כיס המרה

אנטומיה

כיס המרה הוא איבר באורך של 7.5-10 ס"מ, שמחובר לחלק התחתון של הכבד על ידי רקמת חיבור רפויה. יכולת הקיבול שלו היא בין 30-50 מ"ל. דופן כיס המרה מורכבת בעיקר משריר חלק. כיס המרה מתחבר אל צינור הכבד המשותף (Common hepatic duct) על ידי צינור כיס המרה (Cystic duct).

פיזיולוגיה

כיס המרה משמש כמאגר של מיצי מרה. מיצים אלו מיוצרים על ידי הפטוציטים בכבד בין הארוחות, בזמן שהספינקר ע"ש אודי (Oddi) סגור, וממנו עוברים אל כיס המרה. בתוך כיס המרה מתרכז נוזל המרה פי 5-10 מריכוזו המקורי בכבד. כאשר נכנס מזון לתריסריון מופרש ההורמון כולציסטוקינין (CCK) בתגובה לנוכחות של שומן וחומצות אמינו. הורמון זה גורם לכיס המרה להתכווץ כמו גם להרפיית הסוגר ע"ש אודי הממוקם בצומת בין כיס המרה לתריסריון. פעולות אלו גורמות להפרשת המרה על ידי כיס המרה ולפתיחת הדרך שבין כיס המרה לתריסריון.

הרכב המרה ותפקיד המרה

מיצי המרה הם נוזלים המכילים בעיקר חומצות מרה (80%), לציטין (פוספוליפיד- 16%) וכולסטרול (4%). ההפרשה של מיצי מרה מהכבד היא בערך 500-600 מ"ל ליום. חומצות המרה מיוצרות מכולסטרול, והן מחולקות לחומצות מרה ראשוניות (כלומר, מיוצרות בכבד, כוללות את ה- cholic acid ואת ה- chenodeoxycholic acid), וחומצות מרה שניוניות (כלומר, מיוצרות במעי הגס על ידי חיידקים מחומצות מרה ראשוניות, וכוללות בין היתר את ה- deoxycholate acid, litocholate acid). חומצות מרה פועלות כסוג של דטרגנט- הן יוצרות מבנה מיוחד הנקרא מיצלה- micelles, אשר מאפשר את המסיסות של כולסטרול ולכן את הפרשתו במרה כמו גם את ספיגתו וספיגת ויטמינים מסיסים בשומן מתוך המעי. במילים אחרות, מיצלה זו מאפשרת לכולסטרול וכן לשומנים אחרים להפוך למסיסים וכתוצאה מכך להיספג בגוף.

זרימת המרה מן הכבד ומחזור המרה

המרה נוצרת באוניות הכבד, ומופרשת דרך רשת של תעלות מורכבות אשר מתאחדות ליצור בסופו של דבר את דרכי המרה אשר יוצאות מן הכבד- הנקראות common hepatic duct. תעלה זו היוצאת משער הכבד מתאחדת עם התעלה מכיס המרה, ושתיהן יוצרות את ה- common bile duct - או בראשי תיבות - CBD. תעלה זו המובילה את מיצי המרה, נכנסת לתריסריון לאחר איחודה עם צינור הלבלב המוביל הפרשות מן הלבלב. זרימה תקינה של מיצי מרה דרך תעלות אלו תלויה במערכות שונות שפועלות בין היתר לצורך מעבר אקטיבי של חומצות מרה מתאי הכבד המייצרים אותן לתוך דרכי המרה עצמן. מעבר אקטיבי זה מתווך על ידי משאבות שונות, כאשר כיום ידוע על פגמים גנטיים בכמעט כל המשאבות הללו המקושרים ביצירת אבנים או פגמים אחרים ביצור הפרשת המרה.
מיצי המרה ממוחזרים ברובם מדי יום דרך ספיגה מחדש, כאשר מנגנוני הספיגה-מחדש נחלקים למנגנון של דיפוזיה פסיבית לכל אורך המעי, וכן העברה אקטיבית שהיא משמעותית יותר ומתרחשת במעי הדק הסופי. אותן חומצות מרה שנספגו מחדש עוברות דרך מערכת הדם הפורטלית, ותאי הכבד קולטים אותן בחזרה ומפרישים אותן שוב לדרכי המרה. בדרך זו יש סירקולציה או מעגל תוך כבדי של הפרשת מיצי מרה וספיגתם מחדש. ביום ממוצע, ישנם בין 5-10 מחזורים כאלו, כאשר במצבים נורמליים עד 95% מחומצות המרה הללו נספגות מחדש, והשאר מופרשות בצואה. את האובדן בצואה משלים הכבד על ידי יצירה מחדש של הכמות החסרה- תאי הכבד מסוגלים לייצר עד 5 גרם ליום של חומצות מרה חדשות. יכולת תאי הכבד לייצר חומצות מרה חדשות היא מוגבלת, ולכן במחלות שונות הקשורות בתת ספיגה, שבהן חומצות המרה לא נספגות היטב מחדש, לעיתים הכבד לא מצליח לפצות על כל האובדן וכתוצאה מכך יש בעיה בספיגה של שומנים והצואה הופכת שומנית (במקום להיספג מחדש, שומנים אובדים בצואה).

מעבר אבנים לדרכי המרה

מעבר של אבנים לדרכי המרה, או Choledocholithiasis, הוא מצב המתקיים אצל 10% עד 15% מן החולים שיש להם אבני כיס מרה. מצב זה עולה עם הגיל, כשרוב האבנים הללו הן אבני כולסטרול, ויתרתן הן אבני פיגמנט המתפתחות מסיבות שונות.
במרבית המקרים, אבנים בדרכי המרה עצמן גורמות לסיבוכים. הסיבוכים העיקריים הם כדלקמן: