אלימות מיילדותית

אלימות מיילדותית (באנגלית: Obstetric violence) היא כינוי לפעולות רפואיות במסגרת תהליך הלידה שלדעת השוללים אותן נעשות ללא הצדקה רפואית, ולעיתים חרף רצון היולדת. כן כולל כינוי זה יחס לא נאות ליולדת, שיש בו אלימות מילולית.

פעולות רפואיות שיש המכנים אותן "אלימות מיילדותית"

כיום ברוב המדינות המפותחות וברוב המדינות המתפתחות, לידה מתרחשת בסביבה רפואית תחת מספר רב של התערבויות כירורגיות שלפעמים נכפות על נשים או אשר נעשות ללא הסכמתן. לידה רפואית והתערבויות כגון ניתוח קיסרי, אפיזיוטומיה והשראת לידה הורמונלית, שבדרך כלל אמורות להיות מוגבלות למיעוט המקרים שבהם הסיכונים לאם ולעובר ברורים, מתרחשים במהלך לידות שהיו יכולות להתקיים באופן טבעי.] מספר ארגונים וחוקרים רואים בכך פעולה אלימה נגד נשים וילדיהן.
אלימות מיילדותית כוללת גם שימוש לא מוצדק במניפולציות ומכשור שהוכרו כמסוכנים לבריאותם של האם והילוד, או שהיתרונות והסיכונים שבצדם לא נבדקו מספיק (למשל שימוש במלקחיים, מניפולצית קריסטלר, חילוץ בוואקום). ארגון הבריאות העולמי הזהיר כי "הקפיצה במספר הניתוחים המיותרים מסכנת את בריאות האישה", כי ניתוחים קיסריים הגיעו "לממדים של מגפה" במדינות רבות (46% בסין, 32.9% בארצות הברית, 25% ומעלה בהרבה מדינות מזרח הרחוק, אירופה ודרום אמריקה), וכי תמריצים כספיים לרופאים ולבתי חולים עשויים להשפיע.
על פי ארגון הבריאות העולמי אפיזיוטומיה "נושאת סיכון גבוה יותר לזיהום, ויכולה להוביל לאובדן דם רב יותר מאשר במקרה של קרעים (טבעיים)", וכי "הגבלת השימוש באפיזיוטומיה למקרים של אינדיקציות קפדניות יש מספר יתרונות: פחות טראומה של רצפת האגן האחורית, צורך מופחת בתפירה ופחות סיבוכים". שירות הבריאות הלאומי של אנגליה ציין כי אפיזיוטומיה גורמת לכאב ואי נוחות עבור נשים במשך חודשים רבים אחרי הלידה והקונגרס האמריקאי למיילדות ולרפואת נשים המליץ להגביל את השימוש בהם.
מחקרים מסוימים מתייחסים למיילדות ולרופאי נשים בצפון אמריקה, בעיקר בשנים 1950–1980, שביצעו מה שכונה "תפר הבעל": תפר מיותר בתוך הנרתיק של האישה לאחר אפיזיוטומיה או קרעים טבעיים, כביכול כדי להגדיל את ההנאה המינית העתידית של הבעל, ולעיתים קרובות תפר זה גרם לכאב ולאי נוחות לטווח ארוך אצל האישה. אין כל הוכחה כי פעולה זו הייתה נפוצה בצפון אמריקה, אך פעולה זו מופיעה לעיתים קרובות במחקרים על אפיזיוטומיה, גם במדינות אמריקה אחרות כגון ברזיל.
חוקרים שונים ניתחו את הקשר בין הפרעת דחק פוסט טראומטית לבין אלימות מיילדותית. המחקרים גילו כי טראומות אלו נגרמו בעקבות "גורמים כמו אובדן שליטה, אובדן כבוד, יחס עוין או קשוח של האנשים הסובבים, תחושה שלא שומעים את האישה או חוסר הסכמה מודעת להליך רפואי".

באמריקה הלטינית

עם העלייה בלידות רפואיות וניתוחיות, החלו ארגונים רבים להציע לידה טבעית ולא רפואית. בוונצואלה ובמחוזות במקסיקו, נחקקו חוקים שמטרתם לאפשר לנשים חיים ללא אלימות מיילדותית. 
קבוצת המידע על רבייה מתוכננת (GIRE) במקסיקו פרסמה דו"ח שבו צוין כי ה"נורמליזציה של אלימות מיילדותית", כמו גם התעללות פיזית ונפשית על ידי הצוות המטפל נפוצה במהלך הלידה. עוד צוין שעיקור כפוי היא צורה של אלימות קיצונית נגד נשים, וכי היא עלולה להשפיע באופן לא פרופורציונלי על נשים ילידות אמריקה.

בישראל

בישראל פועלת עמותת "נשים קוראות ללדת" למען חופש בחירה בלידה ולמען קידום והגנה על זכויות נשים סביב הריון ולידה. העמותה לקחה על עצמה לטפל באלימות מיילדותית. כדי לפעול על מנת שאף אשה לא תחווה יותר יחס משפיל בזמן הלידה, ולשם כך הקימה קו חם במטרה לתת מענה לנשים שנפגעו או שזכויותיהן הופרו בלידה. את פעילותה בתחום זה מבססת העמותה על חוק זכויות החולה.

לקריאה נוספת

* Shabot, Sara Cohen. "Making Loud Bodies “Feminine”: A Feminist-Phenomenological Analysis of Obstetric Violence." Human Studies 39.2 (2016): 231-247.