google/wiki40b huggingface dataset:
פריון (חלבון)

פְּרִיוֹן (אנגלית: Prion) הוא כל חלבון, אשר עלול לגרום למחלות זיהומיות.
מקור המושג בשיבוש ראשי תיבות באנגלית של Proteinacious-infectious particle ("חלקיק חלבוני זיהומי"). את המושג טבע סטנלי פרוזינר, זוכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1997 עבור מחקריו בנושא. הענף בביולוגיה החוקר את הפריונים נקרא פריונולוגיה. זהו אחד הענפים החדשים בביולוגיה — הפריונים התגלו רק בשנת 1982. הפריון יכול להתקיים בשני מצבים תפקודיים (בעוד חלבונים רגילים יכולים להתקיים במצב אחד), מצב פעיל ומצב לא-פעיל, וכן לעבור ממצב אחד לשני בלי הוראה חיצונית. במצב הפעיל הפריון יכול להפיץ את המבנה שלו בתאים השכנים מבלי לשנות את החומר הגנטי בהם.
פריונים גורמים לסדרת מחלות ניווניות של המוח בכמה יונקים, ובכללם האדם. כל מחלות הפריונים גורמות בסופו של דבר למוות, והן חשוכות מרפא. כל מחלות הפריונים נדירות, ואלו שבאדם נדירות מאוד.
הפריונים הם חלבונים פגומים; כשהם באים במגע עם חלבונים תקינים, הם מסוגלים להפכם לפריונים - מכאן תכונת ההדבקה שלהם, אשר לפני גילויים של הפריונים יוחסה אך ורק לחיידקים, נגיפים וטפילים אחרים. הפגם בחלבונים גורם להרס תאים במוח, והמחלה מתפשטת במוח במהירות. הרס התאים גורם להופעת חללים ריקים במוח, דבר המקנה לו מראה של ספוג (אותו ניתן לזהות בנתיחה שלאחר המוות או בהדמיית תהודה מגנטית (בדיקת MRI). עובדה זו הקנתה שם כולל לכל מחלות הפריונים: TSE (קיצור באנגלית של Transmissible Spongiform Encephalopathy, "אנצפלופתיה ספוגית מידבקת"; אנצפלופתיה הוא שם כולל של כל מחלות ניוון המוח, גם כאלו שאינן נגרמות על ידי פריונים).

המחלות

פריונים גורמים לשתי מחלות ידועות בבעלי חיים: סקרייפי (Scrapie), הפוגעת בכבשים, והידועה ביותר: מחלת הפרה המשוגעת (או בשמה המדעי: ספגת המוח של הבקר). מחלות פריוניות נדירות יותר התגלו ב-85 מינים שונים של בעלי חיים.
באדם גורמים פריונים לשלוש מחלות: מחלת קרויצפלד-יעקב (מחלת "הפרה המשוגעת" בבני אדם), קורו (אשר נכחדה מהעולם) וחוסר שינה תורשתי קטלני.
באמצע שנות ה-90 חלה התפרצות של מחלת הפרה המשוגעת בממלכה המאוחדת. המחלה, אשר מסוגלת לעבור לאדם ולגרום למחלת קרויצפלד יקוב, התפשטה בקרב אוכלוסיית הפרות של הממלכה המאוחדת בשל הנוהג להאכילן בשר טחון של פרות אחרות. פרות שמוחן הכיל את הפריון, ואשר נטחנו והפכו מזון לפרות אחרות, העבירו בקלות את המחלה לפרות שניזונו ממזון זה. להתפרצות בממלכה המאוחדת היו השלכות כלכליות חמורות, ואלפי פרות הושמדו בניסיון למגר את המחלה.
כ-10% ממקרי המחלות הפריוניות באדם מועברים בתורשה. אצל אנשים אלו קיים פגם גנטי בגן המייצר חלבון מסוים, דבר הגורם לו להפוך לפריון.

"מחסום המינים"

המחלה אינה מתפתחת אצל פרות באופן נורמלי (לא ידועות מוטציות מעוררות מחלה או התפתחות ספונטנית של המחלה בפרות). המחלה בפרות החלה, ככל הנראה, כאשר הואכלו הפרות בשיירים טחונים של בשר ועצמות מכבשים חולות. אף על פי שהמחלה בכבשים ידועה ומוכרת מאות שנים בעולם, לא נמצאה עדות לכך שאדם נדבק עקב אכילת בשר כבש נגוע במחלה. "מחסום המינים" הוא שוני בין מינים שונים שמונע או מאפשר הדבקה של בעל חיים אחד מפריונים שמקורם בבעל חיים אחר: הדמיון בין הבקר לצאן אפשר את מעבר המחלה לפרות, בעוד שההבדל בין הצאן לאדם מנע את הדבקת האדם מכבשים. לעומת זאת ההבדל בין בקר לאדם לא היה מספיק על מנת להגן על האדם מפני הדבקה מבשר פרות שהיה נגוע בפריונים.
הר שכניה

הר שְׁכַנְיָה הוא הר במערב בגליל התחתון. שיא גובהו הוא 456 מטרים מעל פני הים ביישוב קורנית. ההר נמצא בחלקו המערבי של רכס הרי יטבת - רכס שאורכו כ-14 ק"מ החוצה את הגליל התחתון. על ההר שוכנים היישובים מנוף, שכניה וקורנית, שבתחום המועצה האזורית משגב (גוש שגב). כמו כן, על ההר נמצא בית ספר יסודי לישובי האזור השייכים למועצה האזורית משגב אשר בו לומדים מעל 500 תלמידים.

מקור השם

ההר, כמו גם היישוב הסמוך שכניה ונחל שכניה היוצא ממנו, קרוי על שם משמר הכהונה שְׁכַנְיָה (המשמר העשירי מתוך 24), אשר ישב לפי המקורות בעיר המקראית והתלמודית כָּבוּל, המזוהה עם הכפר הסמוך כאבול, כפר ערבי גדול הנמצא במורדות ההר.

שמורת הטבע הנמצאת על ההר

בהר שמורת טבע שגודלה 3,360 דונם, המכוסה בחורש ים תיכוני. בהר נמצאת מערה קארסטית, הקרויה מערת שכניה, המשמשת למשכן עטלפים נדירים וניתנת לכניסה רק בחודשי הקיץ והסתיו. ההר הוכרז כשמורה בשל הימצאותו של הצמח הנדיר רצועית הגליל ממשפחת הסחלביים במקום. במערת שכניה נתגלו בשנת 1990 עצמותיו של איש קק"ל ישראל בן זאב, אשר נרצח באוגוסט 1938 בידי בדואים מקומיים.

טיילת הר שכניה

בנוסף, על ההר נמצאת גם טיילת אשר אורכה הוא 800 מ' . הטיילת מתחילה בכניסה ליישוב שכניה ומסתיימת בכניסה ליישוב מנוף, כשלצידה שבילי הליכה, ליד שבילי ההליכה ישנם עצים ושיחים אשר נלקחו ממקומות אשר נשקפה סכנה לקיומם. על הטיילת ישנה אנדרטה לזכר ישראל בן זאב, איש קק"ל אשר נרצח באוגוסט 1938 ומצפור לזכרו של שמעון רביד. מהטיילת אפשר לראות את נופי הגליל המערבי, הר עצמון, את הרי נצרת ואת מפרץ חיפה. ביום בו יש ראות טובה ניתן לראות גם את רמת הגולן ואת ראש הנקרה. מהטיילת יוצא מסלול רגלי מעגלי העובר בתוך הרכס בחורש טבעי רב.
יצחק ארנסט נבנצל

ביוגרפיה

נבנצל נולד ב-1907 בפרנקפורט שבגרמניה לביילה ועקיבא יהודה הלוי נבנצל. ב-1929 קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת פרנקפורט והיה בה למרצה בתחום המשפט האזרחי. בשנת 1930 שימש גם כפרופסור למשפטים באוניברסיטאות ברלין ופרייבורג.
היה פעיל בארגון האקדמאים הציונים וראש תנועת הנוער החרדית "עזרא" בגרמניה.
עלה לארץ ישראל עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933. מ-1933 עד שנת 1946 שימש כיועץ המשפטי של בנק יפת.
בשנת 1947 החל לכהן כיו"ר מועצת המנהלית של חברת הולנדר ושות' שמרכזה בסטוקהולם, כיהן במשרה זו עד מינויו לתפקיד מבקר המדינה. 
בשנת 1948 במהלך מלחמת העצמאות שירת כקצין במטה הכללי של צה"ל. 
בשנים 1961-1948 כיהן כמנהל החברה הכלכלית לירושלים. 
בשנים 1961-1954 היה יושב ראש בנק הדואר.
ב-1957 החל לעמוד בראש המועצה המייעצת של בנק ישראל.
בדצמבר 1961 התמנה למבקר המדינה, ולאחר מכן, ב-1971, קיבל גם את תפקיד נציב תלונות הציבור. נבנצל כיהן בתפקיד מבקר המדינה עד דצמבר 1981. 
בשנת 1965 מונה להיות יושב הראש ה-6 של INTOSAI, הארגון הבין לאומי של מוסדות ביקורת עליונים, במסגרת הקונגרס הראשון של ארגון זה שהתקיים בירושלים. כיהן בתפקיד זה עד שנת 1968.
לאחר סיום תפקידו כמבקר המדינה מונה כנשיא מכון לב במקום מייסד המכון זאב לב, שפרש לגמלאות.
לאחר מלחמת ששת הימים עבר להתגורר בשכונת בתי מחסה בעיר העתיקה בירושלים.
כיהן במספר וועדות חקירה ממלכתיות בין היתר היה חבר "ועדת אגרנט", ועדת החקירה הממלכתית לחקר נסיבות פריצתה של מלחמת יום הכיפורים.
היה ראש הוועדה לתחיקה פיננסית מטעם האגודה למדעי המדינה, יושב ראש הוועד הישראלי של ההסתדרות המדיצינית הדסה ונשיא לשכת ירושלים (מסדר בני ברית). נוסף על כך היה חבר ועד הנאמנים של בצלאל, חבר מועצת ההגבלים העסקיים וחבר מועצת הנפט.
בנוסף שימש כנשיא כבוד של לשכת המסחר ישראל-שוודיה.
היה נשוי להלדה לבית הולנדר. ילדיו הם הרב אביגדור נבנצל, רב הרובע היהודי; פרופ' ישעיהו נבנצל, פיזיקאי; עו"ד פליאה אלבק, שהייתה מנהלת המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה; ושולמית לוין, ציירת.
בשנת 1982, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
נפטר בשנת תשנ"ג, ונקבר בבית הקברות סנהדריה.
כוח הסלעים

מאפיינים

הכוח נתגלה ב-1802 על ידי החוקר פרנסואה דאודין (François Marie Daudin‏; 1776 – 1803), ונחשב לתת-מין של כוח הסוואנה, אך הפך למין נפרד עקב הבדלים מורפולוגיים.
כוח זה הוא הכוח הכבד ביותר ביבשת אפריקה, והשני באורכו לאחר כוח הנילוס. הוא מגיע לאורך 0.85–1.5 מטרים והזנב מגיע לאותו אורך כמו הגוף. הוא מגיע למשקל 6–8 ק"ג בזכרים ו-3.2–5 ק"ג בנקבות. נתפסו אף פרטים באורך של 2 מטרים ומשקל של 17 ק"ג. צורת ראשו מעוגלת יותר מקרוביו, והוא בעל לסת ענקית עם שיניים חדות ומעוקלות ובה לשון מפוצלת גדולה המרחרחת את האוויר. הרגליים והצוואר קצרים והזנב ארוך. צבע הקשקשים הוא אפור-חום עם פסים צהובים על הגב. כוח זה גם ידוע כטפסן טוב על סלעים ומכאן שמו, אף שהוא אינו חי באזורים הרריים.
כוח זה הוא טורף פעיל החי בערבות אפריקה, סוואנות וביצות, אך לא במדבריות או יערות סבוכים. הוא מצוי ממזרח, מערב ומרכז אפריקה עד לקצה דרום אפריקה. הוא פעיל יום וניזון מכל יצור קטן יותר שהוא תופס כולל לטאות קטנות, נחשים, כולל נחשים ארסיים ונחשי חנק קטנים, יונקים ועופות קטנים ואף דגים. הוא אוכל גם נבלות ואינו בוחל בקניבליזם.
אמינה וואדוד

אמינה וואדוד (Amina Wadud; נולדה ב-25 בספטמבר 1952) היא חוקרת אמריקאית בתחומי מגדר והאסלאם, העוסקת בין השאר בפרשנות ביקורתית של הקוראן. פעילה כפמיניסטית מוסלמית, וידועה בכך שהייתה האישה הראשונה שהנחתה תפילת יום שישי מעורבת של גברים ונשים מוסלמים ב-2005; היא ספגה בשל כך ביקורת מצד גורמים איסלאמים, ומאז עוררה דיון ציבורי באשר לשינוי שהיא דורשת לבצע בשריעה כך שגם נשים יוכלו לתפקד כאימאם.

ביוגרפיה

נולדה בשם מרי טיסליי במרילנד, לאב מתודיסטי ואם מוסלמית ממוצא ערבי ואפריקאי. ב-1972, כסטודנטית, קיבלה על עצמה את חוקי האסלאם והצהירה את השהאדה, עוד בטרם ידעה על מוצאה המוסלמי של אמה. ב-1974 שינתה את שמה לאמינה וואדוד. ב-1975 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה. בהמשך קיבלה תואר שני בלימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת מישיגן, וב-1988 סיימה דוקטורט בערבית ולימודי אסלאם באותה אוניברסיטה. במקביל השתלמה בלימודים מתקדמים בערבית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר שבמצרים, לימודי קוראן באוניברסיטת קהיר, ולימודי פילוסופיה באקדמיה המוסלמית אל-אזהר. 
בשנים 1989-1992 עסקה במחקר באוניברסיטה האיסלמית הבינלאומית במלזיה. בתקופה זו פרסמה את עבודתה "Qur'an and Woman: Rereading the Sacred Text from a Woman's Perspective", שהוחרם במדינות איחוד האמירויות הערביות. כן הייתה ממייסדי הארגון המלזי "אחיות באסלאם". ב-1992 קיבלה דרגת פרופסור מאוניברסיטת Commonwealth בריצ'מונד, וירג'יניה. היא לימדה שם עד פרישתה ב-2008, אז החלה לעבוד כמרצה אורחת באוניברסיטת Gadjah Mada באינדונזיה. 
לאורך השנים הייתה פעילה בתחום הפמיניזם האיסלאמי, והרצתה על כך במקומות רבים בעולם. ב-1994 נשאה ח'טבה (דרשה בתפילת יום השישי) במסגד בקייפטאון, דרום אפריקה, דבר שעורר התנגדות רבה בקרב חוגים איסלאמיים שונים, שאף ניסו להדיח אותה ממשרתה כפרופסור באוניברסיטה בווירג'יניה. ב-2005 הייתה לאישה הראשונה שכיהנה כאימאם בתפילת יום השישי, אותה נאלצה לארגן בכנסייה במנהטן לאחר שהמסגדים באזור סירבו לאפשר לה לנהל את התפילה אצלם. המעשה זכה לפרסום רב בתקשורת ועורר תגובות נסערות.
ב-2007 זכתה על פועלה בפרס הדמוקרטיה הדני.
וואדוד היא גרושה ואם לחמישה ילדים.
קמפלה

מקור השם

הבריטים שהגיעו לאזור ממלכת בוגנדה קראו למקום שעליו בנויה העיר "גבעות האימפלה", בשל היותו ביתם של מספר מינים של אנטילופות, ובפרט אימפלה. טרם הגעת הבריטים המקום שימש שמורת ציד של הקבקה של בוגנדה. שם זה תורגם לשפה המקומית, לוגנדה, לשם "אָקָסוֹזִי קֵאֶמפָּלָה", כאשר התחילית "קֵ-" משמעה "של". מכאן נטבע שם היישוב שקם על גבעות האימפלה "קַמְפָּלָה" – של האימפלה.

היסטוריה

העיר קמפלה צמחה מתוך שמורת הציד שקבע מוטסה הראשון, הקבקה של בוגנדה, על שבע הגבעות שכיום בתחומה. העיר הפכה לבירתה של הממלכה עם בנייתם של קברי מלכי בוגנדה בקסובי וארמון לובירי בשנות ה-80 של המאה ה-19. בשנת 1890 בנה פרדריק לוגרד מבצר על גבעת מֶנגוֹ עבור חברת מזרח אפריקה הבריטית במטרה להבטיח את ההשפעה הבריטית בממלכת בוגנדה. תחת השלטון הבריטי, במסגרת הפרוטקטורט של אוגנדה, הועברה הבירה של אוגנדה לאנטבה, אולם קמפלה נשארה המרכז הכלכלי והתעשייתי. קמפלה שבה להיות בירת אוגנדה לקראת קבלת העצמאות של המדינה ב-1962.
העיר ניזוקה קשות במלחמת אוגנדה-טנזניה שהתחוללה במשך כחצי שנה בשנת 1978. בנוסף, נחרבו חלקים במהפכה שהדיחה את אידי אמין מהשלטון בשנת 1979. 
בשנת 2001 הורחבו גבולותיה של העיר במידה רבה, וסופח פורט בל לשטחה המוניציפלי. הפרוורים המזרחיים והצפון-מזרחיים אוחדו וסופחו לעיר קירה, והיא כיום השנייה בגודלה באוגנדה. אוכלוסייתה מונה כ-180,000 נפש.

כלכלה

קמפלה היא מקום מושבם של הבנק לפיתוח מזרח אפריקה, אוניברסיטת מקררה וחברת התעופה אייר אוגנדה. העיר מהווה מרכז לסחר בינלאומי וחברות בינלאומיות רבות מיקמו את המשרדים שלהם במרכזי העיר הרבים. בעיר, רחובות שלמים אשר בהם מופעלים אזורי סחר ייחודיים, לדוגמה רחוב ההדפסות והניירת, רחוב למכירת מוצרי אלקטרוניקה (גם יד שנייה), רחוב לתחום המחשבים והמדפסות, רחוב למכירת בדים, שווקים ייעודיים (ירקות בלבד, בגדים בלבד, כלי בית ובמיוחד בגדים מיד שנייה.
תעשיית קמפלה כוללת ייצור רהיטים וחלקי מכונות. התוצרת החקלאית כוללת קפה, כותנה, תה וסוכר.

תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי נמצא באנטבה, כ-35 ק"מ מהעיר. נמל ימי בשם פורט בל נמצא על שפת אגם ויקטוריה במרחק של 10 ק"מ.
פנקס רשימות

תכונות

Notepad פועלת כתוכנה דלת אמצעים מסוג עורך טקסט, המאפשרת למשתמש לכתוב ולערוך קובצי טקסט. התוכנה מאפשרת לכתוב בשפות הנכתבות מימין-לשמאל ושפות הנכתבות משמאל-לימין; לשם כך, ניתן לשנות את כיוון הכתיבה על ידי לחיצה על המקש הימני שבעכבר וסימון\הורדת הסימון שעל  הפרמטר "כיוון קריאה מימין לשמאל".
סוג הגופן שבשימוש בתוכנה שונה במשך מספר גרסאות: עד להשקת מערכת ההפעלה Windows 95, הגופן היחידי שניתן היה להשתמש היה Fixedsys. מהשקת Windows 2000 ועד הגרסה הנוכחית של התוכנה, ניתן לשנות את הגופן תחת הלשונית "עיצוב". במערכת ההפעלה Windows 8, שאליה צורפה Notepad בגרסתה העדכנית ביותר, גופן ברירת המחדל הוא Consolas. 
גם בגודל הקובץ הייתה התוכנה מוגבלת: עד לשחרור מערכת ההפעלה Windows 2000, גודל הקובץ הגדול ביותר שיכל להיכתב היה 64KB. האפשרות לקיצור מקשים גם נוספה עם שחרור Windows 2000, ואיתה ניתן לכתוב קובץ חדש (Ctrl + N), לפתוח קובץ (Ctrl + O), לשמור קובץ (Ctrl + S), הדפסה (Ctrl + P) ועוד רבים.
Notepad מאפשרת לשמור את קובץ הטקסט בקידודים Unicode, ANSI, UTF-8, או Unicode Big Endian.

סיומות

כברירת מחדל סיומת הקובץ אשר תגרום לקובץ להיפתח באמצעות פנקס רשימות היא txt, ניתן לערוך כל קובץ למעשה על ידי שינוי סיומתו ל-txt. ניתן לשמור קובצי טקסט גם בסיומות html. (שתהפוך את הטקסט לקוד HTML), הסיומת css. (שתהפוך את הטקסט לקוד CSS) וכך הלאה.
טייסת 341 (חיל האוויר המלכותי)

טייסת 341 (באנגלית: No. 341 Squadron, בצרפתית: Groupe de Chasse n° 3/2), או טייסת אלזס, הייתה טייסת מטוסי קרב של חיל האוויר המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה, אשר אוישה על ידי טייסים צרפתים.

תולדות הטייסת

הטייסת הוקמה ב-15 בינואר 1943 בבסיס חיל האוויר המלכותי טרנהאוס (Turnhouse) שבבריטניה (כיום זהו שדה התעופה של העיר אדינבורו). היא אוישה באנשי צוות אוויר מכוחות האוויר של צרפת החופשית, ובמיוחד בטייסים צרפתים ששירתו לפני כן בזירת צפון אפריקה בצדן של טייסות קרב בריטיות. פייר קלוסטרמן, לימים אחד מאלופי הטיס של צרפת במלחמת העולם השנייה, היה אחד הטייסים הראשונים שהוצבו לטייסת, בתחילת שירותו בחיל האוויר המלכותי.
הטייסת צוידה ב-12 מטוסי ספיטפייר מדגם V-B, אשר אורגנו בשני גפים – גף "מילוז" (Mulhouse) וגף "שטרסבורג" (Strasbourg) - על שמן של שתי ערים בחבל אלזס (Alsace) שבצרפת. אותיות הטייסת שצוירו על גבי מטוסיה היו NL. המוטו של הטייסת היה "רעות" (Friendship).
ב-21 במרץ 1943 הועברה הטייסת לבסיס חיל האוויר ביגין היל (Biggin Hill) שבדרום לונדון, אשר קצר תהילה בימי הקרב על בריטניה. לרגל המעבר הוחלפו מטוסיה למטוסי ספיטפייר חדישים יותר מדגם IX. מבסיס זה החלה הטייסת להשתתף בפשיטות חיל האוויר המלכותי מעל צרפת הכבושה. ב-11 באוקטובר 1943 עברה הטייסת לבסיס בקורנוול על מנת להשתתף בפעולות אוויריות מעל חבל ברטאן בצרפת. ב-14 באפריל 1944, לקראת פלישת בעלות הברית לצרפת, עברה לבסיס חיל האוויר מרסטון (Merston) שבדרום מזרח אנגליה, כחלק מחיל האוויר הטקטי השני (2nd Tactical Air Force) הבריטי. בהמשך פעלה מבסיס חיל האוויר הסמוך טנגמר (Tangmere).
לאחר שהשתתפה בחיפוי על פעולות הפלישה לצרפת עברה הטייסת ב-19 באוגוסט 1944 לאחד משדות התעופה הקדמיים שהוקמו בצרפת – שדה התעופה B8 שהיה סמוך לעיר באייה (Bayeux) שבנורמנדי. בספטמבר עברה הטייסת לבלגיה והשתתפה מאז ועד סוף המלחמה (למעט חודש מנוחה בסקוטלנד בפברואר 1945) בסיורים בשמי גרמניה, שבהם הושם דגש על תקיפת מתקני תקשורת.
ב-27 בנובמבר 1945 מסרה הטייסת את מטוסיה ולמחרת חדלה להשתייך לחיל האוויר המלכותי הבריטי ועברה לפיקודו של חיל האוויר הצרפתי.
הטייסת צברה יותר מ-9,000 שעות טיסה וביצעה למעלה מ-4,500 גיחות, כולל 655 גיחות של הפצצת-צלילה. היא הפילה 51 מטוסי אויב (ועוד 16 הפלות-בספק), הטביעה 27 כלי שיט והשמידה על הקרקע למעלה מ-550 כלי רכב. עשרים ואחד מטייסי הטייסת נהרגו.
עיטור מסדר השחרור (Ordre de la Libération) הצרפתי הוענק לטייסת ב-28 במאי 1945.
דויד לוייתן

ביוגרפיה

דויד לוייתן נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר. 

לאחר שירותו הצבאי אותו החל בשייטת 13 וסיים בחיל המודיעין, החל את לימודיו במכון אבני לאמנות.
בתקופת לימודיו ב"אבני" נוצר קשר בינו לצייר יחזקאל שטרייכמן, דויד אף החל ללמד ציור במכון אבני ובו בזמן שימש כאסיסטנט של שטרייכמן.
בשנים 1977–1979 זנח דויד את הציור לטובת אובייקטים תלת מיימדיים, בהם ניסה כוחו בהשוואת המחזוריות בטבע למחזור החודשי של האשה.
בשנת 1979 עבר הצייר לאמסטרדם, שם הושפע עמוקות מיצירתו של אלבר קאמי, "הנפילה" לה גם הקדיש את תערוכתו הראשונה באמסטרדם.

את חמש שנותיו הראשונות שם חווה בציוריו את עיקרון "האמן המיוסר" המצר את סבלו של המין האנושי. עם זאת, נופי השלג הלבן במרחבים ה"אינסופיים" של צפון הולנד, השרישו בו את קדושת הנצח, "הלבן הטהור המסמל את הנצחי", לדבריו, אשר כל כך השפיע עליו, והחל לחדור אט אט לעבודתו רק בדיעבד, לאחר שנים.
מתוך געגועיו לנוף הים תיכוני, נהג לבלות כשבועיים מדי שנה, ביוון, בכל פעם על אי אחר, כשהוא שוכר חמור ומעמיס עליו את ציודו.
בשנת 1985 עבר דויד קורס אינטנסיבי בהנחיית קבוצות, דבר שהוציאו מ"תקופת האמן המיוסר" וגרם לשינוי מהותי בעבודתו, אך הצבעים העזים בציוריו המשיכו לייצג את צבעיו העזים של הנוף הים תיכוני. 
בשנים 1987–1989 הנחה דויד סדנאות העצמה : "אינטואיציה – אהבה – יצירתיות" ובמקביל לימד באופן פרטי ועזר בהתנדבות בהכנת תיקי עבודות לאמנים צעירים להגשה לבתי ספר לאמנות.
בשנת 1992 קיבל דויד אזרחות הולנדית על תקן "Naturalization", ובמקביל החל לעבוד גם בפריז, את השנתיים הבאות נהג לבלות ולעבוד לסירוגין בפריז ובאמסטרדם מדי שבועיים.
בקיץ 1994 חזר דויד לישראל, כשהוא עדיין שומר על הסטודיו באמסטרדם לצורכי עבודתו, וב-1998 ויתר עליו ונשאר באופן מוחלט בישראל.
מאז שובו לישראל, חילחל הצבע הלבן אל בדיו, ולאחר זמן מה נהיה דומיננטי פחות או יותר. דויד חש משיכה עזה לצבע הלבן, לעיתים פורצים מתוכו צבעים עזים, צבעי אדמה ואש, ולעיתים מכסים אותם האוויר והמים באופן חלקי.

אלמנות מלחמה

מוטיב חוזר בעבודתו הוא התמיהה וחקירת שאלת החיים והמוות, ומתוך כך הוא מרבה לצייר דמויות של נשים זקנות, כאשר הוא שם דגש מיוחד על הבעות הפנים, ונוהג בדרך כלל לטשטש ולהעניק תחושה ערפילית לדמויות, כדי לנסות להגיע למקום רוחני עמוק ככל האפשר, להשרות אווירה של נצח המחבר את האנרגיה האנושית לאנרגיית היקום. כמחפש את נקודת המתח שבין ההבשלה לקמילה, ואת נקודת המתח שבה האדם כבר מודע לערוב ימיו ומותו הקרב, ומנסה בכל מאודו להיאחז עוד קצת בקרקע ובאוויר של העולם הזה.

תהליך הציור

כאשר הוא מתחיל ציור, לעולם אין הוא יודע כיצד הציור ייראה בסופו של דבר, וגם אין הוא יודע בכלל אם יהיה זה ציור מופשט, או שתגיח דמות כלשהי מתוך הבד. זוהי הרפתקה רבת אושר לדבריו. בניגוד לכך, לעיתים הוא עובד על נושא מסוים, למשל הנושא "אלמנות מלחמה" הקרוב כל כך ללבו, ואז הוא יודע מראש שתהיינה דמויות נשיות על הבד, אך גם כאן, אין הוא יודע כיצד הן תופענה, באיזו תנוחה והבעה, באיזה סדר, והקומפוזיציה משתנה לעיתים תכופות שוב ושוב תוך כדי עבודה.
עבודתו של לוייתן היא אותנטית לחלוטין, הוא לעולם אינו מנסה להביא את עבודתו להיות שלובה באופנה שלטת חולפת כלשהי.

שירה

דויד גם נוהג לכתוב שירה, כאשר שירתו היא למעשה מעין "פלירטוט" עם ציוריו, וממחישה באופן מעמיק אך מתומצת למדי, את תחושותיו וכל אשר עובר עליו רגשית ואינטלקטואלית בזמן העבודה ולאחר שסיים ציור. שירתו היא סוג של "יומן חיים", כאשר היא מתעדת את עבודתו כצייר, ובכלל את חייו על תהפוכותיהם.
.
ירון הרמן

חייו

הרמן נולד בתל אביב. הוא שיחק כדורסל בתיכון והיה רכז ראשון בנבחרת הקדטים של ישראל. בעקבות פציעה נאלץ להפסיק לשחק בגיל 16 והפנה את מרצו ללימודי פסנתר. הוא למד אצל המורה עופר ברייר. בגיל 19 טס לבוסטון, שם תכנן ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה או בקונסרבטוריון של ניו אינגלנד. אולם בסוף החליט לחזור לישראל. הטיסה לישראל עצרה בפריז, והוא יצא לנגן במועדון ג'אז בליל העצירה, שם פגש נגנים שהציעו לו להישאר בעיר. מאז הוא גר בפריז ומקליט שם את אלבומיו. בגיל 21 יצא אלבומו הראשון, Takes 2 to Know 1, בשיתוף עם סילביאן גויו. 
בשנת 2002 הוא זכה בתחרות Trophées du Sunside בתחנת "רדיו צרפת". בשנת 2008 זכה  בפרס "המנצחים בג'אז" (VICTOIRES DU JAZZ) בצרפת. הרמן הופיע מספר פעמים בישראל, והוא מציג עיבודים של שירים ישראלים ותיקים בסגנון ג'אז.
סוביניון בלאן

סוביניון בלאן (Sauvignon Blanc) הוא זן ענבים לבן שמקורו באזור בורדו שבצרפת. הסוביניון בלאן, ביחד עם זן הענבים האדום קברנה פרנק הוא ההורה הגנטי של הזן הנפוץ קברנה סוביניון.
הזן משמש לרוב להפקת יין לבן יבש, אולם הוא מהווה מרכיב חשוב גם ביינות קינוח כגון אלו המיוצרים בסוטרן. היינות המפורסמים ביותר מזן זה מגיעים מצרפת (בעיקר מבורדו ומעמק הלואר), ומניו זילנד - אולם הוא נפוץ באזורי יין רבים אחרים, בהם דרום אמריקה, ארצות הברית, אוסטרליה וישראל.
יינות סוביניון בלאן לרוב יתאפיינו בחומציות ובגוף קל. חלקם בעלי מאפיינים טרופיים בולטים בעוד אחרים מציגים אופי יותר עשבוני ומינרלי. ייננים בצרפת מעדיפים לרוב להתסיס את התירוש בטמפרטורות גבוהות יחסית (18-16 מעלות צלזיוס) שמניבות יינות בעלי אופי מינרלי יותר, בעוד ייננים בניו זילנד מעדיפים לרוב תסיסה בטמפרטורות מעט נמוכות יותר, המניבות יינות בעלי אופי פירותי וטרופי. בישראל בה חלק גדול מהיינות מיוצרים בסגנון העולם החדש - גם יינות הסוביניון בלאן הם בעלי אופי טרופי רענן.
לירית בלבן

ביוגרפיה

לירית בלבן נולדה בקריית טבעון לעודד בלבן, כאחותו של המוזיקאי והאנימטור עילי בלבן. בצבא שירתה בלבן בגרעין נח"ל אמנויות. לאחר השירות הצבאי התקבלה ללימודי משחק ב"סטודיו למשחק ניסן נתיב" בירושלים. היא סיימה ללמוד בגיל 24, והחלה לשחק בחוג דרמה ובהצגות בתיאטרון עכו.
פריצת הדרך הראשונה שלה הייתה בערב "פגע וברח תיאטרון" בצוותא. היא ביצעה מונולוג של חנוך לוין. לאחר מכן שיחקה בהצגות "בנות" ו"מקושקשת". בשנת 1994 השתתפה בסרט הקצר "בידיים טובות", פרויקט הגמר של הבמאי עודד דוידוף בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. בשנת 2001 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "שחר" ובסרט הקולנוע "שחקנית ספסל" שזכה בפרס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. בהמשך הופיעה בסדרה הקומית "קומי קומי" ובסרט "אהבה קולומביאנית".
בשנת 2003, שיחקה בסרט "סימה וקנין מכשפה" בבימוי של דרור שאול ובתפקיד אורח בסיטקום "החיים זה לא הכל", כיועצת ההנקה, בלהה גורלי.
בשנת 2004 השתתפה בצוות השחקנים של הסדרה משפחת קמיצ'לי, ששודרה בערוץ 2. הסדרה, שהתבססה על פורמט בריטי בשם "משפחת קומאר" ירדה מן המרקע לאחר שישה פרקים.
השתתפה בארבע העונות בסדרת הפשע "הבורר" בתפקיד נעמי כפית, בתו של ברוך אסולין (משה איבגי). לאחר התפקיד ב"הבורר" הופיעה בסדרה "בלי גרביים" בערוץ לוגי. בהמשך, קיבלה תפקיד בטלנובלה "בובות".
בשנת 2009 השתתפה בדרמה "חצויה", בשנת 2011 בלבן התחילה לשחק בסדרה "כאן גרים בכיף" שמשודרת בערוץ 10 בתפקיד הפסיכולוגית בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה. בשנת 2012 שיחקה תפקיד אורח בסדרה נשואים פלוס בתפקיד חברה של מלי.
בשנת 2013 החלה לשחק באותו הערוץ בסדרה הקומית "חברות", בתפקיד פזית, אחד מארבעה תפקידים ראשיים.
ב-2014 הצטרפה לצוות הסדרה "גאליס" בתפקיד מילי נגב, מנכ"לית חברת פארמה פרופיט ושרת הבריאות.
ב-2015 שבה לשחק את פזית בסדרה הקומית "חברות" בעונתה השנייה של חברות וב-2017 בעונתה השלישית. כמו כן גילמה את גבריאלה בושמיץ בסדרה "שוסטר ושוסטר".
ב-2016 החלה לשחק בתור כרמלה בסדרה "נעלמים", סדרת מסתורין לנוער של HOT בערוץ טין ניק שם משחקת בתפקיד מנהלת בית ספר תיכון באשמורת.
ב-2019 השתתפה בסדרה "תיק נעדר" ובסרט "בשם הבת".

חיים פרטיים

בן זוגה של בלבן הוא יואב סיני, ארט דיירקטור, ולהם שני בנים. מתגוררת ביפו. אביה, עודד בלבן הוא פרופסור מן המניין לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה.
מילאן קוצ'אן

מילאן קוצ'אן (בסלובנית: Milan Kučan) הוא מדינאי ופוליטיקאי שהיה נשיאה הראשון של סלובניה.
מילאן קוצ'אן למד משפטים באוניברסיטת ליובליאנה. הוא הפך להיות מעורב בארגונים פוליטיים קומוניסטים. בשנת 1968 הפך לנשיא הסלובני של אגודת הנוער. בשנת 1978 הוא היה דובר האספה הלאומית ובשנת 1982 הוא היה נציג הקומוניסטים הסלובנים בליגה הקומוניסטית של הוועד המרכזי של יוגוסלביה בבלגרד.
בשנת 1986 הוא הפך למנהיג ליגת הקומוניסטים של סלובניה. באותן שנים התחוללה בסלובניה שאיפה לליברליזם ודמוקרטיה בניגוד לשאר מדינות יוגוסלביה שבהן השלטון הקומוניסטי היה יציב וחזק. בעקבות רצון העם הסלובני לשינוי, עזה קוצ'אן את מפלגת הקונגרס וכתוצאה מכך הביא לקריסתה של ליגת הקומוניסטים של יוגוסלביה.
בשנת 1991 כאשר סלובניה הכריזה על עצמאותה, הוא נבחר לנשיאה הראשון. הוא נבחר לכהונה נוספת ב-1997 וסיים את תפקידו בשנת 2002. החליף אותו יאנז דרנובשק.
תרעומת

במשפט העברי, תרעומת הוא מונח בו משתמשים חז"ל בכמה מקומות לתאר את ההשלכות המשפטיות של פעולה שאינה גורמת נזק ממוני אך גורמת לעוגמת נפש. ההשלכות המשפטיות של דין זה אינן ברורות, חז"ל אינם טורחים לפרש את המשמעות המשפטית של המונח תרעומת, אך מצד שני הם טורחים לברר באילו מקרים חל דין זה. רבי ישראל מסלנט מפרש שמשמעות המונח תרעומת הוא שישנה חובת פיוס של הפוגע על המתרעם, בעל הדרכי חושן פוסק להלכה שלמתרעם מותר להוציא דיבה על הפוגע.  
במשנה נאמר: "השוכר את האומנין והטעו זה את זה אין להם זה על זה אלא תרעומות". כלומר, במקרה זה, התרעמות חלה כאשר בעל הבית או הפועלים מבצעים הפרת אמון ומבטלים את ההסכם ביניהם.   
בתלמוד מוסבר כי מהמילים "והטעו זה את זה" מופנות כלפי שני פועלים המטעים זה את זה, כלומר - שליח של בעל הבית המטעה את הפועלים. 
הגמרא מציעה ארבע אפשרויות מהו המקרה המדובר: 
אפשרות ראשונה: בעל הבית מבקש מהשליח לשכור פועלים בשלושה זוזים והשליח אומר לפועלים שבעל הבית רוצה לשכור אותם בארבעה זוזים, הפועלים מתרעמים כי הם חשבו שהם מקבלים ארבעה זוזים אך לבסוף הם קיבלו שלושה, הם יכולים לטעון שאילו ידעו שבעל הבית משלם שלושה הם היו טורחים ומוצאים עבודה ששכרה ארבעה זוזים.
אפשרות שנייה: לפועלים יש שדה משלהם והם טוענים שאילו היו יודעים שבעל הבית משלם רק שלושה זוזים הם היו מעדיפים לעבוד בשדה שלהם. 
אפשרות שלישית: מכיוון שהפועלים חשבו שהם מקבלים ארבעה זוזים הם עבדו עבודה ששווה ארבעה זוזים, הם מתרעמים כי אילו ידעו שבעל הבית משלם שלושה, הם לא היו עובדים עבודה באיכות של ארבעה זוזים. 
אפשרות רביעית: מדובר במקרה שבעל הבית ביקש מן השליח לשכור פועלים בארבעה זוזים, והשליח שכר פועלים בשלושה זוזים, לכאורה לפועלים לא אמורה להיות תרעומת, מכיוון שהם הסכימו לקבל שלושה זוזים, אך בכל זאת הגמרא מצטטת את הפסוק "אַל תִּמְנַע טוֹב מִבְּעָלָיו". כלומר למרות שהם הסכימו לקבל שלושה זוזים, מגיע להם לקבל את הזוז הרביעי.