google/wiki40b huggingface dataset:
מאזנות

מאזנות (באנגלית: Ailerons) הן משטחי שליטה נעים הממוקמים בשפת הזרימה (הפרופיל האחורי) של כנפי כלי טיס בעלי כנף קבועה כמו מטוסים ודאונים.

עקרון פעולה

באמצעות המאזנות ניתן לשלוט על הגלגול של המטוס. המאזנות פועלות בצורה מנוגדת זו לזו כלומר, כשמאזנת בכנף אחת יורדת המאזנת בכנף השנייה עולה: כאשר מאזנת אחת יורדת היא מגדילה את כוח העילוי וגורמת לכנף שלה לעלות למעלה, בעוד שכשהמאזנת השנייה עולה היא מפחיתה את כוח העילוי וגורמת לכנף שלה לרדת למטה, דבר היוצר מומנט גלגול סביב ציר האורך של המטוס. המילה Aileron באנגלית משמעה בצרפתית "כנף קטנה".
המאזנות גורמות לתופעת לוואי בלתי רצויה של סבסוב נגדי - מומנט סבסוב לכיוון המנוגד לסיבוב שנוצר על ידי המאזנות. במילים אחרות, שימוש במאזנות לצורך גלגול המטוס לצד ימין יצור תנועת סבסוב לצד שמאל. הסבסוב הנגדי נגרם על ידי הכוחות החזיתיים או האחוריים המופעלים על קצות הכנפיים. על הכנף העולה נוצר וקטור עילוי עם נטייה אחורה שיוצר אלמנט של כוח אחורי ועל הכנף היורדת מופעל וקטור עילוי עם נטייה קדימה שיוצר אלמנט של כוח קדמי. סבסוב נגדי נגרם לעיתים קרובות גם כתוצאה של הפרשי כוח הגרר הנוצר בין המאזנת היורדת למאזנת העולה.
ניתן לפצות בצורה יעילה על הסבסוב הנגדי על ידי שימוש בהגה הכיוון (rudder), שיוצר כוח צידי על המיצב האנכי (זנב) אשר יוצר מומנט סבסוב נגדי לצד השני. שיטה נוספת היא שימוש במאזנות דיפרנציאליות, במקרה זה המאזנת היורדת יורדת ביחס קטן יותר מאשר העלייה של המאזנת העולה. המאזנות יכולות להשתמש בשילוב של שיטות אלה. במטוסים כבדים כדוגמת הבואינג 747, בואינג 767, בואינג 777, בואינג 787 ומטוסי האיירבוס הראשונים נעשה שימוש בשני זוגות של מאזנות למטרה זו, זוג אחד בחלק הקיצוני של הכנף וזוג אחד של מאזנות קטנות יותר בין המדפים בכנף. במהירות גבוהה (לרוב מעל 250 קשר) המאזנות הפנימיות בלבד נעות, וכך מקטינות את מומנט הסבסוב שנוצר, ואילו המאזנות החיצוניות "ננעלות". במהירויות קטנות יותר כמו למשל בנחיתה, שני זוגות המאזנות נעים במקביל.
הטייס שולט על המאזנות על ידי סיבוב או הזזת מוט ההיגוי לצדדים ימינה או שמאלה. כאשר הטייס מזיז את מוט ההיגוי ימינה המאזנת בכנף הימנית עולה ובכנף השמאלית יורדת והמטוס מתגלגל (סביב ציר האורך) לצד ימין (הכנף הימנית יורדת והשמאלית עולה) וכך להפך.
ארמון קונסטנטין

ארמון קונסטנטין (רוסית: Константиновский дворец) הוא אתר שהוכרז כאתר מורשת רוסית ומשמש כמעון נשיאותי לנשיא רוסיה. מכונה בשם "ארמון הקונגרסים" (государственный комплекс «Дворец конгрессов»). הארמון נבנה במאה ה-18 ושוכן על הגדה הדרומית של המפרץ הפיני על נהר סטרלקה, כ-20 ק"מ מהעיר סנקט פטרבורג.

היסטוריה

בעליו הראשונים של הארמון היה פיוטר הגדול. בסוף המאה ה-18 העיירה סטרלנה באזור סנקט פטרבורג, הייתה לרכושו הפרטי. ב-1797 הצאר פאבל הראשון, העניק את הארמון במתנה לבנו, הנסיך הגדול קונסטנטין פאבלוביץ', שעל שמו נקרא הארמון והפארק שסביבו.
הארמון נבנה על פי פרויקט של האדריכל ניקולה מיקטי. בשנות 1750 הארמון עוצב על פי תכנונו של ברטולומאו רסטרלי, האדריכל הרוסי-איטלקי שנחשב למעצב העיר סנקט פטרבורג. לאחר שפרצה שריפה במקום ב-1803 הארמון שופץ על ידי האדריכל הרוסי אנדריי וֹורוניחין. בשנים 1847–1851 הארמון שופץ שוב.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הארמון נהרס כמעט לגמרי, כמו מרבית מבני העיר. לאחר המלחמה החלו בעבודות שיפוץ שנמשכו עד שנות 1990. המבנה עבר מיד ליד לאורך אותה תקופה, תחילה השתכן בו המכון הארקטי של לנינגרד (Ленинградское арктическое училище) שלמדו בו טכנאים שהשתלבו לאחר מכן בעבודה בתחנות מחקר בקוטב הצפוני או באנטארקטיקה. הארמון עבר תחת חסות מספר חברות שונות עד שנת 2000.
בשנת 2000 האדמיניסטרציה של נשיא רוסיה בשיתוף פעולה עם החברה הרוסית לשימור אנדרטאות מימנה את שיקומו ושיפוצו של הארמון. נבנה ארמון קונגרסים והארמון הפך לרכוש ממלכתי של נשיא רוסיה, שיפוץ הארמון כלל הוספת מספר מבנים שונים, הפיכת אגפים מסוימים למוזיאון ובניית סיפון ליכטות. בקיץ 2006 ארמון הקונגרסים אירח את פסגת G-8 ובקיץ 2013 אירח את פסגת G-20 .
נס אוסטרליה האדום

התקנים

בשנת 1903 עיצובם של כוכבי קבוצת הכוכבים מחמישה כוכבים בעלי מספר שונה של קודקודים (תשעה, שמונה, שבעה, שישה וחמישה) לארבעה כוכבים בעלי שבעה קודקודים ואחד בעל חמישה. הכוונה המקורית הייתה הצגתם של הכוכבים על פי רמת הבהירות שלהם על פני שמי הלילה.
בשנת 1908 הוחלף כוכב חבר העמים בעל שישה קודקודים בכוכב מסוגנן בעל שבעה קודקודים לייצוגן של שש המושבות אשר באיחוד וטריטורית פפואה וכל טריטוריה אחרת עתידית.

מעמד חוקי

משנת 1901 עד 1954 נס אוסטרליה האדום הונף כדגל אזרחי בידי המדינות, הממשלות האזוריות ארגונים פרטיים ואזרחים בודדים בעוד השימוש בנס הכחול נשמר לשימושה של ממשלת חבר העמים הפדרלית. לצבא האוסטרלי כמו גם לנבחרת האולימפית היו דגלים מיוחדים שעיקר שימושם היה במצעדים. בשנת 1941, ראש הממשלה רוברט מנזיס ציין כי אין כל מניעה כי אזרחים יניפו את הנס האוסטרלי הכחול על היבשה. הכרזה זו חוזקה בידי ראש הממשלה בן צ'יפלי שנת 1947 אך רק לאחר חקיקת חוק הדגלים 1953 ההגבלה על אזרחים להנפת הנס הכחול הוסרה והנפת הנס האדום נעשתה נדירה יותר ויותר.

דגל ימי

בעבר, ספינות פרטיות לא מסחריות היו חשופות לקנס כבד אם לא הונף עליהם הנס האדום הבריטי. אך לאחר פרסום צו מטעם האדמירליות הבריטית מה-5 בדצמבר 1938 אישר לאותן ספינות להניף את נס אוסטרליה האדום. חוק הגבלות הספנות (1981) חיזק את הקביעה כי הנס האוסטרלי האדום הוא "הצבעים הנכונים" להנפה על ספינות סוחר הרשומות באוסטרליה, וכי ספינות תענוגות פרטיות רשאיות להניף את הדגל האדום או את הכחול.
רמה ברומטרית

במטאורולוגיה, רמה ברומטרית היא מערכת לחץ גבוה, כלומר, אזור בו הלחץ האטמוספירי (לחץ אוויר, בכדור הארץ) הוא גבוה יחסית לאזור שסביבו. לצד רמה ברומטרית יימצא, בדרך כלל, שקע ברומטרי.
הרמה הברומטרית מסומנת בדרך כלל באות H האות הראשונה במילה High, כלומר גבוה.
פוליטיקה של אוקראינה

הרשות המבצעת

הנשיא נבחר בבחירות כלליות לקדנציה של חמש שנים. הנשיא ממנה את ראש הממשלה, עם אישור הפרלמנט. הקבינט כולו ממונה על ידי הפרלמנט על פי המלצה משותפת של הנשיא וראש הממשלה, כל זאת, על פי סעיף 14 של החוקה האוקראינית.

הרשות המחוקקת

בית המחוקקים האוקראיני נקרא הראדה העליונה (הפרלמנט העליון) והוא מונה 450 חברים אשר נבחרים לקדנציה של חמש שנים. הקדנציה הייתה של ארבע שנים עד 2006 בו שינו את החוק. עד 2006 גם חצי מהנבחרים נבחרו בשיטת בחירות יחסית, כך שאזורים בעלי אוכלוסייה רבה יותר זכו לייצוג רב יותר וחצי מהחברים בראדה נבחרו ממחוזות שלכל מחוז היה נציג אחד. החל מהבחירות של 2006 כל 450 חברי הראדה העליונה נבחרו מאזורי בחירה המשתנים בכמות החברים שהם שולחים לפרלמנט לפי כמות האוכלוסייה בהם. תפקידי הראדה העליונה הם ליזום שינויים חקיקתיים, לאשרר בריתות בינלאומיות ולאשר את התקציב השנתי.

הרפובליקה האוטונומית קרים

במהלך 1992 מספר ארגונים פרו-רוסים פעלו לשחרורה של קרים מאוקראינה וסיפוחיה לרוסיה. בזמן קיומה של ברית המועצות, קרים הופרדה מרוסיה וסופחה לאוקראינה ב-1954 על ידי ניקיטה חרושצ'וב כדי לסמן 300 שנה לאמנת פריאסלב. ביולי 1992 הפרלמנטים של אוקראינה וקרים החליטו שקרים תשאר תחת חסות אוקראינית אך תשמור לעצמה אוטונומיה תרבותית וכלכלית ניכרת, ובכך לייצר את הרפובליקה האוטונומית קרים.
EBCDIC

EBCDIC (ראשי התיבות של המונח האנגלי Extended Binary Coded Decimal Interchange Code) הוא קוד בן 8 סיביות לייצוגם של תווים (ספרות, אותיות האלפבית, סימני פיסוק ועוד) בזיכרון מחשב ובקובצי מחשב, שפיתחה חברת IBM.
קוד EBCDIC פותח בשנת 1963, כהרחבה של קוד BCD שקדם לו, במסגרת פיתוחה של סדרת המחשבים IBM System/360.
זה היה התקן הראשון שאיפשר ייצוג של 256 תווים, אולם מאחר ש-EBCDIC היה תקן קנייני, עבר עולם המחשוב לתקן ASCII בן 7 הסיביות המאפשר ייצוג דומה.
כיום משמש קוד ה-EBCDIC רק במחשבים מרכזיים ומחשבי סדרה i מתוצרת IBM ולא הצליח לחדור לתעשיית המחשוב כולה.

ייצוג האלפבית העברי בקוד EBCDIC

ייצוג האלפבית העברי בקוד זה עבר שינויים רבים במהלך השנים, בדומה למהפכה שחלה בייצוג האלפבית העברי ב-ASCII. תחילה יוצגה העברית במקום האותיות האנגלית הגדולות (קוד שהיה מכונה בז'רגון של המתכנתים "סינית"). אחר כך יוצגה העברית במקום האותיות האנגליות הקטנות ובדומה לאותה שיטת ייצוג ב-ASCII כונתה שיטה זו Hebrew Old-Code (קוד ישן). באמצע שנות ה-80 בוצעה המהפכה האחרונה ולעברית הוקצה תחום משלה שלא היה לו שימוש קודם לכן ושיטה זו כונתה Hebrew New-Code. המעבר בין כל שיטת ייצוג כרוך בעבודה רבה ובלא מעט סיכון ולכן חלק מהמחשבים המרכזים בישראל עדיין משתמשים בשיטת הייצוג Hebrew Old-Code.
חיסון נגד מחלת שיתוק ילדים

סיכונים

התרכיב המוחלש עלול לעיתים נדירות לגרום אצל המקבל או אנשים בלתי מחוסנים בסביבתו למחלת הפוליו. במקרה כזה, כמו במחלה הרגילה, חלק מהנדבקים עלולים ללקות בשיתוק. סיכון זה נמנע על ידי מתן התרכיב המומת (בזריקה) לפני מתן התרכיב המוחלש.

בישראל

ב-1989 הוכנס לתוכנית השגרתית בישראל מתן חיסון מומת לפני החיסון החי המוחלש ומאז לא אירע אף מקרה שיתוק בין מקבלי החיסון, אך נוכח הסיכון האפשרי הוחלט על הוצאתו משגרת החיסונים. ביוני 2005 הוחלט על שינוי במדיניות החיסונים וחיסון OPV הוצא משימוש, בדומה לארצות הברית והוחלט לחסן רק עם הנגיף המומת. חיסון זה ניתן מאז באופן שגרתי בגילאים חודשיים, ארבעה חודשים, חצי שנה ושנה ובהמשך לילדי כתות ב’ בבתי הספר.

בארצות הברית

בארצות הברית החיסון זה ניתן באופן שגרתי בגילאים חודשיים, ארבעה חודשים, חצי שנה ושנה ולבסוף בין הגילאים 4 ל-6.
בארצות הברית נעשה בעיקר שימוש בחיסון ה-IPV של סאלק וזאת משום שהשמש בחיסון ה-OPV של סאבין הופסק בשנת 2000.

עלות פיתוח החיסון

העלות הסיטונאית של החיסון היא כ-25 סנט לכל מנה של חיסון ה-OPV נכון ל-2014. הארגון "Global Alliance for Vaccines and Immunization"  מספקת את החיסון למדינות מתפתחות תמורת 0.75 אירו (כ-88 סנט) לכל מנה של החיסון. בארצות הברית מנה של חיסון ה-IPV עולה בין 25 ל-50 דולרים.

תפיסות מוטעות

בפקיסטן התגבשה תפיסה מוטעית אשר פופולרית למדיי לפיה החיסון מכיל מרכיבים שנחשבים לפי המוסלמים לחראם ויכולים לגרום לאימפוטנציה ואי פוריות אצל בנים, ועל כן הורים רבים בפקיסטן בוחרים שלא לחסן את ילדיהם.
שרלטו קופליי

ביוגרפיה

קופליי נולד בפרטוריה בדרום אפריקה לעקרת בית בשם לינדה ולפרופסור ברוס קופליי.
לאחר שנטש את לימודיו החל לעסוק בקולנוע, יצר שני סרטים בעצמו, וסרט קצר בן שש דקות "חי ביוהנסבורג" ביחד עם שותפו מגיל צעיר, הבמאי ניל בלומקאמפ. קופליי פרץ לתודעה בשנת 2009 שהופיע בתפקיד הראשי של ויקוס ואן דה מרווה, המחלק צווי גירוש לחייזרים, בהפקתם הבדיונית המרשימה של ניל בלומקאמפ ופיטר ג'קסון, "מחוז 9". לאחר הופעת הבכורה קיבל קופליי את תפקיד קפטן "מטורף מיילל" מרדוק, טייס הצוות התמהוני, בעיבוד הקולנועי לסדרת האקשן "צוות לעניין". בשנת 2013 הוא גילם את דמות הנבל הראשי, קרוגר, בסרט הפעולה העתידני של ניל בלומקאמפ משכבר קופליי השתתף בסרטו של בלומקאמפ (מחוז 9) וזהו "אליסיום" שהתפרסם עוד יותר בעקבות תפקידו כקרוגר, לאחר "אליסיום", באותה השנה השתתף ברימייק של ספייק לי ל"שבעה צעדים" בכיכוב ג'וש ברולין ואליזבת אולסן בתור האנטגוניסט אדריאן פרייס. בשנת 2014, הוא גילם את דמותו של המלך סטפן באתחול המחודש שובר הקופות של דיסני ליפהפייה הנרדמת "מליפיסנט", שם הופיע בתור הנבל הראשי בסרט. בשנת 2015 קופליי כיכב בתפקיד הראשי (כשגילם את כריסטיאן ווקר) בסדרת הטלוויזיה "פאוורס", המבוססת על ספר קומיקס. לקופליי זו ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלו מאז החל את הקריירה.
פתקיות דביקות

פתקיות דביקות (באנגלית: Sticky Note) הן סוג של ציוד משרדי, המורכב מפתקיות דף קטנות שמאחוריהן פס דבק ייחודי המאפשר הדבקה זמנית של הפתקיות למסמכים או למשטחים אחרים. כיום קיימות אומנם פתקיות דביקות בשלל צבעים, גדלים וצורות שונות, אך הפתקיות המקוריות שייצרה חברת הציוד המשרדי 3M מוכרות כפתקיות מרובעות, בעלות צלעות באורך 76 מילימטר, בצבע צהוב-בהיר. המאפיין הייחודי של הפתקיות הדביקות הוא כאמור פס הדבק שנמצא מאחוריהן, אשר מאפשר את הדבקתן והסרתן ממשטח מסוים מבלי לגרום לו נזק, ומבלי להשאיר עליו סימנים כלשהם. 
הפתקיות הדביקות הומצאו על ידי ארט פריי שהיה עובד של חברת 3M,פריי המציא את הפתקיות במסגרת פרויקט "מדיניות ההברחות" שהונהגה בחברת 3M בסיס הרעיון הוא שכל עובד אמור להקדיש 15% מזמנו לפרויקט שאינו קשור למטלות העבודה השוטפות במטרה לעודד פרויקטים חדשים על פי בחירה, כיום הפתקיות הללו הן עסק עצום . באמצעות השימוש בדבק שפיתח קולגה שלו, ספנסר סילבר. עד לפקיעת הפטנט שניתן לחברה בשנות התשעים, הפתקיות הדביקות יוצרו אך ורק במפעל החברה בסינתיאנה, קנטקי, ארצות הברית. גם היום, למרות שהפתקיות הדביקות מיוצרות על ידי חברות שונות ברחבי העולם, מרבית הפתקיות הדביקות של 3M ממשיכות להיות מיוצרות במפעל בסינתיאנה.

היסטוריה

בשנת 1968 פיתח ד"ר ספנסר סילבר, כימאי של חברת 3M בארצות הברית, דבק מיוחד המאפשר לעשות בו שימוש חוזר. במשך חמש שנים ניסה סילבר לקדם את השימוש בדבק שפיתח בתוך חברת 3M ללא הצלחה, בין היתר באמצעות העברת סמינרים לעובדי החברה בנושא. בשנת 1974, קולגה של ד"ר ספנסר בשם ארט פריי, אשר השתתף באחד מאותם סמינרים, הגה את הרעיון להשתמש בדבק בשביל להחזיק סימניות בספרי התפילה שלו. המוצר שווק לראשונה בשנת 1977, אך הביא לתוצאות מכירה מאכזבות. החברה המשיכה במאמצי השיווק, תוך שינוי שם המותג מ- "Press 'n Peel" ל- "Post-It Notes" בשנת 1980. מכירות המוצר השתפרו, וכבר בשנת 1981 הפתקיות הדביקות החלו להימכר גם בקנדה ובאירופה.
ג'סקה הופ

ביוגרפיה

ג'סקה הופ נולדה במחוז סונומה, צפון קליפורניה לזוג הורים מורמונים. המשפחה הייתה מוזיקלית וההורים והילדים שרו יחד כמקהלה בכנסייה המקומית. לאחר שהוריה נפרדו עזבה הופ את הרקע המורמוני ואת חיי העיר לטובת חיים מבודדים ועבודה במרכז שיקום לילדים בעייתיים. באותה תקופה החליטה הופ לבחון כיוונים מוזיקליים חדשים והחלה להלחין שירים.
מאוחר יותר החלה לעבוד כאומנת לילדיו של טום וייטס אשר הפך, עם אשתו, למורה הרוחני והמוזיקלי של הופ. הזוג וייטס שלח עותק של הקלטות שערכה הופ למפיץ שלהם, ליונל קונווי, שהעביר את ההקלטות לניק הארקורט, העורך והמגיש של תוכנית הרדיו Morning Becomes Eclectic ברדיו KCRW. הארקורט ניגן את השיר "Seed of Wonder" אשר הפך לפופולרי במיוחד בין מאזיני התוכנית. בעקבות ההתעניינות במוזיקה שלה, עברה הופ ללוס אנג'לס והתחילה לעבוד על אלבומה הראשון.
אלבומה הראשונה, Kismet, יצא בשנת 2007 וזכה לשבחים רבים. גרסה אקוסטית של חלק משירי האלבום יצאה בשנת 2008. בשנת 2009 עברה הופ למנצ'סטר, אנגליה, והקליטה את אלבומה השני, Hunting my Dress.
אור ארז

קריירת מועדונים

ארז החלה את דרכה בקבוצת הנשים של הפועל פתח תקווה בשנת 1999, וב-2001 עברה למכבי חולון, שם היא משחקת מאז. במדי חולון זכתה ארז ב-6 אליפויות ו-9 גביעים.

קריירה בנבחרת ישראל

בשנת 2001 זומנה ארז לנבחרת הנערות (עד גיל 19), ורשמה במדיה 10 הופעות במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל לנערות עד גיל 19 ב-2002 וב-2003.
בשנת 2006 זומנה ארז לראשונה לנבחרת הנשים וערכה את הבכורה שלה במשחק נגד אסטוניה. עד לסיום מוקדמות אליפות העולם בכדורגל נשים 2015, שיחקה ארז 33 משחקים במדי הנבחרת והבקיעה שני שערים, אחד מול פולין ואחד מול קזחסטן.
אמיל ולב

קריירה

ולב החל את הקריירה שלו באקדמיית הנוער של לבסקי סופיה. שיחק בקבוצה הבוגרת של לבסקי מ-1981 עד 1989. וזכה עימה באליפות בולגריה ב-1984, 1985 ו-1988. בגביע של בולגריה ב-1982 ו-1984. הוא שיחק 150 משחקים (19 שערים) עבור לבסקי בליגה, ו -34 משחקים (8 שערים) בגביע. 
בעונת 1989/90 הגיע ולב לישראל, ושיחק עונה אחת בליגה הראשונה במדי הפועל רמת גן שבסיום העונה ירדה לליגה השנייה. בשנת 1990 הגיע למכבי עירוני אשדוד שעלתה אז מליגה א' (שלישית) לליגה הארצית (שנייה). ולב היה גורם מרכזי בהרכב הקבוצה והבועט הראשי במצבים הנייחים. כבש בסך הכל 30 שערים והוביל את הקבוצה בעונת 1992/93 עד לליגה הראשונה והמשיך עוד עונה אחת (1993/94) שבה שיחק בכל מחזורי הליגה (39 – 7 שערים). 
בעונת 1994/1995 שיחק עונה אחת במכבי יפו, ולאחר מכן חזר לקבוצת לבסקי סופיה. בעונת 1996/1997 שיחק חצי עונה בעירוני אשדוד וממנה עבר לחצי עונה בהפועל בת ים. בעונות 1997/1999 שיחק בבית"ר באר שבע. ובעונת 1999/2000 שיחק במכבי אשקלון, איתה העפיל לליגה הארצית. לאחר מכן חזר לבולגריה והכריז על פרישה ממשחק פעיל.

קריירת אימון

בשנת 2002 הפך ולב לעוזר המאמן של לבסקי סופיה. שש שנים מאוחר יותר מונה לתפקיד המאמן הראשי של לבסקי, לאחר שווליסלב ווטסוב התפטר. ולב התמנה לתפקיד מאמן לבסקי ב-17 באוגוסט 2008 ומשחק הבכורה שלו היה בניצחון 0:6 נגד בוטב פלובדיב. עם זאת, ולב העיר לא פעם את זעמם של אוהדי לבסקי שלא אהבו את משחק הטקטיקה שלו. ולב טען בסופו של דבר כי כמה הערות שלו הוצגו בצורה אחרת על ידי התקשורת וניסה לתקן בהמשך את אי ההבנות עם אוהדי לבסקי. ושיבח אותם על האהבה שלהם לקבוצה מספר פעמים. 
ב-23 ביולי 2009, אמיל ולב הודיע על התפטרותו מאימון לבסקי, למרות ניצחון לבסקי 0:9 בסיכום הכללי נגד קבוצת סנט ג'וליה מאנדורה בסיבוב השני במוקדמות של ליגת האלופות 2009/2010. לאחר מכן אימן את הקבוצות סלביה סופיה ולוקומוטיב פלובדיב, ובנובמבר 2012 מונה למאמן לוקומוטיב סופיה, אותה אימן עד אוגוסט 2013
פיאט ריטמו

פיאט ריטמו (Ritmo) היא מכונית סדאן שיוצרה על ידי חברת פיאט האיטלקית משנת 1978–1988. הפיאט ריטמו הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בטורינו בשנת 1978. יוצרו כ-1,790,000 יחידות.
הרכבת הפיאט ריטמו בוצעה גם בספרד ובמצרים.
בבריטניה, בקנדה ובארצות הברית  הפיאט ריטמו הייתה מכונה סטרדה, (Strada).
גרנובל

גאוגרפיה

גרנובל נמצאת לרגלי האלפים, בנקודה בה נשפך נהר הדראק (150 ק"מ) לנהר האיזר (290 ק"מ), הנותן את שמו למחוז כולו. היא מוקפת הרים - מצפון הרי השרטרז, ממערב הרי הוורקורס, וממזרח רכס הרי הבלדונה. משום כך, היא זוכה לעיתים קרובות לביקור הטור דה פראנס, כמו גם לכינוי "עיר הבירה של האלפים".

היסטוריה

האזכור הראשון לעיר היה בשנת 43 לפנה"ס. בזמנו העיר הייתה לכפר והיא נשאה את השם קוּלרוֹ. היא נוסדה על ידי האלוברוזים הגאליים. בשנת 286 נבנתה חומה מסביב לעיר הקטנה, שרידים ממנה עדיין עומדים כיום. כשהוא נפעם מקבלת הפנים בכפר, שדרג אותו הקיסר הרומי גרטיאנוס למעמד של עיר, וב-377 שונה שם העיר לגרטיאנופוליס כדי לכבד אותו.
לאחר נפילת הקיסרות הרומית, הייתה העיר לחלק מהממלכה הבורגונדית הראשונה, לפחות עד שנפלה לידיו של קלוטייר הראשון, מלך הפרנקים ובנו של כלוביס. בהמשך מצאה עצמה העיר בידם של המלכים הקרולינגים, ולאחר מכן עברה לידי ממלכת ארל הבורגונדית. בסופו של דבר עברה לבעלות רוזני ויין, אשר התואר שלהם, "דופן" (Dauphin), היה לשם האזור כולו - דופינה. גרנובל הייתה לעיר הבירה של פרובינציית דופינה עד 1790 כאשר הוחלפה מערכת הפרובינציות במערכת המחוזות.
עם הזמן עבר שם העיר שינויים באופן היגויו - תחילה ל"גרניובול" (Graignovol), ולאחר מכן שונה לגרנובְּל משום שביקשו לקשר אותו עם המילה הצרפתית Noble (אציל) כהתייחסות למלך צרפת.
בשנת 1968, אירחה העיר את משחקי החורף האולימפיים.
אנטילופת סוס שחורה

תיאור

גובהם בכתף הוא בין 120 ל-140 ס"מ ומשקלם בין 200 ל-270 קילוגרם. הזכרים גדולים מן הנקבות. צבען של הנקבות הוא בין ערמוני לחום כהה ומתכהה עם הגיל, בזמן שהזכרים שחורים. לשני המינים יש בטן, לחיים, וסנטר לבנים. יש להם רעמה מדובללת בעורף. יש לאנטילופת הסוס השחורה קרניים טבעתיות שמתקשתות אחורה. אצל הנקבות הן מגיעות לאורך של מטר, ואצל הזכרים הן מעל מטר וחצי.

אקולוגיה והתנהגות

אנטילופות סוס שחורות חיות בסוואנות מיוערות, שם הן אוכלות דשא באורך בינוני ועלים. הן פעילות ביום, אך פחות פעילות בשעות החמות של היום. אנטילופות סוס שחורות יוצרות עדרים של בין עשר לשלושים נקבות ועגליהן שהן מונהגות על ידי זכר אחד. הזכרים נלחמים ביניהם. הם כורעים על ברכיהם ומשתמשים בקרניים.
עדר של אנטילופת סוס שחורה גדל בתנאים טובים בקצב של 20% בשנה. בעדר של אנטילופה ענקית נכללו כ-24 פרטים בממוצע, אך בתת-מינים אחרים העדרים קטנים יותר. 
במחקר בדרום אפריקה נמצא שעדר של אנטילופת סוס שחורה שהוכנסה לשמורה אקולוגית 
התרבתה באופן המצופה רק בשנה החמישית לאחר הכניסה לשמורה. שתי השערות הועלו כדי להסביר התנהגות זאת. השערה אחת היא שלוקח לאנטילופת הסוס השחורה מספר שנים כדי להכיר את אזור המחיה החדש שלה ולהתרגל אליה. השנייה היא שהשנים הראשונות היו שחונות ולא היה מספיק גשם כדי לגדל עשב ירוק בכמות מספקת.
הסכם שלום

הסכם שלום הוא הסכם בין שתי מדינות עוינות המסיים באופן רשמי מצב של מלחמה בין הצדדים ומשכין ביניהם שלום. הסכם שלום מיועד להוות הסכם קבע, ובכך הוא שונה ממצבים אחרים של הפסקה זמנית בלחימה, כמו שביתת נשק או הפסקת אש.

האימפריה החיתית והקונפדרציה של האיאסה-עזי

הסכם השלום המוכר המוקדם ביותר הוא ההסכם בין האימפריה החתית לבין הקונפדרציה של האיאסה-עזי , בסביבות שנת 1350 לפנה"ס.

הסכם השלום החתי-מצרי

אחד ההסכמים המפורסמים ביותר הוא הסכם השלום החתי-מצרי, שנחתם במצרים העתיקה בשנת 1259 לפנה"ס, לאחר קרב קדש. שני הצדדים איבדו כוחות רבים במהלך הקרב, ואף צד לא היה יכול להרשות לעצמו להמשיך להילחם, בגלל איומים נוספים מבחוץ: מצרים העתיקה ניצבה בפני המשימה להגן על גבולה המערבי מפני פלישתם של שבטי לוב על ידי בניית שורת מבצרים לאורך הגבול, ואילו החתים ניצבו בפני איום גדול יותר בדמות אימפריית אשור, שכבשה את השטחים הסמוכים להם.
הסכם השלום נכתב בשתי גרסאות, אחת בהירוגליפים מצריים, והאחרת בכתב יתדות אכדי. שתי הגרסאות שרדו. הסכמים דו-לשוניים מסוג זה נפוצים עד היום.
ההסכם, עליו חתומים רעמסס השני וחתושיליש השלישי, מרחיק לכת יותר מההצהרה הפשוטה על סיום הלחימה. הוא כולל גם ברית סיוע הדדי במקרה שאחד הצדדים יותקף על ידי צד שלישי, או במקרים של סכסוכים פנימיים. ישנם בו סעיפים הנוגעים להחזרת הפליטים למקום מוצאם ואוסרים פגיעה בהם, וכן איומי נקמה במקרים של הפרת ההסכם.
להסכם זה יש חשיבות היסטורית כה רבה בתחום היחסים הבינלאומיים, שהעתק שלו מוצג לראווה בכניסה למטה האומות המאוחדות.

הסכמי שלום בעת החדשה

הסכמי שלום רבים נחתמו בעת החדשה. בין המוקדמים שבהם נמנים שלום וסטפליה (1648), שורת הסכמים המסמלים אבן דרך משמעותית בהתפתחות הלאומיות באירופה, הסכם שלום 1686 שסיים את מלחמת רוסיה-פולין, וחוזה פריז (1815) שנחתם לאחר תבוסתו של נפוליאון בונפרטה בקרב וטרלו.
חוזה ורסאי (1919) סיים באופן רשמי את המלחמה בין גרמניה לבין מדינות ההסכמה. חוזה זה סימל את תחילת התהליך לסיום מלחמת העולם הראשונה. היא תמה לחלוטין רק עם חתימת הסכם סוור (1920) בין האימפריה העות'מאנית ומדינות ההסכמה.
חוזה ורסאי הוא אולי הידוע ביותר לשמצה בין הסכמי השלום בימינו. ההסכם הגביר את ההשפלה שגרמניה חשה אחרי התבוסה במלחמת העולם הראשונה, ונחשב בעיני היסטוריונים רבים לאחד הגורמים שזירזו את פרוץ מלחמת העולם השנייה. בין אם אפשר "להאשים" את חוזה ורסאי בהתפרצותה של מלחמה אחרת ובין אם לאו, אפשרות זו ממחישה את הקשיים הכרוכים בתהליכי שלום בין מדינות. בהקשר זה חשוב לציין את הסכם סוור, שנחתם עם האימפריה העות'מאנית והיה דומה לחוזה ורסאי, אבל לא פרצו עימותים אלימים כלשהם בעקבותיו.
מלחמת קוריאה היא דוגמה לעימות שהסתיים בשביתת נשק ולא בהסכם שלום. בשנת 1953 נחתם הסכם שביתת הנשק הקוריאני , ומאז לא הושג הסכם שלום בין הצדדים.
גם מלחמת וייטנאם לא הסתיימה בהסכם שלום. הסכם פריז (1973) היה הסכם שביתת נשק שנחתם בין ארצות הברית, דרום וייטנאם וצפון וייטנאם במטרה לסיים את המלחמה. ההסכם הופר על ידי כל הצדדים מיד לאחר חתימתו, והמלחמה הסתיימה רק לאחר מתקפת אביב 1975 בווייטנאם  בה צפון וייטנאם כבשה את דרום וייטנאם.
בשנת 1979 נחתם הסכם השלום בין ישראל למצרים, וב-1994 נחתם הסכם השלום בין ישראל לירדן.
A Whiter Shade of Pale

הפקה

הטקסט המקורי של השיר הכיל ארבעה בתים, ולמרות זאת רק שני הבתים הראשונים נכללו בהקלטה המקורית של השיר. הלהקה נהגה לבצע את הבית השלישי של השיר בהופעות החיות, ואת הבית הרביעי ביצעה רק לעיתים נדירות. מנגינת הליווי של השיר, אשר נוגנה על אורגן האמונד, נכתבה בהשראת שתי יצירות של יוהאן סבסטיאן באך – "אריה על מיתר סול", ו"קנטטה מס' 140: התעוררנה!, קורא הקול" (Wachet auf, ruft uns die Stimme). השיר גם הושפע במידה מסוימת משירו של פרסי סלדג' "When a Man Loves a Woman". 
נגן האורגן לשעבר של הלהקה, מתיו פישר, שביצע את נגינת האורגן בשיר, הגיש בשנת 2005 תביעה בבית המשפט העליון הבריטי נגד גארי ברוקר (הזמר של הלהקה) והמו"ל שלו, בטענה כי הוא היה שותף בכתיבת השיר וכי הוא זכאי לתמלוגים. פישר זכה במשפט ב-20 בדצמבר 2006, אך זכה ב-40% מהתמלוגים, במקום 50% כפי שהוא דרש, וכמו כן נקבע כי הוא יקבל תמלוגים רק על התקופה שלפני 2005. בעקבות כך, גארי ברוקר והמו"ל שלו ערערו על הקביעה וב-4 באפריל 2008 בית המשפט הבריטי לערעורים ביטל קביעה זו בשל העיכוב בהגשת תביעתו של פישר (38 שנים). בעקבות כך, פישר ערער בהמשך על קביעה זו בבית הלורדים ולבסוף ב-30 ביולי 2009 בית הלורדים פסק לטובתו של פישר.

גרסאות כיסוי

לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו ג'ימי קאסטור, אנני לנוקס, ג'ו קוקר, מייקל בולטון, רינגו סטאר, בוני טיילר, האחים אברלי, שרה ברייטמן ופרסי סלדג'.
מסיב

מסיב (בצרפתית: massif) בגאולוגיה הוא שילד צעיר – ליבת יבשת שאינה פרקמברית. המסיב הוא קטע מהקרום היבשתי שנוצר בתהליך אורוגנזה ומתנהג כיחידה קשיחה ללא עיוות פנימי. המסיב מהווה את תשתית היבשת, ונוטה להישאר שלם בעת תזוזה של לוחות טקטוניים.
מקור המילה מסיב הוא בצרפתית והיא משמשת לתיאור ריכוז של כמה הרים, היוצרים חלק עצמאי גדול בתוך רכס הרים.