google/wiki40b huggingface dataset:
המדע העליז

מות האלוהים

אחד הקטעים המפורסמים בספר:
האם לא שמעתם על המשוגע ההוא, שבוקר בהיר אחר הדליק פנס, רץ אל השוק וצעק בלי הרף: "אני מחפש את אלוהים! אני מחפש את אלוהים!" - מאחר שבאותה שעה דווקא נאספו שם רבים מהללו שאינם מאמינים באלוהים, עורר האיש צחוק גדול. האם הלך לאיבוד? שאל אחר מהם. ואולי תעה בדרך כילד? שאל אחר. [...] "היכן נעלם אלוהים" קרא המשוגע, "אני אגיד לכם היכן. אנחנו הרגנו אותו - אתם ואני! כולנו רוצחיו! אבל איך עשינו זאת? איך הצלחנו לשתות את הים עד תומו? מה המעשה אשר עשינו כאשר התרנו את הארץ הזאת משמשה? האין אנו צונחים מטה מטה ואחורה והצידה ולפנים - לכל עבר? היש עדיין למעלה ולמטה? האם לא נהיה קר יותר? האין יורד הלילה כל הזמן - עוד ועוד לילה? האין צורך להדליק פנסים לפני הצהרים? האם עדיין איננו שומעים כלל את שאון הקברנים הקוברים את אלוהים? האם עדיין איננו מריחים כלל את הריקבון האלוהי? - גם אלים נרקבים! אלוהים מת! אלוהים יישאר מת! ואנחנו הרגנו אותו!"
— "משל האיש המשוגע" (קטע 125)
את הקביעה המפורסמת כי "אלוהים מת" אין לפרש במובנה המילולי]. זהו משל לכך שהדת והרוחניות אינם עוד מקור להשכלה ולמוסר, ולעזיבת הנצרות ודחיית האמונה בכוח עליון. הספר מעלה את הצורך במערכת ערכים חדשה בהיעדר המוסר הדתי, שכן בלעדיה לא רק המוסר הדתי יידחה אלא גם כל מערכת ערכים אבסולוטית, אובייקטיבית או אוניברסלית - דבר שיוביל לשחיקת הבסיס האבסולוטי של המוסר ולניהיליזם. ניטשה ראה ב"רצון לעצמה" בסיס לערכים עמוקים יותר מאלה הנוצריים.

מטרת המדע

ובכן, מטרתו הסופית של המדע אמורה לגרום לו, לאדם, הנאה רבה-ככל-האפשר וצער מעט-ככל-האפשר. אולם מה הדין אם ההנאה והצער כה מקושרים הם זה בזה בחבל אחד, שכל מי שרוצה ליהנות הרבה-ככל-האפשר מן האחד, נאלץ ליטול הרבה-ככל-האפשר מן האחר? [...] הסטואיקאים לפחות סבורים היו שאכן כן הוא, והיו עקביים בכך, בשאפם להנאה מעטה-ככל-האפשר ובלבד שצערם מן החיים יהא מועט-ככל-האפשר. [...] גם היום הזה עוד הברירה בידכם - ממה נפשכם: או הנאה מעטה-ככל-האפשר, בקיצור, העדר הסבל ובעצם, הוא הדבר אשר סוציאליסטים ופוליטיקאים מכל המפלגות רשאים ביושר להבטיח לאנשיהם, זו ותו לא - או צער רב-ככל-האפשר, כמחיר צמיחתן של שפע הנאות ושמחות ענוגות שלא בא כטעמן אלא נדירות-נדירות! [...] למעשה ניתן בעזרת המדע לקדם את המטרה האחת וגם האחרת! ייתכן שכיום הוא נודע יותר מצד כוחו להוריד את האדם מנכסי שמחותיו ולעשותו קר, אנדרטי וסטואי יותר. אך עדיין הוא יכול להתגלות גם כמחולל-הסבל הגדול - או אז ייתכן שייתגלה מצד הכוח המנוגד אשר בו, מצד יכולתו האדירה לחשוף שמיים חדשים של שמחה.
— מתוך קטע 12 - "על מטרתו של המדע"

החזרה המתמדת

וכה היה אומר לך: "חיים אלה, אשר אתה חי כעת ואשר חיית עד כה, תהיה נאלץ לחיותם שוב ושוב ופעמים אין ספור; ושום דבר לא יתחדש בהם, כי אם כל מה שהיה, כל כאב וכל עונג, כל מחשבה וכל אנחה, וכל דבר קטון לאין שיעור וגדול לאין מידה, בעל כורחך ישוב ויתרחש עמך והכל בדיוק באותו הקשר ובאותו סדר.
— מתוך קטע 341 - "נקודת הכובד"
יש הטוענים שכוונתו של ניטשה היא לתת דרך איך לגלות מהו רצוננו האמיתי והמדד שהוא נותן לכך הוא בשאלה האם היית עושה זאת שוב, כלומר כאשר אתה עומד בפני בחירה בדרך מסוימת, שאל את עצמך האם היית מוכן לחיות את השלכות בחירה זו שוב ושוב.

אהבת הגורל

אני מבקש להוסיף ולהיטב למד, איך לראות את הכורח שבדברים כולם בחזקת יופי – אזי אהיה אחד מאלה המעניקים יופי לדברים. אהבת הגורל: זו תהא אהבתי מעתה ואילך!
— מתוך קטע 276 "לשנה החדשה"
יעקב אריה סלבנדי

הרב ד"ר יעקב אריה סלבנדי (סלפנדי; ד' בשבט ה'תקצ"ז, 1837 - כ"ד בכסלו תרע"ד, 1913) היה רב בדירקהיים וגליל פרנקנטאהל בגרמניה, ופעיל למען יישוב ארץ ישראל.

ביוגרפיה

סלבנדי נולד בעיר ראג בהונגריה למשפחה שיוחסה לרב נפתלי כ"ץ. הוא למד תורה ועברית בעיר מולדתו, ולאחר מכן נסע לפרשבורג ללמוד אצל הרב אברהם שמואל בנימין סופר. אחר כך עבר לליפניק ללמוד אצל הרב שלמה קווטש וכשהלה עבר לניקולסבוגר עבר יחד עמו. כשנפטר הרב קוועטש הוא שב לראג ולמד לצורך קבלת תעודת בגרות. בין השנים 1859-1863. למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם כתב דוקטורט על הרב יוסף קמחי  
סלבנדי התקבל לרב בעיירה ברנט שליד דנציג ולאחר שנתיים עבר להיות רב בדירקהיים ובמחוז סביבו בבוואריה, שם כיהן משך יותר מ-30 שנה. הרב סלבנדי אסף כספים למען יהודים נרדפים ברוסיה ובפרס ובסביבות שנת 1877 החל לאסוף כספים למען יישוב ארץ ישראל. במשך מעל 30 שנות פעילות הוא כתב הוציא כ-1100 מאמרים הנוגעים לענייני ארץ ישראל במסגרת פעילות איסוף הכספים. 
בערוב ימיו רכש פאול נתן חלקת אדמה סמוך לפתח תקווה לצורך הקמת מושבה על שמו של סלבנדי. ידיד של סלבנדי נתן לבנו אלף קופות התרמה כדי לאסוף כסף למימון הקמת המושבה וכן לצורך מימון מבנה לבית יתומים שהיה אמור לעבור אליו מירושלים. אולם בגלל מלחמת העולם הראשונה הכספים לא נאספו והאדמה שימשה את קבוצת רודגס ובהמשך הוקם עליה כפר אברהם אשר יש אומרים ] נקרא על שמו, תוך שימוש מוטעה בשם אברהם במקום אריה. 
על שמו רחוב בשכונת כפר אברהם בפתח תקווה.
יחסי ברזיל–קוסטה ריקה

ייצוג

לקוסטה ריקה יש שגרירות בברזיליה בירת ברזיל, ולברזיל שגרירות בסן חוסה קוסטה ריקה. לקוסטה ריקה יש גם קונסוליות בקוריטיבה, פלוריאנופוליס, ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו. שתי המדינות חברת בארגון מדינות אמריקה.

ביקורים הדדיים

מאז כינונם של היחסים הדיפלומטים, ארבעה נשיאי קוסטה ריקה ביקרו בברזיל: חוסה פיגרס פרר ב-1974, חוסה מריה פיגרס ב-1997, מיגל אנחל רודריגס ב-1999 ואוסקר אריאס בשנת 2008. שני נשיאים ברזיאלים ביקרו עד עתה בקוסטה ריקה: פרננדו אנריקה קרדוזו ב- ולואיז אינסיו דה סילבה בשנת 2009.
רעידת האדמה באנטיוכיה (526)

נזקים

רעידת האדמה גרמה לנזקים חמורים עבור רבים מהמבנים באנטיוכיה, כולל הכנסייה המתומנת הגדולה של קונסטנטין "דומוס אוריאה", אשר נבנתה על אי בנהר אורונטס. רק בתים שנבנו קרוב להר שרדו את רעידת האדמה. רוב הנזק נגרם בפועל מהשריפה הגדולה שהתרחשה לאחר רעידת האדמה ונמשכה ימים רבים. הכנסייה הגדולה נהרסה על ידי השריפה שבעה ימים לאחר רעידת האדמה. בין הקורבנות הרבים היה הפטריארך של אנטיוכיה יופראסיוס, אשר מת כאשר נפל לתוך קלחת שהייתה בשימוש יצרני יינות - רק הראש שלו נותר ללא כוויות.
ההערכה היא שמספר מקרי המוות ברעידת האדמה נעים בין 250,000 ל-300,000 בני אדם. אחת הסברות היא שמספר הנפגעים הגבוה במיוחד ברעידת אדמה זו נבע בשל מספר רב של מבקרים באנטיוכיה מן הסביבה אשר באו לחגוג את חג העלייה.
רפי אפל

ביוגרפיה

את שנות התיכון עשה אפל בבית הספר לקציני ים עכו. ב-1962 התגייס לצה"ל וב-1964 סיים קורס חובלים מחזור י"א. שירת כקצין גנ"ק (גילוי, ניווט, קשר) בקורבטה אח"י נגה (ק-22).
ב-1966 מונה למפקד ספינת טורפדו ט-206, הוא פיקד עלייה במלחמת ששת הימים במהלכה השתתפה בפעולת פורט סעיד, לאחר המלחמה הייתה ט-206 הספינה הראשונה שסייעה בחילוץ נפגעי טיבוע המשחתת אילת. לאחר מכן שירת כקצין אג"ם בזירת ים סוף. ב-1969 מונה למפקד אח"י מבטח, ספינת טילים מדגם סער 1. שימש סגן מפקד בית הספר לחובלים, במלחמת יום הכיפורים פיקד על אח"י נהריה, ספינת טילים חמושה מוסווית. ב-1974 מונה לסגן מפקד בסיס אשדוד וב-1975 מונה למפקד פלגת סטי"לים 45 בזירת ים סוף. ב-1977 מונה למפקד בית הספר לחובלים. בשנים 1979 עד 1982 שימש ראש מחלקת אמצעי לחימה במטה חיל הים, ובתפקידו זה השתתף באפיון ספינות "סער 5".
ב-1984 מונה לראש מחלקת תקציבים ובקרה, ב-1988 מונה לראש מספן המודיעין. בשנים 1990 עד 1992 שירת כנספח ימי בשגרירות ישראל בוושינגטון. הוא עוטר בתום כהונתו באות לגיון ההצטיינות.
לאחר שחרורו שימש מנכ"ל קניון לב המפרץ עד 1999. מאז 2014 משמש יושב ראש עמותת בוגרי בית הספר לקציני ים עכו.
אפל בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
מלך הסלים (סרט)

תקציר העלילה

הדמות המרכזית בסרט הוא שמשון (דובי גל) העובד ברשות הדואר. שמשון הוא גרוש ואב לרוני, ילד בכיתה ד'. גרושתו מפגינה כלפיו חוסר כבוד וזילזול ולא מאמינה שהוא יכול להגיע למשהו.
יום אחד מלווה שמשון את בנו, רוני, לביתו, ונתקל במקרה בקבוצת כדורסל המתכוננת לאליפות ליגת השכונות. שמשון מחליט להחזיר לשחקנים את הכדור, שהגיע אליו במקרה, ובלי להתכוון קולע סל מחצי מגרש. כשהוא חוזר לביתו שוב מתרחש אותו מקרה. כל זה מספיק כדי לגרום למאמן של קבוצת הכדורסל נווה עם להחליט שהוא רוצה את שמשון בקבוצתו.
מאמן קבוצת הכדורסל של נווה עם מתייצב בדואר יום למחרת ומשכנע את שמשון להצטרף לקבוצתו חרף סירובו הראשוני. על אף ששמשון הוא השחקן הנמוך ביותר מכל הכדורסלנים בקבוצה, הוא מתגלה כבעל כישרון מדהים לקליעה מכל מצב זריקה אפשרי.
בדואר הופך שמשון לפתע לאהוב על ידי מנהל הסניף ועל ידי דניאלה, שאיתה הוא עובד בדואר.
שמשון סוחף את קבוצתו עד למשחק הגמר, תוך שהוא הופך לכוכב המרכזי של הקבוצה וקולע את מרבית הנקודות במשחקיה. למרות ההצלחה הגדולה, גרושתו לא מפגינה כלפיו אהדה. היא מסרבת לבוא עם רוני למשחק הגמר.
לפני משחק הגמר מחליטים שני אוהדים של הקבוצה היריבה, קריית גנים, להציק לשמשון. הם מטרידים אותו, מגיעים לביתו בלי להודיע ולבסוף תוקפים אותו באימון המסכם במטרה למנוע ממנו לשחק בגמר. שמשון נחבל בפניו ונפצע, אך הפציעה לא מונעת ממנו לשחק בגמר.
הקבוצה של שמשון מתייצבת למשחק הגמר מול קריית גנים ובתום מחצית צמודה השחקנים יורדים מהמגרש  ביתרון מזערי. כאן מחליטים שני האוהדים להיכנס לפעולה. כשרוני מנסה לבקר את אביו במחצית הם חוטפים אותו ומתקשרים לשמשון להודיע שהוא יראה את בנו רק אם יפסיק לשחק. איום זה פוגע קשות בתפקוד של שמשון שלא קולע אף נקודה במחצית השנייה ומורד לספסל, מה שמאפשר לקריית גנים להוביל בהפרש גבוה מאד.
בזמן שאחד החוטפים מביא אוכל, מצליח רוני לנצל את חוסר הריכוז של חוטפיו ולברוח חזרה למגרש. כששמשון רואה את בנו הוא מקבל כוחות מחודשים ומבקש ממאמנו לחזור לשחק. הוא קולע סלים מכל מצב אפשרי ומצליח להושיע את קבוצתו מפיגור גדול. לבסוף, קבוצתו מנצחת 97-120 וזוכה באליפות.
לאחר המשחק מתכנסים כולם לחגוג את האליפות. שמשון עולה לבמה לשאת נאום, כשלפתע מפתיעה אותו גרושתו ומחמיאה לו על המשחק המצוין והזכייה באליפות.
בסיום הסרט מגיעים לשמשון סקאוטים מליגת ה-NBA ומציעים לו להצטרף לליגה הטובה בעולם. שמשון דוחה את ההצעה בנימוס, ובזה מסתיים הסרט.

בתרבות

בהשראת הסרט נוצר ב-2015 הקליפ ללהיט "דוביגל" שבו רון "סקיי" נשר מארח את בן-אל תבורי וסטטיק.
קלאודיה הירטגן

קריירת מרוצים

הירטגן החלה את קריירת המרוצים בקארטינג ולאחר מכן עברה להתחרות בפורמולה 3. בשנת 1993, במהלך הגרנד פרי במונקו, התהפכה עם רכבה. בעקבות ההתהפכות נפגעה בידה, פגיעה שהובילה לסיום דרכה במירוצי מכוניות חד-מושביות.
בשנת 1995, לאחר ששבה מהפציעה, עברה להתחרות באליפות אוסטריה למכוניות תיור וזכתה באליפות. במקביל החלה להתחרות גם בקטגוריית מכוניות הספורט והשתתפה במספר תחרויות. בשנת 1997 השתתפה לראשונה בעונה מלאה של סבב אליפות ה-GT. היא השיגה 3 ניצחונות וחמש פעמים נוספות הגיעה לפודיום. את העונה סיימה במקום החמישי. באותה שנה השתתפה לראשונה במרוץ 24 השעות של לה מאן אותו סיימה במקום ה-13. בעונתה השנייה באליפות הרחיבה הקבוצה את הפעילות גם לארצות הברית והירטגן לקחה חלק גם בסבב הלה מאן האמריקאי.
בשנת 2000 התמקדה פעילותה בתחרויות בארצות הברית. ההישג הבולט באותה עונה היה ניצחון בקטגוריית ה-GT2 במרוץ 12 השעות של סברינג. בסיום השנה חזרה לגרמניה והתחרתה עבור ב.מ.וו בקטגוריית הסופרטיורינג. במהלך שנת 2001 השתתפה בחמישה מרוצים בסבב הלה מאן האמריקאי. יחד עם כריס גליסון וריק פיירבנקס הייתה חלק מהצוות שהשתתף במרוץ 24 השעות של לה מאן, אך בהקפה ה-93 התחמם רכבם והם נאלצו לפרוש.
בשנת 2002 חזרה להתמקד בקטגוריית הטורינג. היא נהגה עבור קבוצת KnightHawk במספר מירוצים בסבב הלה מאן האמריקאי והייתה שותפה לזכייה של הקבוצה בקטגוריית ה-LMP675. במקביל שבה להתחרות באליפות גרמניה למכוניות תיור (Deutsche Tourenwagen Challenge) והשיגה שלושה ניצחונות. שנה לאחר מכן זכתה באליפות, הישג עליו חזרה שוב בשנת 2004. בשנת 2005 עברה להתחרות בסבב ה-VLN שנערך במסלול הנורבורגרינג, באותה השנה זכתה באליפות. האישה השנייה שזוכה באליפות אחרי סבינה שמיץ. הירטגן המשיכה להשתתף באליפות עד לשנת 2008.
בשנת 2009 הוחתמה בקבוצת אלפינה והתחרתה עם דגם ה-ב.מ.וו-אלפינה B6 החדש באליפות אירופה בקטגוריית GT3. באותה שנה השתתפה כאורחת בשני מרוצים בסבב ה-ACAD GT Masters וניצחה בשניהם. אלפינה פרשה מהתחרות בסוף העונה, אך מכרה את המכוניות לקבוצת S-Berg. הירטגן עברה להתחרות עבור הקבוצה והשתתפה כמתחרה מן המניין בעונות הבאות של האליפות.
בנוסף, בשנת 2009 השתתפה במרוץ 24 השעות של דובאי, כשהיא נוהגת בב.מ.וו Z4 עבור קבוצת אל פייסל. היא סיימה את המרוץ במקום השני בדירוג הכולל ובמקום הראשון בקטגוריית A5. שנה לאחר מכן הגיעה למקום השלישי ובשנת 2011 סיימה כמנצחת, הפעם כחלק מקבוצת שוברט הגרמנית. היא המשיכה להתחרות בדובאי עבור ב.מ.וו עד שנת 2014. בשנת 2016 השתתפה בתחרות, הפעם כנהגת באאודי R8.
יורם מלצר

ביוגרפיה

מלצר נולד בחיפה, בנה של המתרגמת ריטה מלצר (שתרגמה בעיקר מספריו של גבריאל גרסיה מרקס). מקצת משנות נעוריו עברו עליו בהונדורס, שם התחנך בבית הספר האמריקני בטגוסיגלפה. בשנת 1972 שבה משפחתו לישראל והוא המשיך את לימודיו בבית ספר יסודי ובין השנים 1975–1981 למד בבית הספר הריאלי וסיים את לימודיו במגמה מתמטית-פיזיקלית בהצטיינות יתרה.
בשנת 1981 החל את לימודיו האקדמיים בטכניון ל-BA במדעי המחשב בפקולטה למדעי המחשב. בין השנים 1985–1989 התגייס לצבא ושירת כקצין בחיל המודיעין. עם שחרורו למד באוניברסיטה העברית בירושלים לימודי BA בבלשנות כללית עם דגש על שפות רומאניות וערבית, היסטוריה ופילוסופיה.
משנת 2011 לומד לימודי MA בבלשנות רומאנית באוניברסיטה העברית.
מלצר תרגם יצירות ספרות רבות, מספרדית, פורטוגלית, אנגלית, צרפתית, איטלקית וקטלאנית. בסך הכל פורסמו כ-75 ספרים בתרגומו. כמו כן, תרגם שירה מספרדית, פורטוגלית ואנגלית.
משנת 1992 כותב מאמרים וטורים אישיים קבועים במספר עיתונים, בהם מאמרי תרבות ב"העולם הזה" ו"שישי". טור אישי "דברים אחדים" (1995–1997) במדור תרבות וספרות של הארץ, ומאוחר יותר טור לענייני לשון באותו המוסף (2005–2009). כמו כן, כתב ביקורת על ספרות מתורגמת ב"ספרים וספרות" של מעריב (1996–1998),וטור אישי "עלים" (1999–2005) באותו המוסף. החל משנת 2003 כותב קבוע במוסף התרבות של העיתון El País באורוגוואי (בספרדית), ומשנת 2010 כותב קבוע במסע אחר הישראלי. כמו כן, פרסם מאמרים ב"ארץ אחרת", "מקור ראשון", "פנים", "הליקון" ועוד.
ב-1999 ראה אור קובץ סיפורים פרי עטו, "שלג באלבניה", ב"הוצאת חרגול". ב-2000 ראה אור כרך מסות, "האם ליסבון קיימת?", ב"הוצאת הקיבוץ המאוחד". ב-2002 ראה אור הרומן "חיבת ציון" ב"הוצאת מודן". ב-2004 ראה אור ספרו המונוגרפי, "פלה: אל בשר ודם", ב"הוצאת מפה". ב-2008 ראה אור ספרו "האיש שנקבר פעמיים", ב"הוצאת כרמל".
כחלק מעבודתו הספרותית ערך מלצר את "פרשת לופז" של חיים שנהב, "מלח בחומות" מאת כרמלה סרנגה, מחקר מקיף של ד"ר יוסף בן דוד על הבדואים בישראל, ספר אוטוביוגרפי של ד"ר עדית אולשטיין וכתב וערך פרסום רשמי של מוזיאון ישראל לליווי תערוכה לכבוד מאה שנה לגניזת קהיר.
בשנת 1999 זכה בפרס ברנשטיין לביקורת ספרות, וספר המסות שלו זכה בפרס משרד התרבות. בשנת 2001 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים ושנה לאחר מכן קיבל את פרס "בני ברית" לעיתונות.
בשנים 2001 ו-2003 נשלח מלצר על ידי משרד החוץ לייצג את מדינת ישראל בסדרת הרצאות בספרד, וביריד הספרים הבינלאומי בארגנטינה. החל מסתיו 2002 ועד מרץ 2004 היה אחד משני מגישיה של תוכנית ספרות שבועית בטלוויזיה, "על המדף", בערוץ 33 ובערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית.
מלצר לימד כיתות מחוננים בבית הספר "אופק", מתמטיקה ומחשבים בבית הספר הריאלי ואנגלית ותרגום לבגרות בבית הספר התיכון למדעים ולאמנויות בירושלים. הוא אחד הרכזים בתוכנית להכשרת מורים למחוננים באוניברסיטה העברית. כמו כן, לימד באוניברסיטת בן-גוריון במסגרת לימודי תואר שני בכתיבה יוצרת. העביר סדנאות לכתיבת פרוזה ויצירות בבית אריאלה, בהן, הרצאה על תרגומו ל"ספר האי-נחת" של פרננדו פסואה, יצירותיו של גבריאל גרסיה מרקס ושל סופרים גדולים מאמריקה הלטינית, וסדרת הרצאות שכותרתן "בוב מרלי: דת, מחאה ומוזיקה בים הקריבי".
מלצר היה עורך התוכן וסופר הבית של הספרייה הלאומית בירושלים.
מסוף 2015 הוא עורך את כתב העת הדיגיטלי אלכסון.
מלצר נשוי ואב לשני בנים ושתי בנות, והוא מתגורר בירושלים.
בובת וודו

בכישוף הוודו, בובת ווּדוּ היא צלמית בדמות בובה, ציור או תמונה, המייצג את האובייקט שעליו רוצים להשפיע בדרך מאגית: אדם, בעל חיים או חפץ.
לצורך הכישוף מצרפים לצלמית דבר מה (כגון טיפת רוק, קווצת שיער, פריט לבוש) שמקורו באובייקט. הכישוף אמור לגרום לבובה להידמות לאובייקט. לפי עקרון ה"מאגיה הסימפטטית", הדומה מושך את הדומה לו ומשפיע עליו, והפעולות שנעשות בצלמית אמורות להשפיע על האובייקט. אנשים המאמינים במאגיה ורוצים לפגוע פיזית באדם, בעל חיים או חפץ, מכינים בובת וודו בדמותו ופוגעים בה כדי לגרום לו לפגיעה דומה.
בית אנגל

אדריכלות

רכטר, שחזר מלימודי אדריכלות בפריז ב-1932, הושפע רבות מגישותיו של המודרניסט לה קורבוזיה. בעוד מרבית אדריכלי התקופה הושפעו מבית ספר הבאוהאוס הגרמני, הביא איתו לארץ רכטר את גישותיו הייחודיות של לה קורבוזיה במסגרת התנועה המודרנית באדריכלות אשר באה לראשונה לידי ביטוי בבית אנגל. הבניין הושפע ישירות מוילה סבואה שנבנתה רק שנים ספורות קודם לכן ורעיונות נוספים אשר יישם לה קורבוזיה מאוחר יותר ב"יחידת המגורים".
הבניין נקרא על שם בעלת הבית הגב' שרה אנגל (1897-1964) עולה חדשה מאנגליה שביקשה להקים בית דירות איכותי לצורכי השכרה. היא אף התגוררה באחת הדירות. הוא תוכנן על מגרש בגודל כפול בצורת האות "ח" הפתוחה לכיוון רחוב מזא"ה ויוצרת חצר פתוחה קטנה בחזית הבניין. העמדתו על עמודים יצרה עבור הולכי הרגל ברחוב תחושה של המשכיות החלל ורציפות של הצמחייה שהמשיכה מתחת לבניין. על קבלת היתר הבנייה היה מאבק ממושך בין האדריכל ועירייה שסרבה תחילה לנכות את שטח הקומה המפולשת מאחוזי הבנייה אך לבסוף השתכנעה בחשיבותה ואישרה בהמשך קומות מסוג זה באלפי בניינים נוספים. במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה קומת העמודים כמפקדה בריטית זמנית.
על גג המבנה הוקם חדר כושר וגינת גג משותפת לכל הדיירים אשר מעל חלקה נבנתה פרגולת בטון. הפרגולה יצרה הצללה קלה בגג אך בעיקר נועדה להדגיש את קיומה של קומת הגג בחזית המבנה הנראית מהרחוב. חזיתות הבניין כללו מרפסות וחלונות סרט האופייניים מאוד לסגנון הבינלאומי אשר יצרו משחקים נפחיים ומשחקי אור וצל אשר הודגשו בעזרת הטיח הלבן החלק.
האדריכל זאב רכטר שכר לעצמו בבית זה דירה מרווחת לאחר השלמתו ובין דייריו המפורסמים נמנים גם האחים שמיר, מחלוצי הגרפיקה בארץ ישראל, הפיזיקאי עמוס דה-שליט ואדיס דה פיליפ, מייסדת האופרה בתל אביב.

השפעה

הבנייה על עמודים אשר יוצרת "קומה מפולשת" הייתה מקובלת מאוד בבנייה הישראלית מאז בית אנגל ועד למעשה שנות ה-80 וה-90 ורבים מבנייני המגורים בכל רחבי הארץ נבנו על עמודים. יש גם המכנים את בית אנגל כ"בניין שהעמיד את תל אביב על הרגליים".
אולם, הצלחתו של בית אנגל כבניין מגורים בראשית שנותיו לא המשיכה כייעודה המקורי. בניינים רבים שנבנו על עמודים מאוחר יותר ייעדו את הקומה לחניית מכוניות והגידור ההיקפי סביב כל המגרש, דבר שנעדר מהבנייה של שנות ה-30, הפך את הקומה המפולשת לאזור פונקציונלי בלבד ולא כחלל איכותי הממשיך את המרחב הציבורי. כיום, גם בעידודה של תמ"א 38, נסגרות קומות מפולשות רבות וניתנות הקלות בנייה רבות לבניינים המבקשים לסגור את החלל שמתחתם בקירות.

הבניין כיום

לאחר שנים ארוכות בהן הוזנח וחזיתות הבניין הלבנות האפירו, בינואר 2019 הושלם תהליך שימור קפדני בן ארבע שנים למבנה. כחלק מתוכנית השימור וחלק מהגדרתו כמבנה לשימור מחמיר פורקו כלל התוספות שנוספו לבניין במהלך השנים: שופצו כלל הדירות, נפתחה מחדש קומת העמודים האיקונית שנסגרה על ידי לבני סיליקט ושימשה כמקלט בהפצצות על תל אביב במלחמת העולם השנייה ונוספו לו מספר דירות חדשות. לאחר מספר ניסיונות לכשלו להסב את שימושו לכדי מלון בוטיק, הבניין משמש כיום כבניין מגורים ובו דירות יוקרה.
1,8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין

בסיסיות גבוהה

ספוג הפרוטונים הוא אחד מבסיסי ברונסטד החזקים ביותר; לחומצה המוצמדת של הביס (דימתילאמינו)-נפתלין יש pKₐ של 12.34 בתמיסות.
למרות זאת, ספוג הפרוטונים הוא בעל כוח בסיסי (זיקה לקבל פרוטונים) חזק ביותר. דבר זה הופך את ספוג הפרוטונים לאחד מבסיסי האמינו החזקים ביותר שידועים לאדם, למרות שהחומר "סופג" את הפרוטונים יחסית לאט (לכן שמו - ספוג פרוטונים)

ספוגי פרוטונים

דור שני של ספוגי פרוטונים ידועים עשויים אפילו להיות יותר בסיסיים.
הבסיס 1.8-ביס (הקסאמתילטריאמינופוספאזניל)נפתלין או בשמו האחר HMPN מוכן מה1.8-ביס (דימתילאמינו)נפתלין על ידי תגובה עם טריס (דימתילאמינו)פוספין.
לחומצה המוצמדת של הביס (הקסאמתילטריאמינופוספאזניל)נפתלין יש pKBH+ של 29.9, יותר גדול בהרבה מהביס (דימתילאמינו)נפתלין.
יחסי ארצות הברית–קטר

יחסים דיפלומטים

היחסים בין שתי המדינות התחממו מאז פתיחת השגרירות האמריקנית בדוחה במרץ 1973. שגריר ארצות הברית התושב הראשון, רוברט פאגנלי, הגיע ביולי 1974. קטר וארצות הברית הסכימו על יוזמות מדיניות אזורית מזרח תיכוניות שמטרתן הגדלת הביטחון במפרץ הפרסי. בין שתי המדינות גם קישורים כלכליים נרחבים. קטר פתחה גם מוסדות חינוך בינלאומיים בארצות הברית כדי לשרת את הצעירים הקטרים באתניות שלהם אשר גרים בארצות הברית. בשטחה של קטר מתקן צבאי אמריקאי.

קשרים חינוכיים

מאות סטודנטים קטרים לומדים בארצות הברית. שש אוניברסיטאות אמריקאיות הקימו שלוחות בקטר, בית ספר לאומנויות של אוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת', בית הספר לרפואה של אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת טקסס A&M‏ (TAMUQ), אוניברסיטת קרנגי מלון  (CMU-Q), בית הספר לשירות החוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון (SFS-קטר), ואוניברסיטת נורת'ווסטרן אשר נוספה לקריית החינוך הקטרית בשנת 2008.

ביקורים רשמיים חשובים

אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני ביקר בוושינגטון די סי ב-24 בפברואר 2015, והנשיא ג'ורג' ווקר בוש ביקר בקטר בשנת 2003 הנשיא דיבר בביקורו אל חיילי ארצות הברית המוצבים בקטר. דונלד רמספלד, מזכיר ההגנה ה-21 של ארצות הברית בשנים 2001 עד 2006 ביקר בקטר בשנת 2002. מזכירת המדינה הילרי רודהם קלינטון ביקרה בקטר בפברואר 2010. מזכיר המדינה ג'ון קרי ביקר גם הוא בקטר ואף נפגש עם האמיר בחודש מרץ 2013.
מתן כהנא

ביוגרפיה

כהנא נולד בחיפה. כאשר היה בן שלושה חודשים, עבר עם משפחתו לניו יורק שבארצות הברית, בעקבות לימודי הנדסת חשמל ומנהל עסקים של אביו. כשהיה בן שלוש, חזרה המשפחה להתגורר במושב בית גמליאל. כהנא למד בבית הספר היסודי בקיבוץ חפץ חיים (כיתות א'-ח') ולאחר מכן בישיבת נתיב מאיר. בנעוריו היה מדריך בתנועת בני עקיבא בסניף במושב.
הוא בוגר לימודי תואר ראשון ושני במשפטים באוניברסיטת בר־אילן, במסלול מצטיינים, ועמית במכון גשר למנהיגות. כהנא נשוי לליסה, דוקטור לפסיכולוגיה קלינית, ואב לארבעה. מתגורר במושב הדתי בית גמליאל.

קריירה צבאית

לקראת סוף תקופת לימודיו בתיכון עבר את גיבוש שייטת 13 והתקבל ליחידה. הוא התקבל גם לקורס טיס אך חתם ויתור על מנת לשרת בסיירת מטכ"ל. הצטרף למחזור אוגוסט 90 של הסיירת ושירת בה כלוחם כשלוש וחצי שנים. בין חבריו ל"צוות גיורא" היו עמנואל מורנו ונפתלי בנט.
בינואר 1994, כשחבריו לצוות השתחררו מצה"ל, הצטרף לקורס טיס והשלים אותו במגמת קרב. שירת כטייס קרב בטייסת 116 ("מגיני הדרום" בקרוס האימון המבצעי כטייס עיט ובטייסת 201 ("האחת") כטייס F-4 פנטום. עבר הסבה למטוסי ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון על דגמיו השונים ("נץ" ו"ברק"), ושירת בטייסת 110 ("אבירי הצפון"), טייסת 117 ("הסילון הראשונה"), טייסת 140 ("טייסת נשר הזהב") כמפקד האימון המבצעי, טייסת 253 ("הנגב") כטייס F-16I ("סופה"). הוא שב לטייסת 116 כסמ"ט א' ולאחר מכן כמפקד הטייסת, ובהמשך פיקד גם על טייסת 109 ("העמק") ברמת דוד.
לאורך שירותו השתתף כטייס במבצעי עופרת יצוקה, עמוד ענן, וצוק איתן. השתתף כטייס F-16 במלחמת לבנון השנייה ונטל חלק במבצע משקל סגולי להשמדת הרקטות ארוכות הטווח של חזבאללה בתחילת המלחמה.
עם סיום תפקידו כמפקד טייסת העמק הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקה במטה חיל האוויר. באוגוסט 2018 השתחרר מצה"ל.

קריירה פוליטית

אחרי שחרורו מצה"ל ב-2018 שימש כהנא כמנהל מיזם התפוצות במרכז לטכנולוגיה חינוכית.
ב-10 בינואר 2019 הודיע על הצטרפותו למפלגת "הימין החדש" בראשות נפתלי בנט ואיילת שקד והוא שובץ במקום הרביעי ברשימת המפלגה לכנסת לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת אך לא נבחר לכנסת לאחר שמפלגתו לא עברה את אחוז החסימה.
ב-3 באוקטובר 2019 הושבע כחבר הכנסת העשרים ושתיים לאחר ששובץ במקום השביעי ברשימת "ימינה" (מטעם הימין החדש) ונבחר לראשונה לכנסת. הוא חבר הכנסת ה-1,000 בכהונתו בכנסת ישראל.
תומאס הלמר

ארמיניה בילפלד ובורוסיה דורטמונד

הלמר שיחק כנער במועדון ספורט באד סלצופלן, ובשנת 1984, בגיל 19, עבר לשחק במועדון הבוגרים של ארמיניה בילפלד, עמה ירד ליגה בעונתו הראשונה. בעונה השנייה שיחק 35 משחקים בליגת הבונדסליגה השנייה, וצד את עיני בורוסיה דורטמונד, שם חתם בשנת 1986. הלמר שיחק 190 משחקים בדורטמונד לאורך 6 עונות, כבש 16 שערים וזכה בגביע אחד.

באיירן מינכן

בקיץ 1992 הצטרף הלמר לבאיירן מינכן בנסיבות שנויות במחלוקת. בורוסיה דורטמונד לא רצתה למכור אותו ליריבה ישירה בבונדסליגה, ומכרה אותו לאולימפיק ליון מהליגה הצרפתית. כעבור שלושה חודשים, ליון מכרה את הלמר לבאיירן מינכן תמורת 7.5 מיליון מארק גרמני, סכום שנחשב אז לשיא במועדון הבווארי עבור העברה. הדבר יצר הד משמעותי וזעם כלפי הלמר, עד כדי איום של מאמן נבחרת גרמניה, ברטי פוגטס, לנפות את הלמר מהסגל ליורו 1992, על מנת לא ליצור אווירה עוינת בחדר ההלבשה בין שחקני בורוסיה דורטמונד ובאיירן מינכן. בסופו של דבר, הלמר שיחק ביורו 1992.
הלמר הצליח בצורה משמעותית בבאיירן מינכן, והיה חלק מחוליית הגנה שכללה את לותר מתאוס, מרקוס באבל ואולף תון. הלמר זכה עם באיירן מינכן בשלוש אליפויות, גביע מקומי אחד, שני סופר קאפ, וזכייה בגביע אופ"א בשנת 1996, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול בורדו, בו כבש שער. בשנת 1997 מונה לקפטן הקבוצה, עד לעזיבתו בתום עונת 1999, לאחר הפסד בגמר ליגת האלופות למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן. הלמר הופיע 191 פעמים במדי באיירן מינכן, והבקיע 24 שערים.

סנדרלנד והרטה ברלין

הלמר, שסיים את חוזהו בבאיירן מינכן, קיבל הצעות מקבוצות רבות כמו ליברפול, אך בחר בסנדרלנד, העולה החדשה לפרמייר ליג, שם סבל מפציעות ומיעט לשחק, והושאל להרטה ברלין, עמה שיחק בליגת האלופות. כשחזר מההשאלה לסנדרלנד, המאמן פיטר רייד החליט לוותר על שירותיו עקב ריבוי הפציעות. עם השחרור מסנדרלנד, פרש הלמר ממשחק פעיל בשנת 2000.

קריירה בינלאומית

הלמר היה שותף להגעה של נבחרת גרמניה בכדורגל לגמר יורו 1992, בו הפסידה לדנמרק. הלמר לקח חלק גם במונדיאל 1994 ובמונדיאל 1998, בהם הודחה גרמניה ברבע הגמר, והיה שותף מלא לזכייה של נבחרת גרמניה ביורו 1996. לאחר ההדחה של גרמניה ממונדיאל 1998, פרש הלמר מהנבחרת, עם 68 הופעות וחמישה שערים.