקשר בין אורך הקלט ובין כמות הזמן של הפונקציה המתווכת בין הבעיות, הוא מסדר גודל של פונקציית פולינום. העניין בהן נובע מהקונבנציה לפיה זמן ריצה פולינומי נחשב יעיל, ורדוקציה מאפשרת הסקת קיום פתרון יעיל לבעיה אחת מקיום פתרון כזה לבעיה אחרת.
בדומה לכך ניתן להוכיח אי קיום פתרון יעיל באמצעות רדוקציה מבעיה שידוע לנו כי אין לה פתרון יעיל לבעיה הנוכחית. במקרה כזה טוענים שגם לבעיה הנוכחית לא יכול להיות פתרון יעיל, שכן פתרון לבעיה הנוכחית היה גורר פתרון גם לבעיה הידועה וזה הרי לא ייתכן כי הוכח מתמטית שלבעיה הידועה אין פתרון יעיל. 
קיימות גם בעיות שאפשרות פתרונן בסיבוכיות פולינומית מוטלת בספק, בפרט בעיות ממחלקת NP. באמצעות רדוקציה פולינומית מוכיחים על בעיות כי פתרון יעיל שלהן יגרור פתרון יעיל של כל המחלקה. בעיות אלו נקראות NP-קשות.
מייק מור

ראשית חייו

מייק מור נולד בוואקטאנה שבניו זילנד. הוא גדל במוארווה והתחנך בבית ספר יסודי באזור מגוריו ובבית ספר תיכון באוקלנד. לאחר סיום לימודיו הוא עבד כפועל ולאחר מכן כדפס. הוא החל להיות פעיל באיגודים המקצועיים ובהיותו בן 17 הוא נבחר למועצת האיגודים המקצועיים של אוקלנד. הוא היה לנציג הראשון של הדור הצעיר במנהלת המפלגה ושימש כסגן נשיא האיגוד הבינלאומי של נוער סוציאליסטי בשתי תקופות כהונה רצופות.

קריירה פוליטית

מור החל את הקריירה הפרלמנטרית שלו כאשר הוא נבחר להיות חבר הפרלמנט של ניו זילנד ב-1972 מטעם מחוז הבחירה של עדן, פרבר של אוקלנד. ב-1978 הוא עבר לקרייסטצ'רץ' ונבחר מטעם מחוז הבחירה של קרייסטצ'רץ'-צפון.
כשר בממשלה הוא החזיק במספר תפקידים, שהבולט מכולם היה תפקידו כשר לענייני סחר חוץ, תפקיד שבו הוא היה מעורב בדיונים על הסכם גאט"ט. ב-1987 הוא מונה גם להיות שר החוץ ושנה לאחר מכן הוא מונה להיות סגן שר האוצר. ב-1990 נבחר מור להיות מנהיג מפלגת הלייבור. מור מונה לראש ממשלת ניו זילנד וכיהן בתפקיד במשך כמה חודשים, לאחר ששכנע את הגוף הבוחר של המפלגה שיצליח להשיג יותר מושבים בפרלמנט בהשוואה לג'פרי פאלמר שכיהן עד אז כמנהיג המפלגה וראש הממשלה, אף על פי שלא יוכל להוביל את המפלגה לניצחון בבחירות. ממשלת הלייבור הובסה בבחירות.
לאחר הבחירות הוא שימש כמנהיג האופוזיציה עד 1993 והיה דוברה בנושאי יחסי חוץ וסחר חוץ עד 1999. אף על פי שבבחירות של 1993 כמעט והצליח מור להוביל את המפלגה לניצחון לאחר קדנציה אחת באופוזיציה, הוא הודח מתפקידו כמנהיג הלייבור. בעקבות הדחתו שקל מור להקים מפלגה חדשה בשם "הקואליציה הדמוקרטית של ניו זילנד" לקראת הבחירות של 1996, אך בסופו של דבר הוא חזר בו. בבחירות אלה הוא זכה בבחירות במחוז הבחירה שלו.
ב-1998 הוא התמודד על תפקיד המנהל הכללי של ארגון הסחר העולמי וב-22 ביולי 1999 נבחר לתפקיד והחל לכהן בו ב-1 בספטמבר אותה שנה.

המנהל הכללי של ארגון הסחר העולמי

בתפקידו המנהל הכללי של ארגון הסחר העולמי כיהן מור שלוש שנים עד ספטמבר 2002. תקופת כהונתו עמדה בסימן שינויים משמעותיים בכלכלה העולמית. הוא ניסה לשקם את האמון במערכת בעקבות ועידת הארגון שהתכנסה בסיאטל ב-1999. בוועידת הארגון שהתכנסה בדוחה ב-2001 ראו בו השרים שהשתתפו בה ככוח המניע מאחורי ההחלטה לפתוח בסבב של שיחות רב-צדדית בנושא הסחר. בתקופת כהונתו בתפקיד הצטרפו לארגון שמונה מדינות ובכך מאגד הארגון את רוב אוכלוסיית העולם. מור שם דגש על מתן אפשרות למדינות עניות לקחת חלק משמעותי בפעילות הארגון.
ב-2010 מור החל לשמש כשגריר ניו זילנד בארצות הברית. לאחר שבאפריל 2015 הוא סבל משבץ קל הוא הודיע כעבור מספר חודשים על פרישה וחזרה לניו זילנד בעקבות מצבו הרפואי.
קירה הוגאן

קריירה מוקדמת

הוגאן החלה את קריירת ההיאבקות שלה בשנת 2015 באטלנטה. ב-16 באפריל היא ניצחה את אואן נייט, וזכתה באליפות הבין מגדרית של WWA4. בשנת 2016 החלה לעבוד במספר ארגונים נוספים ברחבי ארצות הברית, ביניהם הארגון Reality of Wrestling בבעלותו של בוקר טי וארגון הנשים Shine Wrestling. ב-11 בפברואר 2017, היא זכתה באליפות הספיריט של WSU. כעבור ארבעה חודשים היא הפסידה את האליפות לג'ורדיין גרייס.

Impact Wrestling‏ (2017-היום)

ב-17 באוקטובר 2017, דווח שהוגאן חתמה על חוזה בארגון Impact Wrestling. הוגאן ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון ב-1 בפברואר 2018 בקרב שבו ניצחה את אלופת הנוקאאוטס, לאורל ואן נס, בקרב שאינו היה על התואר. בעקבות ניצחון זה, היא קיבלה הזדמנות להתחרות על האליפות שבוע לאחר מכן, אך בקרב זה הפסידה. ב-22 באפריל, הוגאן רשמה את אירוע השלם וצפה הראשון שלה, שבו הפסידה בקרב לטאיה ואלקירי. השתיים התחרו פעם נוספת ב-3 במאי בקרב שבו הוגאן ניצחה כתוצאה מפסילה לאחר שהותקפה על ידי טסה בלנצ'רד. עקב התקיפה, הוגאן התחרתה נגד בלנצ'רד ב-17 במאי בקרב שבו נוצחה על ידי האחרונה. ב-14 ביוני, הוגאן איתגרה את בלנצ'רד לקרב ללא פסילות, אך גם בקרב זה הוגאן הפסידה. ב-4 באוקטובר, הוגאן הפסידה לסו יאנג. לאחר הקרב, התנהלה תיגרה בין יאנג לבין אלי. הוגאן נחלצה לעזרת אלי, אך יאנג הכניסה אותה אל תוך ארון מתים. באירוע נועד לתהילה, שנערך ב-14 באוקטובר, אלי הצילה את הוגאן והוציאה אותה מארון זה.