google/wiki40b huggingface dataset:
דעאא מסארווה

דעאא מסארווה (בערבית: دعاء مصاروة; נולדה ב-22 במאי 1990 בטייבה) היא שחיינית ערבייה-ישראלית, 3 פעמים ברציפות אלופת ישראל (2005 - 2007) ושיאנית ישראל במשחה ל-50 מטר חזה.
מסארווה הייתה לשחיינית הערבייה הראשונה שהיא אלופת ישראל ושיאנית ישראל.

ביוגרפיה

מסארווה התאמנה במועדון השחייה של הפועל כפר סבא בית ברל בהדרכתו של הדר אברו.

אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2005 זכתה מסארווה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 33.72 שניות, לפני נסטיה קורוטקוב (34.42 שניות) ומונה מירון (34.47 שניות).

שיאנית ישראל

בתחרות שנערכה בפלמה דה מיורקה ספרד ביולי 2006 קבעה מסארווה במשחה ל-50 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 33.24 שניות, שיפור לשיאה בן השנתיים של מונה מירון (33.62 שניות). חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה במדליית זהב 33.61 שניות, לפני עמית עברי מהפועל עמק חפר (34.22 שניות) וחנה פולישצ'וק ממכבי תל אביב כפר המכביה (34.34 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 33.41 שניות.
ב-20 בפברואר 2008 הייתה מסארווה לישראלית הראשונה שהצליחה לרדת מזמן של 33 שניות במשחה ל-50 מטר חזה, כששחתה בזמן של 32.87 שניות. שיאה נשבר עוד באותו היום בידי יוליה בנך, ששחתה בזמן של 32.46 שניות, ובהמשך שיפרה אותו עוד יותר. באפריל 2009 שיפרה מסארווה עצמה את שיאה האישי, והעמידה אותו על 32.46 שניות, מה שאיפשר את השתתפותה באליפות העולם בשחייה 2009. באליפות העולם היא סיימה במקום 43 לאחר ששחזרה את שיאה האישי.
בתחרות שחייה שנערכה בבריכת 25 מטר, בציריך, שבשווייץ ב-1 בפברואר 2009, שחתה מסארווה את המשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 31.67 שניות.
כיום, היא מדריכת שחייה בבריכת אלישע בשדה ורבורג.
לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף

קריירה מוקדמת

ב-1882 סיים לודוויג קונן את האקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט והוסמך כקצין רגלים בדרגת סגן. מ-1885 ועד 1887 הדריך באקדמיה הצבאית בווינה וב-1896 הועלה לדרגת מייג'ור והוצב לשורת תפקידי מטה ובכללם ביחידת הקרטוגרפיה של הצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1909 מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-44 וב-5 במאי 1910 הועלה לדרגת גנרל מיור.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

מיולי 1914 ועד מאי 1915 כיהן כמפקד הצבאי של אזור אינסברוק.
בהמשך מונה קונן למפקד הדיוויזיה ה-91 וכיהן בתפקידו עד נובמבר 1915, עת מונה למפקד הקורפוס ה-9 והוצב בחזית האיטלקית בגזרת דרום טירול. ב-12 בנובמבר 1916 הועלה לדרגת גנרל. באוקטובר 1917 הודח מפקד הקורפוס ה-19 בחזית המקדונית איגנץ טרולמן פון לובצ'נברג, לאחר כיבוש העיר פוגרדץ בידי הסרבים ולודוויג קונן מונה במקומו. ב-יולי 1918 הודח גם קונן מפיקוד על הקורפוס ה-19 ובינואר 1919 לאחר תום המלחמה וכניעת האימפריה האוסטרו-הונגרית שוחרר מצבאה. לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף הלך לעולמו ב-1938 בווינה והוא בן 77 שנים.
הידור מצווה

הידור מצווה הוא עיקרון הלכתי הקובע כי יש לקיים מצווה באופן נאה ומהודר. במקרים בהם קיום המצווה דורש גם תשמישי מצווה וקדושה, הרי שלפי עיקרון זה יש להקפיד על חפצים משובחים.
הרעיון של הידור מצווה מופיע כבר בדברי התנאים, אולם המונח "הידור מצווה" אינו מופיע כלל בדברי התנאים ומופיע בתלמוד רק בדברי סתם תלמוד (כלומר, ללא הבאת התנא או האמורא ששנה את המימרא), המיוחס לסוף תקופת האמוראים.

מקור הדין ומהותו

""זה אלי ואנווהו" (שמות טו, ב), התנאה לפניו במצוות, עשֵה לפניו סוכה נאה ולולב נאה ושופר נאה, ציצית נאה, ספר תורה נאה וכתוב בו לשמו בדיו נאה, בקולמוס נאה, בלבלר אומן וכורכו בשיראין נאין"
— מסכת שבת, דף קל"ג, עמוד ב'
לדעת חלק מן המפרשים דין זה הוא מדאורייתא, ויש הסוברים שדין זה הוא מדרבנן.

לדעת רוב הפוסקים הדין הוא רק לכתחילה אבל בדיעבד אינו פוסל את המצווה.

חייב אדם להוציא מכספו כתוספת על מנת לקיים את המצווה בהידור, עד שליש מההוצאה שלא בהידור.

פרטי הדין

למעשה הדין חל על כל המצוות אבל ישנם פרטים שנאמרו במפורש כגון: סוכה נאה, לולב (ואתרוג) נאה, שופר נאה, ציצית נאה, ספר תורה נאה, שכתוב בדיו נאה, בקולמוס נאה, בלבלר אומן וכרוך בבגדים נאים" (שבת קלג:). וכן איגוד ארבעת המינים.
ריצ'רד ס. קסטלנו

ביוגרפיה

נולד ברובע הברונקס, ניו יורק. לפני שהפך לשחקן עבד כקבלן בנייה.
התפרסם לראשונה בתור שחקן תיאטרון והיה מועמד ב-1969 לפרס הטוני על הופעתו במחזה "מאהבים וזרים אחרים" בתפקיד פרנק ואצ'יו.
בשנה שלאחר מכן גילם קסטלנו את הדמות גם בגרסה הקולנועית וקיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 1972 שיחק קסטלנו בדרמת הפשע הקלאסית "הסנדק" וגילם את המאפיונר פיטר קלמנצה חברו הקרוב של דון ויטו קורליאונה (מרלון ברנדו) והסנדק של בנו הבכור סאני (ג'יימס קאן). במהלך הסרט מתדרך קלמנצה את מייקל קורליאונה (אל פאצ'ינו) כיצד לחסל את מפקח המשטרה המושחת קפטן מק'ולסקי ואת סוחר ההרואין וירג'יל סולוצו.
קסטלנו היה אמור להופיע גם בסרט ההמשך "הסנדק 2", אך בעקבות מחלוקות עם פרנסיס פורד קופולה על התפקיד החדש שרצה לגלם, קסטלנו החליט לבסוף לוותר על התפקיד.
קסטלנו היה נשוי לשחקנית ארדל שארידן. נפטר מהתקף לב בשנת 1988.
חזיר מזוקן

מאפיינים

החזיר המזוקן נפוץ ביערות הגשם של סומטרה ומלזיה. אורכו בין מטר ל-1.65 מ', גובהו כ-80 ס"מ ומשקלו כ-150 ק"ג. עורו חום ופרוותו דלילה. זיפים דקים וצהובים משני עברי פניו יוצרים מעין זקן, על שמו קרוי המין.
חזירים אלו חיים בעדרים, בדרך כלל קטנים אך יכולים להגיע עד לגודל של 200 פרטים. הם עוקבים פעמים רבות אחרי להקות של קופי מקוק וגיבון, וניזונים משאריות הפירות שאלו משליכים ארצה. לרוב הם נשארים באותה טריטוריה, אך אחת לשנה הם נודדים. בעת הנדידה, מספר משפחות יתאחדו מאחורי זכר אחד וינדדו יחדיו.
אורך ההריון של נקבת החזיר המזוקן הוא כ-4 חודשים. בסופו היא נפרדת מהעדר ובונה לעצמה בסבך השיחים קן מזרדים ועלים, שגודלו עד שני מטר. לאחר מכן היא ממליטה שגר של 2–8 גורים מפוספסים, שנשארים לצידה במשך השנה הראשונה לחייהם. 
החזיר המזוקן ניזון מפירות, שורשים, שלשולים ואשפה. טורפיו העיקריים הם טיגריס, נמר, פיתון והאדם.
טאליסקר

אופיו של הטאליסקר

הטאליסקר נודע בארומת הכבול הדומיננטית שבו ובאופיו ה"מלוח" (או ה"פיקנטי"). בזמן שהמותג מקובל מאוד ונמכר בהתאם, תכולת הפנול וטעמו הייחודי יכולים להיתפס כ"מאתגרים" במיוחד עבור חובב הויסקי המצוי. המזקקה החלה בשיווק בקבוקים מיוחדים בתחילת המאה ה-21 עבור חובבי הז'אנר, עם בקבוקים בני 20 ו-25 שנים (קודם לכן היו קיימים רק 10 ו-18 ומעט מהדורות מיוחדות). בקבוקי ה-25 שנים, על אף היותם יקרים יותר, זכו לשיווק נרחב יותר מאלו בני ה-20.
הטאליסקר מעושן עד לרמת פנול גבוהה במיוחד של 25 חלקיקים למליון, ובנוסף לכך מי המעין המשמשים ליצירתו באים במגע עם כבול במהלך הנביעה, וכך מתקבל טעמו הכבולי.

רקע היסטורי

המזקקה נוסדה בשנת 1843 על ידי יו וקנט מקאסיל מאיג. יו היה אריס ששכר אדמות וכך הצליח לרכוש את בית טאליסקר ואחוזת מקלאוד.
אחרי מות האחים המזקקה נרכשה בסופו של דבר במסגרת שותפות גריגור אלן (סוכן כלכלי ממוריישיר) ורודריק קמפ (סוחר יינות ושיכר) ומשאבים רבים הושקעו בחידוש ועיצוב מחדש של המזקקה. באותה תקופה הוויסקי זכה למוניטין הולך וגדל.
בשנת 1892, קמפ רכש גם את מזקקת מקאלאן בספייסייד ואלן עצמו לקח את הבעלות המלאה על טאליסקר שמוזגה עם דאילויין, וכך נוצר איחוד המזקקות דאילויין–טאליסקר. איחוד המזקקות בנה רכבת חשמלית המקשרת בין המזקקה לבתי העובדים, על מנת לשפר את תנאי תעסוקתם.
בשנת 1925 בעקבות מיזוגים עם כמה ממייסדי "חמש הגדולות", המזקקה עברה באופן רשמי לבעלות התאחדות המזקקים ובמקביל שונתה שיטת הזיקוק לזיקוק כפול. בשנת 1960, לאחר שרפה גדולה, המזקקה שופצה.
בשנת 1989 נבחר המותג על ידי איחוד המזקקים לסדרת המאלטים הקלאסים שלהם.
זרון אפריקני

מאפיינים

אורך הזרון האפריקני 44-49 ס"מ ומשקלו 382-590 גרם, כאשר הנקבות גדולות ב-30% מהזכרים. לזרון עיניים צהובות ונוצות חומות וכמו ששמו רומז גם "זר" של נוצות מסביב לצווארו בצבע חום כהה. הירכיים והבטן אדמוניים מעט והכנפיים הלבנות גדולות ובעלות שכמה עליונה חומה וקצוות שחורים. הרגליים גדולות ומכוסות בקשקשים צהובים גדולים. הם ציפורים קולניות בעונת הרבייה ובחיזור הזכר צריך להגיש לנקבות הגדולות פיסת מזון וכן מעוף מיוחד בשביל להתקרב אליה.
הוא חי בעיקר בדרום ודרום מזרח אפריקה מדרום סודאן לדרום אפריקה ונצפו בודדים עד לניגריה.
לעומת שאר מיני הזרונים הם חיים ביחד במשך כל השנה. הם מזדווגים במאי-יוני והקן נבנה בין ערוגות הסוף ולעיתים אף על המים. הם מטילים 2-4 ביצים אך הצאצאים יכולים לאכול אחד את השני.
הם טורפים שניזונים מיונקים קטנים כמו עכברי Rhabdomys וכן מצפרדעים, דגים ונבלות.
זרונים אלה זקוקים לשטחי ביצות עצומים כדי לשגשג. הם עלולים להיפגע מזיהום ביצות או מייבושן לצורכי חקלאות ובנייה.
פארק נשר

נחל קטיע

תחילתו של הנחל בגובה של 400 מטר מעל פני הים, מהמורדות הצפוניים של הר טללים ליד כביש 705 ואוניברסיטת חיפה. לאחר מכן פונה מזרחה וזורם במקביל לכביש 705 ונשפך לנחל נשר ליד בית הקברות של העיר נשר. הצמחייה האופיינית בנחל היא חורש ים תיכוני סבוך.

מסלולי טיול ופעילות פנאי

בפארק נשר מתקני נופש פעיל ומסלולי טיול מסומנים בשטח בצורה נוחה. בשנת 2004 הוקם מעל אפיק הנחל גשר תלוי באורך של 70 מטרים הנישא על ידי כבלי פלדה. מאוחר יותר הוקם במקום גשר תלוי נוסף, כ-150 מטרים ממערב לגשר הראשון, וסומנו שבילי הליכה משני צדדיו של אפיק הנחל ובאפיקו. השבילים המסומנים עוברים בחורש אורנים וחורש ים תיכוני עשיר. באביב המסלולים מוקפים בפריחה עשירה. השביל השחור היוצא מן החניון מוביל בדרך עפר נוחה ובדרך קצרה אל שני הגשרים שמעל לנחל קטיע, המהווים את האטרקציה וגורם המשיכה העיקרי של פארק נשר.
בשנת 2009 נחנך בפארק מסלול הליכה, המסומן ירוק, הנקרא "דרך אורי", לזכרו של סגן אורי בינמו, בנו של אבי בינמו, ראש עיריית נשר, יליד העיר, אשר נהרג בפעילות מבצעית בכ"ח בכסלו תשס"ו, נר חמישי של חנוכה (29 בדצמבר 2005), וקיבל לאחר מותו ציון לשבח. בכניסה לפארק הוקם אתר הנצחה לזכרו, פסל חנוכייה מעץ. הפסל נחנך ביום 15 בדצמבר 2009. שביל זה יורד אל מורד נחל קטיע עובר ליד שתי מערות שבאחת מהן נתגלו סימני התיישבות מתקופות קדומות. המשכו של השביל מוביל אל שני הגשרים.
אסי וגורי

אסי וגורי היה שם הבמה של צמד הקומיקאים אסי כהן וגורי אלפי, שפעל בין 1999 ל-2003.

היסטוריה

יואב גרוס יזם את הופעתם כצמד, לאחר שראה כל אחד מהם בנפרד. יחדיו הם הופיעו במופעי בידור ברחבי הארץ, והופיעו לראשונה בטלוויזיה כחלק מתוכנית המערכונים "דומינו", אשר עלתה לשידור ב-1999 בטלוויזיה החינוכית. 
בהופעותיהם יצרו, בין היתר, את הדמויות הקומיות "ג'ורג ורוברט", "דוד ותקווה", "רונן ואלדד" ו"קוקו וסטיב". 
בשנת 2000 החל הצמד להשתתף בתוכנית הבידור "רק בישראל", לצד אורנה בנאי וארז טל, וקיבלו את פרס אנשי השנה בתחום הבידור. 
בקיץ 2002 יצרו השניים את התוכנית הקומית "שידורי המהפכה", ששודרה בערוץ 2 וזכתה להצלחה.
בשנת 2003 הודיעו על הפסקת פעילותם כצמד וחדלו מלהופיע במשותף.
מאיר אדוני

ביוגרפיה

אדוני נולד באילת. אביו שירת בצבא הקבע. אדוני נהג לבשל כתחביב מאז ילדותו, והושפע ממטבחן של אמו וסבתו. למד חמש שנים בבית הספר הימי "מכמורת", ובצבא שירת בחיל הים. לאחר שירותו הצבאי החל לבשל באופן מקצועי בגיל 21 במלון "הולידיי אין קראון פלאזה" בתל אביב, במסגרת קורס של משרד העבודה. עם סיום הקורס, עבד תקופה קצרה אצל השף עזרא קדם במסעדת "ארקדיה" בירושלים. לאחר מכן השתלם ב"קורדון בלו" בסידני שבאוסטרליה, ומשם המשיך לצרפת למספר קורסים בבית הספר הקולינרי "לנוטר". לאחר חזרה קצרה ל"ארקדיה" נסע לניו יורק, שם עבד במסעדה קרוב לשנה. עם שובו לישראל בשנת 2001 ניהל כשנה את מסעדת "אוליב ליף" במלון שרתון תל אביב. ב-2002 זכה במלגה לשפים צעירים מטעם חברת כרמל מזרחי וטס לקורס לחמים בבית הספר "לנוטר".

טלוויזיה

מאיר אדוני זכה בתואר "שף השנה" לשנת 2007 מטעם השבועון "Time Out תל אביב", וניצח כמשתתף בעונה הראשונה של התוכנית "קרב סכינים" בערוץ 10.
אדוני השתתף בעונה הראשונה והשנייה של תוכנית המציאות "משחקי השף" לצד אסף גרניט ומושיק רוט. בשנת 2017 הצטרף לפאנל השופטים של העונה השנייה בתוכנית "בייק אוף ישראל" לצד אסטלה מושקוביץ' בלפר וקרין גורן.

חיים אישיים

אדוני היה נשוי במשך 15 שנים לאוריאן, ולהם 4 ילדים משותפים. מאז 2017 הוא בזוגיות עם דניאל ברבי, ולהם ילד משותף.
ב-2017 הוא הותקף ברשתות החברתיות על ידי יואב "הצל" אליאסי עקב שמות המנות שאדוני החליט להגיש במסעדה שלו "נור" שבניו יורק, ביניהם: "טרטר פלסטיני" ו"קדאיף רמאללה" (המלוות את אדוני עוד ממסעדותיו בישראל). דבר שגרר הדים בתקשורת הישראלית.
Tell Me

אינפורמציה על השיר

השיר במקור נוצר כרצועת דמו כאופציה לשיתוף פעולה עם הרכב הבנות, דאנטי קיין, אבל דידי החליט בסופו של דבר שהוא רוצה את כריסטינה אגילרה בחלק הנשי של השיר. השיר נכתב בידי הזמר סטיב גארט ויאמי בינגהאם. השיר זכה להצלחה באופן כללי, אבל הציפיות ממנו היו להפוך ללהיט בינלאומי במידות גדולות הרבה יותר ממה שזכה, הסיבה היא כנראה מחוסר פרסום וייחצון מספיקים.
קובלט אייר

היסטוריה

ב-14 ביוני 2016 החלה חברת התעופה במכירת כרטיסים דרך אתר האינטרנט שלה לטיסות בין לרנקה לדבלין, אתונה, הרקליון, סלוניקי, לונדון ומנצ'סטר. החברה תכננה להפוך את לרנקה לבסיס טיסות ישירות לסין החל מ-2017.
מטוס האיירבוס A320 הראשון של החברה הגיע באפריל 2016, והחברה ביצעה טיסת ניסוי ראשונה ב-18 במאי 2016 מלרנקה להרקליון.
ב-17 באוקטובר 2018 הודיעה החברה על סיום פעילותה, וכל טיסות החברה בוטלו.
רון שפירא (שופט)

ביוגרפיה

רון שפירא נולד בשנת 1957 בקבוצת דגניה א'. למד בתיכון בית ירח. בשנים 1975–1979 שירת בצה"ל.
בשנת 1987 סיים לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחה בבית המשפט העליון אצל השופטת מרים בן-פורת ובמשרד עורכי דין, ובשנת 1988 הוסמך כעורך דין ועבד כעורך דין. בשלב מסוים עזב את דגניה. בשנת 1991 סיים בהצטיינות תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
בספטמבר 1994 מונה לשופט של בית משפט השלום בטבריה. באוקטובר 1998 מונה לסגן נשיא בתי משפט השלום במחוז צפון. בספטמבר 2000 מונה לכהן בפועל כשופט בית המשפט המחוזי בחיפה. בספטמבר 2001 מונה כרשם בית המשפט המחוזי לעניינים מינהליים. ביוני 2003 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בחיפה. בפברואר 2014 מונה לסגן נשיא בית המשפט המחוזי חיפה. באפריל 2017 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת חיפה, על עבודה שכותרתה "ראיות מנהליות לביצוע עבירה פלילית - הצורך בהליך מנהלי הוגן". באוקטובר 2017 מונה לנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה.
הוא מלמד בפקולטה למשפטים ובבית הספר למדע המדינה של אוניברסיטת חיפה ובמכללה לביטחון לאומי.
חיים שאול עבוד

הרב חיים שאול עבוד (1890–1977) היה פייטן, משורר, איש חינוך ונדבן, מחבר ספר ״שירי זמרה השלם" המאגד בתוכו את שירת הבקשות של יהדות ארם צובא ופיוטים שכתב. הקים וניהל את תלמוד תורה ״נזר אהרון״ בירושלים.

קורות חיים

נולד בעיר חאלב שבסוריה למשפחת רבנים, אביו חכם אברהם עבוד, וסבו חכם אליהו עבוד. בנעוריו למד והשתלם בלימוד תורה ובשירת הקודש של יהדות ארם צובא אצל חכמי חאלב ביניהם, חכם רפאל ענתבי טבוש, חכם משה אשקר הכהן ועוד.
בשנת 1907 נסע לבואנוס איירס, לשמש כחזן וכמורה בתלמוד תורה בקהילה החלבית בעיר. בשנת 1929 עלה לירושלים והשתקע בשכונת בית ישראל. 
ייסד וניהל את תלמוד תורה "נזר אהרון" בשכונת הבוכרים הסמוכה, תלמוד תורה בו למדו בין היתר הרב בן ציון מוצפי, הרב משה צדקה ועוד. 
היה מעמודי התווך של קהילת עדות המזרח בירושלים עוד טרם קום המדינה, הקים וניהל קרן הלוואת גמ"ח לתושבי ירושלים ותמך כלכלית בישיבת פורת יוסף בעיר.

שירת הבקשות

הושפע רבות מיצירות מקאם מוזיקליות ערביות ואף כתב מילים ללחנים ערביים מפורסמים, לחנים אלו נכנסו למנגינות התפילה בקרב קהילות הספרדים. לאורך שנות חייו כתב פיוטים רבים וקיבץ את שירת הבקשות של יהדות ארם צובא בספרו "שירי זמרה השלם". היה ממייסדי שירת הבקשות בירושלים ומנכבדי בית הכנסת עדס. הפיוט שכתב "חי ונעלם", היה לפיוט האחרון שנכנס לסדר הבקשות.
לימד שירה ופיוט בהתנדבות עד ערוב ימיו. בין השאר, לימד פיוט בישיבת פורת יוסף כאשר המוכרים שבתלמידיו שם הם הרב עובדיה יוסף והרב דוד שלוש. בין תלמידיו הפייטנים משה חבושה ויחיאל נהרי.

חיים אישיים

היה נשוי ללאה, בתם של ניסים ורינה פרנקו, ולו 12 ילדים. נפטר בירושלים בכ"א סיון ה'תשל"ז ולאחר מותו החליטה עיריית ירושלים להנציח את מורשתו ולקרוא את הרחוב בו גר בשכונת בית ישראל על שמו.
אלברו סולר

ביוגרפיה

סולר נולד בברצלונה, ספרד לאם ממוצא ספרדי-בלגי ולאב ממוצא גרמני. בגיל 10 עבר עם משפחתו ליפן, בה התגוררו עד שהיה בן 17. בילדותו למד לנגן על פסנתר. בשנת 2010, לאחר שחזר להתגורר בספרד הקים להקה שנקראה Urban Lights, יחד עם אחיו הצעיר ושניים מחבריו. סגנון הלהקה היה מורכב מפופ בריטי, אינדי פופ ומוזיקה אלקטרונית. ב-2013 השתתפה הלהקה בתוכנית טלוויזיה בספרד בשם "Tú sí que vales" הכוללת תחרות שירים. הלהקה זכתה במקום ה-8. הלהקה הוציאה חומרים משלה והקליטה אלבום בהפקה עצמית. סולר למד בזמן זה עיצוב תעשייתי, ב-Escuela de Grafismo Elisava והיה רשום בסוכנות דוגמנות בברצלונה.
בשנת 2014 החליט סולר לפרק את הלהקה ולעבור לברלין. הוא הוציא את הסינגל "El Mismo Sol" שכתב הוא עצמו עם עלי זוקובסקי (Ali Zuckowski) וסימון טרייבל ( Simon Triebel) והופק על ידי טרייבל. השיר הגיע למקום הראשון באיטליה ובשוויץ, וזכה להצלחה גם בגרמניה, צרפת, בלגיה, אוסטריה והולנד. גרסה בספרדית ואנגלית לשיר בשיתוף ג'ניפר לופז הוקלטה לשימוש בארצות הברית, בריטניה ושאר העולם.
בשנת 2015 הוציא את אלבום הבכורה שלו "Eterno Agosto" שהוקלט ביוניברסל מיוזיק גרופ. בשנה זו זכה בפרס תגלית השנה לזמרים השרים בספרדית, בתחרות "Los Premios 40 Principales" שמארגנת תחנת הרדיו "Los 40" המשדרת בספרדית בדרום ומרכז אמריקה.
בשנת 2016 השתתף כשופט בגרסה האיטלקית לתוכנית The X Factor. בשנה זו היה מועמד לפרס תגלית השנה, תגלית השנה בתחום הפופ/רוק לזמרים, ועם "El Mismo Sol" לשיר השנה בתחום הפוק/רוק לביצוע המשותף עם לופז, אך לא זכה בפרס. בשנה זו שיתף פעולה עם הזמרת הפולניה מוניקה ליוצ'וק, והוציא איתה דואט לשירו "Libre". שיר נוסף שהוציא והצליח "Sofia", זכה להצלחה במצעדים באירופה, והגיע למקום הראשון באיטליה, פולין ושווייץ.
ב-2017 הוציא שיר עם הלהקה הקולומביאנית מוראט, וביצע איתה שיר שנכלל בפסקול הסרט "Despicable Me 3" (גנוב על העולם).
ב-2018 הוציא שיר בשם la cintura שצולם בקובה. ב-17 באוגוסט יצא השיר ELLA שיהיה כלול באלבום שייצא ב-7 בספטמבר. ב-24 אוגוסט הוציא Alvaro שיר חדש ״Lo mismo” עם הראפר Maitre Gims. ב-7 בספטמבר יצא האלבום השני של סולר, mar de colores. ב-25 בינואר 2019 הוציא סינגל חדש הנושא את השם Loca. ב-7 במאי 2019 התחיל Alvaro soler את סיבוב ההופעות שלו (mar de colores). ב-10 במאי יוצא הסינגל החדש שלו La libertad.
סולר דובר ספרדית, גרמנית, אנגלית ואיטלקית ובמידת מה גם צרפתית ויפנית. סולר מתגורר כיום בברלין, ובנוסף במדריד, עם חברתו סופיה אלר (Sofia Ellar).
פיטס ספשל

פיטס ספשל (אנגלית: Pitts Special) הוא שמו של מטוס אירובטיקה דו-כנפי חד מנועי מונע מדחף, בעל יכולות וביצועים אווירודינמיים גבוהים תחת תאוצת כובד גבוהה. משמש לספורט אווירי ולאימונים ותחרויות ספורט אווירי, בארצות ספורות משמש גם לשימושים צבאיים.
כיום מיוצר המטוס על ידי חברת Aviat מאפטון, ויומינג בדגם S1 חד מושבי עם מנוע בוקסר לייקומינג 4-צילינדרי בן 200 כוחות סוס, או דגם S2 דו מושבי עם מנוע בוקסר 6-צילינדרי (260 כ"ס) וכנף מוגדלת.

היסטוריה

המטוס נבנה ותוכנן על ידי פועל רכבות בשם קרטיס פיטס. משנת בנייתו ב-1944 זכה המטוס בתחרויות אירובטיקה יותר מכל מטוס אחר, בשנות ה-60 הוכרז המטוס כמטוס ראוי מבחינה טכנית לתחרויות בינלאומיות. גם לאחר 62 שנות וותק אווירי (נכון לשנת 2006), המטוס נחשב ל"שועל קרבות" אירובטיים ולקנה המידה לפיו נמדדים מטוסים אירובטיים בביצועיהם. מספר אלופי אירובטיקה משתמשים במטוס זה, המפורסם מביניהם הוא שון טאקר.

המטוס בישראל

בעבר היה מספר מועט ביותר של מטוסים מסוג זה בישראל. מתוך המטוסים שפעלו בעשור האחרון מטוס אחד התרסק במהלך מופע אווירי והשני נמכר ונשלח לחו"ל. כיום אין מטוסים פעילים מסוג זה בארץ.
ילדי הזמן

עלילה

הספר מתחיל בתיאור האנושות בפסגת יכולתה הטכנולוגית. בני האדם נעים בין הכוכבים ומאריצים כוכבי לכת כדי להמשיך ולהתפשט בגלקסיה. בנקודה רחוקה מכדור הארץ מתחילה האנושות בניסוי ביולוגי שאמור להאיץ את האבולוציה בקרב קבוצת קופים ולהפוך אותם לבעלי מודעות ויכולות שכליות הדומות לאדם. החברה האנושית באותה תקופה שסועה פוליטית והניסוי ביצירת גזע תבוני חדש מצית סכסוך אלים שמתפשט ברחבי הגלקסיה וגורם להשמדת האנושות וטכנולוגיה המתקדמת איתה. הניסוי משתבש והקופים נהרגים אך הוירוס שנועד להאיץ את התפתחותם מוצא נשאים חדשים בדמות פרוקי רגליים ששרדו על הכוכב. מבין בעלי החיים על הכוכב המהירים ביותר להגיע למודעות מלאה הם מין של עכבישים ממשפחת הקופצניים שהופכים לגזע השליט בכוכב.
בינתיים קבוצת בני אדם שהצליחה לשרוד את השואה האנושית מצליחה לאורך הדורות לשחזר במקצת את הטכנולוגיה שאבדה ומגיעה שוב לרמה טכנולוגית המאפשרת לבנות חללית שתאפשר להם להימלט מהכוכב הגווע. שארית הפליטה האנושית מאוחסנת בחללית בתאי שינה והם יוצאים למסע חיפוש אחר כוכב חלופי. כשהם מגיעים לכוכב העכבישים לא נותרת להם ברירה אלא להילחם על הכוכב היחיד בו יש לגזע האנושית סיכוי אחרון לשרוד.
העימות הסופי בין בני האדם לעכבישים מחדד את ההבדלים בין דרך החשיבה האנושית לעכבישית, בעוד בני האדם שואפים להשמיד את העכבישים ואף להשמיד את הכוכב כולו העכבישים מחפשים דרך למנף את המפגש עם בני האדם ולחיות איתם בשותפות. לבסוף מצליחים העכבישים להשתלט על הספינה ולהדביק את בני האדם בחלק קטן של הוירוס המקורי שמסיר את הפחדים הקדמוניים של ארכנופוביה מבני האנוש ומאפשר להם לראות אחד את השני כיצורים "אחים" מאותו מקור גנטי וכך נפתחת האפשרות לחיים משותפים.
ויסקונסין הרד

היסטוריה

ביוני 2016 פורסם כי קבוצת מילווקי באקס פועלת להקמת קבוצת בת בליגת הפיתוח, ובינואר 2017 סוכם עם מועצת העיר אושקוש על יסוד קבוצה בעיר ובניית אולם הכדורסל מנומיני ניישן ארנה אשר יארח את משחקי הקבוצה. ביוני 2017 הכריזו הבאקס על בחירת "ויסקונסין הרד" כשם הקבוצה החדשה, והציגו לראווה את הלוגו שלה. נשיא הקבוצה, סטיב ברנדס, הסביר כי כינויה של הקבוצה "הרד" (בעברית: עדר) מייצג קבוצת שחקנים אשר נלחמים על מקום בסגל מילווקי באקס, וכן את "עדר" אוהדי הקבוצה הנלהבים שייתמכו במועדון.
לקראת עונת הבכורה מינתה הקבוצה את ג'ורדן בריידי כמאמן הראשי. ויסקונסין סיימה את העונה עם מאזן ניצחונות שלילי 21–29, אשר הציב אותה במקום העשירי באזור המזרחי.
יהונתן סגל

חייו המוקדמים

יהונתן סגל נולד בטורונטו, קנדה, ועלה ארצה עם משפחתו בגיל 11. הוא גדל בחיפה. בוגר בית הספר הריאלי בעיר. אמו היא שחקנית תיאטרון חיפה רות סגל.

קריירה

בשנת 1977 הייתה הופעתו הראשונה כשחקן, בסרט טלוויזיה שלא זכה לתשומת לב רבה. סגל התפרסם בשנת 1978, כאשר גילם את דמותו של מומו בסרט הישראלי המצליח "אסקימו לימון" של בועז דוידזון, שהפך לסרט פולחן, ולאחריו בסדרת סרטי ההמשך לאסקימו לימון. דמותו של מומו הקנתה לו פרסום והצלחה, אולם על פי עדותו, הוא התקשה במשך שנים להיפטר מתדמית החתיך השרמנטי והשטחי ולהתקבל כיוצר רציני.
ב-1983 גילם את התפקיד הראשי בסרט הדרמה "נגוע" של עמוס גוטמן, בו הוא משחק דמות המתבססת במידה רבה על דמותו האמיתית של עמוס גוטמן. על תפקידו בסרט זכה סגל לפרס השחקן הטוב ביותר בקולנוע, מטעם משרד המסחר והתעשייה. באותה תקופה החל להפיק ולביים סרטים קצרים, שזכו לתשומת לב בפסטיבלים בינלאומיים.
ב-1993 לוהק לתפקיד פולדק פפרברג, עוזרו של שינדלר בהפקה הקולנועית המצליחה וזוכת האוסקר "רשימת שינדלר", בהפקתו ובימויו של סטיבן ספילברג.
ב-1993 כתב וביים את ההצגה "לאה יוצאת לרחוב", שהועלתה על במת תיאטרון חיפה במשך שתי עונות. ב-1994 כתב וביים את "ג'וק", שהועלה במסגרת הפסטיבל הבינלאומי להצגות ילדים, וב-1995 הועלה גם על הבמה בתיאטרון "לה מאמא" בניו יורק. על הבמה שיחק גם במחזמר "אמריקה", במחזמר "המגילה" על פי איציק מאנגער, ב"טרטיף" על פי מולייר, וב"אדם" של יהושע סובול.
כתסריטאי ובמאי קולנוע יצר וביים את סרט הדרמה "קשר עיר" (1998), זוכה הפרס הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, שבו גם שיחק בתפקיד משנה. בין סרטיו הנוספים כיוצר - "מדינת היהודים" ו"אודם".
בשנת 2007 השתתף בסדרת הטלוויזיה "המקום" בערוץ 10.
בשנת 2007 החליטה קרן הקולנוע הישראלי להעניק לסגל 1.32 מיליון שקל לצורך הכנת הסרט "אודם", על שתי נערות פלסטיניות המנסות להגיע לירושלים לראות סרט קולנוע. בתחילת 2010 התפרסם מסמך גיוס כספים שיצא מאנשי ההפקה של סגל, ובו נאמר שהיה קשה להשיג מימון עבור הסרט, משום שהוא משווה בין כיבוש יהודה ושומרון לשואה. הפרסום הביא את קרן הקולנוע הישראלי להשעות את המשך העברת הכספים עד לבדיקת תוכן הסרט ולהכרזה של זבולון אורלב על ישיבה של ועדת החינוך של הכנסת בעניין. סגל אמר שהתגובות הללו נושקות למקארתיזם, שהמסמך יצא בטעות, וכי אין בסרט השוואה בין הכיבוש לשואה. הסרט יצא לאקרנים ב-2012.
מנחם אריאב

ביוגרפיה

מנחם אריאב נולד בשם מנחם-מנדל "מנדי" אבדיק בשנת 1929 בעיר ברשט (Bereşti) שברומניה, בן לאוטיליה, שהייתה עקרת בית, ולליאון, שסחר בתבואה. בהיותו בן עשר נפטר אביו. ביוני 1941 הפשיסטים הרומנים גירשו אותו ואת אמו מביתם, והם נאלצו לנדוד ולברוח. 
בגיל 15 הצטרף לתנועת הנוער "גורדוניה" וסייע להעפלה. לאחר סגירת התנועה בהוראת ממשלת רומניה הקומוניסטית אריאב עלה לישראל בשנת 1949 והיה בהכשרה בקיבוץ מסדה בעמק הירדן, משם עבר להשלמה בקיבוץ ניר עם. שירת בנח"ל וביחידות אחרות ולאחר סיום השירות חזר לקיבוץ, שם עבד בחקלאות עד שנת 1953, אז נבחר לעבוד בריכוז קניות המשק. 
בשנת 1956 נבחר לצוות שהקים מוסדות חינוך ואת מפעלי מועצה אזורית שער הנגב.

בנצרת עילית

בשנת 1962 עבר לנצרת עילית, ונבחר למזכיר מועצת הפועלים ולחבר הוועד הפועל של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1977, כאשר במקביל נבחר בסוף 1965 למועצת נצרת עילית ובהמשך כיהן כמ"מ ראש העיר. אריאב חתר להתמנות לראשות העיר ובשנת 1973 הגיע להסכם עם ראש העיר מוטקה אלון שימונה לסגן ראש העיר ובהמשך תמצא המפלגה תפקיד במישור הארצי לאחד מהם והשני יכהן כראש העיר. בספטמבר 1976 החליטה מועצת הסניף של מפלגת העבודה בנצרת עלית שאריאב יהיה מועמד המפלגה בבחירות הקרובות לראשות העיר, במה שאלון ראה כהדחה. בתגובה, אלון הדיח את אריאב מתפקיד סגן ראש העיר והודיע על כוונתו לרוץ באופן עצמאי לראשות העיר, מה שאילץ אותו לפרוש מהמפלגה. אריאב בתגובה ארגן קואליציה של חברי מפלגת העבודה שהיו נאמנים לו עם הליכוד, הדיח את אלון ונתמנה במקומו לראש העירייה.
משנת 1977 ועד 2008 כיהן אריאב כראש עיריית נצרת עילית ונחשב לראש העיר הוותיק והמבוגר ביותר מבין ראשי הערים בישראל. אריאב ניצח בכל שבע מערכות הבחירות בהן השתתף.
תחת כהונתו עשתה נצרת עילית זינוק דמוגרפי מהמשמעותיים באותם עשורים: מ-18.5 אלף תושבים בשנת 1989, גדלה העיר פי 2.5 בתוך עשור ובשנת 1999 מנתה 50 אלף תושבים.

תפקידים ציבוריים

כיהן במשך השנים בתפקידים רבים בהם חבר דירקטוריון כור תעשיות, יו"ר מועצת הרשות לפיתוח הגליל (1980–1988), חבר דירקטוריון התעשייה הצבאית (1989–1992), חבר דירקטוריון מפעל הפיס, חבר הנהלה של מרכז השלטון המקומי, יו"ר התאחדות עולי רומניה, מ"מ יו"ר וגזבר ההתאחדות לכדורגל בישראל ויו"ר ועדת הכספים של מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל. נמנה עם מקימי המפעלים השיתופיים של ההתיישבות העובדת.
השתייך למפלגת העבודה עד לשנת 2004, אז התפקד למפלגת קדימה.
אריאב הלך לעולמו ב-6 באוקטובר 2017. הותיר אחריו אישה, לליה, ושלושה ילדים.