google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי אינדונזיה–עומאן

היסטוריה

המגעים הראשונים בין תושבי אזור דרום חצי האי ערב לבין תושבי הארכיפלג המלאי החלו במאה ה-13 כאשר העומאנים והתימנים של היום סחרו עם האנשים שהתגוררו באזור אינדונזיה באותה התקופה. העומאנים הגיעו לאינדונזיה דרך האוקיינוס ההודי והפיצו בה את האסלאם תוך כדי הסחר.
היחסים בין שתי המדינות העצמאיות כוננו רשמית בפעם הראשונה בשנת 1978. עומאן השתכנעה באותה תקופה כי יש לפתח קשרים ויחסים דיפלומטיים עם אזור המזרח הרחוק, הודו, הארכיפלג המלאי ועם הרפובליקה העממית של סין. היחסים בין עומאן לאינדונזיה אמנם נוסדו בשנת 1978, אך השגרירויות של שתי המדינות נפתחו רק בשנת 2011.
בין 17 ביוני ל-18 ביוני בשנת 2000, ביקר נשיא אינדונזיה עבד א-רחמן וחיד בעומאן.

סחר

ב-2013 עמד הייצוא מעומאן לאינדונזיה על 462.3 מיליון דולרים אמריקניים, ואילו הייבוא לעומאן מאינדונזיה (למעט חומרי אנרגיה) – על 193.92 מיליון. ייבוא זה כלל עץ, נייר, רהיטים, מכשירים חשמליים, טקסטיל ומזון כאשר הייצוא מעומאן לאינדונזיה כלל בעיקר דלקים פוסיליים, עזרי כרייה, כימיקלים, ומינרלים.
פרנוואלד

מחנה פרנוואלד (Föhrenwald) הוא אחד ממחנות העקורים הגדולים שהוקמו לאחר מלחמת העולם השנייה באירופה, והאחרון שנסגר (בשנת 1957). המחנה היה ממוקם במקום הנקרא כיום ואלדראם (Waldram) בעיר וולפראטסהאוזן (Wolfratshausen) שבבוואריה, גרמניה. 
מתקני המחנה נבנו במקור בשנת 1939 על ידי  חברת אי גה פארבן עבור העובדים במפעלי התחמושת שפעלו באזור. במהלך המלחמה הוא שימש  כמחנה לעובדי כפייה. ביוני 1945, המחנה הופקע על ידי הממשל של אזור הכיבוש האמריקאי של גרמניה, לשם שיכון פליטים. האוכלוסייה הראשונית של מחנה פליטים זה היו מורכב מיהודים, יוגוסלבים, הונגרים, ובלטים. ב-3 באוקטובר 1945 החליט  דווייט אייזנהאואר שפרנוואלד ישמש כמחנה עקורים ליהודים בלבד.
משנת 1946 עד 1948, פרנוואלד הפך למחנה העקורים השלישי בגודלו באזור האמריקאי, לאחר פלדאפינג ולנדסברג. בינואר 1946, הגיעה אוכלוסייתו ל-5,600. זוגות רבים התחתנו שם. שיעור הילודה בשנת 1946 עמד על 70-80 לידות לאלף, בערך כפול מזה הקיים במדינות המתפתחות.
כחלק מהרשת של מחנות עקורים, פרנוואלד פעל בחסות אונר"א. מנהל המחנה, הנרי כהן, היה וטרן של צבא ארצות הברית שעשה מאמצים רבים כדי לספק את רווחתם של התושבים, הוא עשה זאת בסיוע של וועדת המחנה שחבריה נבחרו מבין מועמדים המייצגים מגוון רחב של מפלגות פוליטיות.
כמנהל, כהן טיפח את השיקום של תושבי המחנה, עודד חינוך מבוגרים והכשרה מקצועית. בית ספר הוקם עבור בני נוער, עם חוגים מסודרים במידה רבה בזכות מאמציהם של פרקים של תנועות הנוער היהודיות. חיי התרבות האוטונומיים של המחנה כללו הופעות מוזיקליות ותיאטרליות. במחנה פורסם בעיתון פנימי, "במדבר" (כשמו של החומש) שבשנת 1947 פרסם אלמנך של 100 עמודים המתעד את עבודתו של המחנה.
התושבים נהנו מחופש לקיים את דתם. ישיבה בשם "שארית הפליטה"  הוקמה בתוך המחנה. נוכחותם של האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם, מייסד חסידות צאנז-קלויזנבורג, וחסידיו, הפכו את פרנוואלד למרכז חסידות באזור האמריקאי.
מגפת שחפת שפרצה במחנה בקיץ 1946, גרמה להקמתה של "הוועדה היהודית לחולי שחפת". הוועדה ייצגה ותמכה בתושבים שלא רצו או לא יכלו לעזוב.
בשנת 1951, ממשלת מערב גרמניה קיבלה אחריות על ממשל המחנה, ואילו הג'וינט היהודי האמריקאי שמר על נוכחותו שם עד 1954. באותו הזמן, תושבים שנותרו במחנות אחרים שנסגרו הועברו לפרנוואלד עד לסגירתו בשנת 1957.
המעונות המלכותיים של בית סבויה

תיאור כללי

כאשר אמנואלה פיליברטו, הדוכס לבית סבויה, החליט בשנת 1562 להעביר את בירתו לטורינו, הוא בנה שורה של מבנים מלכותיים (שבנייתם נמשכה בידי יורשיו) המבטאים את עוצמת בית המלוכה. מעונות אלה, אשר נבנו על ידי גדולי האדריכלים והאומנים של אותם הזמנים, מרוכזים סביב מוקד הארמון המלכותי של בית סבויה באזור טורינו. המכלול כולל מעונות מגורים ומעונות ציד. ה"מעונות המלכותיים" כוללים את האתרים הבאים:
פינרוד

פינרוד (finrod). קרוי גם פילגונד (felagund), ו"פינרוד הנאמן". דמות ביצירת הפנטזיה של ג'.ר.ר. טולקין, המופיעה בעיקר בסילמריליון ובטבעת מורגות, הכרך העשירי של ההיסטוריה של הארץ התיכונה. הוא עלף מהנולדור, בנו של פינארפין בן פינווה מלך הנולדור.
נולד בולינור לפינארפין בן פינווה ולאיארוון בת אולווה מלך הטלרי בולינור, והצטרף לנולדור הגולים לארץ התיכונה במהלך מרד הנולדור, שבו, בהשפעת פיאנור, הגדול שבהם, הפכו עורף לואלאר על מנת לנקום במלקור שגנב את הסילמרילי - אבני החן שנחשבו פסגת יצירתו ואומנותו של פאנור - ושרצח את מלכם פינווה. הוא לא הזדהה עם פאנור ותואנותיו נגד הואלאר, אבל למרות זאת הצטרף למרד מסיבות אישיות יותר - רעותו הגדולה עם בני פינגולפין דודניו, וטורגון בפרט, והערגה העמוקה שהייתה בו, לארצות ונחלות רחבות ידיים שיוכל לשלוט בהם כרצונו. החלטתו זו לא הייתה ספקנית ומהוססת כשל אביו פינארפין, ולפיכך, למרות שאהובתו, אמארייה, שמן הואניאר, לא באה, כמו כל בני עמה, בלוויית הנולדור, ועל אף שמעשי הנולדור החלו הופכים קיצוניים ומגונים ביותר עם טבח השארים - שהוא וודאי התנגד לו, גם משום אי קיצוניותו, וגם משום שארותו לטלרי הנטבחים - לא הפך עורף למסע.
כשהגיע לארץ התיכונה התיישב בטול סיריון שבצפון בלריאנד, שם בנה את מינאס טירית, שזו של גונדור נקראה על שמה, אולם אולמו הואלא נגלה אליו והראה לו את המערות שבנארוג] נהר גדול בבלריאנד. אז נתן פינרוד את הפיקוד על מינאס טירית לאורודרת אחיו, והוא עצמו השתכן באותן המערות, ובנה שם משכנות אדירים, שהרבה מן ההשראה להם באה ממנגרות - אלף המערות, משכנו של תינגול, דוד אמו. מאז שלט בכל חבל הארץ הגדול שמערב בלריאנד, וממלכתו - נארגותרונד שמה - הייתה הגדולה שבממלכות הנולדור בארץ התיכונה. במהלך הדאגור בראגולאך - קרב להבת הפתע - הרביעי שבקרבות הגדולים של בלריאנד, והראשון שבו ספגו העלפים תבוסה ממלקור, הקדים פינרוד את חילותיו ומשמרו ומצא את עצמו מוקף באורקים, אך הוא ניצל בסיועו של באראהיר, אדם מבית ביאור, ונשבע, כתודה, לסייע לו ולצאצאיו כל אימת שיצטרכו, ונתן לו טבעת - מאז - טבעת באראהיר - כאות להתחייבותו זו. ואכן, כאשר הגיע ברן בנו של באראהיר לנארגותרונד, והוא באמצעיתו של מבצע חילוץ סילמאריל ממורגות, כתנאי לנישואים עם אהובתו לותיין, וביקש עזרה, קיים פינרוד את שבועתו, למרות שהכיר בסיכויים הנמוכים לשרוד את המשימה הבלתי אפשרית הזו. הוא נלכד על ידי סאורון, שר צבאותיו של מלקור, יחד עם ברן ועם שנים עשר מלוויו, והושם עמם בטול אין גאורהות - אי זאבי האדם (מינאס טירית, נחלתו לשעבר שנלקחה מאורודרת על ידי סאורון). סאורון, שראה בפינרוד באופן טבעי כמנהיג החבורה, השאירו בחיים למרות ששלח זאבים שהרגו את מלוויו אחד לאחד, ולבסוף נותרו רק הוא וברן, והוא קטל את הזאבים שנשלחו להרוג את ברן, אך מת בעצמו.
פינרוד נחשב לאחד שבחכמים בנולדור, ובאופיו מזוגים תכונות כל עממי העלפים - האצילות והחכמה של הואניאר, הכישרון והאומץ של הנולדור, ואהבת החרות של בן הטלרי, והוא נתפס כמשפיע על אחותו הקטנה, גלדריאל, שמקובלת כאדירה בנשות האלדר. הייתה לו ידידות מיוחדת עם בני האדם, ובפרט עם בית ביאור, שמנהיגם ביאור אף שירתו. בכרך העשירי של ההיסטוריה של הארץ התיכונה - טבעת מורגות, ישנו דיון פילוסופי הקרוי אתרבת פינרוד אה אנדרת, שהוא פולמוס והתדיינות בין פינרוד לאנדרת, אשה מבית ביאור. הדיון נסוב סביב המוות בהופעתו המיוחדת אצל האדם, ופינרוד מציג שם את הדעה המקובלת אצל העלפים והנחשבת כנכונה, שבני האדם שונים במהותם מהעלפים, והמוות הוא בהם מעצם טבעם.
אווה רויין

ביוגרפיה

רויין נולדה במייסן שבדרום נורווגיה, ב-1952 הוכתרה לתואר מיס נורווגיה ובכך גם הייתה הראשונה לייצג את נורווגיה בתחרות מיס תבל, בשנה זו גם שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Trine!".
היא למדה שנתיים בבית ספר לתיאטרון בלונדון ולאחר מכן החלה לעבוד בתיאטרון במדינתה, מ-1955 ועד 1959 עבדה כעיתונאית בדאגבלדט, אחד העיתונים המובילים בנורווגיה, מ-1963 ועד 1968 שימשה כמזכירת העיתונות של התיאטרון הלאומי הנורווגי.
היא עשתה תואר בפסיכולוגיה וקרימינולוגיה וב-1985 הוסמכה כמומחית לפסיכולוגיה קלינית, ב-1986 ייסדה בית ספר לפסיכודרמה, עד 2004 שימשה כמנהלת בית הספר, היא עבדה בפסיכודרמה זה במדינות שונות, בנוסף היא כתבה שני ספרים בתחום.
מחוברים לחיים

תקציר עלילה

בעקבות תאונת מצנח רחיפה, פיליפ, אריסטוקרט עשיר, נשאר משותק מהצוואר ומטה. הוא שוכר כמטפל ביתי את דריס, צעיר סנגלי מהפרוורים שזה עתה השתחרר מהכלא ובא לראיון העבודה רק על מנת לקבל דמי אבטלה. דריס מתבקש לחזור למחרת על מנת לקבל את המסמך חתום. כאשר הוא חוזר, מתברר לו כי החליטו להעסיק אותו לתקופת ניסיון של חודש. לצורך זה מעמידים לו חדר באחוזה של פיליפ בו הוא עובר לגור, שינוי גדול ביחס לדירה הקטנה בפרוור בו הוא גר יחד עם דודתו וילדיה. דריס, למרות התנגדותו הראשונית, ממלא את תפקידו ומלווה את פיליפ בשגרת חייו, ועם הזמן נוצר בין השניים קשר רגשי אמיץ, המשנה את נקודת מבטם ביחס לחייהם.
לינקולן רד אימפס

היסטוריה

מועדון כדורגל זה הוקם לראשונה בשנת 1976 על ידי צ'ארלס פולסון וצ'ארלס האד כקבוצת נוער ששיחקה בליגה הרביעית בגיברלטר. כאשר השחקנים במועדון גדלו, המועדון הצטרף לליגה השנייה בגיברלטר, ולאחר עונה אחת בלבד עלה לליגת העל. בעונת 1984/1985 המועדון זכה באליפות הראשונה שלו. בין 1989 ל-1994 זכה המועדון באליפויות בכל שנה. לאחר 7 שנים, המועדון זכה באליפות השמינית שלו ומשנת 2003 זכה בתואר בכל שנה.
לאחר הצטרפותה של גיברלטר לאופ"א, הוחלט כי אלופת גיברלטר תייצג את המדינה במוקדמות ליגת האלופות. לאחר זכייתה של לינקולן באליפות בעונת 2013/2014 היא זכתה לייצג את המדינה במוקדמות, אך היא הודחה לאחר הפסד 6:3 בסיכום הכללי להבנר בולטפלאג. ב-7 ביולי 2015 ניצחה 1:2 את סנטה קולומה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, ובסיכום שני המשחקים אף העפילה לסיבוב הבא במסגרת המוקדמות. בכך רשמה את הניצחון הראשון של קבוצה גיברלטרית במסגרת אירופית, ואף הפכה לקבוצה הגיברלטרית הראשונה שעוברת סיבוב במסגרת טורניר אירופי רשמי.
הישגה הגדול ביותר של הקבוצה עד כה בזירה האירופית נרשם ב-12 ביולי 2016, כשהקבוצה ניצחה 0:1 בביתה את סלטיק הסקוטית במסגרת המשחק הראשון של הסיבוב השני במוקדמות ליגת האלופות לעונת 2016/2017.
צמוקי מינסק

היסטוריה

הקבוצה הוקמה תחת השם "מינסק-2006" בשנת 2006. 
בשנת 2006/2007 הקבוצה החלה להשתתף באליפות הליגה הבלארוסית. כבר בעונת הבכורה המועדון העפיל לשלב חצי גמר פלייאוף הליגה והפסיד רק לקבוצת "ויטאליור", שמאוחר יותר הוכתרה לאלופת בלארוס. בעונת 2007/2008 "מינסק" שוב העפילה לחצי הגמר, הפעם הפסידה לקבוצת OSAA אוסיפוביצ'י. הקבוצה סיימה לבסוף במקום הרביעי לאחר שהפסידה במשחק על המקום השלישי למועדון "גרודנו-93". בעונה ההיא בוצע שינוי קיצוני בהרכב. בהרכב הקבוצה הבלארוסית שיחקו כדורסלנים אמריקאים כדוגמת: דנטה סטיגרס ותומאס בלאנט.
בעונת 2008/2009 הקבוצה בהדרכת המאמן אנדריי קריבונוס זכתה בפעם הראשונה באליפות בלארוס.
עונת 2009/2010, הייתה אחת המוצלחות בתולדות הקבוצה עם רצף של ניצחונות עד לזכייה באליפות השנייה בתולדותיה ובהמשך גם זכתה בגביע הבלארוסי. בנוסף, בעונת 2009/2010, "מינסק-2006" התמודדה ביורוצ'אלנג' והייתה לקבוצה הבלארוסית הראשונה זה שנים רבות שהשתתפה תחרויות אירופיות. ברם, לא הצליחה להעפיל משלב הבתים של הטורניר.
בעונת 2010/2011 "מינסק" זכתה שוב באליפות בלארוס. בעונה זו המועדון גם התחיל לשחק בליגה המאוחדת של VTB.
ב-14 בספטמבר 2012 המועדון שינה את שמו ל-"צמוקי מינסק". לפי המיתולוגיה הבלארוסית "צמוקום" הוא שמו של נחש שהביא כסף לאדונו והפרה את שדותיו. המועדון שב וזכה באליפות הבלארוסית עוד 3 פעמים רצופות והפך לאחד ממועדוני הכדורסל המעוטרים בבלארוס.

צמוקי מינסק ב'

קבוצת המילואים של צמוקי מינסק היא צמוקי מינסק ב', המתמודדת אף היא בליגת העל הבלארוסית בכדורסל ובליגה הבלטית. הישגי השיא שלה הם סגנות אלופת בלארוס בעונות 2011/2012, 2013/2014 וזכייה באליפות ליגת המשנה בכדורסל בעונות 2007/2008, 2009/2010.
מזכיר צבאי לשר הביטחון

מאפייני התפקיד

המזכיר הצבאי הוא קצין בדרגת תת-אלוף. תפקיד המזכיר הוא להוות כחוליה המקשרת בין הצבא לבין משרד הביטחון. המזכיר מרכז את המידע המודיעיני והמבצעי ומתדרך את שר הביטחון בהתרחשויות השונות. בנוסף משמש המזכיר כיועץ השר מטעם הצבא ובקשות הצבא מופנות אליו. כמו כן, המזכיר מייצג את שר הביטחון בדיונים צבאיים שונים. בעת כניסת שר חדש לתפקיד, אחריות החפיפה הביטחונית מוטלת על המזכיר.
משפט שטולץ

בחשבון אינפיניטסימלי, משפט שטולץ, שנקרא גם משפט שטולץ-צזארו, הוא משפט המקשר בין גבולות של סדרות לסכומים של טורים. לפי המשפט, הגבולות  ו-  שווים זה לזה תחת תנאים מסוימים.
המשפט קרוי על שם המתמטיקאים אוטו שטולץ (1842-1905) וארנסטו צזארו (1859-1906).

ניסוח המשפט

תהא  סדרה כלשהי, ותהא  סדרה מונוטונית עולה ממש השואפת לאינסוף.
אם הסדרה  מתכנסת במובן הרחב, כלומר קיים הגבול , אז גם הסדרה  מתכנסת לאותו הגבול.

הוכחה

נוכיח את המקרה בו  סופי.
יהי  כלשהו. לפי הגדרת הגבול, קיים  טבעי, כך שלכל  מתקיים
.
כיוון שהסדרה  מונוטונית עולה ממש, , כלומר  וניתן להכפיל בו את האי שוויון. נקבל:
יהא  טבעי כלשהו כך ש-  (בהכרח קיים  כזה מכיוון שהסדרה שואפת לאינסוף). מסכימת האי שוויון לעיל לכל  נקבל את האי שוויון הבא:
 
 
נחלק את אי השוויון ב-  ונקבל
ברור כי . לכן קיים  טבעי כך שלכל  מתקיים . כן ברור כי  לכן קיים  טבעי כך שלכל  מתקיים . לפיכך, אם נבחר , נקבל שלכל  יתקיים:
ולפיכך, .
הזריחות כאן שקטות

העלילה

האירועים מתרחשים במהלך מלחמת העולם השנייה בקרליה. לאחר הנסיגה הגדולה של שנת 1941, בשנת 1942 בחזית באזור התייצבה. רב  סמל פדוט ואסקוב (אנדריי מרטינוב) מופקד על יחידת נ"מ שמוצבת בקרבת תחנת רכבת, אשר נמצאת יחסית רחוק מהחזית. היחידה כוללת רק חיילות והוא הגבר היחיד בה. למרות אירועי המלחמה בחזית, החיים במקום בו מוצבת היחידה שקטים והלחימה לא מורגשת. במהלך סיור ביער, אחת החיילות מגלה שני צנחנים גרמנים. רב-סמל חושב שמטרת הצנחנים לפוצץ מסילת רכבת שמעבירה תחמושת לחזית, ומחליט לצאת לפשיטה במטרה לתפוס את הגרמנים. הוא שולח את אחת החיילות להזעיק תגבורת. רב-סמל וארבעת החיילות מארגנות מארב ביציאה מהיער, אך מתברר שקבוצת צנחנים נאצים כוללת 16 לוחמים. החיילות נהרגות אחת לאחר השנייה ולמרות כול מאמצי רב הסמל לשמור עליהם. 
החיילת שנשלחה להביא תגבורת טובעת בביצה. רב הסמל בסופו של דבר הצליח לתפוס את הצנחנים הגרמנים, להרוג חלק גדול מהם ולשבות את הנותרים. במהלך ההליכה לכפר הוא נפגש עם יחידת הצבא האדום. 
לאחר המלחמה מאמץ רב הסמל את בנו של אחת החיילות. בשנת 1972 הם חוזרים למקום בו התרחשו האירועים ומציבים במקום לוח זיכרון.
ג'יימס צ'דוויק

ביוגרפיה

צ'דוויק נולד בצ'שייר, אנגליה וחונך באוניברסיטת מנצ'סטר ובאוניברסיטת קיימברידג'. 
בשנת 1914 התחנך אצל הנס גייגר בברלין. במהלך מלחמת העולם הראשונה המשיך צ'דוויק להתלמד בגרמניה.
לאחר המלחמה חזר לקיימברידג' ועבד יחד עם ארנסט רתרפורד, מורו, בחקירת פליטת קרינת גמא מחומרים רדיואקטיבים. 
ב-1932 גילה ממצא חשוב במדעי הגרעין: הוא גילה בגרעין האטום את החלקיק המכונה נייטרון (משום שאין לו מטען חשמלי). בניגוד לגרעיני ההליום (חלקיקי אלפא) שטעונים במטען חיובי ולכן פועלים עליהם כוחות דחייה חזקים בגרעינים של אטומים כבדים, הנייטרון אינו צריך להתגבר על מחסום חשמלי שכזה. לכן הוא מסוגל לחדור אפילו לגרעיני היסודות הכבדים ביותר ולבקע אותם, מה שהפך אותו לכלי חדש במחקר על פירוק אטומים.
באופן זה סלל צ'דוויק את הדרך לביקוע אורניום 235 ובהמשך ליצירת פצצת האטום. על תגלית זו הוא קיבל את מדליית יוז ב-1932 ואת פרס נובל בפיזיקה ב-1935. בדיעבד גילה שהאנס פלקנהאגן, מדען גרמני, גילה את הנייטרון באותו הזמן כמוהו, אך חשש לפרסם את תוצאותיו. צ'דוויק הציע לחלוק איתו את פרס נובל, אך פלקנהאגן היה צנוע וסירב לכבוד הזה.
ב-1935 הפך צ'דוויק לפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת ליברפול. במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרף לפרויקט מנהטן בארצות הברית, בו פותחו פצצות האטום שהוטלו על הערים היפניות הירושימה ונגסאקי. קיבל תואר אבירות ב-1945.
ספר הזמנות

ספר הזמנות (גם: פנקס הזמנות) הוא מחברת המנוהלת בפורמט הקבוע בחוק, אשר מחובתם של נותני שירותים להחזיק ולתעד בה כל עסקה שהם מבצעים.
זאב רייס

ביוגרפיה

רייס נולד לפאולה ואיזי רייס בקיבוץ גבעת ברנר, שם גם גדל. אמו, פאולה, הייתה ספורטאית בתנועת מכבי וגדלה בדנציג, עלתה לארץ ב-1934 והצטרפה לקיבוץ. אביו, איזי, יליד דסאו שבגרמניה. הוריו הכירו ונישאו בקיבוץ. אחיו של זאב הם שחקני הכדורסל גדעון (אלוף ישראל ואלוף המכביה השמינית בקפיצה לרוחק) ויהודה.

מדליית ארד במכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בשנת 1957 זכה רייס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.54 מטר, אחרי ב. בורשטיין מאוסטרליה (13.84 מטר) ורוברט ריטנברג מארצות הברית (13.80 מטר).
באליפות צה"ל באתלטיקה שנערכה בנובמבר 1958 זכה רייס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא צה"ל חדש של 7.00 מטר.

אלוף ישראל ושיאן ישראל בקפיצה משולשת

באליפות ישראל שנערכה בראשון לציון ביולי 1959 זכה רייס במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש של 14.22 מטר, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של דוד קושניר (14.05 מטר).
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב ביוני 1960 קבע רייס בקפיצה משולשת שיא ישראלי חדש של 14.35 מטר. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה ביולי הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש של 14.41 מטר.
בתחרות בין נבחרת ישראל לנבחרת קפריסין שנערכה באצטדיון המכביה בנובמבר 1962 קבע רייס בקפיצה משולשת שיא ישראלי חדש של 14.45 מטר.
בתחרות שנערכה בסוף מרץ 1963 קבע רייס בקפיצה משולשת שיא ישראלי חדש של 14.63 מטר. באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש של 15.14 מטר.
בתחרות האתלטיקה של המכביה השביעית שנערכה ברמת גן בשנת 1965 זכה רייס במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.94 מטר, אחרי מיכאל סלבי מבריטניה (14.00 מטר) ולפני כהן מקנדה (13.92 מטר).

קריירה ניהולית

רייס ניהל את הנגריה של קיבוץ גבעת ברנר, אחד מחמישה מפעלי הריהוט הגדולים בתעשייה הקיבוצית.
יצא בתחילת שנות ה-80 כנציג התעשייה הקיבוצית לארצות הברית. לאחר כישלון החברה, נקרא לשוב לישראל, אולם החליט להישאר שם ופתח עסק עצמאי מצליח.
בשנת 1986 נעצר רייס בארצות הברית, בחשד לתיווך במכירת נשק לאיראן.
לאחר שובו מארצות הברית התגורר בהרצליה ובשנותיו האחרונות באלפי מנשה.
זאב רייס נפטר ב-12 ביוני 2019 ונטמן בבית העלמין בגבעת ברנר.
הותיר אחריו את רעייתו, דבורה לבית פרחי, שני בנים ושתי בנות.
יונתן בן אביתר

יוֹנָתָן בֶּן-אֶבְיָתָר, דמות מקראית, בנו של אביתר, שמו נזכר בסיפור מרד אבשלום ובסיפור עליית שלמה למלוכה.
בזמן מרד אבשלום כאשר דוד בורח מירושלים, הוא מפעיל רשת מרגלים במחנה אבשלום המורכבת מיונתן בן אביתר, אביתר אביו, אחימעץ, ואביו צדוק. עליהם הוטל להעביר לדוד ידיעות על הנעשה במחנה אבשלום. 
כאשר שימש מרגל עבור דוד המלך בתקופה בה מרד בו בנו אבשלום, יחד עם  אחימעץ בן צדוק, התחבאו בתוך באר מפני עבדי אבשלום.
תפקידו כמודיע ממשיך גם בזמן מלכות שלמה. יונתן הוא זה שמודיע לאדניה על המלכתו של שלמה.
לדעת שמאי גלנדר ואחרים יונתן היה חלק ממחנה אדניה שאביו נמנה עליהם. לשיטתו אם היה הבן יוצא כנגד אביו ואדניה, היה המחבר המקראי מספר על כך. לטענתו אין לדעת מהסיפור מה היו מניעיו של יונתן.
כאשר בא אל אדניה, מקדם אותו אדוניה במילים "בֹּא כִּי אִישׁ חַיִל אַתָּה וְטוֹב תְּבַשֵּׂר." מצודת דוד מפרש את התיבה "אבל" המופיעה בפסוק כ"ג: "אבל - רצה לומר, לא כמו שתחשוב שאבשר טוב, אבל הוא בהיפך, כי המלך דוד וגו', ורעה היא". כלומר אדניה חיכה לבשורות טובות, וההפך בשורה מרה הגיעה.
יונתן מספר באריכות לאדניה את השתלשלות העניינים עד להמלכת שלמה. חוקר המקרא פרנק פולק, טוען כי בדבריו הארוכים אל אדוניה מאלץ אותנו יונתן בתפקיד המבשר לראות את ריבוי פניו של אותו תהליך, של עליית שלמה למלוכה.
מלקולם מקדונלד

פעילות פוליטית

נולד בסקוטלנד למשפחה פוליטית, אביו רמזי מקדונלד, כיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 1929–1935, מטעם מפלגת הלייבור.
מקדונלד נבחר לראשונה לפרלמנט בבחירות הכלליות של 1929 וכמו אביו השתייך לסיעת הלייבור הלאומית, אשר השתתפה בממשלת האחדות בראשותו של האב. בשנת 1931 החל לכהן כתת-שר במשרד לענייני דומיניונים. בשנת 1935 נבחר על ידי ראש הממשלה סטנלי בולדווין (שהחליף את אביו) לכהן בקבינט כשר המושבות. לאחר שכמעט איבד את מקומו בפרלמנט הועבר לתפקיד השר לענייני דומיניונים, בו כיהן גם תחת ממשלו של נוויל צ'מברליין. בשנת 1937 נשא ונתן עם אמון דה ולירה לגבי הסדרת היחסים בין בריטניה לבין מדינת אירלנד החופשית, ההסדרים אליהם הגיעו, גם אם לא כולם באופן רשמי (למשל החלוקה דה פקטו של האי האירי) השיגו יציבות באזור והקנו למקדונלד הילה של דיפלומט מוכשר.

במלחמת העולם השנייה ואחריה

בממשלת האחדות של צ'רצ'יל כיהן מקדונלד כשר בריאות. ב-1940 נשלח לדבלין על מנת לשכנע את ראש ממשלת אירלנד אמון דה ולירה להשתתף במלחמה בגרמניה יחד עם בעלות הברית, אך נכשל במשימתו. ב-1941 מונה לנציב עליון לקנדה, במקביל לכהונתו כחבר פרלמנט, במשרה זו כיהן עד 1946. בשנת 1948 מונה למושל הכללי של פדרציית מלאיה, במסגרת מלחמת האזרחים במקום. בין השנים 1955–1960 כיהן כנציב עליון בהודו ובין השנים 1963–1964 כיהן כמושל הכללי של קניה.
אנרי לבג

ביוגרפיה

אנרי לבג נולד ב-28 ביוני 1875. אביו היה מדפיס ומת כאשר לבג היה צעיר. גם לבג עצמו סבל מבריאות לקויה במשך כל חייו. אחרי מות אביו, עבדה אמו בפרך כדי לפרנסם. אנרי לבג היה תלמיד מבריק בבית הספר ואחר כך למד באקול נורמל סופרייר.
לבג התחתן עם אחות של אחד מחבריו ללימודים ונולדו להם שני ילדים, סוזאן ויעקב. הוא לימד במכינה הקדם-אקדמית ובזמנו הפנוי עבד על עבודת המחקר שלו באנליזה.
אליה שמואל הרטום

ביוגרפיה

נולד בטורינו שבאיטליה למנחם עמנואל יהושע, שימש ברבנות בקהילות רבות באיטליה ובמושבותיה: בפירנצה ובטריפולי שבלוב. מנהל בית המדרש לרבנים ברומא. היה מורה בבתי ספר תיכוניים באיטליה ובארץ ישראל. דוצנט באוניברסיטת פירנצה. 
נפטר בעת שהות זמנית ברומא והובא למנוחות בהר הזיתים בירושלים.
על שמו כביש בירושלים, בהר חוצבים.

פועלו הספרותי והמחקרי

פרופ' א"ש הרטום התפרסם בעולם היהודי הודות לפירושו המדעי-עממי למקרא, המוכר בציבור כ"פירוש קאסוטו" או כ"תנ"ך קאסוטו", על אף שמורו וגיסו משה דוד קאסוטו עצמו לא נטל בו כל חלק (פירוש זה הוצג מטעמים שיווקיים כ"פירוש שנעשה על פי שיטת קאסוטו", שכן ההוצאה בחרה למתג פירוש זה באמצעות שמו של פרופסור קאסוטו). הפירוש מבוסס על המסורת ועל פרשנות המקרא. בנוסף, תרגם ופירש את הספרים החיצוניים ועל כך זכה בציון לשבח משופטי פרס טשרניחובסקי תשכ"ו. עבודתו המדעית והסיפרותית השתרעה על שטחים רבים של מדעי היהדות.
ספרו "חיי ישראל החדשים" יצא לאור לאחר פטירתו על ידי בנו מנחם עמנואל הרטום, והוא מהווה סיכום ותמצית של משנתו. לפיה "אין קיום לעם ישראל ולמדינת ישראל ללא התורה". וכי התורה אינה אך ורק מה שנקבע בתלמוד ובשולחן ערוך, אלא התורה עצמה דורשת שדרכי שמירתה תתפתחנה ותיקבענה בכל דור ודור בהתאם לצרכיו ולנסיבות. כמו כן הוא טוען כי אפשר לקבל את התורה כיסוד לחוקת מדינת ישראל גם מצד אלו שאינם מאמינים בעיקרי התורה גופה. וכי אם הנהגת התורה תהיה לפי האמור בספר אפשר יהיה לגשר בין 'דתיים' לבין 'בלתי דתיים' לטובת העם כולו.
ביבליוגרפיה של כל כתביו הודפס בסוף הספר "חיי ישראל החדשים".

משפחתו

היה נשוי ליעל (אחותו של משה דוד קאסוטו), ונולדו להם חמישה ילדים: דבורה שנפטרה בגיל שבע, מנחם עמנואל, דוד – נפטר בשנות העשרים לחייו מדלקת קרום המוח, מאיר – ניצל בדרך נס מהנאצים, נישא בארץ ונפטר במגפת הפוליו בשנות ה-50 וראובן – נהרג במלחמת השחרור.
וסט סטריט 90

היסטוריה

וסט סטריט 90 תוכנן על ידי האדריכל קאס גילברט בשנת 1905 בסגנון גותי והיווה בסיס למבנים שנבנו אחריו ותוכננו על ידו. דוגמה לכך הוא בניין וולוורת', שהיה הבניין הגבוה ביותר בעולם עת סיום בנייתו. נבנה במקור עבור משרדים והוסב ב-7 במרץ 2005 למגורים.
בשנת 1998 הוגדרו חזיתותיו לשימור על ידי הוועדה לשימור מבנים של העיר ניו יורק.
במהלך קריסת המגדל הדרומי של מרכז הסחר העולמי, ניזוק הבניין קשות ונהרגו בו שני עובדים שנלכדו באחת ממעליותיו.
בשנת 2006 זכה למעמד היסטורי לאומי על ידי הוועדה הלאומית. במהלך פעולות שיקום ושחזור של הלובי נחשפו אריחי טרה קוטה מהעיצוב המקורי של גילברט, שכוסו בעת עבודות שיפוץ קודמות. בנוסף, גג הנחושת הוחלף ונוספו גרגוילים שהוסרו.
ב-26 בנובמבר 2007 התפוצץ בסמוך לבניין צינור ביוב ראשי, כחלק מעבודות בניית מרכז הסחר העולמי החדש, והציף את קומת החנייה שלו. נגרם נזק לעשרות מכוניות יוקרה של דיירי הבניין והם פונו ממנו למשך שבועיים.
יחסי פורטוגל–קוסובו

היסטוריה

קוסובו הכריזה על עצמאותה ב-17 בפברואר 2008, וכבר ב-7 באוקטובר 2008 הכירה פורטוגל בעצמאותה של קוסובו.
במהלך מלחמת קוסובו התכונן צבא פורטוגל להשתתף ב"מבצע כוח מאוחד".
לאחר תום פעולות האיבה, פורטוגל הציעה תוכנית ייצוב לעמק פרשבו בעל הרוב האלבני בסרביה שמצפון לקוסובו.

כח צבאי

בקוסובו מוצבים 266 חיילים פורטוגלים המשרתים ב"כוח קוסובו", כח שמירת השלום של נאט"ו.