google/wiki40b huggingface dataset:
דורין רוטאריו

קריירת מועדונים

רוטאריו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרומנית במדי דינמו בוקרשט, אליה הושאל מפולי טימישוארה, בחודש מרץ 2013, בגיל 17 ו-8 חודשים, נגד קונקורדיה קיאז'נה. בקיץ 2013, כאשר הסתיימה תקופת ההשאלה שלו לדינמו בוקרשט, הסתיים גם חוזהו בפולי טימישוארה, והוא הפך לשחקן חופשי. רוטאריו החליט לחתום בדינמו בוקרשט ל-6 שנים, על-אף ניסיונות להחתימו מצד ואסלוי, שם שימש דודו, יוסיף רוטאריו, כעוזר מאמן. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו עבור דינמו בוקרשט במשחק במסגרת ליגת העל הרומנית נגד ואסלוי. 
ב-31 בינואר 2017, חתם רוטאריו במועדון הכדורגל הבלגי קלאב ברוז' על חוזה לשלוש וחצי שנים.

קריירה בינלאומית

לרוטאריו 14 הופעות בנבחרת רומניה הצעירה. ב-8 באוקטובר 2016 ערך רוטאריו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-68 בניצחון 5-0 על נבחרת ארמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
אגרסטה

האגרסטה (בפורטוגזית: Agreste) הוא אזור צר העובר במדינות ברזיל: פאראיבה, פרנאמבוקו, אלגואס, סרז'יפה ובאהיה בין חופי ה-"Zona da Mata" (אזור היער) לבין האזור החצי-צחיח סרטאו. האגרסטה, המסתיים לפני ריו גרנד'ה דו נורט'ה, התעשר בצמחייה בשל התמוטטותה של שרשרת הרים שגרמה לירידת גשמים רבים באזור המיוער לאורך החוף.
רוב האגרסטה הוא אזור משופע בגבעות, כאשר הגבעות הדרומיות הן הגבוהות ביותר, מלבד בסביבת העמק הצר שבו זורם נהר סאו פרנסיסקו. האקלים חם ולח לעיתים, עם גשמים רבים בעיר המרכזית באזור - קמפינה גרנדה. בממוצע יורדים בו כ-700 מילימטר גשם בשנה - המתפרסים על פחות מ-10 מ"מ באוקטובר ובנובמבר עד ל-120 מ"מ במאי וביוני.
השימוש העיקרי שנעשה בקרקע הוא גידול חקלאות מעורבת, כאשר הגידול החקלאי המרכזי הוא המלון. האגרסטה סובל לעיתים קרובות מבצורות, כמו הסרטאו, אם כי השפעותיהן בדרך כלל אינן כה חמורות.
ג'יימס ד'ארסי

ביוגרפיה

ג'יימס ד'ארסי נולד באמרשם שבמחוז בקינגהאמשייר, וגדל בפולהאם שבלונדון. אביו נפטר כשהיה ד'ארסי צעיר, אמו קרוליין גידלה אותו ואת אחותו הצעירה שארלוט. יש לו בני משפחה באירלנד, אנגליה וסקוטלנד. ב-1991 עם סיום לימודיו בבית הספר "Christ's Hospital", נסע לאוסטרליה לשנה אחת, ועבד במחלקת הדרמה בבית ספר בפרת'. ניסיון זה גרם לו להתעניין במשחק. כשחזר ללונדון נרשם לבית ספר למשחק. למד במשך שלוש שנים באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA), וסיים את לימודי התואר ב-1995.
בתקופת לימודיו ב-LAMDA הופיע ד'ארסי בהפקות תיאטרון של "הרקולס", "כטוב בעיניכם", "דבש פרא", "The Freedom of the City" וב"שרלוק הולמס".
הופעותיו הראשונות בטלוויזיה היו בתפקידים קטנים בסדרות "עדות אילמת" (1996) ו"דיאל ופסקו" (1997). בהמשך הופיע בסרטי טלוויזיה כגון בתפקיד ניקולס הותורן ב-"Bribery and Corruption" מאת רות רנדל (1997), לורד צ'שיר בסרט "הרוח מטירת קאנטרוויל" (1997) וג'ונתן מייבורי ב"בית הקרח" (1997). עוד ב-1997 שיחק בתפקיד בליפיל במיני סדרה "קורות טום ג'ונס". ב-1999 השתתף בסרט הדרמה "The Trench" על אודות מלחמת העולם הראשונה, וכן בסרט "מלון פרדיסו".
החל משנת 2001 ד'ארסי מופיע בתפקידים גדולים יותר. הוא שיחק בתפקיד הראשי במיני סדרה "לב המורד" (2001), כניקולס בסרט "ניקולס ניקלבי" (2001), וכג'ייק מארטל ב-"Revelation" (2001). ב-2002 גילם את דמותו של שרלוק הולמס הצעיר בסרט הטלוויזיה "Sherlock: Case of Evil". ב-2003 שיחק כברנבי קספיאן בסרט "על נשיקה ותשוקות", וגילם את ג'ים קאדון בסדרה "P.O.W.". להכרה רחבה זכה כשגילם את טום פולינגס בסרטו של פיטר ויר "אדון ומפקד: הצד הרחוק של העולם" (2003).
ד'ארסי שיחק בסרטי אימה בתפקיד האב פרנסיס ב"מגרש השדים: ההתחלה" (2004), כריצ'רד פאוול בסרט "An American Haunting" (2005) וב-"Rise: Blood Hunter" (2007). בנוסף הופיע בטלוויזיה בתפקיד דרק קטרינג בסדרה "פוארו" בפרק "The Mystery of the Blue Train" (2005), וכג'רי בורטון בסדרה "מארפל" בפרק "The Moving Finger". הוא גילם את דמותו של טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס בסדרה "רומא העתיקה: עלייתה ונפילתה של אימפריה" (2007), ושיחק בתפקיד טובי קליפורד ב-"Fallen Angel" (2007) ובתפקיד טום ברטרם בהפקה של ITV ל"מנספילד פארק" (2007).
הוא השתתף בתסכיתי דרמה ברדיו ה-BBC כמו "טס לבית דרברוויל" מאת תומאס הרדי, "דרקולה" של בראם סטוקר וב-"The Crowded Street" מאת ויפריד הולטבי. בסדרה "וידוייה הסודיים של זונת צמרת" גילם את דמותו של דנקן אטווד, המו"ל של בל.
ב-2011 גילם את המלך אדוארד השמיני בסרט "W.E." שביימה מדונה. ב-2012 שיחק בסרט העצמאי "ענן אטלס" וגילם את רופוס סיקסמית' הצעיר והמבוגר וכן את האח ג'יימס ואת הארכיביסט. עוד באותה שנה שיחק בתפקיד כוכב "פסיכו", אנטוני פרקינס בסרט "היצ'קוק".
ב-2013 שיחק בתפקיד אריק זימיט בסרט "After the Dark". בסרט הוא מגלם פרופסור לפילוסופיה שעושה ניסוי מחשבתי על אפוקליפסה גלובלית, יחד עם תלמידיו ביום האחרון ללימודיהם. ב-2014 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "ברודצ'רץ'" בתפקיד לי אשוורת', חשוד ברצח שתי ילדות.
בין השנים 2015-‏2016, ד'ארסי השתתף בסדרת הטלוויזיה "הסוכנת קרטר" של אולפני ABC, כחלק מ"היקום הקולנועי של מארוול", בתפקיד אדווין ג'רביס, משרתו הנאמן של הווארד סטארק. ד'ארסי שב לגלם את הדמות בהופעת קמע בסרט "הנוקמים: סוף המשחק".
מפגשים מהסוג השלישי

שם הסרט

שם הסרט מתבסס על אחד מהסיווגים של האסטרונום וחוקר העבמ"ים ד"ר ג'יי אלן היינק למפגשים פוטנציאליים עם חוצנים - המונח "מפגשים מהסוג השלישי" מתייחס למצב בו נצפו יצורים שאינם אנושיים.

עלילה

קלוד לקומב (פרנסואה טריפו) הוא חוקר עב"מים צרפתי מומחה שמזומן למקסיקו לאחר שטייסת מטוסי קרב אמריקאית אשר נעלמה באופן מסתורי ב-1945 מתגלה במפתיע בלב מדבר סונורה כאשר כל המטוסים שלמים ובמצב מכני ואופרטיבי מושלם; אליו מתלווה המתורגמן שלו, הקרטוגרף דייוויד לופלין (בוב בלבן). במקביל לכך אירועים בלתי מוסברים נוספים קורים ברחבי הגלובוס ודוקטור לקומב סבור כי עומד להתקיים מפגש היסטורי ראשון מסוגו בין יצורים תבוניים מהעולם החיצון לבין המין האנושי.
באותו הזמן, בכפר קטן באינדיאנה, רוי נירי (ריצ'רד דרייפוס) הוא טכנאי כבלים אשר רואה עב"מ וכתוצאה מכך הוא מתחיל לקבל חזיונות חזקים לגבי מקום מסתורי בו אמור להתקיים מפגש בין בני האנוש לחייזרים. רוי מנסה ליצור קשר עם אנשים נוספים אשר ראו את העב"ם וחווים בעקבות כך "חזיונות" דומים. ובעקבות כך רוי פוגש את ג'יליאן (מלינדה דילון), אישה אשר איבדה את בנה לחייזרים.
בשל התנהגותו הביזארית של נירי ובשל העובדה שמשפחתו איננה מאמינה לו, אשתו נוטשת אותו ולוקחת עימה את שלושת ילדיהם. בהמשך נירי רואה במבזק חדשות את המקום אשר נגלה אליו בחזיונות - מגדל השטן בוויומינג. ג'יליאן אשר גם רואה את אותו המבזק מזהה את ההר ובעקבות כך שניהם מחליטים לנסוע למקום.
המאוזוליאום של גאלא פלקידיה

המבנה

המאוזוליאום נבנה בשוליה של כנסיית סנטה קרוצה (Santa Croce) והוקדש לכבוד הקדוש לורנס (בלטינית: Laurentius). לצד גאלא פלקידיה נקברו במאוזוליאום הקיסר הונוריוס, אחיה של גאלא, הקיסר קונסטנטיוס השלישי, בעלה של גאלא והקיסר ולנטיניאנוס השלישי, בנה. יש הסוברים כי אין זה מקום הקבורה של גאלא פלקידיה כיוון שידוע כי היא נפטרה ברומא.
צורת המבנה משלבת בין קפלת מרטירים לבין קבר אימפריאלי לכדי יצירת מבנה מרכזני. צורתו של מבנה עשוי לבנים זה, היא כשל צלב, אשר שתיים מזרועותיו מעט ארוכות יותר בהתאמה. בהצטלבות הזרועות הוקם מבנה גובה הנשען על קשתות ועל פנדינטיבים. קירותיו הפנימיים של המבנה מצופים שיש ואילו הקשתות והלונטות (צורות של חצי-עיגול הצמודות לקיר) מחופות בפסיפסים. פסיפסים אלו, אשר הקנו למבנה את פרסומו, עשויים ברמה טכנית גבוהה מאוד, ומתארים נושאים המשקפים את האיקונוגרפיה של האמנות הנוצרית המוקדמת. בין הפסיפסים ובהם נושאים פיגורטיביים, מופיעים פסיפסים הנושאים דגמים גאומטריים, באופן דומה לפסיפסים במאוזוליאום של סנטה קונסטנצה.
בכיפת המבנה מופיע פסיפס המתאר שמיים כחולים ובמרכזם צלב מוקף במעגלים של כוכבים. בכל אחד מארבעת שולי הכיפה מתוארים ארבעת האוונגליסטים, אשר חיברו את ספרי הבשורה השונים. האוונגליסטים מתוארים בצורה סמלית כבעלי חיים מכונפים.
באחת הלונטות מופיע המרטיר לורנס מרומא (San Lorenzo). הוא מתואר בימין הקומפוזיציה כקדוש בעל הילה. הוא אוחז בצלב ובספר כסימן לאמנותו הנוצרית. במרכז מתוארת סבכת ברזל ומתחתיה אש, שעליה הוא עונה. הקומפוזיציה של תיאור זה מכילה חלון ממשי המופיע במרכז הלונטה. יש שראו תיאור זה כעדות לכך שהמבנה שימש כמקום המרטיריום של הקדוש, אולם לפי סברה מהימנה יותר, הייתה לקדוש זה משמעות מיוחדת בעיני גאלא פלקידיה.
פסיפס נוסף המופיע בלונטה, מראה נושא בעל משמעות איקונוגרפית נוצרית ואשר מכונה הרועה הטוב (Buon Pastore). בפסיפס מתואר גבר צעיר הלובש טוניקה מוזהבת ונועל סנדלים. הוא אוחז צלב מוזהב וסביב ראשו הילה. הרועה יושב בתוך תיאור נוף וסביבו חמש כבשים. ג'נסין בספרה אודות האיקונוגרפיה הנוצרית מתארת משמעותיות שונות העולות מתיאור זה. פרשנות אחת היא כי התיאור בעיני המתבונן בן התקופה היה, כנראה, סמל לביטחון הנוצרי כשהוא מופיע לצידו של הכוח החילוני. משמעות אחרת, הנסמכת על ספרות מן התקופה, רואה ברועה סמל לישו אשר הקריב את חייו למען האנושות.
מלבד הכלב

תקציר העלילה

עלילת הספר עוסקת בנד הנרי, "היסטוריון" באוניברסיטת אוקספורד העתידית. היסטוריונים באוניברסיטה זו נוסעים לעבר במכונת זמן המכונה "הרשת", וכך לומדים על ההיסטוריה מכלי ראשון.
מיטב ההיסטוריונים של אוקספורד מגויסים למשימה של הקמתה מחדש של קתדרלת קובנטרי הממומנת על ידי מילארדרית בשם ליידי שרפנל. ההיסטוריון נד הנרי נשלח למצוא את גזע הציפורים של ההגמון, יצירת אמנות ויקטוריאנית, שנעלם באופן מסתורי בזמן ההפצצה שהחריבה את הקתדרלה במלחמת העולם השנייה. הנרי, מותש מנסיעות רבות מדי בזמן, נשלח להתרגעות בתקופה הוויקטוריאנית בצירוף משימה פשוטה. בתקופה הוויקטוריאנית פוגש הנרי היסטוריונית נוספת - וריטי קינדל, וביחד, במאמציהם להתמודד עם "צרימה" - פגיעה ברצף הזמן-מרחב, הם מצליחים לסבך את המשימה ולחולל את מה שלדעתם מהווה נזקים חמורים למהלך ההיסטוריה - נזקים שתוצאתם עלולה להיות הפסד של בריטניה במלחמת העולם השנייה.
נוער מרצ

פעילות התנועה

במסגרת פעילותו, חניכי הארגון משתתפים בהפגנות לפי העקרונות של המפלגה, ובסניפי הארגון ישנם פעילויות לאורך השנה, בהן סמינרים, פעולות שבועיות והפגנות.
לפי התנועה, העיקרון הפנים-ארגוני המנחה אותה הוא עקרון "נוער מוביל נוער" שפירושו שכל ההנהגה הפוליטית של התנועה הם בני נוער, והיזמות והפעילויות הן ביוזמת פעילי התנועה ובארגונם. כמו כן, בהתאם לעקרון זה, מקיים נוער מרצ מוסדות ובעלי תפקידים נבחרים, הנבחרים על ידי חברי הנוער. לתנועה יש יושב-ראש והנהגה בת שבעה חברים, אשר נבחרים על ידי כלל חברי נוער מרצ.
התנועה משתפת לעיתים פעולה עם גופים בעלי רקע אידאולוגי שונה. לדוגמה, בשנת 2010 פעלה התנועה בשיתוף פעולה עם ההנהגה הצעירה באיחוד הלאומי להוזלת מחירי לימודי הנהיגה בישראל, הגבוהים באופן משמעותי ביחס למדינות אחרות בעולם. בשנת 2011 קיימה התנועה פעילות משותפת עם ארגוני נוער נוספים, כגון בני עקיבא, למען שחרור יונתן פולארד.
סניפי נוער מרצ בארץ
תל אביב
קריית אונו
בנימינה
רמת גן רמת השרון
חיפה
.

מבנה התנועה

כיום, בראש התנועה עומדת היו"ר גילי רמתי, שנעזרת בהנהגת נוער מרצ בקבלת החלטות הנוגעות להתנהלות התנועה, ארגון הפגנות, פעולות מחאה וכו'. יושב הראש נבחר אחת לשנה בבחירות בהשתתפות כל חברי נוער מרצ. אחת לחצי שנה נבחרת לתנועה הנהגה, גוף המורכב מ-7 פעילי נוער מרצ מכל רחבי הארץ (כולל יו"ר הנוער המכהן) שמחליט החלטות הקשורות לנוער. בנוסף, לתנועה יש גם וועדת ביקורת (המתפקדת גם כבית דין), וועדת בחירות.
התנועה עצמה מורכבת מסניפים, כשבכל סניף לפחות 4 חברים.
באוקטובר 2015 במוסף הפוליטי של ישראל היום התבצעה התייחסות לנוער מרצ כגוף חשוב המעיד על ההתנהלות הפנימית במפלגת מרצ.
המילה האחרונה

המילה האחרונה היא תוכנית אקטואליה פובליציסטית ישראלית יומית המשודרת ברדיו בימים א'-ד' בגלי צה"ל.

רקע כללי

התוכנית בהגשת עירית לינור וקובי אריאלי. המגישים דנים על אירועי היום והאקטואליה מזוויות שונות בנימה הומוריסטית.
התוכנית שודרה לראשונה ב-30 באוגוסט 1998 בהגשת הסופרת עירית לינור והעיתונאי אורי אורבך ובעריכת דלית עופר, שזכו בפרס מפקד גלי צה"ל על התוכנית. כמו כן זכתה בשנת 2005 לתואר "תוכנית השנה ברדיו" ב"טקס אנשי השנה" של ערוץ 2.
אות הפתיחה של התוכנית הוא קטע מתוך השיר "Here I Am Baby" המבוצע על ידי וודי הרמן.
בעבר התוכנית שודרה בימים א'-ה' והחל מפברואר 2013 הוחלפה שעת השידור של התוכנית בימי חמישי בתוכנית חדשה, יתר הימים נותרו ללא שינוי.
ב-18 בינואר 2015 נודע כי ירון דקל, מפקד גלי צה"ל, מתכוון להחליף את כל מגישי התוכנית או לחלופין להוריד אותה מלוח השידורים. ב-11 במרץ 2015 שודרה התוכנית האחרונה בתצורה הוותיקה.
במרץ 2016 עברה התוכנית לשעה 6 בערב בהנחיית עירית לינור בשיתוף אורחים, חלקם קבועים כגון ליאת רון, רענן שקד, יריב אופנהיימר וקובי אריאלי. מהלך זה זכה לביקורת מקרב גורמי ימין שראו בה תוכנית ללא נציגות לימין. בעבר נשמעה ביקורת על כך שהתוכנית נוטה לימין. 
במרץ 2018, עם עזיבתו של אראל סג"ל, הוחזרה התוכנית למשבצת המקורית של 11:00.

התוכנית כיום

התוכנית משודרת כיום בגלי צה"ל בשעה 11:00 בימים א' עד ד'. משך כל תוכנית שעה.
גיטה באואר

לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה

גיטה באואר גדלה בבית קתולי בעל השקפות ליברליות. היא הייתה פעילה בתנועת נוער קתולית וכך גם שלוש אחיותיה. בתקופת אולימפיאדת ברלין נטתה לנאציזם עקב הסובלנות היחסית שהפגינה המפלגה הנאצית בתקופה זו, אך התפכחה ועם גבור איומי המלחמה מצד הנהגת המפלגה הנאצית, אימצה גישה ביקורתית כלפי המשטר הנאצי. היא כתבה עלון שבו מתחה ביקורת על המלחמה ושלחה עלון זה לחברים בחזית. עקב כך נאסרה לתקופה קצרה.

בתקופת השלטון הנאצי בגרמניה

בשנים 1944 ו-1945 הסתירה גיטה באואר את היהודיה למחצה אילזה באומגרט (Baumgart) במשך תשעה חודשים. באומגרט עבדה במשרד התעופה תוך הסתרת זהותה היהודית-למחצה. עקב הערות אנטי נאציות שהשמיעה לאחר קשר העשרים ביולי, הייתה בסכנת מאסר ונאלצה להימלט. היא ברחה לבית משפחת דוברו (Dubro) ברובע שפנדאו בברלין. בני משפחת דוברו היו חברים של אמה היהודיה של באומגרט. שתי האחיות לבית דוברו, גיטה ומריה, הסתירו את אילזה בבית הוריהן. הן חלקו עמה את מנות המזון המצומצמות שקיבלו עקב הקיצוב של תקופת סוף המלחמה.
עקב פעילותה בתנועת נוער קתולית הייתה גיטה באואר תחת מעקב של הגסטפו וכך הייתה חשופה לסכנת חקירות באופן מיוחד. למרות זאת המשיכה במעשה ההצלה תוך סיכון חייה, בלא שקיבלה על כך תמורה, כספית או אחרת.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגוררה גיטה באואר במזרח ברלין. היא נישאה ללאו באואר, וב-1950 נולד בנם. היא ובעלה נאסרו על ידי המשטר הקומוניסטי בחשד שהם מרגלים אמריקאים. לאו נשלח לגולאג בסיביר. גיטה עצמה נכלאה על ידי השטאזי לתקופה של כשלוש שנים בבאוצן.
עם שחרורה נמלטה באואר למערב גרמניה, שם הפכה לאנטי-קומוניסטית. היא עבדה ברשת התקשורת של אקסל שפרינגר ובעלה לאו עבד בעיתון שטרן.
בשנת 1985 הכיר יד ושם בבאואר כחסידת אומות העולם.
Romance com Safadeza

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי תאלס לסה, ג'וניור פפאטו, ג'וניור אנג'לים, לארי פריירה ורפא בורחס והופק על ידי וסלי סאפאדו, רוד באלה וכולי. השיר הוא שיר בסגנון האלקטרוני, המשלב בתוכו גם את סגנון הפוחו.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של וסלי סאפאדו ב-13 באפריל 2018. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סאפאדו עולה לבמה. לאחר מכן, הוא מתחיל לשיר את השיר, תוך שאניטה שרה את השיר גם כן.
נכון לפברואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-221 מיליון צפיות.
נדב ואביהוא

על פי המקרא, נָדָב וַאֲבִיהוּא היו בניו של אהרן הכהן, ואחיהם של אלעזר ואיתמר. יחד עם אביהם ושאר אחיהם, הם היו כוהנים לאלוהים ושירתו בקודש, באוהל מועד, ואילולא מת נדב, כבכורו של אהרן היה יורש את תפקידו של אביו ככהן גדול.
המקרא מספר שנדב ואביהוא הקריבו לפני אלוהים "אֵשׁ זָרָה, אֲשֶׁר לֹא צִוָּה אֹתָם" (ספר ויקרא, פרק י', פסוק א'), וכעונש על כך, יצאה אש מאת אלוהים ואכלה אותם ומתו.
האירוע מוזכר בעוד שלושה מקומות במקרא: ספר ויקרא, פרק ט"ז, פסוק א' (פרשת אחרי מות), ספר במדבר, פרק ג', פסוק ד' (פרשת במדבר), ספר במדבר, פרק כ"ו, פסוק ס"א (פרשת פנחס). באזכור האירוע בפרשת אחרי מות לא מוזכרת אש זרה, אלא סיבה אחרת (קרבתם לפני אלוהים).

פירושים למעשה

לפי פירוש רש"י על ספר ויקרא (פרק י', פסוק ה') קרה נס ולא נשרפו בגדיהם: "מלמד שלא נשרפו בגדיהם אלא נשמתם, כמין שני חוטין של אש נכנסו לתוך חטמיהם".
חז"ל הסבירו שעונשם היה "מידה כנגד מידה", שכן השניים חטאו באש, ונהרגו באש. לאחר מותם, אחיהם הצעירים אלעזר ואיתמר מילאו את תפקידם.
חז"ל נחלקו בדעותיהם בדבר החטא של נדב ואביהוא."רבי אליעזר אומר לא מתו בני אהרן עד שהורו הלכה בפני משה רבן ... אמרו אף על פי שהאש יורדת מן השמים מצווה להביא מן ההדיוט (אש של אדם)" (תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ס"ג ע"א). רבי ישמעאל אומר שנכנסו שתויי יין למקדש, שכן לאחר מותם הזהיר אלוהים את אהרן שהוא ובניו לא יכנסו שיכורים לאוהל מועד: "יַיִן וְשֵׁכָר אַל-תֵּשְׁתְּ אַתָּה וּבָנֶיךָ אִתָּךְ, בְּבֹאֲכֶם אֶל-אֹהֶל מוֹעֵד - וְלֹא תָמֻתוּ" (ספר ויקרא, פרק י', פסוק ט'). במדרש ויקרא רבה מובאות 12 הצעות שונות להסבר חטאם (דוגמה: "בהיותם בני אהרון אחי-משה הם ראו את עצמם כמיועדים לשלטון, התגאו והתנשאו על העם, ויחלו למותם של משה ואהרון על מנת לתפוס את מקומם", ו-"לא מתו בני אהרן עד שהראו הלכה בפני משה רבם", בדעה השנייה תומך גם רש"י).
ירבעם בן נבט קרא לבניו נדב ואביה, ופרשנות "דעת מקרא" קושרת זאת אל רצונו להקביל עצמו לאהרן הכהן, ולהציג את עצמו ככהן גדול אלטרנטיבי, של הבמה בבית אל. בחקר המקרא ] מקובל להציג זאת גם כניסיון של אחד מכותבי או עורכי ספר שמות להכפיש את אהרון על ידי השוואתו לירבעם בן נבט.
לפי רבנו בחיי, בני אהרן חשבו שהאש שעל המזבח צריכה לכלות את הקורבנות והוסיפו אש אף על פי שיידעו שאש מן השמיים אמורה לכלות את הקורבנות ובמחשבה ומעשה אלו הם חיללו את אלוהים והראו שאין הם מאמינים בו אמונה שלמה. בטענה זאת תומך הגאון מווילנא ומוסיף " א״ל המקום: אני אכבד אתכם יותר ממה שכבדתם אותי. אתם הכנסתם לפני אש טמאה ואני אשרוף אתכם באש טהורה."
לפי טענת "אור החיים", היו שתי סיבות למות בני אהרן. הסיבה הראשונה אומרת שהייתה להם תאווה להתחיל בעבודה והם פעלו ללא שיקול דעת. הסיבה השנייה טוענת שהם ראו את עצמם שווים למשה ואהרן ובגלל זה נאמר עליהם "בני אהרן".
לפי"בעל הטורים" משמעות הניסוח "אשר לא צוה אותם" דומה לפסוק מספר דברים "לכל -צבא השמיים אשר לא צויתי" כלומר ציווה אותם לא להקריב.
לפי הנצי"ב מוולוזין, האש היא עבודת אלוהים שהאדם נדחף אליה מתוך רגש טהור ולא מתוך מה שצווה עליו - מה שנהפך לעבודת אלילים טהורה היות שהאדם מספק בכך את הצרכים שבלבו של עצמו. לטענת הנצי"ב, התגלמות האמונה איננה בדחפים שבלב האדם לעבוד את אלוהים, אלא בנכונותו לקבל עליו עול תורה ומצוות.
אשר ישעיה רובין

ביוגרפיה

נולד בוורשה לרבי אליעזר ליפמן רובין ("החייט") ולפרומט בתו של רבי אשר הורוביץ אב"ד נארול.
בצעירותו היה תלמידם של רבי יעקב יצחק הורוביץ (החוזה מלובלין), רבי אברהם יהושע השיל מאפטא, רבי ישראל הופשטיין מקוז'ניץ ורבי מנחם מנדל מרימנוב. נישא לרייצא בתו של רבי נפתלי צבי הורוויץ.
לאחר פטירת חותנו תקפ"ז נתמנה על ידי רבי שלום רוזנפלד מקאמינקא ורבי שמעון מרילוס מירוסלב למלא את מקומו כרבה של רופשיץ ולאדמו"רה.
היה נערץ על צדיקי דורו ומפורסמת היא הגדרתו של בעל הדברי חיים מצאנז כי הוא "אור העולם". 
מסופר שכשהגיע לראשונה לחוזה מלובלין אמר שהוא "קורבן פסח יפה" ואכן נפטר בערב פסח ה'תר"ה, כשהוא בן 70. לאחר פטירתו פורסמו דברי תורתו בספר "אור ישע".
אייאקס

היסטוריה


קבוצת הכדורגל של אייאקס נוסדה בשנת 1893, בידי פלוריס סטמפל ומקור שמה הוא הגיבור המיתולוגי איאס. בשנת 1896 סטמפל נאלץ לסגור אותה, עקב ריבוי מועדוני כדורגל באמסטרדם. הקבוצה חזרה לפעילות בשנת 1900.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה קבוצת אייאקס לשם דבר באירופה, כשזכתה בשלושה גביעים רצופים בעזרת שיטת הכדורגל הטוטאלי שפותחה על ידי מאמנה באותה תקופה, רינוס מיכלס.
בשנת 1972 זכתה אייקס בטרבל (אליפות, גביע וגביע האלופות) והיא אחת משבע קבוצות בלבד באירופה שעשו זאת יחד עם ברצלונה, אינטר מילאנו, סלטיק, פ.ס.וו. איינדהובן, באיירן מינכן ומנצ'סטר יונייטד. אייאקס היא גם אחת מתוך ארבע קבוצות באירופה שזכו בכל תואר אפשרי למועדון אירופאי יחד עם יובנטוס, באיירן מינכן ומנצ'סטר יונייטד.
בנוסף אייקס זכתה בכל שלוש התחרויות העיקריות של אופ"א (גביע אופ"א, גביע מחזיקות הגביע וגביע האלופות) והיא אחת מחמש הקבוצות היחידות שעשו זאת (בנוסף ל- יובנטוס, צ'לסי, מנצ'סטר יונייטד ובאיירן מינכן) ואחת מארבע הקבוצות שזכו בכל תואר אפשרי למועדון אירופאי. כמו כן, איאקס היא אחת משלוש הקבוצות היחידות בהיסטוריה, אשר זכו בגביע ביניבשתי באותה שנה בה זכו בטרבל אירופי. הישג זה נרשם בעונת 1971/1972.

סמל, כינוי ואוהדים

הקבוצה נקראת על שם הגיבור המיתולוגי איאס, שם שמתועתק כ-Ajax ולכן רבים מבטאים אותו כ"אייאקס". גיבור זה חבוש בקסדה מופיע בסמל המועדון.
אייאקס משחקת באצטדיון יוהאן קרויף ארנה. הקבוצה נחשבת לקבוצה "יהודית". היסטורית זה התפתח, ככל הנראה, בגלל קרבת האצטדיון המקורי לשכונה היהודית באמסטרדם, ומשום שחלק משחקניה והנהלתה, כמו גם מספר יחסית גדול של אוהדים, היו יהודים. עם הזמן אוהדיה הקנאים אימצו לעצמם "זהות" זו - הם מכנים עצמם יהודים גם אם אינם יהודים, ומתעטרים בסמלי מגן דוד ודגלי ישראל. מסיבה זו, שירי נאצה רבים וקריאות גנאי של אוהדי הקבוצות היריבות, ובייחוד פיינורד, קשורים באנטישמיות ובהתייחסות שלילית לשואה.
קובי וייט

נעורים וקריירת תיכונים

וייט נולד בעיר גולדסבורו שבקרוליינה הצפונית, ולמד ב"תיכון גרינפילד" אשר בעיר וילסון הסמוכה. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של התיכון קלע 3,573 נקודות בסך הכול, ובכך הפך לשיאן הנקודות של ליגת התיכונים בקרוליינה הצפונית. בסיום עונתו האחרונה, בה העמיד ממוצעים של 30.7 נקודות, 10.3 ריבאונדים ו-9.2 אסיסטים למשחק, זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של קרוליינה הצפונית (North Carolina Mr. Basketball) וזומן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בקיץ 2018 השתתף וייט בטורניר אליפות האמריקות בכדורסל עד גיל 18, כחבר נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הזהב. לאורך הטורניר הוביל את קלעי נבחרתו עם ממוצע של 15.3 נקודות למשחק, ובסיומו נבחר לחמיישיה המצטיינת.

קריירת מכללות

בשנת 2018 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם כוכב התיכונים נאסיר ליטל. בעונתו היחידה בליגת המכללות סייע לקבוצתו להעפיל לשמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), עם ממוצעים של 16.1 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים למשחק.

קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 2019 נבחר וייט על ידי שיקגו בולס בבחירה השביעית, מעט לפני חבריו לקבוצה במכללות קמרון ג'ונסון (בחירה 11) ונאסיר ליטל (בחירה 25).
סוול

היסטוריה

הימצאות נחושת באזור אֶל טֶנְיֶינְטֶה הייתה ידועה גם בתקופה הטרום-קולומביאנית, ולאחר הגעת הספרדים, החלו אף הם לכרות נחושת, אם כי הכרייה דעכה לקראת המאה ה-17. ב-1897 נערך סקר, שממצאיו העידו על פוטנציאל למציאת מרבצים גדולים של נחושת. מאחר שלבעלי הקרקע לא היו האמצעים להשקיע את המשאבים הדרושים לשם מימוש הפוטנציאל, הם יצרו קשר עם המהנדס האמריקני ויליאם בריידן.
בריידן צירף למיזם את חברת אסארקו (החברה האמריקנית להתכה וזיקוק) ואת היזם בארטון סיוול, ויחד הקימו את חברת בריידן קופר. ב-1905 הוחל בהקמת התשתיות - נסלל כביש לבירת המחוז רנקגואה, והובא ציוד למכרה. באותה שנה גם הוקמו בתיה הראשונים של העיירה, ובתחילה שוכנו בה אלף תושבים, שכללו עובדים ובני משפחותיהם. אף שלא כל התשתיות הוקמו, הכרייה החלה כבר ב-1905. במהלך 1906 הוקמו המתקנים למיון העפרה, מעלית וגנרטור. מיתון בארצות הברית הביא לירידה בהיקף הפעילות החל מ-1909, וב-1915 השתלטה על הבעלות בחברה משפחת גוגנהיים. באותה שנה גם ניתן לעיירה שמה, על שם בארטון סיוול.
ב-1945 אירע אסון במקום, כש-355 כורים נחנקו למוות מעשן, לאחר שפרצה אש במכרות. הטרגדיה הובילה לדיון ציבורי בצ'ילה בסוגיית אמצעי הבטיחות הננקטים במקומות עבודה, ומידת הביקורת שמפעילה הממשלה על חברות פרטיות הפועלות בתחומי המדינה. חברת בריידן קופר, מצידה, הקימה מחלקה חדשה לבטיחות.
ממשלת צ'ילה הלאימה בהדרגה את המכרות. ב-1967 החזיקה ב-51% מהבעלות בה, וב-1971 החזיקה בבעלות מלאה. באותה העת התקבלה ההחלטה להעביר את מגורי העובדים למקום אחר, נמוך יותר, שבו תנאי המחיה יהיו טובים יותר. בהדרגה עזבו את סוול התושבים, בעיקר לרנקגואה, והאחרון שבהם עזב אותה ב-1980.
חלק מבתי המגורים נהרסו, ואחרים שימשו כמגורים ארעיים. הרס הבתים הופסק בסוף שנות ה-80, וב-1998 אף הכריזה ממשלת צ'ילה על סוול כאתר לאומי. ב-1999 הוחל בשיפוץ מבנים בעיירה, במטרה להכשירה כאתר תיירות, ובין היתר הוקם בה מוזיאון. כמה מהמבנים התעשייתיים בעיירה המשיכו לפעול גם לאחר מכן, והמפעל בו מוינו העפרות שנכרו פעל עד 2006. הכרייה באל טנייטה נמשכת, ובשנת 2006 נכרו בה שלושה אחוזים מהנחושת בעולם.

מבנה העיירה והמבנים בה

העיירה נבנתה על צלע הר. רחובותיה הם למעשה מערכת של שבילים וגרמי מדרגות, הבנויים סביב גרם מדרגות מרכזי המוליך מתחנת הרכבת, והם אינם מיועדים לתנועת כלי רכב.
ככלל, נבנו בתי המגורים בצד הפונה לכיוון מערב, והמבנים התעשייתיים בצד הפונה לכיוון דרום. זאת משום שהצד המערבי הוא שטוף שמש ומועד פחות למפולות שלגים. הבתים נבנו מעץ, בסגנון המאפיין את ארצות הברית. עד שנות ה-40, תכנון העיר בוצע בארצות הברית עצמה, ואף העץ לבנייה יובא ממנה.
בתי המגורים היו משלוש קטגוריות, בהתאם למבנה ההיררכי של החברה: המנהלים (בעיקר אמריקאים), המפקחים והפועלים. רוב בתי המגורים שעדיין עומדים על תילם הם הבתים מהקטגוריה השנייה, של המפקחים. בתים אלה בני 3 עד 5 קומות ובשטח של 60 עד 82 מ"ר. בתי הפועלים נבנו בשולי העיר, בגובה של 4 או 5 קומות, והיו משני סוגים: בתים למשפחות, ובתים לרווקים, שכללו חדרים משותפים עם מיטות קומתיים. בתי המנהלים נהרסו כולם.
ממערב לעיר שכנה תחנת הרכבת, ובסמוך לה בית החולים, בית ספר לתעשייה שהוקם ב-1936, מועדון, קולנוע ותיאטרון. דרומית לעיר הוקמה ב-1927 כנסייה קטנה.