google/wiki40b huggingface dataset:
דוד בן שטרית

ביוגרפיה

נולד במרוקו בשנת 1954 ועלה לישראל בגיל 13.
במסגרת עבודתו על סרטו "אבי היקר - שקט יורים", שהתמקד בשאלות של תופעת סרבנות הגיוס לצה"ל, קבע בחודש אפריל 2004 פגישה עם דוברת צה"ל רות ירון בקריה בתל אביב. כשהגיע לקריה וביקש להיכנס לפגישה, הותקף על ידי מאבטחי משרד הביטחון, לאחר שלא מצא את תעודת הזהות שלו. בשל התקיפה אושפז בבית החולים למשך כשלושה חודשים עקב חבלות בכל חלקי גופו.
בשנת 2006 זכה בפרס לנדאו לאמנויות הבמה.
בחודש אוקטובר 2009 תקף את מועצת הקולנוע, שלדבריו לא מחלקת את תקציביה בצורה הוגנת עבור תושבי הפריפריה, מזרחים, יוצאי אתיופיה וחבר המדינות. בחודש דצמבר 2009 זכה בפרס משרד התרבות לאמנות הקולנוע לשנה זו.
נמנה עם מייסדי הקשת הדמוקרטית המזרחית, ועבד שנים רבות כצלם חדשות, בעיקר עבור סוכנויות ידיעות זרות בשטחים. כן שימש כמרצה וכמורה לצילום ולקולנוע.

יצירתו

עיקר יצירתו הייתה בימוי סרטים תיעודיים. במשך השנים צילם, תיעד וביים סרטים בנושאים חברתיים ופוליטיים, שביקשו להעלות לשיח הציבורי היבטים הקשורים ליחסים עם הפלסטינים, לשאלת הכיבוש והשפעתו על החברה הישראלית והחברה הפלסטינית, ולנושא הגזענות והאפליה כלפי מזרחים. באמצעות סרטים אלו נאבק למען צדק חברתי ותרבותי עבור כלל האוכלוסיות.

חיים אישיים

היה נשוי לסיני (סניורה) בר דוד - במאית, עורכת סרטים ומפיקה. התגורר בהוד השרון, והותיר אחריו שני ילדים.
בשנים האחרונות לחייו סבל ממחלת ריאות. הלך לעולמו ב-24 באוקטובר 2017 בשל דום לב, לאחר שאושפז בבית חולים מספר ימים קודם לכן. נקבר בבית העלמין נווה הדר שבהוד השרון.
ישראל יהודה אדלר

קורות חיים

ישראל יהודה אדלר נולד בשנת 1870 בעיירה יאנובה הסמוך לפינסק שברוסיה הלבנה (אז באימפריה הרוסית) לשלמה אדלר ולחנה לבית סגלוביץ. היה מסור לרעיון הציוני ונדד כמלמד מעיר לעיר. הוא גם היה בין הראשונים אשר הכניסו את לימוד השפה העברית לחדר המתוקן וייסד את חברת "חובבי שפת עבר".
בשנת 1904 עלה לארץ ישראל יחד עם יחיאל יחיאלי, אשתו ובנותיו נותרו מאחור בהומל (ובהמשך בפינסק) ורק ב-1907 עלתה המשפחה ארצה.
ראשית פעולתו בארץ ישראל הייתה ארגון הלימודים במושבה רחובות. באותה תקופה לימדו ביידיש ואדלר הכניס לימוד עברי יחד עם משה סמילנסקי, אהרון דוד גורדון ואחרים. בין היתר הנהיג הצגת מחזות תנ"כיים בבית הספר ואירגן ספרייה במקום.
ב-1905 שימש מורה בבית הספר לנערות של יחיאלי ביפו ופתח את הוצאת הספרים "קהלת" להדפסת ספרי לימוד בעברית וירחון, "החינוך".
בשנת 1909 היה אדלר מבין 66 חברי אגודת אחוזת בית להקמת פרבר עברי צפונית ליפו, לימים תל אביב. בהגרלת המגרשים זכה במגרש האחרון באחוזת בית, ברחוב אחד העם 26, והקים בו את ביתו. נבחר פעמיים לוועד המתיישבים, במסגרת זו פעל להעברת המוסדות הציבוריים מיפו לתל אביב. ביתו, שבו הייתה ספרייה גדולה, היה בית-ועד לסופרים ומשוררים. את ספרייתו הגדולה תרם לעיריית תל אביב. בשנת 1920 נבחר לוועד קהילת יהודי יפו ותל אביב.
ב-1917 (מלחמת העולם הראשונה) נאלצה המשפחה לעזוב את תל אביב במסגרת גירוש תל אביב. ישראל יהודה והבת הגדולה נדדו לגליל בעוד ששאר המשפחה עברה לשכונת עין גנים שבפתח תקווה שם חיו בצריף ששכרו.
אדלר היה פעיל גם בארגון קרן היסוד, שפעל להקמת יישובים בארץ ישראל. הוא מכר את ביתו ותרם את הכסף, 10,000 לירות א"י, לקרן היסוד, כדי להקים, בשנת 1944, את עשרת הבתים הראשונים לפועלים אשר עבדו בכפר ג'דה (שלימים נקרא על שמו, רמת ישי) בתנאי שהמתיישבים ישמרו על מסורת ישראל, ובשנת 1944 הוחל בהקמת עשרה בתים ביישוב. לאות תודה על תרומתו הגדולה, קראו לכפר על שמו – רמת ישי (יש"י = ישראל יהודה).
אדלר היה איש צנוע ושומר מסורת. נישא בתרנ"א (1891) לברכה בת אסתר וישעיה מרדכי אייזנברג (החסיד מפינסק, ממשפחת הצדיק מאפטא) ולזוג נולדו ארבע בנות. בתו אלישבע הייתה אשתו של ד"ר הירש ליב גורדון, רופא, חוקר רב-תחומי במדעי הרוח ועיתונאי עברי ויידי בארצות הברית.
אדלר נפטר ב-1948 בגיל 78 בתל אביב, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור בעיר.

כתביו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
חידת גפרורים

חידת גפרורים היא חידה גרפית המוצגת בעזרת גפרורים או רישומים המייצגים גפרורים.
לצורך פתרון חידות אלו ניתן להשתמש גם בחפצים אחרים בעלי צורה דומה לגפרורים כמו למשל קיסמי שיניים.
על כפיו יביא

על כפיו יביא הוא פזמון מאת יורם טהרלב שהולחן על ידי יאיר רוזנבלום. הוא בוצע לראשונה על ידי הזמרת רבקה זהר בפסטיבל הזמר והפזמון 1969 בעיבודו של אלכס וייס וזכה במקום הרביעי. לאחר מכן השיר הפך להיט וזכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל ושל גלי צה"ל. השיר נעשה אהוד מאוד בתרבות העברית הישראלית, זכה לביצועים רבים (בין השאר של עמיר בניון וזהבה בן), ומקובל לנגנו בימי זיכרון, חג ומועד.
יורם טהרלב אמר כי כתב את השיר לאחר שפגש נגר שהראה לו כיסא אליהו שנותר אצלו לאחר שלא מצא לו קונה.

משמעות המקצועות בשיר

הנגר - הנגר פרש ממלאכתו, לא מתוך שיקולים כלכליים, אלא מפאת חלומו - לבנות כיסא לאליהו הנביא, המסמל את בוא המשיח. הנגר בשיר מבוסס על נגר אמיתי, יוצא צפון אפריקה, שאותו פגש טהרלב ב"גטו של רמלה", אשר סיפר לו על הכיסא שבנה לאליהו הנביא.
הסנדלר - הסנדלר, בדמותו, מאוד דומה לדמות הנגר, והשוני ביניהם מתבטא רק במקצועם. חלום הסנדלר הוא לתפור נעליים ל"רגלי המבשר". יורם טהרלב משתמש בביטוי המסמל את הגאולה הלקוח מתוך ספר ישעיהו, פרק נ"ב, פס' ז: "מַה נָּאווּ עַל הֶהָרִים רַגְלֵי מְבַשֵּׂר מַשְׁמִיעַ שָׁלוֹם מְבַשֵּׂר טוֹב מַשְׁמִיעַ יְשׁוּעָה, אֹמֵר לְצִיּוֹן מָלַךְ אֱלֹהָיִךְ".
הבנאי - בניגוד לבעלי המקצועות הקודמים העוסקים בבוא המשיח, הבית השלישי עוסק בגאולה הלכה למעשה: להניח את אבן הפינה לבית המקדש השלישי. ההבדל הנוסף בין הבנאי לבין קודמיו הוא שנגרות וסנדלרות הם מקצועות שהיו נפוצים במזרח אירופה, אך הבנאי מזוהה עם חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל.
רומן מלינובסקי

רוֹמַן וַאצְלַבוֹבִיץ' מַלִינוֹבְסְקִי (ברוסית: Рома́н Вацлавович Малино́вский;‏ 18 במרץ 1876 - 5 בנובמבר 1918) היה פוליטיקאי רוסי, מבכירי המפלגה הבולשביקית וסוכן כפול שעבד גם בשורות האוכראנה (המשטרה החשאית הצארית). התפרסם בדמותו המרשימה ובכושר הנאום שלו.

ביוגרפיה

בצעירותו הסתבך מלינובסקי בפשעים פליליים רבים, בהם שוד ואונס, וב-1899 נשפט לשלוש שנות מאסר. לאחר שסיים את ריצוי עונשו, ב-1902, שירת בצבא הרוסי במשך ארבע שנים.
במהפכת 1905 הצטרף מלינובסקי למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית וצידד בפלג הבולשביקים. החל מ-1906 עמד בהנהגת איגוד מקצועי של פועלי מתכת בסנקט פטרבורג. בשל פעילותו החתרנית הוא סולק מעיר הבירה ועבר להתגורר במוסקבה, אך במאי 1910 נעצר שנית. כעבור זמן קצר שוחרר מלינוסקי, ומונה לסוכן של המשטרה הצארית שריגל אחר חבריו למפלגה הבולשביקית. הוא קיבל כ-8,000 רובל בשנה במסגרת עבודתו, השכר הגבוה ביותר מבין כל סוכני השלטון הצארי. ב-1912 מונה מלינובסקי, שרכש את אהדתו של לנין, לוועד המרכזי של המפלגה הבולשביקית בקונגרס החשאי בפראג. 
באוקטובר 1912 נבחר מלינובסקי לדומה הרביעית, ועמד בראש הסיעה הבולשביקית בדומה שמנתה שישה חברים. על אף שנשא בדומה נאומים נלהבים שיצאו כנגד האוטוקרטיה הצארית, המשטרה נמנעה מלעוצרו בשל תרומתו החשובה עבורה. הוא סייע לאוכרנה לעצור מספר חברים בולטים במפלגה הבולשביקית, ובהם אורדז'וניקידזה, סטלין וסברדלוב. החל מ-1913 הלכו וגברו החשדות בדבר היותו של מלינובסקי סוכן כפול, הן בקרב המנהיגים המנשביקים והן במפלגה הבולשביקית עצמה, אך הוא זכה דרך קבע לתמיכתו של לנין ששלל את השמועות.
במאי 1914 הכריחו השלטונות את מלינובסקי, שסבל בשלב זה מאלכוהוליזם, להתפטר מהדומה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הצטרף לצבא הרוסי, בניגוד להוראות שקיבל מהוועד המרכזי של מפלגתו, וב-1915 נפל בשבי הגרמני. במהלך המלחמה נודע בבירור כי מלינובסקי פעל כסוכן עבור האוכרנה, והוא הוכרז כבוגד ב"פראבדה". 
בראשית נובמבר 1918, שנה לאחר המהפכה הבולשביקית, שב מלינובסקי לרוסיה וביקש להצטרף לסובייט של פטרוגרד, אך כעבור זמן קצר נעצר על ידי הצ'קה. בתום משפט מקוצר במוסקבה, שבו הודה באשמת היותו סוכן משטרתי, הוא הוצא להורג בפני כיתת יורים.
סבנטה נילסון

סבנטה נילסון (בשוודית: Svante Nilsson; ‏1460 – 2 בינואר 1512) היה מדינאי שוודי ועוצר שוודיה מ-1504 ועד למותו.

ביוגרפיה

סבנטה נילסון נולד בערך ב-1460 כבנו של נילס בוסון, שאמו הייתה ממשפחת סטורה. הוא עצמו מעולם לא השתמש בשם סטורה, אך מאוחר יותר בנו, סטן סטורה הצעיר, לקח לעצמו את השם של סבתא-רבתא שלו בשל המוניטין והמסורת שייצגה את עצמאות שוודיה. הוא היה לחבר במועצה המלכותית של שוודיה, אך שם הוא היווה אופוזיציה לקרוב משפחתו הרחוק, סטן סטורה הזקן והרחיק לכת עד לתמיכה בהאנס, מלך דנמרק. שלא ברצונו הוא נאלץ להחליף צד ותמך בסטן סטורה הזקן במהלך להדחת המלך ולאחר מותו של סטורה הוא נבחר בעצמו להיות עוצר. החל מ-1501 הוא לחם נגד דנמרק. בקיץ 1511 דרשה המועצה את התפטרותו, אך בפועל הוא נשאר בשלטון עד מותו בינואר 1512.
מנישואיו הראשונים לאיליאנה גדה נולד בנו סטן סטורה הצעיר. הוא נישא בשנית למטה דירה.
בדיקת הקשה

בדיקת הקשה (באנגלית: Tap Testing) נועדה לצורך איתור בועות אוויר והפרדות בין שכבות חומר מרוכב ומבנים מתכתיים.
זוהי אחת ממגוון שיטות הבדיקה שאינן הורסות את האובייקט הנבדק, והיא מבוססת על הקשה קלה, באמצעות פטיש הקשה תקני, על האובייקט הנבדק והאזנה לצליל המתקבל.
עקרון השיטה מבוסס על הבדלים בצליל המופק בהקשה מעל בועת אוויר אל מול הצליל המופק בעת הקשה על חלק תקין, כפועל יוצא של אקוסטיקה שונה.
השיטה מיושמת בתעשייה בתחומים נרחבים.

עקרונות השיטה ויישומיה

הקשה על משטח מפיקה הד קולי אחיד. לעומת זאת, בהקשה על אזור שבו יש אי רציפות או חלל ישמע הד קולי עמום או רוטט, השונה מהצליל של המשטח התקין. בודק מנוסה יכול להבחין בהבדלים הקוליים שבין אזור תקין ואזור פגום, ועל ידי הקשה זהירה, יכול גם לקבוע במידת הערכה סבירה את גבולות האזור הפגום.
הבודק מקיש בפטיש בדיקה מיוחד (למרות שניתן להשתמש בכל חפץ צר ואטום, כגון מטבע) על קטע משטח מוגדר ומסומן מראש, במהירות גבוהה ובתדירות קבועה, ממרחק קצוב ומקשיב מקרוב לצליל המתקבל.

מטרות הבדיקה

הבדיקה משמשת להערכה מהירה של כל משטח הניתן לגישה, לצורך גילוי הפרדת שכבות (Delamination), היפרדות הדבקות (Debonding), או איתור חלל בחומר (Voids). במובנים רבים, מקבילות מטרות בדיקת ההקשה לשימושי בדיקה אולטרסונית בתעשייה.
כמרבית הבדיקות הלא הורסות, גם בדיקה זו משמשת לגילוי פגמים בעת תהליך הייצור, בזמן ההרכבה או בעת ביקורת תקופתית.

אמינות

אמינות הבדיקה בהקשה, תלויה ביכולת ובניסיון של הבודק. הבודק חייב לדעת כיצד לחפש כשלים של הדבקות מבנה, וכיצד לזהות אזורים בהם סביר שיתרחשו כשלים כאלה.
יכולת הגילוי של פגמים נמצאת ביחס הפוך לעובי המעטה הנבדק - מגבלת העובי המקסימלי של מעטים הניתנים לגילוי פגמים הוא עד 2 מ”מ. גם גודל המבנה וצורתו משפיעים על יכולת האיתור.
A Very Gaga Holiday

רקע

ב-22 בנובמבר 2011, הוציאה גאגא את מיני-האלבום, בו ביצעה גרסאות כיסוי לשני השירים: "White Christmas" ו-"Orange Colored Sky". בין היתר, ביצעה מחדש את שני להיטיה: "Yoü and I" ו-"The Edge of Glory".
מיני-האלבום בהתחלה היה זמין רק בארצות הברית בחנות האייטונס ואמזון, וכעבור ארבעה ימים, עלה לכל חנויות האייטונס בעולם.
Windows XP

שלבי פיתוח

כאשר מערכת ההפעלה Windows 2000 יצאה, מיקרוסופט החלה לעבוד על Windows XP כאשר היו לו מגוון גרסאות פיתוח ושמות קוד.

שם קוד-Odyssey

אודסי נועד להיות ממשיך ל- Windows 2000 לעסקים. שום גרסת בטא לא ידועה לציבור הרחב.

שם קוד-Whistler

וויסטלר הוא שילוב של Odyssey ו-Neptune שאנו מכירים אותו כ-Windows XP של היום. כל גרסאות הבטא כולל גרסאות פיתוח סופיות של XP ידועות לציבור.

חידושים

מערכת Windows XP מתבססת על היתרונות של Windows NT, ועל גרעין זה נוצרה מערכת הפעלה חדשה, יציבה יותר, המתאימה גם לשימוש ביתי. Windows XP נבנתה על בסיסה של Windows 2000 תוך שיפורה, הקלת ניהול הגדרות המשתמש והגברת אפשרויות האבטחה. מערכת זו נחשבת למערכת הפעלה אמינה יחסית, לעומת המערכות הקודמות.
למערכת נוספו תכונות רבות בהן: תוכנת התקנה קלה יותר, זיהוי אוטומטי של מנהלי התקנים, ממשק גרפי מלוטש יותר, יכולת שליטה מרחוק, פרופילים ליצירת שולחן עבודה ותפריטים שונים לפי משתמש, ו'שיחזור המערכת', תוכנה שמגבה את תצורת המערכת ויוצרת נקודות שיחזור, למקרה שמחשב נפגע מוירוסים, רוגלות ותקלות אחרות.
לראשונה כלל מסך ההתקנה של הXP מנגינת רקע במטרה להנעים את זמן ההמתנה של המשתמשים עד שההתקנה תסתיים. שמה הרשמי של המנגינה שאורכה יותר מחמש דקות הוא "Windows XP Installation Music". המנגינה מבוססת על השיר "A Thousand Words" של להקת Savage Garden.
בניגוד לגרסאות הקודמות, בגרסה זו הוצג כרקע שולחן העבודה תמונת נוף של שדה ושמיים כחולים. שמו של הרקע הוא "Bliss" ׁ(תרגום: "אושר עילאי"). התמונה צולמה על ידי הצלם Charles O'Rear ונמכרה למיקרוסופט תמורת מאה אלף דולר.

נתח שוק

מערכת הפעלה זו היא מהפופולריות ביותר. בשיאה, בינואר 2007, הגיעה חלונות XP לנתח שוק של 76.1% מכלל מחשבי העולם. ועדיין במאי 2012 הייתה במקום השני בפופולרית בעולם, אחרי מערכת ההפעלה חלונות 7 ואחוז המחשבים שהריץ אותה עמד על 26.8%. בארצות הברית היא איבדה את הבכורה לטובת חלונות 7 בהפרש קטן ועמדה על 31.56% מכלל המחשבים במדינה. נכון להיום ולמרות סיום התמיכה מערכת ההפעלה עדיין מותקנת על 7% מהמחשבים, כאשר היא זוכה עדיין לפופולריות בעיקר בסין.

ביקורת

מיקרוסופט סבלה מביקורות שליליות רבות, בעיקר בתחומי אבטחת המידע. נטען כי Windows XP חשופה לנוזקה, לוירוסים, לתולעים ולסוסים טרויאנים. כברירת מחדל, המשתמש מקבל חשבון מנהל המערכת המאפשר גישה בלתי מוגבלת למערכת. פריצה לחשבון זה תאפשר השתלטות מוחלטת על המחשב. למערכת ההפעלה צורף אינטרנט אקספלורר בגרסה 6, אשר כיום היא מיושנת ואינה בטוחה. בנוסף לבעיות האבטחה, ב-Windows XP לא ניתן להשתמש בתוכנות DOS רבות בניגוד למערכות ההפעלה ממשפחת Microsoft Windows 9x.

סיום התמיכה

ב-8 באפריל 2014 הודיעה מיקרוסופט כי סיימה את התמיכה ב-Windows XP. הפסקת התמיכה באה לידי ביטוי בולט כעבור שלושה שבועות, כאשר החברה הפיצה תיקון לפרצת אבטחה בדפדפן אינטרנט אקספלורר, והודיעה שתיקון זה לא יופץ ל-Windows XP (אך לבסוף הפיצה אותו בכל זאת).
סיימון מקברני

ביוגרפיה

מקברני נולד בקיימברידג' שבאנגליה. אביו צ'ארלס מקברני  היה ארכאולוג ואקדמאי אמריקאי. אמו, אן פרנסיס אדמונדסטון, הייתה מזכירה. היא הייתה בריטית ממוצא אנגלי סקוטי ואירי. הוריו היו בני דודים רחוקים שנפגשו במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא למד ספרות אנגלית בפיטרהאוס באוניברסיטת קיימברידג' וסיים את לימודיו ב-1980. אחרי מות אביו עבר לגור בפריז ולמד משחק ב-"Jacques Lecoq Institute" .
מקברני הוא המייסד והמנהל האמנותי של להקת התיאטרון "Complicite" שבסיסה בבריטניה ומופיעה ברחבי העולם. הוא ביים את ההפקות של "Street of Crocodiles" (ב-1992), "The Three Lives of Lucie Cabrol" (ב-1994), עיבוד לטרילוגיה "Into Their Labors" מאת ג'ון ברגר, "To the Wedding", המחזה "Mnemonic" (ב-1999), "The Elephant Vanishes" (ב-2003), "A Disappearing Number" (ב-2007), "A Dog's Heart" (ב-2010) ו"האמן ומרגריטה" (2011).
המחזה "A Disappearing Number" מבוסס על סיפור שיתוף הפעולה היוצא דופן בין המתמטיקאים סריניוואסה רמנוג'אן וגודפרי הרולד הארדי. בסתיו 2008 הוצג המחזה במרכז האמנויות ברביקן ואחר כך הוצג בסיור הופעות בינלאומי. ב-2009 ביים מקברני את המחזה "Shun-kin" המבוסס על טקסטים מאת ג'וניצ'ירו טניזאקי. המחזה הוצג בלונדון ובטוקיו ב-2010.
בנוסף ביים מקברני את המחזות "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" ואת "כולם היו בניי" (2008) שניהם בניו יורק, וכן ביים מופעים קומיים כמו "So Much Things To Say" של לני הנרי, והמופע "פרנץ' וסונדרס לייב" בשנת 2000.
על המסך הופיע מקברני בסדרה הקומית "הכומר מדיבלי" בתפקיד ססיל מנצח המקהלה, בסרט "גוף השקרים" שיחק בתפקיד גאון המחשבים גרלנד, בסרט "המועמד ממנצ'וריה" מ-2004 גילם את ד"ר אטיקוס נויל, בסרט "המלך האחרון של סקוטלנד" שיחק בתפקיד נייג'ל סטון, בדרמה הקומית "חברות עם כסף" הופיע בתפקיד אהרון הבעל המטרוסקסואל, בסרט "מצפן הזהב" שיחק בתפקיד פרה פאבל, בסרט "הדוכסית" גילם את דמותו של צ'ארלס ג'יימס פוקס, ובסרט "החפרפרת" הופיע בתפקיד אוליבר לאקון. הוא גם כתב והיה מפיק בפועל של הסרט "החופשה של בין".
מ-2010 ועד 2014 הופיע מקברני בסדרה הקומית של ה-BBC "כבוד הכומר" בתפקיד סגן הבישוף רוברט. בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות" מ-2010 דיבב מקברני את גמדון הבית קריצ'ר. הוא שיחק בתפקיד יוהנס בורקרט  בסדרת הדרמה "הבורג'ס". בשנת 2012 היה מקברני אמן אמית בפסטיבל ד'אביניון ה-66.
ב-2015 שיחק בתפקיד אטלי, מנהל ב-MI6, במותחן הריגול שובר הקופות "משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים". בסרט האימה "The Conjuring 2" משחק מקברני בתפקיד חוקר העל-טבעי מוריס גרוס .
בשנת 2016 שיחק בסרט השואה של רוברט זמקיס, "בעלי ברית" לצידם של בראד פיט, מריון קוטיאר, ג'ארד האריס וליזי קפלן.

חיים אישיים

מקברני חי בלונדון עם אשתו ושלושת ילדיהם. ב-2005 הוענק למקברני תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה.
איציק אלשיך

איציק אלשיך (נולד ב-11 בנובמבר 1952) הוא מנכ"ל חברת התקליטים "הליקון",
יו"ר פדרציית יצרני המוזיקה הישראלית (סניף של הפדרציה הבינלאומית של יצרני המוזיקה) משנת 2009. דור שני בתעשיית המוזיקה הישראלית.
מנהל את חברת "ישראפון" שעסקה בייצור תקליטי וויניל וכיום בעלת קטלוג ישראלי ותיק (שלישיית גשר הירקון, איש חסיד היה, בוסתן ספרדי).
אלשיך הוא בנם של נפתלי ונלי אלשיך. אביו הקים עם דודו את חברת התקליטים ישראפון בשנות ה-50.
בוגר אוניברסיטת ת"א בתואר מהנדס אלקטרוניקה.
ב-1985 הקים ביחד עם רוני בראון את חברת המוזיקה "הליקון". השניים שותפים בחלקים שווים ומנהלים את החברה יחדיו.
חברת "הליקון" התפתחה עם השנים והפכה לאחת מחברות המוזיקה המובילות בישראל, עם נתח שוק של כ- 35%.
בין האמנים הישראלים הבולטים שהפיקה: ריטה, רמי קלינשטיין, אתניקס, יהודית רביץ, ארקדי דוכין, אביב גפן, עידן רייכל, יהודה פוליקר, עברי לידר, קובי אוז, נינט טייב, שירי מימון.
"הליקון" מייצגת בארץ את החברות הבינלאומיות Universal Music ,EMI.
ל"הליקון" מספר חטיבות לייצוג אמנים ביניהן ניתן למצוא את "הליקון סונגס"- ייצוג כותבים ומלחינים.
"הליקון כנען" - ניהול והפקה של אמנים ומופעים כגון: שלומי שבת, אתניקס, שירי מימון ושמעון בוסקילה, מתי כספי וריקי גל.
כמו כן, הליקון שותפה במועדון רדינג 3 במתחם נמל תל אביב.
כושר קרבי

כושר קרבי הוא רמת הכשירות הגופנית והמיומנויות הצבאיות הנדרשת לחייל הלוחם בשדה הקרב. מוגדר לעיתים כ"יכולתו של החייל לבצע את משימותיו הצבאיות בצורה היעילה ביותר".
הכושר הקרבי נבנה על בסיס הכושר הגופני. המיומנויות הצבאיות הנדרשות כוללות נשיאת ציוד כבד, הליכה למרחקים גדולים, גם בתנאי שטח קשים, נשיאת פצועים, ניווט והתמצאות בלחץ זמן, וירי לאחר מאמץ. מרכיב נוסף הוא איתנותו של הלוחם - חוסן פיזי ונפשי, ביטחון עצמי, והיכולת לתפקד בתנאי אי-ודאות, עייפות, רעב ולחץ.
לפיתוח ושימור רמת הכושר הקרבי נדרשים אימון יומיומי לאורך זמן, וידע מקצועי. תוכניות אימונים מסודרות והדרגתיות, לפי סרגל מאמצים, מונעות נזקים רפואיים, כמו שברי הליכה, העלולים להיגרם עקב אימון יתר.

היסטוריה

מערך הכושר הקרבי הוא הסמכות העליונה בתחומי הכושר הגופני והקרבי בצה"ל. ראשיתו ב"שרות אימון גופני" שהוקם בתקופת מלחמת העצמאות, כהמשך לפעילויות הספורט השימושי והחינוך הגופני המורחב (חג"ם) בהגנה. מדריכי ספורט (מד"סים), ומאוחר יותר מדריכי אימון גופני (מדא"גים), שולבו ביחידות צה"ל מראשיתו. השימוש בשם "כושר קרבי", מאז שנות ה-90, מסמן מעבר לתפיסה רחבה יותר ומקצועית יותר של התחום.
המערך כפוף למפקדת קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי בזרוע היבשה. בין תפקידיו, לאשר תוכניות אימונים להגברת הכושר, ולבצע בקרה על רמת הכושר הקרבי. כלקח ממלחמת לבנון השנייה ב-2006 הוגברה הפעילות. בין הרמ"חים הבולטים לאורך השנים היו יוסי היימן ואבי מויאל. הרמ"ח הנוכחי הוא אל"ם אורן גיל, בעברו מפקד היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים. בית הספר לכושר קרבי (בה"ד 8) צמוד למכון וינגייט. מפקד בית הספר לכושר קרבי הוא סא"ל עמוס גופר. מאז 2002 מתקיימת אחת לשנה אליפות צה"ל למפקדים, שהתפתחה ל-18 מקצועות תחרותיים ו-16 מקצועות עממיים.
אף שרוב הפעילות מתנהלת ביחידות קרביות, במהלך הכשרות ואימונים, עוסק מערך הכושר הקרבי גם באנשי הקבע. תוכנית "אורח חיים בריא", שהתגבשה ב-2008, מסייעת למשתתפיה בתחומי התזונה, הכושר הגופני, והפסקת עישון.
אנשי המילואים נמצאים רוב זמנם מחוץ לצבא, ושימור הכושר הקרבי שלהם אינו בשליטתו. הבעיה מוכרת מאז שנות ה-50, ועלתה גם בעקבות מבצע קדש. בעקבות מלחמת יום הכיפורים (1973) עסקה ועדת אגרנט גם בשאלת הכושר הקרבי, וקבעה שיש צורך בתוכניות אימונים מיוחדות שיאפשרו לאנשי מילואים לשמור על הכושר הגופני שלהם. הבעיה חזרה ועלתה בעקבות מלחמת לבנון השנייה.

לפני הגיוס

צבאות רבים עורכים למתגייסים, בפרט למועמדים לשרות בכוחות מיוחדים, מבחני מיון. בישראל מתקיימים קורסים פרטיים להכנה לצה"ל, הכוללים פיתוח של הכושר הקרבי, והם מוצעים לבני נוער לפני גיוסם, במיוחד לקראת גיבושים של יחידות מובחרות. עמדת צה"ל כלפי חוגים אלה השתנתה, מביקורת ואף התנגדות בעבר, לתמיכה וקשר ממוסד בשנים האחרונות. עיריות, מתנ"סים ובתי ספר מקיימים קורסים דומים ללא תשלום.
עצור! או שאמא שלי יורה

תקציר העלילה

ג'ו (סילבסטר סטאלון) הוא שוטר קשוח. טוטי (אסטל גטי) היא אימו החלשה והשברירית לכאורה. כאשר היא מגיעה לגור איתו היא מפריעה באופן הדרגתי לחייו. היא קונה לעצמה אקדח, מתחילה לחטט בתיקים שהוא חוקר, ובסופו של דבר הופכים השניים לצוות והיא מסייעת לו בעבודתו המשטרתית (כפי שניתן להסיק משם הסרט).

ביקורות ותגובות

הסרט זכה לביקורות שליליות באופן כללי ולציון 4% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 24 ביקורות.
בנוסף לכך סילבסטר סטאלון טען שזה הסרט הגרוע ביותר שהוא אי פעם עשה. סטאלון התייחס אליו כאל "אולי אחד הסרטים הגרועים ביותר במערכת השמש כולה, כולל הפקות זרות שמעולם לא נראו ", כי" תולעת שטוחה יכולה לכתוב תסריט טוב יותר, ושבחלק מן המדינות כמו סין, הממשלה משדרת את הסרט פעם בשבוע כדי להוריד את שיעור הילודה לאפס ואם הם היו משדרים את הסרט פעמיים בשבוע סין הייתה נכחדת תוך עשרים שנה".
פול אוסטר

השנים המוקדמות

פול בנג'מין אוסטר נולד בניוארק, ניו ג'רזי למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. ראש עיריית ירושלים לשעבר דניאל אוסטר הוא קרוב משפחה רחוק שלו. כשהיה צעיר נהנה לקרוא הרבה ובהדרגה גילה עניין גם בכתיבה.
בזמן התיכון הוריו התגרשו והוא, אמו ואחותו עזבו את בית אביו ועברו לאזור אחר בניוארק. בערך באותה תקופה החליט לעזוב את הלימודים ונסע לטייל באירופה - איטליה, ספרד, צרפת ואירלנד (בעקבות הסופר שהעריץ, ג'יימס ג'ויס).
ב-1966 חזר לארצות הברית והחל את לימודיו בספרות באוניברסיטת קולומביה. באותה העת הכיר את הסופרת לידיה דייוויס, שהפכה לאשתו מאוחר יותר. באותו הזמן אוסטר עבד בשלל עבודות כגון תרגום, הגהה ועבודות ספרותיות אחרות, כמו כן הוא כתב הרבה, תרגם וערך ראיונות עם סופרים.
הוא נסע לעוד שנה בצרפת, להמשיך שם את לימודיו, חזר לארצות הברית והשלים את לימודיו לקבלת תואר B.A בספרות ושנה לאחר מכן קיבל תואר M.A והפסיק את לימודיו לפני קבלת PhD. באותו הזמן אוסטר חווה את תקופת הנדודים שלו.
לאחר שלא התגייס לצבא בגלל בעיות בריאותיות, עבד על ספינת משא כספן פשוט והתחיל לכתוב את יצירותיו "בארץ הדברים האחרונים" ו"ארמון הירח". ב-1971 הוא נסע עם אשתו, לידיה, לצרפת, שם חיו שניהם בבית שבו גם עבדו כמנהלי משק, תרגמו מאמרים וספרים מצרפתית לאנגלית, חוויה שבהמשך הייתה בסיס לספרו האוטוביוגרפי "מהיד אל הפה".
כך מתאר אוסטר את חוויית הקיום שלו בספר זה כאדם צעיר: " כל דבר שנגעתי בו נכשל. נישואי הסתיימו בגרושין, עבודתי כסופר התדרדרה והייתי שקוע במצוקות כספיות, אינני מדבר על גירעון מעת לעת או על איזה הידוק חגורה זמני - אלא על מחסור כספי קבוע, נוגש, כמעט חונק, שהרעיל את נשמתי והעמיד אותי במצב של בהלה תמידית.
לא יכולתי להאשים אלא את עצמי בלבד".

אוסטר כסופר צעיר

בסוף שנות ה-70, הלך אביו של אוסטר לעולמו. בעקבות מותו, כתב אוסטר את החלק הראשון ב"המצאת הבדידות", בו הוא מתאר את אביו כאדם חסר רגש וחסר אהבה, בקטע שהוא מעין תרפיה עצמית של אוסטר. אוסטר פרסם את הנובלה "מהלך לחץ" בשם "פול בנג'מין". הסיפור מופיע כנספח בספר "מהיד אל הפה" יחד עם האוטוביוגרפיה "מהיד אל הפה" (1997), 3 מחזות ומשחק בייסבול קלפים שהמציא, "בייסבול אקשן" דבר שממחיש עד כמה היה זקוק לכסף. בתחילת שנות ה-80 אוסטר נשא אישה שנייה, את הסופרת סירי הוסטוודט, שהיא אשתו גם היום.

חזרה לארצות הברית

אוסטר התחיל לקבל הערכה כסופר ופרסם את שלל יצירותיו המצליחות: "לוויתן", "מר ורטיגו", "הטרילוגיה הניו יורקית". אוסטר כתב את "מוזיקת המקרה" שהפך לסרט מאוחר יותר בכיכובו של ג'יימס ספיידר (גם אוסטר עצמו מופיע בו). פול אוסטר כתב את התסריט ל"לולו על הגשר" ואת "עישון" וסרט ההמשך "מוציאים עשן" (Blue in the face) בכיכובו של הרווי קייטל. כמו כן הוא היה שופט בפסטיבל קאן ב-1997.
אוסטר עדיין מתרגם ועוסק בעבודה ספרותית מלבד כתיבת רבי-מכר. בשנת 2006 יצא לאור ספרו "Travels in the Scriptorium" שתורגם לעברית בשנת 2016 בשם "מסעות בחדר הכתיבה".

אוסטר ומדינת ישראל

אוסטר ביקר לראשונה בישראל בינואר 1997, מאז ביקר פעמים נוספות. במאי 2010 שהה בישראל במסגרת פסטיבל הסופרים הבינלאומי שנערך בירושלים.
אאוזביו

קריירה

אאוזביו נולד בלורנסו מרקש (כיום מפוטו), מוזמביק, שהייתה באותה העת מושבה פורטוגלית. עד גיל 12, כפי שכתב בזכרונותיו, לא ראה קורה, משקוף או רשת, אלא רק שערים משתי אבנים. היכולת שהפגין במגרשי החול והאדמה של עיר הולדתו הביאה אותו לקבוצת החובבים המקומית - ספורטינג לורנזו. באותן שנים נהגו הקבוצות הפורטוגליות הגדולות לאמץ קבוצת-בת במושבות אפריקה, מהן שאבו כשרונות גדולים. לורנזו הייתה קבוצת-בת של ספורטינג ליסבון.
כבר בגיל 18 הוליך אאוזביו את לורנזו לאליפות המקומית ולמשחק ראווה נגד המועדון הברזילאי סאו פאולו, שהגיע למוזמביק. כמה שבועות אחרי אותו משחק, פגש מנהלה הנודע של בנפיקה ליסבון, בלה גוטמן, את מאמן סאו פאולו. מאמנה של סאו פאולו סיפר לגוטמן על הכשרון שראה במוזמביק, וגוטמן לא היסס: הוא טס למוזמביק, בחן את אאוזביו התלהב והביא אותו לליסבון תמורת 15,000 דולר.
בהופעת הבכורה שלו, במשחק ידידות נגד סנטוס של פלה בטורניר שנערך בפריז, הוא עלה למגרש בדקה ה-60 כשקבוצתו בפיגור 0:5. הוא הבקיע שלושער. המשחק הסתיים בהפסד 3:6 ואאוזביו קנה את מקומו בהרכב לתמיד. עונה לאחר מכן, בשנת 1962, הוליך אאוזביו את בנפיקה לזכייה בגביע אירופה לאלופות עם ניצחון במשחק הגמר על ריאל מדריד 5:3, כשהוא מבקיע צמד.
בכל 13 השנים שבהן שיחק אאוזביו במדי בנפיקה, היו רק שנתיים שבהן לא זכה בתארים (1966, 1975). הוא הוליך את בנפיקה לזכייה בעשר אליפויות ובחמישה גביעים, היה מלך השערים בליגה הפורטוגלית מ-1964 ועד 1968 ושוב ב-1973, זכה בתואר כדור הזהב ב-1965 ובתואר "נעל הזהב" (מלך השערים של אירופה) בשנים 1968 (42 שערים) ו-1973 (40 שערים), והבקיע במסגרות האירופאיות 46 שערים, שני רק לאלפרדו די סטפנו.
בזירה הבינלאומית ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל ב-1961 נגד לוקסמבורג. הוא היה מלך השערים במונדיאל 1966 כשכבש תשעה שערים, כולל ארבעה נגד צפון קוריאה. בסך הכול כבש בנבחרת 41 שערים ב־64 משחקים.
בגיל 32 נאלץ אאוזביו לפרוש מהמשחק בשל פציעה חמורה בברך, ב-1975 ו-1976. אאוזביו שיחק בשני מועדונים פורטוגלים קטנים וכבש 773 שערים בסך הכול בליגה הפורטוגלית. הוא שיחק גם בארצות הברית כשנתיים, בשלוש קבוצות שונות.
על אף שפרש, אאוזביו נראה פעמים רבות בסביבת הנבחרת הפורטוגלית שבה השחקנים רואים בו כסוג של השראה.
בשנת 2004, במסגרת חגיגות היובל לאופ"א, הוא נבחר לכדורגלן הזהב של פורטוגל, וכן נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. מת ב-5 בינואר 2014 מדום לב.