google/wiki40b huggingface dataset:
כד שבור

תיאור

ההדפס "כד שבור", נוצר על ידי אריה רוטמן בשנת 1963. הוא נדפס במהדורה של 10 עותקים, כנראה, בסטודיו של האמן בקיבוץ עין המפרץ. הוא מציג דימוי של צורות ביו-מורפיות המסמלות חלקים של כד שבור. בין החלקים מופיע כתם אדום. חלקי הכד מעוטרים בסמנים מופשטים הכוללים קווים חופשיים וסימנים דמויי כתב, בסגנון שיאפיין את יצירתו של רוטמן בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. בנוסף, ברקע של חלקי הכד מופיע דימוי תצלום של אשה, שהועבר לפלטת התצריב בטכניקה צילומית של הליוגרבור (Heliograveur).
פריזיאים

הַפָּרִיזִיאִים (בלטינית: Parisii) היו שבט קלטי בתקופת הברזל שחי על גדת הסן בגאליה, החל מאמצע המאה ה-3 לפנה"ס ועד לכיבוש האימפריה הרומית.
השבט מוזכר לראשונה בספרו של יוליוס קיסר, "מלחמת גאליה", ויחד עם הסואסונים, הוא השתתף במרד בהובלת ורקינגטוריקס נגד יוליוס קיסר בשנת 52 לפנה"ס. בספר מצוין שכאשר הרומאים פלשו לשטחם, החלו בני השבט לשרוף את עריהם, על מנת שרכושם לא יילקח בידי הרומאים.
האופידום של הפריזיאים, החל מהמאה ה-3 לפנה"ס, היה האתר שעליו הוקמה לוטטיה, לימים פריז, אשר נקראה על שם השבט ששכן באזור זה לפני הכיבוש הרומי.
עדות לתרבות הפריזיאית מופיעה במטבעות זהב שטבע השבט.
קבוצת רגע

קבוצת רגע הייתה קבוצת אמנים ישראלים שפעלה במהלך שנות השמונים.
מטרתם הייתה יצירה של אמנות בעלת מטען תרבותי מקומי המקושר למזרח הקרוב ואמירה חברתית אשר תתריס כלפי הטעם המערבי והבורגני וכנגד האליטיזם. בעבודותיהם הייתה חזרה לציור עשיר מבחינה צבעונית, והיו בו אפיונים מזרחיים כמו ערבסקות. כמו כן עסקו בתכנים טעונים ומגויסים מבחינה פוליטית.
בין חברי הקבוצה נכללו האמנים דוד וקשטיין, אבישי אייל, אסד עזי, ראובן זהבי, דוד ריב ויורם קופרמינץ. הקבוצה הפעילה גלריה בלתי מסחרית בשם זהה ברחוב עמק יזרעאל, בשכונת פלורנטין בתל אביב. אחר כך הגלריה עברה לרחוב הרצל.
הנסיך קרלו, דוכס קסטרו

ביוגרפיה

קרלו נולד ב-24 בפברואר 1963 בסן-רפאל, ואר, לפרדיננדו, דוכס קסטרו ושנטאל דה שברון-וילט, בתם של שארל אלבר, רוזן שברון-וילט ולואיז פרומנטין דה סן-שארל. בשנת 1973 מת סבו הנסיך רניירי, דוכס קסטרו, ואביו ירש את תאריו, וקרלו קיבל את התואר דוכס קלבריה. ב-31 באוקטובר 1998 התחתן קרלו עם קמילה קרוצ'יאני, ונולדו להם שתי בנות. בשנת 2008 מת אביו, וקרלו, ירש את תאריו. אמנם, טענתו לכתר ממלכת שתי הסיציליות נתונה לוויכוח, מכיוון שבעוד תומכיו של קרלו טוענים שקרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות ויתר על זכויותיו לטובת הנסיך רניירי, דוכס קסטרו, בית המלוכה הספרדי מכיר ביורשיו של אלפונסו, דוכס קלבריה, בנו של קרלוס.
אפיו

אָפְּיוּ, (לאדינו: Apiu), הוא סוג של מתאבן ספרדי יהודי מתפוצות הבלקנים ואסיה הקטנה העשוי משורש סלרי וגזר ומוגש קר. נהוג להגיש את המתאבן לפני ארוחת חגי שלוש הרגלים.

אטימולוגיה

המילה אפיו היא שיבוש של המילה אפיום (Apium), שהיא המינוח הספרדי לסלרי. עם זאת סביר להניח שהמאכל שאול ממתאבן טורקי עות'מאני, שהכיל ירקות נוספים ובכלל זה לבבות ארטישוק. במהלך המאה ה-19 חלה נסיגה משמעותית במצבם הכלכלי של יהודי הבלקן בכלל ואזורי בולגריה ומקדוניה בפרט, אשר חפף לתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית. היהודים חיו בעוני ודלות וכפי שאירע בקהילות יהודיות רבות באירופה, רכשו את מוצרי המזון הזולים והנפוצים ביותר וכך התבסס המאכל על שורש הסלרי והגזר. יהודי הבלקן אשר שימרו דורות ארוכים את שפת הלאדינו כינו את המתאבן על שם המרכיב המרכזי שלו.

הכנת המאכל

ההכנה מתבססת על אידוי פרוסות של שורש סלרי וגזר בתבלון מגוון המתאים לייעודה של המנה, בדרך כלל עשבי תיבול ומיץ לימון או חומץ.
Chinese Democracy

רקע

גאנז אנד רוזס החלה, באופן לא רציף, לכתוב ולהקליט שירים חדשים בשנת1994. הגיטריסט סלאש ביקר את אופן פעילותו של הסולן אקסל רוז וטען כי גרם להתנהלות בלהקה להיראות כמו "דיקטטורה". רוז הסביר מאוחר יותר את תפקודה הלקוי של הלהקה, בדבריו: "היינו זקוקים לשיתוף פעולה כולל בלהקה, בשביל לכתוב את השירים הטובים ביותר. משום שזה לא קרה, זו הסיבה שחומרים לשירים מסוימים נמחקו".
חבר ילדותו של רוז מלהקתם הקודמת - Hollywood Rose, פול טוביאס, הצטרף ללהקה והחליף את גיטריסט הליווי גילבי קלארק - אשר חוזהו עם הלהקה לא חודש. בעקבות בעיות אישיות עם טוביאס וקו-מחשבה שונה משל רוז, פרש גם סלאש מן הלהקה, בשנת 1996. הבסיסט דאף מק'אגן פרש זמן קצר לאחר מכן. לבסוף, פוטר המתופף מאט סורום, בשנת1997. סלאש הוחלף בגיטריסט רובין פינק, מק'אגן בטומי סטינסון וסורום הוחלף במתופף ג'וש פריז. בתחילת 1998, החלה הלהקה, עם חבריה החדשים, להקליט חומר חדש. חברת התקליטים אשר גאנז אנד רוזס חתומה אצלה, גפן רקורדס, שילמה לרוז מיליון דולר על מנת שיקליט את האלבום במלואו ולאחר מכן מיליון דולר נוספים, למקרה שרוז ימסור את האלבום מוכן, עד לתאריך 1 במרץ 1999.
באוגוסט 1999, היו מוכנים לרשות הלהקה יותר מ-30 שירים לאלבום, אשר שמו במקור תוכנן להיקרא "Intentions 2000". בראיון שמסר רוז ל-MTV באותה השנה, הכריז על יציאתו של האלבום בשמו הסופי, Chinese Democracy ופירט: "...קיימות המון תנועות דמוקרטיות סיניות, זהו עניין שמדברים עליו הרבה ולכן יהיה נחמד לראות אותו (בשם האלבום). זו גם יכולה להיות הצהרה אירונית. לא יודע, אני פשוט את אוהב את ה'צליל' של זה".
באותה שנה, נכלל שירה של הלהקה - "Oh My God", בפסקול של הסרט "סוף העולם". דייב נבארו, גיטריסט להקת ג'יינז אדיקשן, הקליט חלקי גיטרה לשיר. זהו השיר הראשון שהוציאה הלהקה כחומר חדש שלה, עם הרכבה החדש.
ב-1 בינואר 2001 פתחה הלהקה בסיבוב ההופעות "Chinese Democracy Tour", לקידום אלבומה החדש. בגלל התעכבותו, הסתיים סיבוב ההופעות באופן רשמי רק ב-31 בדצמבר 2011.

סגנון האלבום

Chinese Democracy שונה מאלבומיה הקודמים של להקת גאנז אנד רוזס במספר מובנים, בעיקר בגלל הז'אנרים החדשים הכלולים בשירי האלבום. כבר בשנת 1997, דיווחו מקורות על האלבום כאלבום ש-"נשמע שונה מהצליל המוכר... מושפע בהחלט ממוזיקה אלקטרונית". ביולי 1998, דיווח כתב ה-"ניו יורק טיימס", ניל שטראוס, שהאלבום העתיד לצאת יהיה "מושפע ממוזיקה אלקטרונית". מקורות נוספים דיווחו שהאלבום יהיה בסגנון "רוק תעשייתי" (ז'אנר המשלב מוזיקה תעשייתית וז'אנרים שונים של רוק), בדומה ללהקות Nine Inch Nails ומיניסטרי, סגנון אותו העריץ אקסל רוז במשך שנים. למרות זאת, בראיון לתחנת רדיו ארגנטינאית בשנת 2001, ציין רוז כי האלבום לא יהיה בסגנון תעשייתי. בשנת 2006, ערך רוז ראיון למגזין רולינג סטון, בו אמר: "זה אלבום מאוד מורכב, אני מנסה לעשות משהו שונה. חלק מן השירים יזכירו את להקת קווין. יהיו אנשים שיגידו: 'זה (האלבום) לא נשמע כמו אקסל רוז, זה לא נשמע כמו Guns N' Roses'. אבל אתם תאהבו לפחות כמה שירים באלבום." בראיון אחר באותה שנה, גם הוא לרולינג סטון, תיאר סולן להקת Skid Row, סבסטיאן באך את האלבום כ- "אפי" והוסיף: "זה אלבום מגניב מאוד, עם ריפים וצרחות קטלניות, אבל גם יש לו צליל מאוד מודרני".
האלבום סימן שינוי בלהקה, עם ז'אנרים חדשים כמו רוק תעשייתי, רוק אלקטרוני ונו-מטאל. למרות זאת, הצליח האלבום לשמור על סגנון ההארד רוק הישן והמוכר של הלהקה, מאלבומיה הקודמים.
מנוע המכונית

בעולם המערבי, מרבית כלי התחבורה במאות העשרים והעשרים ואחת מונעים באמצעות מנועים. המכונית היא מן הנפוצים שבכלי התחבורה ומנועי מכוניות מקבלים את אספקת האנרגיה שלהם בשריפת בנזין, או סולר, מטעינה ממערכת החשמל ולעיתים נדירות מאנרגיה סולארית.
ריצ'רד סיינקט

ריצ'רד סיינקט (בצרפתית: Richard Sainct,‏ 14 באפריל 1970 - 29 בספטמבר 2004), היה רוכב מרוצי אופנועי ראלי צרפתי שזכה שלוש פעמים בראלי דקר.
בשנים 1999 ו-2000 זכה סיינקט בראלי דקר עם אופנוע מתוצרת BMW וב-2003 על גבי אופנוע מתוצרת KTM. הישגים נוספים בקריירה שלו היו ניצחונות בראלי תוניסיה בשנים 1998 ו-1999, ארבעה ניצחונות בראלי מרוקו בשנים 1997, 1998, 2001 ו-2002 וכן בראלי מצרים ב-2002. כמו כן זכה באליפות העולם בראלי רייד ב-2002.
סיינקט החל להתחרות במרוצי אנדורו בשנת 1989 באליפות צרפת. ב-1991, כשהיה בן 20, השתתף לראשונה בראלי אטלס ושנה לאחר מכן השתתף כחובב בראלי דקר. בהיעדר נותני חסות, לא חזר סיינקט למרוץ זה עד לשנת 1995 אליו הגיע כרוכב מקצועי בחסות BMW.

מותו

סיינקט נהרג ב-29 בספטמבר 2004 בתאונה בקטע המדידה הרביעי של ראלי הפרעונים במצרים. הצוות הרפואי שהוזנק למקום ניסה להחיותו ואף פינה אותו במסוק ממקום התאונה, אך ללא הועיל. בעקבות מותו, הפסיקה יצרנית האופנועים KTM (שבחסותה רכב סיינקט באירוע) את השתתפות חברי קבוצתו של סיינקט באותו המרוץ.
אולכסיי פצ'רוב

קריירה

פצ'רוב החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 2002 בקבוצת פוליטכניק חרקוב האוקראינית, בה שיחק במשך שנתיים. בשנת 2004 עבר לשחק בבי.סי. קייב, אך כבר לאחר עונה אחת חתם בראסינג פריז הצרפתית, במדיה קלע 11.2 נקודות והוריד 6.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
פצ'רוב נרשם לדראפט ה-NBA ‏2006 ונבחר במקום ה-18 על ידי וושינגטון ויזארדס. בכך הפך לשחקן הבינלאומי הראשון שנבחר על ידי וושינגטון בסיבוב הראשון בדראפט. עם זאת, הקבוצה החליטה להשאילו לעונת התחשלות בבי.סי. קייב, עונה בה הוביל את הקבוצה לחצי גמר הליגה האוקראינית. באמצע עונת 2007/2008 שב לוושינגטון וב-11 בינואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA נגד אטלנטה הוקס. בשל אנונימיותו היחסית של הכדורסל האוקראיני, פצ'רוב לא קיבל דקות משחק רבות בוושינגטון, אך דווקא במשחק היחיד בו קיבל למעלה מ-25 דקות, משחק הסיום של העונה הסדירה נגד אורלנדו מג'יק, השיג "דאבל דאבל" של 10 נקודות ו-10 ריבאונדים, להם הוסיף 3 אסיסטים בכמעט 40 דקות משחק. 
לאחר שגם בעונה הבאה מיעט לשחק ושותף ב-32 משחקים בלבד במהלך העונה כולה, עבר לקראת עונת 2009/2010 למינסוטה טימברוולבס. במינסוטה השתפר פצ'רוב משמעותית ואף קבע שיא קריירה של 24 נקודות במשחק נגד בוסטון סלטיקס, אולם לא הצליח לתרום משמעותית למשחקה הקבוצתי, דבר שהתבטא בכך שבכל 44 המשחקים בהם שותף במהלך העונה הסדירה השיגה קבוצתו שישה ניצחונות בלבד והפסידה בכל 38 המשחקים הנותרים. למרות ממוצעים סבירים של 4.5 נקודות ו-2.8 ריבאונדים, גם זאת לא הייתה עונה מוצלחת עבור פצ'רוב ולאחר שלוש שנים מאכזבות ב-NBA, בקיץ 2010 החליט לשוב לאירופה וחתם בקבוצת ארמאני מילאנו האיטלקית.
ב-23 באוגוסט 2011 חתם על חוזה דו-שנתי באזובמאש מאריופול האוקראינית. ב-9 בנובמבר 2013 חתם על חוזה לחודש אחד בוולנסיה מליגת העל העל הספרדית, וב-22 בינואר 2014 חתם בקרסניה קריליה סמרה לשארית עונת 2013/2014. את הקבוצה עזב ב-6 במאי 2014, וחתם בקאלב/קראמו מליגת העל האסטונית. ב-28 בספטמבר 2015 חתם פצ'רוב בדנבר נאגטס, ונופה מהסגל ב-24 באוקטובר, לאחר ששותף במשחק קדם-עונה אחד בלבד.
ב-3 בפברואר 2016 חתם באל-חכמה מליגת העל הלבנונית.
ליאון צ'ולגוש

ליאון פרנק צ'ולגוש (אנגלית: Leon Frank Czolgosz;‏ 1873 - 29 באוקטובר 1901) היה אנרכיסט שהתנקש בחייו של נשיא ארצות הברית ויליאם מקינלי.

חייו

צ'ולגוש נולד בדטרויט, מישיגן כאחד מתוך שמונה ילדים להורים ממוצא פולני-קתולי, פאבל ומריה צ'ולגוש. את החווה המשפחתית בקליבלנד, אוהיו, בה גדל, עזב בגיל עשר בצאתו לעבוד במפעל. כשהיה בן 12 מתה אימו בעת לידה. את עבודתו איבד לאחר שהשתתף עם עובדים אחרים בשביתה. ב-1898 שב במצב נפשי רעוע לבית אביו ואמו החורגת, אשר עם אמונתם הקתולית לא הסתדר.
בתקופה זו החל להתעניין בסוציאליזם ובאנרכיזם. הוא קרא עיתונים אנרכיסטים ואף שמר גזירי עיתון שדיווחו על ההתנקשות במלך איטליה אומברטו הראשון ב-1900. הוא התלהב לשמע נאום של המנהיגה האנרכיסטית אמה גולדמן ולאחר מכן נפגש עימה. הוא לא התקבל בחוגים האנרכיסטים וכאיש לא מוכר שדיבר בצורה בוטה וגלויה על מעשי אלימות, נפל עליו החשד שהוא סוכן חשאי המנסה לחדור לשורותיהם.
בקיץ 1901 עקב צ'ולגוש אחרי גולדמן, שנסעה לנאום בשיקגו. שם נודע לו על ביקורו הצפוי של הנשיא ביריד הפאן-אמריקני בבאפלו. הוא נסע לבאפלו ורכש שם ב-2 בספטמבר אקדח מסוג איבר ג'ונסון, הזהה לזה ששימש את גיבורו גאטנו ברשי לרצח המלך אומברטו. ב-6 בספטמבר 1901, ניגש לנשיא המבקר בתערוכה, תוך כדי שהוא מסתיר את אקדחו במטפחת, עד שהתקרב אליו וירה בו פעמיים מטווח אפס. הנשיא מת מפצעיו ב-14 בספטמבר, כשבוע לאחר הירי.
צ'ולגוש נשפט במהירות הבזק ב-23 בספטמבר 1901, נמצא אשם ונידון למוות. ב-29 באוקטובר הוצא להורג באובורן, ניו יורק, בכיסא חשמלי. מילותיו האחרונות היו: "הרגתי את הנשיא כי הוא היה אויבם של האנשים הטובים - האנשים העובדים. איני מצטער על פשעי". לתוך ארון קבורתו נזרקה חומצה גופרתית, על מנת להאיץ את התכלות גופתו.
הרחבות ספקטרליות

הרחבה ספקטרלית היא הופעה של הרחבה בקו הספקטרלי של קרינה אלקטרומגנטית הנפלטת ממקור כלשהו. קו ספקטרום מורחב מתקבל כאשר תדירויות הקרינה הנפלטת מתפלגות סביב ערך שיא כלשהו, ולא מופיעות כתדירויות בדידות, המייצרות ספקטרום קווי. בנוסף לתופעת ההרחבה, מרכז הקו הספקטרלי עשוי להיות מוסח מהמרכז הנומינלי של אורך הגל, תופעה הנקראת הסחה ונלווית לא פעם להרחבה.

שילובי הרחבות

כל אחד מסוגי ההרחבות עשוי להופיע במשולב עם הרחבות אחרות. שילובים שונים ייצרו פרופילי ספקטרום שונים (למשל, פרופיל ווגט (Voigt) שהוא מופע של הרחבת דופלר גאוסיאנית במשולב עם הרחבת לחץ התנגשותית (לורנציאנית). בתנאים מסוימים, המנגנונים יפעלו במשולב (ישתלבו לא רק ברמת ההופעה), ואף עשויים לגרום להצרה ברוחב קו הספקטרום, כבמקרה של אפקט דיקה.
גרד רוטשילד

ביוגרפיה

גרד רוטשילד (Gerd Rothschild) נולד בגרמניה בשנת 1919 ועלה לארץ ישראל כנער בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון.
הוא למד גרפיקה שימושית במחזור הראשון בבית הספר "בצלאל" בירושלים. התגייס לצבא הבריטי בשנת 1942, שם התגלה כישרונו כצייר, כאשר העשיר את קירותיהם של מועדוני הקצינים. דוגמה לקיר כזה ניתן לראות במתחם תחנת הרכבת יפו - בית וילנד.
בשנים שלאחר מכן הקים גרד רוטשילד את סטודיו "רולי" ביחד עם הגרפיקאי והמעצב זאב ליפמן (יליד 1921, שאף הוא עלה ארצה מגרמניה כילד), שאותו הכיר ב"בצלאל". הסטודיו יצר עשרות רבות של כרזות עבור צה"ל ועבור חברות שונות במשק הישראלי של שנות החמישים והשישים. מבין המפורסמות שבכרזות הייתה הכרזה של חברת "ארטיק", כרזת "חבל על כל טיפה", "הצנחנים קוראים לך, התנדב!" ועוד רבות. כן עיצבו השניים את הגרסה השנייה של מדליית עשור לחרות ישראל.
רוטשילד כיהן כנשיא אגודת הגרפיקאים הישראלית בשנים 1954–1969.
היה נשוי לרות ואב לשלושה בנים.
סלטיק

היסטוריה


סלטיק נוסדה ב-1888 על ידי כומר סקוטי קתולי ממוצא אירי בשם אנדרו קירנס, שנודע יותר לאורך הדורות בכינויו הדתי "האח וולפריד" (Brother Walfrid). תחת מאמנם הראשון, ווילי מלי, זכתה הקבוצה ב-30 תארים משמעותיים ב-43 שנים.
1967 הייתה השנה הטובה של סלטיק מאז ומתמיד. הם זכו בכל התחרויות בהן השתתפו: אליפות סקוטלנד, גביע סקוטלנד, גביע הליגה הסקוטי, גביע גלאזגו והפכו לקבוצה הבריטית הראשונה שזוכה בגביע אירופה. "אריות ליסבון", כפי שכונו, ניצחו את קבוצת אינטר מילאנו 2-1 במשחק הגמר בליסבון, פורטוגל.
סלטיק הגיעה לגמר גביע אירופה לאלופות 1970 אבל הפסידה 1–2 לפיינורד ההולנדית באצטדיון סן סירו, מילאנו.
ב-2003 נסעו אוהדים רבים של הקבוצה לראות אותה בגמר גביע אופ"א בספרד. סלטיק הפסידה במשחק לפורטו הפורטוגזית בהארכה, למרות שני שערים של הנריק לארסון השוודי.
ב-2004 סלטיק המשיכה לככב בגביע אופ"א והגיעה לרבע גמר הטורניר, שם הפסידה לקבוצה הספרדית, ויאריאל (3-1 בסיכום שני המשחקים).
בשנים 2007, 2008 ו-2013 העפילה הקבוצה לשמינית הגמר של ליגת האלופות. ב-22 במאי 2014 התפטר המאמן ניל לנון מתפקידו לאחר ארבע שנים מוצלחות בקבוצה, וב-6 ביוני 2014 מונה רוני דיילה לתפקיד.
מאז המשבר של גלאזגו ריינג'רס שירדה לליגה הרביעית בסוף עונת 2011-12, סלטיק שולטת בליגה הסקוטית. החל מעונת 2011-12 היא לקחה 8 אליפויות רצופות, שני גביעים ושלושה גביעי ליגה. את האליפות בעונת 2017-18 היא לקחה לאחר ניצחון 5-0 בדרבי מול גלאזגו ריינג'רס. שנה לאחר מכן זכתה באליפות השמינית ברצף, אחרי ניצחון על אברדין.
אהרן הראל (חבר הכנסת)

חייו

הראל נולד בעיר פינסק שבמזרח פולין (כיום בשטח בלארוס), לבלה ושמחה גרבוז. אחיו הם הצייר יאיר גרבוז ומנהל סינמטק תל אביב, אלון גרבוז. בשנת 1935 עלה ארצה עם הוריו שהשתקעו בשכונת בורוכוב בגבעתיים. בנעוריו היה פעיל בארגון ההגנה ובתנועת הנוער העובד. למד בתיכון קלעי, ובמהלך לימודיו היה מרכז סניף שכונת בורוכוב של התנועה, ובעקבות הפילוג בסניף השתייך לסניף מפ"ם. במלחמת העצמאות השתתף בקרבות לשחרור לוד, רמלה ואזור תל השומר.
הראל היה חבר גרעין "אייל" שהוקם כהכשרה להצטרפות לנח"ל. הוא התגייס למחזור הראשון של הנח"ל ולאחר שנת שרות בקיבוץ דפנה עלה להתיישבות בקבוץ נתיב הל"ה. כעבור זמן קצר נשלח לרכז את סניף הנוער העובד בחולון. בתום השליחות חזר לקיבוץ, ובגיל 20 נבחר לתפקיד ראש המועצה האזורית עמק האלה.
היה פעיל במטה הצעירים של סניף מפא"י בתל אביב. כשעזב את הקיבוץ הוזמן על ידי שר ההסברה, זלמן ארן, להיות הממונה על מחוז ירושלים מטעם משרדו. במסגרת תפקידו פעל בעיקר ביישובי עולים, עבר להיות מרכז תרבות במועצת פועלי באר שבע ולאחר מכן מרכז פעולות ההסתדרות באזור הנגב. עם נישואיו עבר לרמת גן, עבד כמורה ובמקביל למד לתואר בוגר בכלכלה ובסטטיסטיקה.
בשנת 1959 הצטרף לחוג הצעירים בראשות שמעון פרס ומשה דיין. הוא נבחר לתפקיד מנהל המחלקה המוניציפלית במפא"י ובעקבות הצלחתו עבר לנהל את המחלקה לאיגוד מקצועי במפלגה. לאחר מכן הפך ליו"ר האיגוד המקצועי.
בשנת 1964 פרש ממפא"י, נמנה עם גרעין מייסדי מפלגת רפ"י והקים בה מחלקה לאיגוד מקצועי. עם הקמת מפלגת העבודה בשנת 1968, נבחר להיות ראש האיגוד המקצועי בה. בשנת 1970 נבחר לוועדה המרכזת של ההסתדרות והיה יו"ר מחלקת הארגון ומועצות הפועלים.
הראל השלים את לימודי התואר השני, היה מרצה וחוקר בנושא יחסי העבודה בטכניון ופרסם מאמרים בתחום.
בשנת 1979 היה ראש מטה הבחירות המוניציפליות במפלגת העבודה, מערכת בחירות בה זכתה המפלגה בניצחון הגדול ביותר שלה. בהתמודדות של שמעון פרס מול יצחק רבין עמד בראש המטה של פרס, שנבחר כמועמד המפלגה לראשות הממשלה.
עד 1980 היה יו"ר מחלקת הארגון ומועצות הפועלים בהסתדרות והחבר הבכיר בסיעת רפ"י בהסתדרות. בשנת 1981 היה ראש מטה הבחירות של מפלגת העבודה לכנסת, אך למרות גידול של 50% במספר הקולות שקיבלה המפלגה - לא הצליח פרס להרכיב ממשלה. בין השנים 1981- 1988 כיהן הראל כחבר כנסת והיה חבר בוועדות החוץ והביטחון, החינוך והעבודה והרווחה.
בשנת 1988 קיבל את הצעת שר החינוך יצחק נבון ומונה ליו"ר רשות השידור. במקביל התמנה למנכ"ל בית ברל.
בשנת 1990 התפטר מתפקידו בבית ברל לאחר חילוקי דעות עם מועצת המנהלים על אופי הפעולה של המוסד, ובשנת 1992 סיים את תפקידו ברשות השידור.
בשנותיו האחרונות עסק בחקר ההסתדרות ותנועת העבודה.
נישא ב-1956 לנירה הראל. לזוג נולדו ארבעה ילדים: אמיר, יעל, תמי ואסף.
ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים

בתקופת הרייך השלישי ערכו סוכני המפלגה הנאצית ביזה של יצירות אמנות מבעליהן. בנוסף ליצירות אמנות הנאצים לקחו תכשיטים וחפצי כסף וזהב אחרים, ספרים עתיקים, חפצי תרבות ודת וקרמיקה.

היסטוריה

ביזת יצירות אמנות בגרמניה הנאצית התרחשה החל מעליית הנאצים לשלטון בינואר שנת 1933 ועד לסוף מלחמת העולם השנייה. בוזזים רבים היו אנשי יחידת קונסטשוץ (גרמנית: Kunstschutz, יחידות הגנת האמנות). רוב הביזה התרחשה בתקופת המלחמה עצמה. פריטים תרבותיים רבי-ערך ומשמעות נגנבו: ציורים, קרמיקה, ספרים ותשמישי קדושה יהודיים. למרות שרוב הפריטים הללו התגלו על ידי בעלות הברית מיד לאחר המלחמה, רבים עדיין חסרים, וקיים מאמץ בינלאומי לאתר אותם, במטרה להחזירם לבעליהם החוקיים. 
מרתפים ומחסנים ובהם מאות יצירות אמנות מתגלים גם 67 שנה לאחר הסתרתם.
גניבת יצירות אמנות כחלק מנישול היהודים מרכושם נתכנתה בתקופת גרמניה הנאצית בשם: "אריזציה". הנאצים התמקדו בעיקר בשני סוגים של אמנות אסורה בגרמניה הנאצית: "אמנות מנוונת", כלומר יצירות אמנות מודרנית או שנוצרה על ידי יהודים כגון הגדת וולף, ויצירות אמנות שהיו אהובות ומוערכות על ידי אדולף היטלר, שהיה צייר חובב ובעל יומרות אמנותיות, ונדחה בצעירותו על ידי האקדמיה לאמנות בווינה.
לקראת סוף המלחמה הוקמה על ידי המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית (SHAEF) יחידת "אנשי המונומנטים", שתפקידה היה לאתר יצירות גנובות ולשמר ככל האפשר מבנים ארכיטקטוניים במהלך הקרבות.
דודו ירדני

קריירה כשחקן

ירדני שירת בצבא בלהקת פיקוד המרכז. בשנת 1971 שיחק בדמותו של ג'מוס בסרט חסמבה ונערי ההפקר, שמבוסס על ספר של יגאל מוסינזון הנושא את אותו שם. באותה השנה שיחק בדמות אנס בסרט 'מלכת הכביש'. בשנת 1998 שיחק ירדני בדמותו של עוזר מאמן ספורט בקומדיית המצבים "שמש". בשנת 2004 השתתף בסרט "מדינת היהודים". בשנת 2012 הפיק את העונה העונות התשיעית והעשירית של תוכנית המציאות השירה "כוכב נולד".

קריירה כמפיק

בשנת 1995 הפיק דודו ירדני את תוכנית האירוח "שישי שואו", תוכנית שהנחה צביקה הדר וששודרה בערוץ 2, שהייתה התוכנית הראשונה שירדני הפיק. התוכנית ירדה מהמסך לאחר חמישה פרקים, במקום אחרי 45 פרקים שהיו מתוכננים מכיוון שקיבלה אחוזי רייטינג נמוכים. בשנת 1996 הפיק ירדני את תוכנית הקומדיה "הקומדי סטור". באותה השנה, הפיק ירדני את התוכנית "משדרים חשמונאים פלוס", תוכנית פרודיה על חנוכה ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 1997 יצר ירדני את התוכנית "איתי ורבותיי" ששודרה בערוץ הילדים. באותה השנה, הפיק ירדני לערוץ הילדים גם תוכנית קומדיה בשם 'פרה פרה'. בשנת 2002 הפיק ירדני את התוכנית "שחר" ל־HOT. שנתיים לאחר מכן, ב-1997 יצר את הסדרה "שמש".
בשנת 2005 הפיק דודו ירדני את התוכנית "חשיפה" לחברת yes הטלוויזיה בלוויין. בשנת 2007 הפיק את סדרת הטלוויזיה "השיר שלנו". שנה לאחר מכן, ב-2008 יצר ירדני את הסדרה "הנפילים", ואת "הפיג'מות בקפה קר-סול" שהיא ספין-אוף של הקומדיית המצבים הפיג'מות. בשנת 2009 הפיק ירדני את הסדרה דני הוליווד, ואת "המופע של דובל'ה", גם היא סדרת ספין-אוף של "הפיג'מות". בשנת 2010 הפיק ירדני את הסדרות "עושים כבוד" ו"חמש עשרה דקות". בנוסף, הוא הפיק את הסדרה "תיכון השיר שלנו", שהיא ספין-אוף של "השיר שלנו", ואת הסדרה מנדלבאום בלש פרטי, ספין-אוף נוסף של "הפיג'מות".
בשנת 2011 הפיק ירדני את התוכנית "המסע המופלא של אהרוני וגידי", בה השתתפו ישראל אהרוני וגידי גוב. בשנת 2012 הפיק ירדני את 'עניין של זמן' ואת העונות התשיעית והעשירית של התוכנית "כוכב נולד", אותה גם יצר. בשנת 2013 הפיק ירדני את תוכנית הספין-אוף של "כוכב נולד" - בית ספר למוסיקה, שמיועדת לילדים צעירים. באותה השנה הפיק גם את הסדרה אופוריה. משנת 2014 הפיק ירדני את העונה התשיעית של "הפיג'מות", את העונה החמישית של השמיניה, את העונה השנייה של סברי מרנן ואת העונה השנייה של "הכוכב הבא".
חלה באלצהיימר ונפטר בגיל 68. הותיר אחריו אישה, טמירה ירדני, ושני ילדים.
עידן הקרח (זיכיון)

מטורף נעלם

מטורף נעלם (באנגלית: Gone Nutty) הוא סרט אנימציה קצר שיצא ב-2002 כחלק ממהדורת ה-DVD לסרט הראשון בזיכיון. הסרט בוים על ידי קרלוס סלדנה. הסרט הועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר ב-2003 הסרט עוסק
בסקראט אשר אגר את בלוט האחרון בתוך גזע ענקי שמלא אגוזים אך בסופו של דבר הוא כשל

אין זמן לאגוזים

אין זמן לאגוזים (באנגלית: No Time For Nuts) הוא סרט אנימציה קצר מ-2006 שיצא כחלק ממהדורת ה-DVD לסרט השני הזיכיון. הסרט הועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר ב-2007 הסרט עוסק בסקראט אשר חוזר לעתיד הרחוק וגם בסוף אשר חזר ל-20 במאי 20,000 לספירה התקופה שבה הבלוטים נכחדו מזמן וגם באמצע בתקופה הקודמת של הסרט הראשון.

סיד שורד

סיד שורד (באנגלית: Surviving Sid) הוא סרט אנימציה קצר שיצא מ-2008 שיצא במקור עבור מהדורת ה-DVD של הורטון שומע מישהו. הסרט עוסק בסיד אשר מדריך קבוצת ילדים בקמפינג.

Scrat's Continental Crack-Up

סרט קצר שיצא ב-2012 ומציג את חייו של הסנאי סקראט, עם קטעים שנראו בסרט הרביעי, בו סקראט מחפש את האי סקראטלנטיס.

Scrat's Continental Crack-Up: Part 2

סרט ההמשך ל"Scrat's Continental Crack-Up" שיצא ב-2012 וגם הוא מבוסס על קטעים מהסרט הרביעי.

Cosmic Scrat-tastrophe

סרט זה והסרט העוקב "Scrat: Spaced Out", יצאו ב-2016 לצד הסרט החמישי בסדרה ומבוססים על מסעותיות של הסנאי סקראט בחללית, כפי שנראה בסרט.

עידן הקרח: בריחתה של הביצה

עידן הקרח: בריחתה של הביצה (באנגלית: Ice Age: The Great Egg-Scapade) הוא סרט טלוויזיוני קצר עם אנימציה ממוחשבת שהוקרן לראשונה בארצות הברית ב-2016 ועוסק בחייו של הסנאי סקראט.
בלייר האוס

תולדות הבית

בלייר האוס המקורי נבנה בשנת 1824 ומהווה דוגמה של הסגנון הארכיטקטוני הפדרלי. הוא נבנה כבית מגורים עבור ג'וזף לובל, הרופא הראשי של צבא ארצות הברית. ב-1836 רכש אותו פרנסיס פרסטון בלייר, מוציא לאור של עיתון ויועץ קרוב של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון. ב-1859 בנה בלייר עבור בתו וחתנו בית בצמוד לביתו. שני הבתים חוברו בהמשך למכלול אחד.
בשנת 1942 רכשה ממשלת ארצות הברית את הבית המאוחד על מנת שישמש כבית הארחה רשמי לאורחי הנשיא. הוא מיועד לאירוח ראשי מדינות המבקרים בארצות הברית (ואז מונף דגל מדינתם על הבית) אך משמש גם לצרכים פנימיים. כך, מספר נשיאים נבחרים של ארצות הברית ובני משפחותיהם התגוררו בבית בימים האחרונים שלפני כניסתם לתפקידם.
במשך מרבית תקופת כהונתו השנייה של הנשיא הארי טרומן (1949–1952) הוא התגורר בבניין, בשל השיפוצים הרבים שבוצעו אז בבית הלבן (למעשה נהרס תוכו של הבית הלבן ונבנה מחדש, במה שמכונה "שיקום טרומן"). אגפו המזרחי ואגפו המערבי של הבית הלבן המשיכו לפעול במהלך השיפוץ והנשיא טרומן נע מדי יום בינם לבין הבלייר האוס. ב-1 בנובמבר 1950 ניסו שני לאומנים פוארטוריקנים להתנקש בחייו של טרומן בעת שהותו במבנה. לוחית זיכרון נקבעה בבניין לזכר השוטר לזלי קופלט, שנהרג באותה התקפה.
כיום הבלייר האוס הוא מכלול של ארבעה מבנים, ששלושה מהם צורפו למבנה המקורי. שטחו הכולל מגיע ל-6,500 מטרים מרובעים, ולמעשה הוא גדול מזה של הבית הלבן. במהלך שנות השמונים נערך בו שיפוץ נרחב. המבנה האחרון שצורף אליו הוא בית טרוברידג' - מבנה ששימש כבניין משרדים ממשלתי ומצוי כעת בשיפוץ לקראת הסבתו לבית הארחה לנשיאי ארצות הברית לשעבר בעת ביקוריהם בוושינגטון (כיום הם מתארחים במבנה סמוך, הנפרד ממכלול בלייר האוס).
בשנת 1966 צורף המבנה למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים של ארצות הברית וב-1973 הוכר כאתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark).
קרל אלכסנדר, נסיך טורן וטקסיס החמישי

ביוגרפיה

קרל אלכסנדר נולד ב-22 בפברואר 1770 ברגנסבורג, לקרל אנזלם, נסיך טורן וטקסיס הרביעי ולאוגוסטה, דוכסית וירטמברג, בתם של קרל אלכסנדר, דוכס וירטמברג ושל מריה אוגוסטה, נסיכת טורן וטקסיס. הוא למד באוניברסיטאות שטרסבורג, וירצבורג, ומיינץ ולאחר מכן יצא לטייל באירופה. בשנת 1797 הוא מונה לנסיך הכתר של הנסיכות, ותפס את מקום אביו שהיה חולה בדיאט של הרייך ברגנסבורג. קרל אלכסנדר עבד גם עבור חברת הדואר הקיסרית של טורן וטקסיס, אשר איבדה חלק מהכנסותיה, בשל אובדן הדרגתי של נחלות כתוצאה מהמלחמות הנפוליאוניות.
אחרי פירוק האימפריה הרומית הקדושה, המשיכה חברת הדואר של טורן וטקסיס לשרוד כחברה פרטית. מאז 1806 הפעיל קרל אלכסנדר את חברת הדואר טורן וטקסיס בכמה ממדינות הקונפדרציה של הריין, כגון באדן, בוואריה ווירטמברג. עם זאת, בבוואריה הולאמה מערכת הדואר שנתיים מאוחר יותר. לאחר קונגרס וינה השתלט קרל אלכסנדר על שירותי הדואר ההסיאני והתורינגי, כמו גם אלה של ברית ערי הנזה, הערים ברמן, המבורג, ליבק ושפהאוזן. מ-1820 החלה החברה לשגשג שוב, ואז החל קרל אלכסנדר לרכוש כמויות גדולות של אחזקות בנדל"ן.
על פי חוקי הקונפדרציה של הריין, הוסכם בין נפוליאון בונפרטה ונסיכי הקונפדרציה של הריין, כי נסיכות טורן וטקסיס תאבד את עצמאותה, ושטחיה נמסרו בשנת 1806 למלך וירטמברג ולנסיכי הוהנצולרן-זיגמרינגן. בתמורה, בית טורן וטקסיס קיבל את המנזר הקיסרי סנט אמראם ושטחים באזור רגנסבורג. קרל אלכסנדר קיבל גם בתור ראש המשפחה של בית טורן וטקסיס, נחלות בפרוסיה, שהשתייכו קודם לכן לדוכסות ורשה. בשנים 1822/23 קנה מהרוזן קינסקי ואחרים את טירת ריכנבורג בבוהמיה.
ב-15 ביולי 1827 מת קרל אלכסנדר בארמון טקסיס בדישינגן, ובנו מקסימיליאן קרל, נסיך טורן וטקסיס השישי ירש את נחלותיו ותאריו.