google/wiki40b huggingface dataset:
עלי אופקי

ביוגרפיה

בובובסקי נולד בבובובה שבפולין, אשר באותה תקופה הייתה חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי. הוא גדל במשפחה פרוטסטנטית ומאוחר יותר החל בקריירה של מוזיקאי כנסייה. בשנת 1633 נפל בשבי קרימאים טטרים תוך כדי אחת מפשיטותיהם התכופות לאורך הגבול.
מכיוון שהייתה לו השכלה מוזיקלית, נמכר בובובסקי לחצר הסולטאן מורט הרביעי (מאוחר יותר שירת תחת איברהים הראשון ומהמט הרביעי), שם המיר את דתו לאסלאם, קיבל את השם "עלי אופקי" (علي افقي), ושירת כמתרגם, אוצר ומוזיקאי בהרמון הסולטאן. לצד פולנית וטורקית, שלט אופקי ב-16 שפות נוספות, בהן: ערבית, צרפתית, גרמנית, יוונית, עברית, איטלקית ולטינית.
בשנת 1657 לערך זכה אופקי בחירותו במהלך מסע למצרים. לאחר מכן שהה במצרים תקופה מסוימת. ייתכן כי גם עלה לרגל למכה. לאחר שיצא לחופשי, הפך אופקי לאחד המתרגמים החשובים ביותר באימפריה העות'מאנית.

תרגום התנ"ך

אופקי, נוצרי שהמיר את דתו לאסלאם, התעניין מאוד בנושאים דתיים. בניסיון להביא להבנה הדדית בין הדתות הוא תרגם את הדוקטרינה האנגליקנית לטורקית עות'מאנית וכתב הסבר על האסלאם בלטינית.
תרגום התנ"ך לטורקית בידי אופקי היה עד תחילת המאה ה-21 התרגום היחיד השלם בשפה זו ונחשב לאחת מפסגות יצירותיו. למרות שפורסם תרגום חדש בשנת 2002, עדיין יש המשתמשים בו.

תהילים

כמי שגדל במשפחה פרוטסטנטית, הכיר אופקי את שירת תהילים בצרפתית. לעובדה זו הייתה השפעה רבה בהלחנתו 14 מזמורי תהילים.
בקובץ קטן זה של מזמורים, אשר נודע בשם "מזמורלר" (Mezmurlar) ופורסם בשנת 1665, השתמש אופקי במנגינות מקוריות מתוך ספר מזמורים שווייצרי קלויניסטי קדום. הוא סיווג אותם לפי מערכת המקאם הטורקית ותרגם את הטקסט לטורקית עות'מאנית. למשקל הפואטי הצרפתי מספר מאפיינים אשר השפיעו על הלחנת המנגינות במשקלים אסימטריים, משקלים אשר דומים יותר למשקלים המשמשים במוזיקה הטורקית מאשר משקלים אירופאים אחרים.

אנתולוגיות מוזיקליות

אחד מהישגיו הגדולים של אופקי הוא פרסום שתי אנתולוגיות בכתב יד של מוזיקה עות'מאנית, הידועות בשם "Mecmûa-i Sâz ü Söz" ("אוסף יצירות כליות וקוליות"). באוספים אלו התיעוד היחיד של מאות יצירות מוזיקליות. כמו כן, הופיעו בהן בפעם הראשונה יצירות מוזיקליות עות'מאניות בתיווי חמשה מערבי. אוסף זה, שנוצר לפני התמורה התרבותית של שלהי המאה ה-17 בטורקיה, הועלם מהמדינה על מנת שלא ישפיע על הלכי המחשבה המוזיקלית שם. האוסף כולל יותר מ-300 דפי תיווי הכתובים מימין לשמאל ו-195 יצירות - 145 בז'אנר פשרווים ו-40 בז'אנר הסמאעי. כמו כן מכיל הספר עוד יצירות רבות, מהן דתיות, חילוניות ושירים עממיים מסורתיים.
נראה כי אופקי כתב את הספר לשימושו האישי, על פי הקדמתו, אשר ניכרת בה משום הנבואה:
רק שני עותקים שרדו מן האוסף: אחד נמצא בספריה הלאומית הצרפתית והשני בספריה הלאומית הבריטית.

עבודות אחרות

בשנת 1666 כתב אופקי ספר דקדוק של השפה הטורקית העות'מאנית. כמו כן תרגם לשפה זו עבודות פרי עטם של הוגו גרוטיוס וקומניוס.
איגוד הכדורשת הישראלי

האיגוד

מספק פלטפורמה תחרותית בכדורשת לכל אשה באשר היא אישה - מכל גיל, מגזר וכושר גופני, ובכל הארץ.
מכשיר את העתודה המקצועית של הכדורשת הישראלי והעולמי. בשיתוף המכללה האקדמית וינגייט. (קורס מאמני כדורשת, קורס מאמני כדורשת בכירים, קורס מדריכי כדורשת, קורס שופטי כדורשת וקורס רשמים).
משמש הרגולטור בכל הנוגע לחוקת הכדורשת.
מפיק את טורניר הכדורשת הבינלאומי באילת - בכל שנה במרץ, בהשתתפות מאות קבוצות
מפיץ את המשחק בארץ ובחו"ל.

יחודו של איגוד הכדורשת

האיגוד הוא יוזמה אזרחית נשית, מתפקד באופן אוטונומי, מנוהל על ידי נשים ועבור נשים.
ענף הכדורשת אינו מוכר על ידי הממסד הישראלי כענף ספורט נתמך, אך המדינה (באמצעות רשם העמותות ומנהל התרבות והספורט), הכירה בעמותה כארגון הגג של פעילות הכדורשת בישראל הפועל כאיגוד לכל דבר ועניין.

ליגות איגוד הכדורשת נכון לעונת 2016-17

ליגות האיגוד מחולקות ומאורגנות על פי קריטריונים שונים על פי רמת משחק - ליגה ארצית, ליגה לאומית וליגת על.
מחוזות גאוגרפים שונים- מחוז צפון, גליל, עמק יזרעאל, מרכז, שרון, פולג, שבעת הכוכבים, דן, דרום, לכיש, שפלה, אפק, גלבוע ומחוז מודיעין.
פורמטים שונים- ליגות עירוניות, ליגות אזוריות, ליגות ארציות.
גילאים שונים- ליגות נשים וליגת נערות.
חלוקות אלו מאפשרות גמישות מקסימלית והנגשת המשחק לכל אשה בישראל.

שיתופי פעולה עם איגוד הכדורשת

איגוד הכדורשת פועל בשיתוף פעולה עם מכבי ישראל, מכבי העולמי, עיריות, רשויות מקומיות, מתנ"סים, איגוד הכדורעף, אתנה, מנהל התרבות והספורט, עמותות ספורט, התאחדות איל"ת ועוד.

אירועים של איגוד הכדורשת

​פעילותו המרכזית של האיגוד היא הפעלת ליגות הכדורשת הישראליות וניהולן השוטף והמקצועי.
במהלך העונה מתקיימים אירועי לווין שהפכו עם השנים למשמעותיים בהווית הכדורשת הישראלית ובראשם - טורניר הכדורשת הבינלאומי באילת-
הטורניר מתקיים משנת 2010​ והוא אירוע ספורט הנשים הגדול ביותר בישראל המוקדש לענף אחד, בהשתתפות אלפי נשים מכל הארץ ולאחרונה גם מהעולם.
במהלך הטורניר מתקיים גם כנס הכדורשת הבינלאומי בהשתתפות משלחות מקצועיות מהעולם.
אירועים נוספים במהלך העונה כוללים טורנירים בחגים, קייטנה, טורנירים מיוחדים, אירועי כדורשת על הדשא, על חופי הים ועוד.

כדורשת נערות

​האיגוד מפעיל ליגת נערות לגלאי חטיבת הביניים והתיכון.
משתף פעולה באירועי שיא ארציים בהשתתפות עשרות קבוצות- אולימפיאדת הילדים, וספורטירשת. ​

כדורשת CATCHBALL בחו"ל

ענף הכדורשת מיוצא לחו"ל על ידי האיגוד הישראלי - ובשיתוף פעולה עם מכבי העולמי, ה-JCC וארגון corporate games העולמי.
עם התרחבות הפעילות התקיימו מספר טורנירים בינלאומיים - 
הטורניר באילת, בבוקרשט, בבוסטון, לאס וגאס, מונטנגרו וקנדה.
האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת

האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת (World Union for Progressive Judaism) הוא ארגון גג המאחד ארגונים ארציים של קהילות "היהדות המתקדמת" בכל רחבי העולם. בארגון חברים הארגונים השונים של היהדות הרפורמית (הידועה גם כליברלית או פרוגרסיבית) ברחבי העולם, המהווים את רובו ככולו, כמו גם הזרם הרקונסטרוקטיבי הקטן בארצות הברית. האיגוד מקדם את המסר האידאולוגי והרוחני של היהדות המתקדמת, ומספק גיבוי כספי ומוסדי לקהילות החברות.
היוזמה הראשונה ליצירת איגוד גג כזה הייתה בשנת 1914, כאשר יהודים ליברלים מגרמניה הזמינו עמיתים מצרפת, בריטניה וארצות הברית להצטרף לוועידה שאירגנו, במטרה להקים ארגון בינלאומי; הזמנה זו לא יצאה אל הפועל בשל פריצת מלחמת העולם הראשונה. 
בשנת 1926 נערך בלונדון כינוס של יהודים רפורמים, שבו נכחו כ-100 נציגים מרחבי העולם. כדי להפוך את הכינוס למסגרת קבועה של שיתוף פעולה, הוחלט על הקמת איגוד עולמי. השם "יהדות מתקדמת" נבחר כדי לייצג את הגוונים השונים של יהדות ליברלית ורפורמית שיוצגו בו. מרכז האיגוד ישב בלונדון. הנשיא הראשון היה קלוד מונטיפיורי, וניהלה אותו בפועל מזכירת הכבוד, לילי מונטגיו. 
הכינוס הראשון של הארגון לאחר הקמתו התקיים בשנת 1928 בברלין, מקום ייסודו של הזרם הרפורמי בראשית המאה ה-19. מאז התקיימו כינוסים כאלה בערך כל שנתיים, פרט לתקופת מלחמת העולם השנייה. הכינוס ה-33 נערך בישראל במרץ 2009.
לאחר השואה הפכה צפון אמריקה למרכז הדומיננטי של התנועה הרפורמית, ובשנת 1959 עברו משרדי האיגוד העולמי מלונדון לניו-יורק. בשנת 1973, במסגרת המחויבות הגוברת של האיגוד העולמי לקידום היהדות הרפורמית בישראל, עבר מרכז התנועה לירושלים. מטה הארגון כיום הוא בית שמואל - מרכז שמשון בעיר. 
כיום חברים באיגוד ארגונים ארציים מ-42 מדינות, המייצגים כ-1200 קהילות המונות 1.8 מיליון איש. בישראל מסונפת לאיגוד התנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל. ב-1990 הצטרפה לארגון היהדות הרקונסטרוקטיבית הקטנה. הגוף הגדול ביותר המשתייך לאיגוד הוא האיחוד ליהדות רפורמית בצפון אמריקה, המונה כ-1.5 מיליון חברים.
סימון תמר

סימון תמר אלוש (בערבית: سيمون تمار, בצרפתית: Simone Tamar;‏ 15 בינואר 1932, סוק אחרס, אלג'יריה – 15 בינואר 1982, פריז) הקרויה גם "קול הזהב של קונסטנטין", הייתה זמרת יהודיה-אלג'יראית שלמרות שני אלבומיה היחידים וחייה הקצרים, התמקמה היטב כאחד הקולות היפים והבולטים של מוזיקת המאלוף מקונסטנטין.

קורות חיים

נולדה בסוק אחרס שבאלג׳יריה למשפחה יהודית. כבר מגיל צעיר החלה לשיר בבתים באירועים משפחתיים. מיד לאחר הופעתה הראשונה בציבור ב-1976, נתפרסמה במהרה והפכה אהודה והחלה להופיע עם מיטב המעללמים של קונסטנטין, ובראשם שייח׳ ריימונד שהיה המורה שלה (חמו של אנריקו מסיאס שנחשב לסמל ענק של מוזיקת המאלוף האלג׳יראית-תוניסאית המיוחדת לקונסטנטין ואשר נרצח בידי קיצוניים ב-1961)
המשיכה להישאר בקשר עם העיר קונסטנטין גם לאחר עזיבת מרבית היהודים בין 1950–60 ועזבה את אלג'יריה הרבה אחרי שקיבלה את עצמאותה. ב-1981 הקליטה את שני אלבומיה היחידים ב-פריז.
נפטרה בפאריס ב-15 בינואר 1982, כשהיא חוגגת את יום הולדתה החמישים.
ארשק הראשון, מלך איבריה

ארשק הראשון מלך איבריה (בגאורגית: არშაკ I; נפטר ב-81 לפנה"ס) היה מלך ממלכת איבריה (כיום באזור מזרח גאורגיה) בשנים 81 לפנה"ס-93 לפנה"ס, ומייסד שושלת ארטאשס מאיבריה (גאורגיה), שאינם קרובים לשושלת ארסקס מפרתיה, ושושלת ארטאשס מארמניה. הוא היה בנו של ארטוואסד הראשון, מלך ארמניה (Արտավազդ Առաջին), והחליף על כס המלכות את פרנאדג'ום, מלך איבריה (ფარნაჯომი), שנהרג בשנת 93 לפנה"ס.
תחת שלטונו הפכה ממלכת איבריה למדינת יעד להתפשטות ארמניה, והוא הפסיד מספר פרובינציות מערביות לקולכיס. לאחר שנהרג, עלה בנו ארטג הראשון (არტაგ I), על כס המלכות.
מולן דה לה גאלט

מולן דה לה גאלט (בצרפתית: Moulin de la Galette) היא טחנת רוח הממוקמת במונמארט בצפונה של פריז בירת צרפת. הטחנה צויירה על ידי אמנים רבים ובהם פייר אוגוסט רנואר, אנרי דה טולוז לוטרק, ראמון קאסאס, וינסנט ואן גוך ופבלו פיקאסו. 
בשנת 1939 הוכרזה הטחנה כאתר היסטורי.
בסמוך למולן דה לה גאלט הייתה ממוקמת מסעדה וכן אתר הרקדה שהיה פופולרי בשלהי המאה ה-19. בראש המסעדה ניצבת טחנת רוח נוספת בשם מולן ראדט. מסעדה זו הונצחה בציורו המפורסם של רנואר הנשף במולן דה לה גאלט.
עקיבא (תנועת נוער)

תנועת עקיבא הייתה תנועת נוער ציונית בעלת גוון מסורתי (הקשורה להסתדרות הציונית הכללית), אשר פעלה במערב גליציה שבפולין. התנועה נוסדה בשנת 1924 בקרקוב, ששימשה גם כמרכז הפעילות. חברי התנועה היו פעילים בייסודו של הארגון היהודי הלוחם. יואל דרייבלט היה מנהיגה הרוחני.

פעילות תנועת הנוער

תנועת עקיבא נוסדה בדצמבר 1924 והייתה לגדולה בתנועות הנוער של פולין בטרם הכיבוש הנאצי ]. בספטמבר אותה שנה התאחדו חמש תנועות נוער פעילות מקרקוב - עקיבא, התקוה, חשמונאים, הרצליה ויהודה.
בקרקוב היה המרכז הגדול ביותר של התנועה, אף כי מזכירות התנועה הייתה בוורשה. השם "עקיבא" נבחר על מנת לסמל את אהבת ישראל ואת הרצון לטפח את המורשת הרוחנית-ציונית. אחת המטרות העיקריות שהתנועה שמה לעצמה הייתה לימוד השפה העברית, וקיומם של דיונים בנושאים יהודים-ציוניים, אקטואליים בקרב חניכי ויהודי פולין. בעקבות הפעילות השוטפת, והמוטיבציה של חברי התנועה להשריש ערכים ותרבות ציוניים בצעירי קרקוב היהודים, השתנתה החשיבה בקרב בני הנוער היהודים בעיר. בקרבם הייתה נפוצה החשיבה של התבוללות והתערבבות בתרבות הנוצרית מכיוון שהם לא ראו חשיבות רבה ברוח הציוניות ובכלל בזהותם כיהודים. 
בנוסף לכך ניסתה התנועה להגיש סיוע כספי, וצרכים בסיסיים לנצרכים ביותר בגטאות. התנועה אף העבירה יהודים לעבודות חקלאות ומקצועות מבוקשים בארץ ישראל, על מנת שעם עלייתם לארץ ישראל יוכלו לתרום ולפתח את המדינה בדרך זו. בשנת 1930 הצליחו חברי התנועה להגשים את חלומם הציוני, כאשר שלחו פלוגות הכשרה שעשו את תקופת לימודן בפתח תקווה (שכונת עקיבא בתוך שכונת אחדות היום), וב-1938 הקימו שני קיבוצים בארץ ישראל, "נווה איתן" ו"בית יהושע". 
בין המפעלים הראשונים של "תנועת עקיבא", הייתה חוות הכשרה "בגיטבולטוב", אשר שימשה כמקום להכשרת עובדים לחקלאות ומקצועות נוספים הרצויים בארץ ישראל, החווה שימשה גם מקום מפגש ודיונים לגבי מהות התנועה, דרכי פעולה ועוד. חווה נוספת שהוקמה על ידי התנועה היא החווה בכפר "קופאליני", שהייתה מרכז חשוב מאוד לתנועה, בחווה זו במשך הזמן, התגבש רעיון המלחמה אשר לא בא על מנת להציל את חברי התנועה, אלא לצורך נקמה והגנה על כבודו של העם היהודי. כפי שביטא זאת דולק ליבסקינד, אחד מחברי התנועה העיקריים בקרקוב: "אנו נלחמים על שלוש שורות בהיסטוריה".
הדרבי של תל אביב (כדורגל)

הדרבי של תל אביב הוא כינויו של משחק הדרבי בין שתי קבוצות הכדורגל הבכירות של העיר תל אביב - מכבי תל אביב והפועל תל אביב.
שתי הקבוצות הן מהוותיקות בישראל, והן שתי הקבוצות המעוטרות והמצליחות בכדורגל הישראלי. הדרבי של תל אביב הוא המשחק ששוחק הכי הרבה פעמים בליגה הבכירה בישראל, והיריבות הגדולה בין המועדונים ארוכת שנים.

היסטוריה

מאז תחילת שנות ה-30 של המאה העשרים, אז החלה לפעול ליגת הכדורגל בארץ ישראל, היו מכבי והפועל תל אביב הקבוצות הישראליות הבכירות. ביחד זכו ב-34 אליפויות וב-39 גביעי המדינה. משחקי הדרבי בין הקבוצות הם מהסוערים בישראל, ומושכים קהל רב ללא קשר למיקומן של הקבוצות בטבלה. לעיתים משחק זה נקרא גם הדרבי הגדול של תל אביב, כאשר המשחקים בין מכבי והפועל לבין בני יהודה, המועדון השלישי בגודלו בעיר תל אביב, נקראים הדרבי הקטן של תל אביב. כיום נחשב הדרבי התל אביבי למשמעותי ביותר בכדורגל הישראלי, זאת בשל רמתן הגבוהה יחסית של שתי הקבוצות. היריבות בין המועדונים קיימת גם בענף הכדורסל.
היריבות העירונית על הרקע המסורתי בין אגודת הספורט של מכבי לאגודת הספורט של הפועל, הובילה להתפתחותה של יריבות ספורטיבית בין הקבוצות. בנוסף, מראשיתן היה לקבוצות בסיס תמיכה שונה. הפועל הוקמה בידי ההסתדרות, ונחשבה לקבוצה של בני מעמד הפועלים, בעוד מכבי נחשבה לקבוצה של אנשי מעמד הביניים והמקצועות החופשיים. במשחקים בין הקבוצות קיימים לעיתים קרובות עימותים מילוליים ולעיתים אף פיזיים. ב-3 בנובמבר 2014 הופסק משחק הדרבי לאחר שבדקה ה-33 של המשחק שאותו אירחה הפועל, פרץ אוהד הקבוצה לכר הדשא ותקף את שחקן מכבי ערן זהבי, שניסה להתגונן. בעקבות התקרית הרחיק השופט את זהבי בכרטיס אדום, מה שהוביל להפסקת המשחק למספר דקות. לאחר חידושו פרצו אחדים מאוהדי מכבי לכר הדשא. השופט שרק לסיום המחצית הראשונה, ובזמן ההפסקה קבע שאין ערך ספורטיבי להמשך המשחק וקבע את סיומו.
שתי הקבוצות מקיימות את משחקיהן הביתיים באצטדיון בלומפילד ביפו. כאשר הפועל תל אביב מארחת את משחק הדרבי, מאכלסים אוהדיה את כל חלקי האצטדיון מלבד שער 10–11, השמור לאוהדי מכבי. כאשר מכבי תל אביב מארחת את המשחק, מאכלסים אוהדיה את כל חלקי האצטדיון מלבד שער 4–5, השמור לאוהדי הפועל.

במסגרות אחרות

פעמיים נפגשו הקבוצות לדרבי במסגרת משחק אלוף האלופים בין האלופה למחזיקת הגביע. בשנת 1970 ניצחה הפועל (שהייתה סגנית האלופה) את מכבי (שזכתה בדאבל) בתוצאה 2–1. בשנת 1988 ניצחה מכבי (מחזיקת הגביע) את הפועל (האלופה) בתוצאה 3–0.
בגביע הטוטו נפגשו שתי הקבוצות 20 פעמים, בהן מכבי ניצחה 12 מפגשים, הפועל ניצחה 5 מפגשים ו-3 מפגשים הסתיימו בתיקו, כאשר מאזן השערים עומד על 33–20 לטובת מכבי.
גבגליה

היסטוריה

גבגליה התפתחה לכדי יישוב עירוני החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1873, תקופת שלטונו של הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז, נבנתה מסילת רכבת בין סלוניקי לסקופיה אשר עברה דרך גבגליה, דבר שהאיץ את התפתחותה. לפי תעודות עות'מאניות מ-1878 עולה, כי בגבגליה התגוררו 1,191 תושבים ב-248 בתי אב. 1,056 מהם היו בולגרים, 108 היו מוסלמים סונים ו-27 בני רומה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נותרה גבגליה בחזקת העות'מאנים מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר על ידי הצבא הבולגרי ובמהלך מלחמת הבלקן השנייה על ידי הצבא היווני. לאחר המלחמה נכללה גבגליה בשטח ממלכת סרביה מתוקף הסכם בוקרשט.
ב-15 בנובמבר 1915, בשלהי המערכה על סרביה במלחמת העולם הראשונה, נכבשה גבגליה שוב על ידי הבולגרים ובהמשך היה האזור זירת לחימה במסגרת החזית המקדונית. לאחר תבוסת בולגריה במלחמה הוחזרה העיר לחזקת ממלכת יוגוסלביה מתוקף חוזה ניי. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה גבגליה על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר הכיבוש הועברה על ידי הגרמנים לחזקת בעלי בריתם הבולגרים ששלטו באזור עד ספטמבר 1944. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטח יוגוסלביה ומ-1991 נכללת בשטח מקדוניה.

דמוגרפיה

לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוחל בפיתוח כלכלי של האזור שהוביל לגידול מואץ גם בכמות האוכלוסין בגבגליה. בין 1953 ל-1961 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 26.9 אחוזים ובין 1961 ל-1981 בשיעור של 28.3 אחוזים. תהליך התפרקותה של יוגוסלביה ובהמשך עצמאותה של מקדוניה, לווה במשבר כלכלי אשר מיתן את קצב גידול האוכלוסין. בין 1991 ל-2002 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 4.28 אחוזים. שיעור הילודה גדול ב-1.05 אחוזים משיעור התמותה. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי 96.22 אחוזים הם מוצא מקדוני.

אקלים

בגבגליה שורר אקלים ממוזג עם השפעות ממתנות מכיוון הנהר וארדאר והים האגאי המעניקות מאפיינים מסוימים של אקלים ים תיכוני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 14.3ᵒc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-3.2ᵒc בינואר ועד 25.7ᵒc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 745 מילימטרים.

יהודי גבגליה

ב-1 במרץ 1941 הצטרפה ממלכת בולגריה להסכם התלת-צדדי והפכה לבעלת בריתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בו ביום נכנס הוורמאכט לשטחי בולגריה ובהמשך השתמש באדמת בולגריה כבסיס יציאה לכיבוש ממלכת יוגוסלביה. לאחר הכיבוש העבירו הגרמנים לחזקת בולגריה את שטחי מקדוניה הווארדארית ובכלל זה העיר גבגליה והבולגרים מנעו מיהודי החבל אזרחות בולגרית באמצעות חקיקה מיוחדת. לפי נתוני משרד הפנים הבולגרי התגוררו בגבגליה במועד זה 30 יהודים, אשר כפי הנראה הגיעו לעיר בראשית המאה ה-20 כפליטי מלחמות הבלקן ומלחמת העולם הראשונה. ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב בשם ממשלת בולגריה הסכם עם תיאודור דנקר בשם גרמניה הנאצית על גירוש 20,000 יהודים משטחי תראקיה ומקדוניה אל מחנות ההשמדה. 
ב-11 במרץ 1943 ביצעו שוטרים וחיילים בולגרים אקציה בכל רחבי מקדוניה ועצרו אלפי יהודים. לפי נתוני משרד הפנים הבולגרי 26 מהעצורים היו תושבי גבגליה, וראניה, ולס וסטרומיצה. העצורים הובלו למחנה המעצר "מונופול" שבסקופיה ומאוחר יותר גורשו אל מותם במחנה טרבלינקה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 התגורר בגבגליה יהודי אחד.
אבי לי מילר

אביגיל "אבי" לי מילר (באנגלית: Abigale "Abby" Lee Miller; נולדה ב-21 בספטמבר 1966) היא מדריכת ריקודים, כוראוגרפית, והבעלים של הסטודיו "Reign Dance Productions". היא המייסדת והכוראוגרפית הראשית של Abby Lee Dance Company. היא גם מופיעה בסדרת הריאליטי "רקדניות קטנות".

ביוגרפיה

מילר נולדה לג'ורג' מילר ומריאן לוריין מילר בפנסילבניה, ארצות הברית למשפחה קתולית. אמה ניהלה סטודיו לריקוד. במהלך שנותיה בבית הספר, אבי למדה ריקוד וכוראוגרפיה.
בגיל 14 יסדה מילר את הסטודיו Abby Lee Dance Company. מאוחר יותר היא נעשתה למנהלת של העסק של אמה, Maryen Lorrain Dance Studio. במאי 1995 שונה שמו של הסטודיו ל-Reign Dance Productions. שני אולפני הריקוד ממוקמים בפיטסבורג, פנסילבניה. מילר לימדה אלפי תלמידים, חלק מהם עברו להופיע בברודוויי.
ב-2011, מילר התחילה להופיע בתוכנית הריאליטי רקדניות קטנות של Lifetime. התוכנית עוקבת אחרי פעילותן של ילדות צעירות בסטודיו של מילר ובניסיון שלהן להפוך לרקדניות טובות יותר. בתוכנית, מילר משתמשת בטכניקת האימון של רקדנים חדשים כדי להתחרות נגד סטודנטים לשעבר שלה, כדי לתת להם מוטיבציה להפוך לרקדניות טובות יותר בעצמן. שתי תוכניות ספין-אוף של רקדניות קטנות הן Abby's Ultimate Dance Competition ו-Abby's Studio Rescue. מילר גם שימשה כשופטת אורחת ב-Dancing With the Stars. 
בפברואר 2014 מילר נתבעה על ידי משפחת היילנד עבור בריונות בתלמידתה לשעבר, פייג' היילנד. התביעה בסך 5 מיליון דולר יצרה סכסוך משמעותי בין קיילי היילנד, אמה של פייג', לבין מילר. לאחר מכן פייג' הגישה תביעה עבור מצוקה רגשית. ההאשמות בוטלו מכיוון שהשופט צידד במילר.] באותה שנה גם פרסמה את הספר "כל מה שלמדתי על החיים, למדתי בשיעורי הריקוד"
ב-2015 פתחה מילר סטודיו לריקוד בלוס אנג'לס שנקרא ALDC LA וצילומי התוכנית "רקדניות קטנות"" עברו לשם.
סרט (התעמלות אמנותית)

סרט הוא מכשיר בתחום ההתעמלות אמנותית, המכשיר מורכב מסרט ומידית שמכונה מקל.

המכשיר: מקל וסרט

המקל יכול להיות בכל צבע, המקל עשוי מעץ במבוק או מפלסטיק, בקוטר מרבי של 1 סנטימטר, צורתו גלילית או חרוטית והאורך שלו בין 50 ל-60 סנטימטר. בתחתית המקל יכול להיות דבק, רצועה למניעת החלקה או ידית גומי באורך מרבי של 10 סנטימטר.
הסרט עשוי מסאטן או בד דומה בחתיכה אחת, בכל צבע, משקלו 35 גרם. בדרגת הג'וניור אורכו המינימלי של הסרט 5 מטר, בדרגת הסניור 6 מטר ובדרגת ילדות 4 מטר. כדי לחבר את הסרט למקל צריך לתפור את הסרט בחורים שמחוברים לטבעת מתכת.

אלמנטים

אלמנטים שחובה לבצע בתרגיל: הצלפה, נחשים, ספירלות וזריקות. כדי לעשות ספירלות והצלפות נדרשת רמה גבוהה של תיאום כי אם במהלך הספירלות נוצר קשר הדבר מוריד נקודות רבות. צריך לעשות גם תנועות גדולות וזורמות.
למראית עין

עלילה

במרכז הסרט נמצאת יערה (טלי שרון), סטודנטית ישראלית עיוורת מלידה, המתגוררת בארצות הברית במסגרת לימודיה באוניברסיטת פרינסטון, החוזרת לישראל לאחר שנודע לה כי בת דודתה וחברתה הטובה, טליה (הדס ירון), התאבדה במפתיע.
במהלך הסרט נגלית מערכת היחסים המורכבת שהייתה לטליה ויערה (אביגיל הררי בתפקיד יערה הצעירה) בילדותן, עת היו בלתי נפרדות. טליה, ששימשה כעיניים ליערה, דרבנה אותה להאמין שעל אף עיוורונה, היא יכולה לחיות את חייה ככל אדם אחר. כאשר יערה חוזרת לישראל, היא מתאספת עם משפחתה וסובביה לשבעה של טליה, ומגלה עם הזמן סודות והליכים שעברו על טליה במהלך הזמן שחיו בנפרד, שהיו צריכים להיות גלויים לסובביה.
יערה פותחת בחקירת מותה המסתורי של טליה, ונכנסת למסע זיכרונות אל עבר התשובה, כאשר העיוורון הפיזי והפנימי נאבקים בדמותה, תוך חקירת הוריה של טליה (אסי דיין וסנדרה שדה) ושאר בני משפחתה, וגילוי עצמי כאשמה בעצמה.
קארל בוש

חייו

בוש נולד בקלן, ולמד מטלורגיה והנדסת מכונות בבית הספר הטכני של שרלוטנבורג (כיום - האוניברסיטה הטכנית של ברלין), בין 1894 ל-1896. לאחר מכן למד כימיה באוניברסיטת לייפציג בין השנים 1896 ל-1898. ב-1899 החל לעבוד בחברת BASF, והשתתף בפיתוח דיו האינדיגו הסינתטי. בין 1908 ל-1913 פיתח יחד עם פריץ הבר את תהליך הבר-בוש, לייצור אמוניה. 
לאחר מלחמת העולם הראשונה עבד על סינתזת בנזין ומתאנול בכימיה של לחץ גבוה. ב-1925 היה ממייסדי חברת אי גה פארבן ומונה למנכ"ל החברה. ב-1931 זכה בפרס נובל לכימיה, יחד עם פרידריך ברגיוס, על פיתוח שיטות בכימיה של לחץ גבוה. בשנת 1935 החל לכהן כיושב ראש מועצת המנהלים של אי גה פארבן, אשר במהלך מלחמת העולם השנייה ייצרה את הגז ציקלון בה עבור מחנות ההשמדה הנאציים. בשנת 1939 זכה בפרס גתה, שבשנות השלטון הנאצי הוענק לאישים שהזדהו עם המשטר הנאצי ותמכו בו.
ב-1940 מת בהיידלברג, לאחר מחלה ממושכת.
בוש היה אסטרונום חובב, והאסטרואיד "7414 בוש" קרוי על שמו.
פוקר איינדקר

פוקר איינדקר (בגרמנית: Fokker E.I-IV Eindecker) היה מטוס קרב גרמני חד-מושבי, חד-כנפי בתקופת מלחמת העולם הראשונה. המטוס היה המטוס הראשון שעליו הותקנה מערכת מתאם ירי, אשר אפשרה ירי לעבר מטוסי האויב בכינון ישיר מבעד למדחף הקדמי, ובכך העניקה עליונות אווירית מוחלטת לחיל האוויר הגרמני בשמי החזית המערבית בשנים 1915-1916.

היסטוריה

פוקר איינדקר פותח על בסיס דגם מטוס סיור בלתי חמוש של החברה. בתאריך 23 במאי 1915 הציג אנטוני פוקר בעצמו את מערכת מתאם הירי שהורכבה עליו. ההפלה הראשונה של המטוס נרשמה ככל הנראה כבר ב-1 ביולי 1915, כאשר מטוס צרפתי הופל בשמי החזית המערבית. בשלב זה של המלחמה שימשו מטוסי פוקר איינדקר כחלק ממערכי טיסה משולבים יחד עם מטוסי סיור לצורכי ליווי והגנה ולא כמערך קרבי עצמאי. 
בשלב מאוחר יותר, לאחר שהתבררה העליונות האווירית שלהם, החלו המטוסים להשתתף במלחמה גם לצורכי התקפה יזומה על מטוסי אויב. 11 טייסים רשמו יותר מ-5 הפלות כל אחד, כאשר המצטיינים שבהם היו הטייס אוסוואלד בלקה, שרשם לזכותו 40 הפלות והטייס מקס אימלמן שרשם 15 הפלות. הופעתם בזירה של מטוסים נוספים בעלי מערכת תיאום ירי ישירה בשנת 1916 שמה קץ לדומיננטיות האווירית של הפוקר איינדקר.
כיום נותר דגם מקורי אחד של המטוס אשר נפל בידי הבריטים כאשר טייס צעיר איבד את דרכו בערפל, נחת בשטח בשליטה בריטית ונתפס בטרם הצליח להשמיד את המטוס כפי שנדרש. הוא מוצג במוזיאון המדע בלונדון.

מאפייני המטוס

פוקר איינדקר התאפיין בכנפיים המותקנות במרכז גוף המטוס כאשר תא הטייס מוגבה מעליהן. מכל הדלק העיקרי הותקן מאחורי תא הטייס, ואילו מכל הדלק המשני, אשר הזרים דלק למנוע בכח הכבידה, מוקם בקרבת המנוע וחייב את הטייס לבצע פעולת שאיבה מדי מספר דקות. הגה הכיוון והגה הגובה פעלו ביעילות ובחדות ואפשרו למטוס לבצע תמרוני גובה וסיבוב מהירים. לעומת זאת, יכולת הגלגול של המטוס הייתה נמוכה בשל העדפת השימוש במערכת הסטת כנפיים במקום השימוש במאזנות. כך למעשה, השליטה במטוס דרשה רמה גבוהה של יכולת הטסה ושליטה בכל המכלולים הרגישים. 
המטוס הונע במנוע סיבובי אשר בדגמים הראשונים היה בן 80 כוחות סוס, ובדגמים המאוחרים יותר הגיע עד ל-160 כוחות סוס. החימוש, אשר כלל בדגמים הראשונים מכונת ירייה אחת מסוג Parabellum MG14 בקוטר 7.92 מ"מ, כלל בדגמים האחרונים שתי מכונות ירייה מסוג Spandau MG08 בקוטר 7.92 מ"מ בעלות שתי מערכות מקבילות של מתאמי ירי. סך הכול, יוצרו 416 מטוסים מדגם זה.
גד מכנס

קריירה

מכנס הוא בנו של אריה מכנס ואחיו התאום של עודד מכנס. נכדו של יצחק מכנס, ממייסדי רמת גן והרצליה ונקרא על שם אחי-סבו, גואל האדמות גד מכנס. שני השחקנים, גד ועודד, החלו לשחק בקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה בעונת 1973/1974, העונה בה זכתה הקבוצה באליפות השנייה בתולדותיה.
מכנס שיחק בתפקיד מגן ימני לצידו של המגן השמאלי דוד פיזנטי, אך הם תפקדו גם בתפקיד התקפי, כיוון שזוג הבלמים של מכבי נתניה - ברוך חסן וחיים בר - הקשה מאוד על התקפות מתפרצות להתקרב אל השער של מכבי נתניה.
בעונת 1980/1981 עבר למכבי פתח תקווה לשתי עונות, חזר לנתניה, ובעונת 1983/1984 שיחק בהפועל תל אביב. לאחר מכן חזר למכבי פתח תקווה ושיחק בה שלוש שנים נוספות. מכנס שיחק גם בהפועל חדרה ובית"ר נתניה, במדיה פרש ממשחק פעיל בגיל 33.
גד מכנס רשם 21 הופעות בנבחרת ישראל ואף הבקיע שער אחד במדי הנבחרת. גד שיחק עם המספר "7" על החולצה, גם במכבי נתניה וגם במדי הנבחרת.