google/wiki40b huggingface dataset:
יוסף חסיד

יוסף חסיד (באנגלית: Josef Hassid;‏ בפולנית-Józef Chasyd;‏ 28 בדצמבר 1923 - 7 בנובמבר 1950) היה כנר יהודי-פולני.

חייו

נולד להורים יהודים בעיר סובאלק בפולין. בגיל עשר התייתם מאמו ואביו לקח על עצמו לקדם את הקריירה שלו. לאחר שלמד נגינה בכינור אצל מורים מקומיים התקבל ב-1934 לבית הספר למוזיקה על שם שופן בוורשה. ב-1935 זכה בפרס כבוד בתחרות הכינור על שם הנריק וייניאבסקי.
אביו סידר לו הופעה בפני ברוניסלב הוברמן שהתרשם מנגינתו והפנה אותו להמשך לימודים אצל הכנר קרל פלש. בקיץ 1937 השתתף בקורס שארגן פלש בעיר ספא בבלגיה ביחד עם הכנרים עברי גיטליס וז'ינט נבה. באותה תקופה התאהב בנערה אבל הקשר ביניהם נותק בגלל התנגדות הוריה לקשר עם יהודים. לעובדה זו הייתה השפעה על מצבו הנפשי.
ב-1938 הגיעו חסיד ואביו ללונדון בהזמנתו של פלש כדי להמשיך את לימודי הכינור אצלו. בבית פלש נפגש חסיד הצעיר וניגן בפני הכנרים יוזף סיגטי, ז'אק טיבו, דוד אויסטרך ופריץ קרייזלר. קרייזלר התרשם כל כך מנגינתו של חסיד עד כי אמר: "כנר כמו יאשה חפץ נולד פעם במאה שנה ופעם במאתיים שנה נולד כנר כיוסף חסיד". הוא אף השאיל לו כינור יקר משלו של בונה הכינורות הצרפתי ז'אן בטיסט וויון.
חסיד החל לתת רסיטלים ביחד עם הפסנתרן ג'רלד מור. בפרסומות לרסיטלים אלה הוא תואר כ"נער כנר פולני". מור סיפר שנים רבות לאחר מכן:  "לא נתקלתי בגאון כמו חסיד. טכניקה מושלמת, איכות צליל ומעל זה, להט מטפיזי לא מובן, שנגרם כנראה מעצב ומחוסר שקט נפשי בגלל אהבה נכזבת וגרם לנגינתו שתהיה פנטסטית".
נגינת הבכורה של חסיד עם תזמורת הייתה ב-25 באפריל 1940 עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון בקונצרט למען "קרן העזרה הפולנית". הוא ניגן את הקונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי. הוא זכה לתשואות ובביקורת בטיימס נכתב, כי "בתחילה הראה עצבנות אך יפי הצליל שלו היה מדהים".
ב-5 בינואר 1941 ניגן חסיד בקונצרט משודר של הבי.בי.סי תחת שרביטו של אדריאן בולט את הקונצ'רטו לכינור של בטהובן.
ב-פברואר 1941 הופיעו שינויים במצב רוחו של חסיד. מאדם מופנם וחביב הפך לרגזן עם מצבי רוח משתנים. הופעתו הפומבית האחרונה הייתה ב-1 במרץ 1941 ובה ניגן את הקונצ'רטו לכינור של ברהמס, שעל נגינתו זכה לביקורת צוננת.
מצבו הנפשי התדרדר והוא ניתק עצמו מהעולם. הוא אובחן כסובל מסכיזופרניה. ב-19 ביוני 1941 אושפז וטופל בהלם אינסולין ונזע חשמלי ללא הטבה. במשך שנים אושפז בבתי חולים שונים. ב-1950 הוחלט לבצע לובוטומיה במוחו. לאחר הניתוח לקה בדלקת קרום המוח ונפטר. הוא היה בן 27 במותו.
נותרו מספר קטן של הקלטות של חסיד עם ג'רלד מור ואחרים.
אגוסטין באריוס

חייו

באריוס נולד בסן חואן באוטיסטה שבפרגוואי. הוא למד לנגן טכניקות מיוחדות ממורו גוסטבו סוסה אסקלדה. החל משנת 1910 ניגן באריוס בקונצרטים בארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, אורוגוואי, מקסיקו וקובה, והיה הגיטריסט הדרום אמריקאי הראשון אשר זכה להצלחה גם באירופה:
ב- 1934 הופיע בבריסל שבבלגיה ומאוחר יותר גם בגרמניה וספרד שם זכה להצלחה רבה ותשבחות מהביקורות. ב-1936 שב באריוס לדרום אמריקה.
באריוס נחשב לאחד המלחינים הגדולים לגיטרה קלאסית מדרום אמריקה. בין יצירותיו ניתן למנות את: La Catedral, An Alm for the Love of God, Maxixe, A mi madre, אשר הושפעו רבות מאמונתו הדתית. כמו כן כתב באריוס אופוסים וואלסים רבים.
אגוסטין באריוס נפטר ב-1944 בסן סלבדור.
בית המדרש לרבנים בברסלאו

בית המדרש לרבנים בברסלאו, או הסמינר התאולוגי היהודי – מכון פרֶנקֶל (במקור: בית מדרש הרבנים ברסלוי, בגרמנית: Jüdisch-Theologisches Seminar Fraenckel'sche Stiftung), היה בית מדרש גבוה להכשרת רבנים ומורים ולעיסוק בחכמת ישראל, שפעל בעיר ברסלאו, קודם בממלכת פרוסיה ולאחר מכן ברייך הגרמני המאוחד, בין 1854 ל–1938. המוסד היה מוקדה של האסכולה הפוזיטיבית-היסטורית, שהיהדות הקונסרבטיבית רואה עצמה כממשיכתה.

היסטוריה

בית המדרש נפתח ב-10 באוקטובר 1854. הוא מומן בעיקר על ידי הנדבן היהודי יונה פרֶנקֶל (בנו של דוד בן משה פרנקל), ובשל כך נקרא גם מכון פרנקל (Fränkel'sche Stiftung). הסמינר נועד למלא צורך חשוב שעלה כבר בראשית המאה ה-19: הכשרה מקיפה של רבנים מודרניים שירכשו השכלה כללית רחבה יחד עם מספיק ידע מסורתי ויוכלו להוות סמכויות דתיות בקהילות שעברו מודרניזציה גורפת ודחו את הרבנים מן הדור הישן; הטיפוס החדש של המנהיגות הדתית, שהתפתח במקביל במספר רב של אתרים, נועד לשמש ככהן דת האחראי על הרווחה והמצב המוסרי בקרב היהודים, לא כמשפטן בעל סמכות פוליטית כפי שהיה המרא דאתרא בעבר. הפער הגדול בין הרבנות המסורתית לקהל היה אחד מגורמי משבר ההתבוללות בשחר ימי האמנציפציה, וסמינר פרנקל נועד לספק פתרון מלא.
מנהלו הראשון וקובע הקו ההשקפתי בו היה הרב זכריה פרַנקל. בין המורים שהביא זכריה פרנקל היו צבי גרץ, יעקב ברנייס, מנואל יואל ובנדיקט צוקרמן.
 
תחומי הלימודים היו כתבי הקודש, הפירושים השונים, התרגומים ולימודי העברית והארמית. לימדו גם גאוגרפיה של ארץ ישראל, מבוא למשנה, התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי, שפות קלאסיות, היסטוריה של העם היהודי והספרות היהודית, מדרשים, פילוסופיה דתית ואתיקה על בסיס מקורות יהודיים, נוהגים וטקסים, רוח ההלכה והיבטיה האזרחיים והפליליים, עם דגש על ענייני אישות.
תלמידי הסמינר, שהוכשרו לרבנות, חויבו בלימודים כלליים ובהשגת תואר דוקטור. הם היו פטורים מתשלום, זכו לתנאי פנימייה ולעיתים גם קיבלו מלגות. רבים התפרסמו בהמשך כמנהיגים רבניים ורוחניים בקהילותיהם. בין בוגרי הסמינר היו ישראל לוי, יצחק משה אלבוגן, משה גידמן, חנוך יהודה קאהוט, משה גסטר, לאו בק ועוד. מתוך 728 בוגרים במהלך השנים, 249 הוסמכו לרבנות.
לסמינר הייתה, החל מ-1851, הוצאה לאור יוקרתית שפעלה ברציפות (עם הפסקה קצרה אחת) עד לסגירתה על ידי שלטונות גרמניה הנאצית בספטמבר 1938, כאשר נסגר גם הסמינר.
בית המדרש היה המוסד הראשון מסוגו בגרמניה, ושימש דגם למוסדות נוספים: בית המדרש לרבנים באמריקה נקרא בשם זה כחיקוי לברסלאו, ובית המדרש לרבנים בבודפשט גם הוא חיקה את הקו שננהג שם. המכון היה מרכז של חוקרי חכמת ישראל, וממנו הופצו רעיונות היהדות הקונסרבטיבית המוקדמת. ההיסטוריון מרדכי ברויאר כותב: "הסמינר שבברסלאו נעשה לאב-טיפוס של מוסד ללימודים גבוהים, שראה במדען יהודי-מודרני את הדמות האידיאלית של רב המשלב מנהיגות דתית עם מחקר מדעי. בכך שימש הסמינר בברסלאו דוגמה למוסדות אחרים שקמו לאחר מכן בצמידות לזרמים שונים ביהדות, ואילו הוא בעצמו נעשה למרכז הרוחני של הזרם "הפוזיטיבי-היסטורי", שנטל על עצמו לאחר מכן את השם "קונסרבטיבי". בכך ביקש להביא לידי ביטוי את הפער שבין עמדתו לבין שאר הזרמים, הן האורתודוקסי הן הליברלי".
האגם הפוקיני

היסטוריה

הרומאים הכירו את האגם בשם "פוקינוס", ובשם זה הוא מופיע בחלק השביעי של האינאיס מאת ורגיליוס, המתאר כיצד מבכה האגם את מותו של הכוהן אוּמְבּרו. הרומאים בנו יישובים לגדת האגם (כולל העיר מָרוּביוּם, כיום סן בנדטו דֵיי מָארְסִי), ונערך שם קרב חשוב בשנת 89 לפנה"ס במסגרת מלחמת בעלות הברית. אלא שהאגם, אף על פי שסיפק קרקע חקלאית פורייה ושפע של דגים, היה גם מקור ליתושי מלריה, ומאחר שלא היה לו ניקוז טבעי הוא היה מציף לעיתים תכופות את האדמות החקלאיות שסביבו. הקיסר קלאודיוס ניסה לפתור את הבעיה באמצעות חציבת מנהרה באורך 5.6 ק"מ דרך ההרים, שתזרים את מי האגם אל נהר הלירי, משימה שארכה אחת-עשרה שנה ועבדו בה 30,000 פועלים, אלא שלא ברורה מידת הצלחתו. את סיום העבודות, לפני פתיחת הסכר, הוא חגג בנאומכיה ראוותנית. שטח האגם המקורי, המשתנה על פי העונה, היה כ-140 קמ"ר, וייתכן שמפעלו של קלאודיוס צמצם אותו לכ-90 קמ"ר. אדריאנוס הרחיב והעמיק תעלת אגירה באורך 4.5 ק"מ, והקטין את שטח האגם לכ-57 קמ"ר. המנהרה הגדולה יותר שנבנתה במאה ה-19, פחות או יותר במסלול זהה לזו הרומית, חיסלה את רוב הממצאים הארכאולוגיים של המנהרה הרומית, ולפיכך קשה לאמוד אל נכון את מידת הצלחתו של קלאודיוס. התעלה שבנה אדריאנוס השמידה את שרידי התעלה של קלאודיוס. התעלה הרומית האחרונה, לעומת זאת, השאירה ממצאים ברורים: במרחק קילומטר מן האגם היא הייתה בעומק 7.5 מטר ורוחבה 19.5 מטר בשפתה ו-4.5 מטר בבסיסה. השיפוע שלה היה 0.05%.
לאחר נפילת הקיסרות הרומית, מערכת הניקוז הרומית לא תוחזקה ולבסוף נסתמה התעלה בסחף ובצמחייה. רעידת אדמה מוטטה את הקרקע לצד האגם והנמיכה את פני השטח ב-30-35 ס"מ ביחס לחיבור למנהרה, אבל הממצאים מצביעים על כך שהסחף נצבר בה עוד קודם לכן. קרוב לוודאי שעד סוף המאה החמישית חזר האגם למצב שבו היה לפני העבודות של קלאודיוס. במאות ה-13 וה-15 היו הצעות לשקם את הניקוז הרומי, אבל הן לא יצאו אל הפועל: פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תכנן לייבש את האגם, וכמוהו גם אלפונסו החמישי, מלך אראגון.
במאה ה-19 שכר הנסיך אלסנדרו טורלוניה את המהנדס השווייצרי פרנץ מאיור דה מונטרישה (Montricher) לייבש את האגם אחת ולתמיד. העבודות החלו ב-1862 והסתיימו כעבור שלוש-עשרה שנה, שבמהלכן נחצבה תעלה באורך 6.3 ק"מ וברוחב 21 מטרים. האגם נוקז והתייבש, וכיום מישור פוצ'ינו הוא אחד האזורים הפוריים ביותר באיטליה. עתיקות רומיות ושרידים שנותרו מעבודות הניקוז הקדומות של האגם הם היום חלק מאוסף טורלוניה.
ארון שוינפלד

קריירה

שוינפלד נולד בנוקסוויל שבטנסי למשפחה ממוצא יהודי, ואת הקריירה שלו ככדורגלן החל בפורטלנד פיניקס. שוינפלד נבחר במקום ה-20 של דראפט ה-MLS לשנת 2012 על ידי מונטריאול אימפקט. למרות זאת, ב-23 במרץ 2012 חתם בקולומבוס קרו. למחרת הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS, בניצחון 2–0 נגד מונטריאול אימפקט. בשנת 2014 הושאל לדייטון דאץ' ליונס, במדיה כבש 12 שערים ב-18 הופעות. שנה לאחר מכן חזר לקולומבוס, עמה הגיע לגמר ה-MLS בו הפסידה לפורטלנד טימברס.
ב-5 בינואר 2016 הגיע שוינפלד לישראל וחתם במכבי נתניה, ובזכות היותו יהודי לא נחשב לזר. ב-23 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 להפועל כפר סבא. שבוע לאחר מכן פתח בהרכב הקבוצה בהפסד 0–2 לבני סכנין, ולאחר שני משחקים בלבד במכבי נתניה הסכימה הקבוצה לשחררו כאשר הפועל תל אביב ומכבי תל אביב הביעו בו עניין.
ב-1 בפברואר 2016 חתם שוינפלד בהפועל תל אביב לעונה וחצי עם אופציה לעונה נוספת. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך בדרבי מול מכבי תל אביב, וכבר בדקה השנייה הוא כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, במשחק שהסתיים בתיקו 1–1. במחזור הלפני אחרון כבש שוינפלד שלושער בניצחון 4–2 על בני יהודה, ובסך הכל עד תום העונה כבש במדי הפועל תל אביב שמונה שערים ב-12 הופעות בליגת העל. ב-27 ביולי 2016 חתם שוינפלד על חוזה חדש לארבע שנים נוספות בהפועל תל אביב.
ב-10 בנובמבר 2016 הודיע כי יעזוב את הפועל תל אביב בעקבות אי תשלום שכרו, ובעקבות כך לא שותף במשחקי הליגה במשך כחודשיים. לאחר שהקבוצה נכנסה לפירוק ובעליה התחלפו הוחזר שוינפלד לסגל. בסך הכל ערך שוינפלד 30 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, בהן כבש 12 שערים.
ב-2 בפברואר 2017 חתם שוינפלד במכבי תל אביב. ב-5 באפריל 2017 כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 2–1 על בית"ר ירושלים בחצי גמר גביע המדינה, ובליגה שותף בעשרה משחקים עד תום עונת 2016/2017, אך לא כבש. בעונת 2017/2018 ערך 19 הופעות ליגה.
בעונת 2018/2019 כבש את שערו הראשון בליגה במדי מכבי תל אביב, בניצחון 4–0 על מ.ס. אשדוד במחזור ה-12. במחזור השני של הפליאוף כבש שער מול מכבי חיפה, שער שהבטיח זכייה באליפות, ובסך הכל כבש בעונה זו שלושה שערי ליגה ב-14 הופעות. בתחילת עונת 2019/2020 כבש את שער הניצחון (1–0) במשחק אלוף האלופים מול בני יהודה.
אנדרטת חטיבה 188

חטיבה 188

חטיבה 188 היא חטיבת שריון סדירה שהוקמה ב-1955 כחטיבת חי"ר 18, המשך לחטיבת חי"ש "כרמלי". תג חטיבת כרמלי הוא התג המשמש את החטיבה עד היום.
לאחר מבצע קדש עברה הסבה לחטיבה ממוכנת 45. במלחמת ששת הימים נלחמה בקרבות בעמק דותן וברמת הגולן, וב-1969 הפכה לחטיבת שריון 188. במלחמת יום הכיפורים נלחמה בקרבות קשים נגד הצבא הסורי ובמלחמת לבנון הגיעה עד לביירות.
במספר מקומות ברמת הגולן יש אנדרטאות ללוחמי החטיבה. אתר ההנצחה המרכזי הוקם ב-1981 בעיצוב הפסל דוד פיין ממעיין ברוך. מדי שנה, בסמוך ליום הכיפורים נערכת במקום אזכרה לנופלי החטיבה ובאתר יש מקום לפיקניק למשפחות הנופלים.
לחטיבה 188 קיים אתר הנצחה נוסף בפארק עוצבות השריון בלטרון, בדומה ליחידות שריון נוספות.

האנדרטה

במרכז האנדרטה נמצאת במה מעגלית מדורגת ובראשה כן עגול של אבני בזלת. על הכן ניצב במהופך צריח טנק סורי צבוע שחור שקנהו מוטל על המדרגות.
מאחורי הצריח נמצאים שלושה סלעים גדולים המסמלים את שלושת גדודי השריון של החטיבה. משני צידי האנדרטה חקוקים על לוחות שיש שחורים, שמותיהם של לוחמי החטיבה שנפלו בקרבות מאז מלחמת ששת הימים עד ימינו.
בצד ימין חקוקות מילות שיר של יהודה עמיחי: במרחק שתי תקוות מהקרב חזיתי שלום. בצד שמאל נמצאים סמלי החטיבה והגדודים וכן קטע מהמנון חטיבת ברק מאת ירון לונדון ונורית הירש: ...ומשדות העבר לעתיד, מקרבות הים עד הלום והבז ששעט הוא יעיד, בזכותו עוד יגיע שלום....
מהאנדרטה יש מורד מכוסה דשא שבקצהו התחתון במה ועליה סמלי החטיבה והגדודים. במרכז האתר נמצא טנק שוט, מהסוג ששירת את החטיבה עד 1992 ולידו שלט המכנה אותו הזקן בעל אלף הנשמות.

חורשת הנופלים

מול אתר הזיכרון, בצד הדרומי של כביש 91, נמצא אתר הנקרא "חורשת הנופלים, חטיבת ברק". באתר נמצא עמוד מתכת גבוה ועליו סמל החטיבה ולידו סלע עליו חקוק: בן אדם כעץ שתול על פלגי מים, שורש מבקש - לזכר נופלי חטיבת ברק במערכות ישראל.
מצפה הכוכבים פולקובו

מצפה הכוכבים פולקובו (ברוסית:  Пу́лковская Астрономи́ческая обсервато́рия) הוא מצפה כוכבים ראשי של האקדמיה למדעים הרוסית. הוא ממוקם באזור העיר סנקט פטרבורג (במרחק של כ-19 ק"מ מהמרכז ההיסטורי של העיר), על גבעות פולקובו, הנמצאות בגובה של כ-75 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה והווה

מצפה הכוכבים נפתח בשנת 1839 ומנהלו הראשון היה פרידריך פון שטרובה. בשנת 1861 הבן שלו אוטו וילהלם פון שטרובה נעשה מנהל המתקן. המצפה היה מצויד בטלסקופים מתקדמים, כולל טלסקופ שובר-אור בקוטר של 38 ס"מ שהיה אז הגדול בעולם. בשנת 1885 נרכש טלסקופ שובר-אור נוסף, בקוטר 30 אינץ',
עבודת המצפה התמקדה בקביעת קואורדינטות של הכוכבים וקבועות אסטרונומיות (נקיפת ציר כדור הארץ, אברציה אופטית). כמו כן עובדי המצפה התמקדו בגילוי וחקר כוכבים כפולים. לסיכום הפעילות פורסמו קטלוגים של כוכבים בשנים 1845, 1865, 1885, 1905 ו-1930.
לקראת יובל ה-50 של המצפה, בשנת 1889, נוסדה מעבדה אסטרופיזית עם טלסקופ בקוטר 76 ס"מ שהיה אז הגדול באירופה. בשנת 1923 הותקן ספקטרוגרף חדש ובשנת 1940 טלסקופ מיוחד לחקר השמש.
בזמן מלחמת העולם השנייה האתר היה בין המטרות של התקפות הגרמנים ונהרס כולו. השיקום החל בשנת 1946 ובשנת 1954 הפעילות מדעית באתר חודשה. באותה תקופה התווספו מספר מכשירים נוספים, כולל טלסקופ בקוטר 65 ס"מ.
אתר מצפה הכוכבים הוכרז על ידי אונסק"ו חלק מאתר מורשת עולמית של סנקט פטרבורג.
יוהאן ארסמוס קינדרמן

יצירתו

עיקר המוזיקה של קינדרמן ששרדה עד ימינו כוללת יצירות ווקאליות, המשקפות את המעבר מן הצורות הישנות לשימוש המודרני יותר בטכניקת קונצ'רטאטו ובסו קונטינואו וחוקרות מבחר טכניקות, ממוטטים למקהלה ללא כלים עד קונצ'רטי לקולות סולו בעקבות הקונצ'רטי בחלקים של היינריך שיץ וניסויים ברצ'יטטיב ודיאלוג (שחלקם צופים את יצירות הבארוק המאוחר - לדוגמה, בשימוש בדיסוננס ללא הכנה ברצ'יטטיב Dum tot carminibus לטנור וקונטינואו). כמאתיים שירים, לטקסטים שונים, שרדו: מוזיקה הומופונית לטקסטים פיוטיים קצרים, שירים לקול אחד או שניים וקונטינואו עם ריטורנלו אינסטורמנטאלי, וכו'. לכמה יצירות בכתב יד נודעת חשיבות כמבשרות קנטטות כנסייתיות מאוחרות יותר והן שייכות לראשית המוזיקה הווקאלית רחבת הממדים של נירנברג, שהכילה פרקי סולו ומקהלה מנוגדים.
מן המוזיקה לכלי מקלדת, "הרמוניה אורגניקה" (1645) הוא הקובץ החשוב ביותר, לא רק מן הבחינה המוזיקלית אלא גם בתולדות הדפסת המוזיקה, שכן זה אולי התחריט הראשון של מוזיקה גרמנית. הקובץ מכיל 25 קטעים קונטרפונקטיים. ארבעה-עשר הראשונים הם פרלודים, באורך 15-20 תיבות, ללא אלמנטי של חיקוי, וכל אחד מתחיל בכל הקולות יחדיו. ששת הראשונים מכסים את כל המודוסים הכנסייתיים (פרלוד אחד למודוס אותנטי ופלגלי גם יחד); ששת הפרלודים הבאים חוזרים על הסדרה הזאת בטרנספוזיציה של קווינטה למטה. יתר הקטעים בקובץ נושאים את הכותרת פוגה: אחדים הם פוגות אמיתיות, אחרים מבוססים על מלודיות כוראליות ומנצלות אותן בדרכים שונות, לפעמים כשפסוק אחד מהווה מענה לאחר, במקרים אחרים פסוק אחד עשוי לשמש כאינטרלוד, וכן הלאה. פוגה אחת בשלושה קולות ראויה לציון, והיא כתובה על מלודיות כוראליות ומהווה דוגמה מוקדמת לפוגה כוראלית (כלומר, פוגה על הפסוק הראשון של מלודיית הכוראל), דגם שבשנים הבאות ייעשה בו שימוש נרחב מצד מלחיני גרמניה המרכזית שהחשובים בהם היו יוהאן פכלבל ויוהאן סבסטיאן באך. היצירה האחרונה בקובץ "הרמוניה אורגניקה" היא מגניפיקט, המתחיל ומסתיים בפרק חופשי, בסגנון אלתורי מלא. פסוקי טקסט שונים מקבלים יחס שונה: אחדים כקנטוס פירמוס באחד הקולות, אחד כפוגה, אחד כהד וכן הלאה. המוזיקה לכלי מקלדת של קינדרמן כוללת גם מספר מחולות לצ'מבלו.
המוזיקה הקאמרית החשובה ביותר של קינדרמן היא אולי בקובץ קנצונות, סונאטות (1653), הכולל אחת מן הדוגמאות המוקדמות, אם לא המוקדמת ביותר, לשימוש בסקורדטורה בגרמניה. אפשר לראות ביצירות שבקובץ דוגמאות מוקדמות ליצירתו של ביבר; כולן בנויות מכמה פרקים מנוגדים, כמו יצירות דומות של פרסקובלדי. הרבה משאר המוזיקה הקאמרית שלו, לכלי נשיפה מעץ וכלי מיתר, בנוי על פי יצירותיו של יוהאן שטאדן. יש גם ראיות לקובצי מוזיקה קאמרית שהלכו לאיבוד.
ממלכת כארתלי-קאחתי

היסטוריה

לאחר מותו של נאדר שאה בשנת 1747, ארקלה השני ותאימורז השני  ניצלו את התוהו ובוהו בחצר הפרסית. בתקופה שלאחר מכן כרת ארקלה השני בריתות עם החאנות של האזור , ביסס את מעמדו כשליט מוביל בעבר הקווקז, וביקש סיוע רוסי. בשנת 1762 הוא ירש את אביו כמלך ממלכת כארתלי ויחד עם העובדה שכבר היה מלך ממלכת קאחתי, הפכה מזרח גאורגיה מאוחדת מבחינה פוליטית בפעם הראשונה מזה של מאות. בסביבות שנת 1760 היה ברור כי כארים חאן זנאד  הוא השליט החדש של פרס. זמן קצר לאחר מכן ב-1762-1763 הגיש ארקלה את כתב צייתנותו לפרס וקיבל את הסמכתו כוואלי ("מושל" או "משנה למלך") של גוֹרגִ'יסְטַאן (גאורגיה). שהיה תואר שלטוני ספווי מסורתי, שהפך באותם ימים תואר ריק מתוכן. כארים חאן נפטר בשנת 1779, ועם מותו חזר התוהו ובוהו לחצר הפרסית. 
מתוך כוונה שממלכתו תישאר עצמאית ומצד שני מתוך הכרה שיצטרך מגן חיצוני, ארקלה השני בא לידי הסכם עם האימפריה הרוסית בשנת 1783 וחתם על חוזה גאורגייבסק. על פי ההסכם הועבר האחריות לביטחון הממלכה ויחסי החוץ שלה, לידי הרוסים. כמו כן, התכחש ארקלה באופן רשמי מכל תלות בפרס או כל ממלכה אחרת. עם זאת למרות הוויתורים הגדולים שנעשו לרוסיה, הצליח ארקלה לשמור על אוטונומיה פנימית בתוך ממלכתו.

מטבעות

עמדתו הדו ערכית של ארקלה השני משתקפת גם במטבעות שהוטבעו בתקופות שונות של שלטונו. מטבעות הכסף הוטבעו עם שמו של איסמעיל השלישי  או כתובת בסגנון שושלת זנד  שמתייחסת לכארים חאן זנאד . מטבעות אלה הוטבעו במטבעה של טביליסי (גאו') עד לשנת 1799 - חלק מהם אף כעשרים שנה לאחר מותו של מוחמד כרים ח'אן זנד . באותם עשורים, מטבעות הנחושת שנטבעו בטביליסי נשאו שלושה סוגים של איקונוגרפיה: נוצרית, גאורגית ואף של האימפריה הרוסית (כמו עיט דו-ראשי). ההטבעה של מטבעות הכסף בהתייחסות לכרים ח'אן זנד, הפכה אותם לשמישים למסחר בפרס, ואילו מטבעות הנחושת ששימשו לשימוש מקומי בלבד, שיקפו את האוריינטציה הפוליטית הפרו-רוסית של ארקלה השני.

החצר והמשטר

בעוד שחצר המלך ארקלה השני שמר על סוג מסוים של הדר פרסי, ואף הוא עצמו היה לבוש בסגנון פרסי, הוא החל בתוכנית שאפתנית של אירופיזציה, שנתמכה על ידי האליטות האינטלקטואליות הגאורגית של אותם ימים. התוכנית לא הצליחה במיוחד כיוון שגאורגיה נותרה מבודדת פיזית מאירופה ונאלצה להוציא את כל המשאבים הזמינים להגנה על עצמאותה הפגיעה. הוא חתר לגיוס תמיכתם של המעצמות האירופיות, ולמשוך אליו מדענים וטכנאים מערביים כדי להעניק לממלכתו את היתרון של הטכנולוגיות הצבאיות והתעשייתיות העדכניות. סגנון שלטונו דמה לרודנים נאורים בני זמנו במרכז אירופה. הוא הפעיל רשות מבצעת, רשות מחוקקת ורשות שופטת ופיקח פיקוח הדוק על פעולותיהן של מחלקות ממשלתיות. מטרתו העיקרית של ארקלה במדיניות הפנים הייתה לרכז את השלטון על ידי צמצום סמכויות האצולה. לשם כך הוא ניסה לבנות אליטה שלטונית, המורכבת מנציגיו, כדי להחליף את האצילים האריסטוקרטיים בניהול העניינים המקומיים.
Booty

רקע וכתיבה

את השיר כתבו ג'ניפר לופז, כריס בראון, קורי רוני, בני מדינה, אסיה בראיינט, פיטבול, תומאס וסלי פנץ, לואיס ד. גיטוס, טדרה רנה וילסון, דני אומרהודיק ואיגי אזליה, והופק על ידי לופז, רוני ומדינה.
השיר היה היחידי של לופז ופיטבול מאז "Dance Again" (שגם בו שיתפו השנים פעולה), אשר הצליח להיכנס אל ה-20 הפותחים במצעד הבילבורד הוט 100.

הצצה

כדי לקדם את האלבום, לופז העלתה לערוץ היוטיוב שלה כמה הצצות לקליפים שהיו עתידיים לצאת. הראשון היה "Emotions", ואחריו "Worry No More", ו-"Booty". עבור הקליפ, לבשה לופז חותלות מודפסות, וחצאית בצבע דובדבן עם כובע "snapback". ההצגה של השיר עצמו הייתה באורך דקה, ובה היה ניתן לראות את לופז כשרקדנים זזים לצידה. זיידה ריוורה מניו-יורק דיילי ניוז פירש את הקליפ כ: "הישבן החושני של לופז והריקודים שלה הם מרכז הבמה של הקליפ ובנוסף, מנחה לופז נשים אחרות על איך להזיז אותו ".

וידאו קליפ

בקליפ נראות לופז ואזליה כשהן לבושות בצורה מינימלית לגמרי, דבר אשר עורר שערוריה בקרב צופי היוטיוב. לאורכו נראות השתיים כשהן מזיזות את הישבן שלהן לצלילי השיר, ומבצעות תנועות פרובוקטיביות אחת לשנייה. לבסוף, נראית לופז כשהיא לבושה בתחרה שחורה, מזיזה את האגן שלה ורוקדת בצורה שעוררה סערה נוספת בקרב מבקרי המוזיקה.
בשל היותו של הקליפ פרובוקטיבי למדי, מונה הצפיות שלו ב-24 השעות הראשונות שלו ביוטיוב, עמד על למעלה מ-16 מיליון צפיות, דבר אשר הפך אותו לראשון של לופז ואזליה שעשה זאת. נכון לנובמבר 2017, מונה הצפיות שלו עומד על כ-242 מיליון צפיות.
סמל ויניפג

סמל ויניפג (באנגלית: Coat of arms of Winnipeg) הוא סמלה הרשמי של העיר ויניפג, קנדה. הסמל הנוכחי החליף את קודמו ב-1972 לאחר שאושר על ידי המכללה להרלדיקה (College of Arms) שבאנגליה.

תיאור הסמל

צורת המגן היא אנגלית, ועליו מופיעים שלושה עשר כוכבי זהב בשדה כחול, המסמלים את שלוש עשרה המושבות שהתאחדו לעיר ויניפג על רקע שמיה הכחולים של העיר. תחתם מצויר פרח כרכום בשדה ירוק המסמל את מיקומה של ויניפג במרחבי הערבה.
הציצה כוללת את שער מבצר גארי (Fort Garry), מבצר של חברת מפרץ הדסון מ-1822, המסמל את ההיסטוריה של העיר.
הסרטים מעל ומתחת המגן, מסמלים את אחדות תושבי העיר. המוטו המופיע בתחתית הוא UNUM CUM VIRTUTE MULTORUM (מלטינית: אחד עם כוח של רבים).
סימני הזמן

הפקה

האלבום בושל באולפן הביתי של פרץ ובשיתופם של המעבדים הוותיקים תמיר צור, יעקב למאי וניצן קייקוב.

סינגלים

אם זאת מלחמה: הסינגל הראשון שהוציא ב-19 בפברואר 2014 את הסינגל כתב נועם חורב והלחין לורן בינג'מין. 
תהיה מאושר: הסינגל השני של פרץ שיצא ב-24 ביוני 2014. שהוא כתב והלחין ועיבד את השיר בעצמו. סינגל מקפיץ, קצבי, משמח ואופטימי. 
גיבור של אמא: הסינגל השלישי של פרץ שיצא ב-18 בנובמבר 2014 בלדה חדשה, שיר תפילה של אם לבנה, שאת השיר כתב והלחין בעצמו. פרץ הקדיש את השיר להולדת בתו מיכאלה.
ברצלונה: הסינגל הרביעי של פרץ שיצא ב-20 בינואר 2015 בלדת געגועים כואבת, את המילים כתבו דנה לפידות ואמה חנה לפידות. דנה לפידות גם הלחינה, ולעיבוד ולהפקה המוזיקלית אחראי תמיר צור. 
גם אם העולם יתהפך: הסינגל החמישי של פרץ שיצא ב-23 במרץ 2015, שיר בסגנון יווני שמח, שיר עידוד ושמחה. מילים פשוטות המשקפות את האמת של החיים. 
אח שלי: השיר השישי והאחרון לפני צאת האלבום של פרץ שיצא ב-19 באפריל 2015, שיר המרגש המוקדש לאחים השכולים של מבצע צוק איתן. השיר היה פרויקט משותף של פרץ ביחד עם "ידיעות אחרונות" דורון מדלי שכתב והלחין.
סנט וינסנט והגרנדינים במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של סנט וינסנט והגרנדינים למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה וטאקוונדו והשתתפותה היא סמלית. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת לא הצליחה להגיעה להישגים בענפים אתלטיקה, כדורעף חופים ושחייה.
ג'ף מנגום

ביוגרפיה

ג'ף מנגום נולד בראסטון, לואיזיאנה, שם פגש את שאר מייסדי חברת התקליטים אלפנט 6, רוברט שניידר, וויל קולן הארט, וביל דוס. שלושתם חלקו תשוקה להקלטות ביתיות, בהשראת מוזיקאים כגון: מינוטמן , ג'ון קייג', והמוזיקה הפסיכדלית של שנות ה-60.

ניוטרל מילק הוטל

מנגום נסע ברחבי ארצות הברית, בעודו עובד על הקלטות בטייפ ארבעה ערוצים תחת השם מילק, שבהמשך התפתח לניוטרל מילק הוטל. החומרים המוקדמים ביותר של ניטרל מילק הוטל הם הקלטת "Hype City Soundtrack", ו-"Everything Is", תקליט 7". את אלבום הבכורה "On Avery Island" הקליט בין 1994 ל-1995. האלבום יצא לאור ב-1996 ב-Merge Records בצפון אמריקה, ו-Fire Records בממלכה המאוחדת. בעקבות הוצאת האלבום מנגום הרחיב את ניוטרל מילק הוטל וכלל בה את חבריו סקוט ספילאן, ג'וליאן קוסטר וג'רמי בארנס. הלהקה נסעה לדנוור ב-1997 להקליט את "In the Aeroplane Over the Sea", שיצא לאור ב-1998 ובהמשך הפך לאחד מאלבומי האינדי רוק המוערכים בכל הזמנים.

אחרי ניוטרל מילק הוטל

מנגום פירק את הלהקה לאחר מסע הופעות ממושך בארצות הברית ואירופה שהסתיימה בתחילת 1998. בטענה שבריאותו אינה תקינה ושסבל מהתמוטטות עצבים, מנגום נמנע כמעט לחלוטין מהופעה בציבור עד פברואר 2001, כשקיים הופעה חד-פעמית בניו זילנד. באותה שנה הוציא מנגום אוסף של הקלטות שירי עם בולגריים בשם "Orange Twin Field Works: Volume I", ובהמשך ב-1997 אלבום סולו חי בשם "Live at Jittery Joe's".
Home to Mama

רקע

במהלך הקיץ של 2014, צייץ סימפסון שהיה באולפן יחד עם ביבר, וקבע כי הם כתבו "רצועת גיטרה יפהפייה".
יחסי אינדונזיה–טורקיה

היסטוריה

היחסים בין האינדונזיה לטורקיה הם יחסים היסטוריים שהחלו עוד במאה ה-12, כאשר חכמי האסלאם הטורקים שביקרו באינדונזיה באותה תקופה, מילאו תפקיד חשוב בהתפשטות האסלאם באזור. כיום, אינדונזיה היא המדינה המוסלמית המאוכלסת ביותר בעולם.
טורקיה הייתה אחת מהמדינות הראשונות שהכירו באינדונזיה ב-1949. השגרירות הטורקית בג'קרטה נפתחה ב-10 באפריל 1957. מאז 2004, היחסים בין המדינות התפתחו ונשארו טובים. בשנת 2011, המדינות העלו את יחסיהן לשותפות אסטרטגית. טורקיה ואינדונזיה משתפות פעולה במספר ארגונים בינלאומיים כולל האו"ם. כמו כן, טורקיה נטלה חלק פעיל באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה.
אוכלוסיית האינדונזים בטורקיה מוערכת בכ-2,400 אינדונזים. לעומת זאת, אוכלוסיית הטורקים באינדונזיה מוערכת בכ-400 טורקים. בשנים 2017-2018, טורקיה סיפקה 65 מלגות לסטודנטים באינדונזיה.