google/wiki40b huggingface dataset:
יצחק הוברמן

הרב יצחק הכהן הוברמן (ו' בסיוון תרנ"ו, מאי 1896 - י"ג בטבת תשל"ז, ינואר 1977) היה מקובל חסידי. התפרסם בשם "הצדיק מרעננה".
נולד בבילגוריי, לזלאטה אסתר ולרבי אשר אנשיל. בילדותו היה מתמיד גדול ובגיל 10 כבר למד עם הבחורים המבוגרים אצל רבי יעקב מרדכי, רב העיר ותלמידו של רבי יעקב אריה מטריסק. בשנת תרע"א (1911) נסע ללמוד בישיבתו של רבי שמואל בורנשטיין, ה"שם משמואל" מסוכטשוב. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נסע לוורשה שם הסתובב בחצרות אדמו"רים, בעיקר אצל האמרי אמת מגור. למד שם אצל רבי מנחם שכנא רוטשבול, בעל שו"ת "שם עולם". לאחר פטירת זה האחרון, למד אצל רבי צבי הירש גליקסון, חתנו של רבי חיים מבריסק. בשנת תרפ"ז חיבר חיבור על התורה ועל הש"ס. בשנות השואה הוגלה לסיביר והופקד שם לנסר עצים. לאחר שהכריחוהו לעבוד בשבת חתך בגרזן את קצה אצבעו. לאחר המלחמה עבר לווצלר שבגרמניה וכיהן שם ברבנות שש שנים. בכהונתו ברבנות דאג לחיזוק הדת בעיר, בין השאר עסק בהתרת עגונות ניצולות שואה. 
עלה לארץ ישראל בשנת תש"י והתיישב ברעננה. עם השנים התפרסם שמו כמקובל ואיש מופת ורבים נהרו אליו לקבל את ברכתו. היה מתפלל רבות על האנשים שהוזכרו אצלו ולפעמים היה מתפלל ובוכה מספר שעות על חולה. היה ממעט בשינה ומתמיד בלימוד, הן תורת הנגלה והן תורת הסוד. היה נוהג לפרש את מאורעות העולם על פי הקבלה. חיבר ספרים בכל מקצועות התורה, תורה, תלמוד, שו"ת הלכה למעשה, מדרשים וספרי קבלה. רבי יצחק הדפיס שני כרכים מספרו על התורה "בן לאשרי - ברכה משולשת". ספר זה נקרא על שם שחובר בשלושה מקומות, פולין, סיביר וישראל. רבי יצחק ערך את ספרו עוד בפולין ובהקדמת הספר יש הסכמות מרבנים שנפטרו שנים רבות לפני הדפסתו. לאחר פטירתו יצא כרך שלישי.
היה מקורב לחסידות גור והיה מעריצו של האדמו"ר רבי ישראל אלתר ה"בית ישראל" שהיה מכנהו "הרב מרעננה" ("דער רעננע'ר רוב") והיה מגיע לרעננה לצפות בו בהחבא.
אשתו הייתה מגדלת ירקות בחלקת אדמה ליד ביתם ורבי יצחק היה נוהג לייעץ לה בתחום על פי סדר זרעים.
נפטר בשנת תשל"ז ונקבר בהר המנוחות. לא הותיר אחריו ילדים. ישיבת ברכת יצחק באור יהודה קרויה על שמו וכן שמו הונצח בישיבת "נר ישראל" של חסידות גור בירושלים.
נחום שריג

ביוגרפיה

שריג נולד בירושלים, על גבול שכונת מאה שערים, לשרגא ויוכבד וייספיש, משפחה חרדית, דור שביעי בירושלים, מצאצאי הרב נחום לעוי משאדיק.
אביו יצא לארצות הברית לצורכי פרנסה ונחום גדל ללא אביו. מצעירותו נמשך אל פעילות ההגנה ותנועות הנוער החילוניות. בנעוריו הצטרף לתנועת המחנות העולים, במסגרתה יצא להגשמה ב"קבוצת החוגים" שייסדה את קיבוץ בית השיטה. נישא לסופרת תקוה שריג, בתו של הרב ד"ר יוסף הלוי זליגר, מייסד תחכמוני. אחד ממנהיגי נטורי קרתא, לייב וייספיש, היה בן דודו. שריג ווייספיש שמרו על קשר בבגרותם ובמקביל, ניהלו ויכוחים על הנושאים בהם היו חלוקים בדעותיהם.
כשהוקם הפלמ"ח ב-1941 הצטרף אליו שריג ושירת תחת פיקודו של יגאל אלון. בינואר 1944 פיקד על החוליה שסירסה אנס פלסטיני תושב ביסאן כפעולת הרתעה. בסוף 1944, בעת הארגון הראשוני של פלוגות הפלמ"ח בגדודים, מונה למפקד הגדוד הראשון של הפלמ"ח. הוא פיקד על הפעולה לשחרור המעפילים במחנה עתלית, באוקטובר 1945, ועל הפשיטות על מתקני הרדאר הבריטיים על חוף הים התיכון. לאחר מכן, מונה למפקד הגדוד הרביעי של הפלמ"ח שהיווה אז למעשה את המפקדה של היחידות המיוחדות של הפלמ"ח.

במלחמת העצמאות

עם פרוץ מלחמת העצמאות, קיבל שריג את האחריות על פעילות הפלמ"ח בנגב ומאוחר יותר, כשאורגנה חטיבת הנגב, קיבל את הפיקוד עליה והיה מפקדה במשך כל מלחמת העצמאות. בתחילה אף נקראה החטיבה "חטיבת סרגיי" על שם כינויו של שריג בפלמ"ח. בעת פלישת הצבא המצרי והקרבות הקשים שהתחוללו סביב נקודות היישוב העבריות בנגב, התנגד שריג לפינוי הילדים והנשים מהנקודות שבמצור מחשש שצעד כזה יביא לירידה בכושר העמידה של היישובים.
שלושת המבצעים הגדולים בהם נטלה חלק חטיבת הנגב בפיקודו היו: מבצע יואב בו הצליחו כוחות החטיבה לכבוש את באר שבע, מבצע חורב בו השתלטה החטיבה על קו ביר עסלוג'-עוג'ה אל-חפיר ועל חלקים במזרח חצי האי סיני ומבצע עובדה בו נכבש הנגב הדרומי כולל אילת.
עם הגעת החטיבה לחופי הים האדום השתתף נחום שריג בטקס הנפת דגל הדיו באום רשרש. הוא היה זה שפקד על חייליו להכין את הדגל לקראת סיום מבצע עובדה, ומסר אותו לאברהם אדן (ברן) על מנת שיגיע רגלית לאום רשרש ויניף אותו שם. נחום שריג יצא אחריו עם שני ג'יפים, חצה את גבול מצרים תוך הסתכנות בתקרית צבאית, ואסף את אדן עם שניים מחייליו על מנת שיגיעו ראשונים לאום רשרש.

לאחר המלחמה

בתום מלחמת העצמאות שוחרר מצה"ל ושב לקיבוץ בית השיטה. בשנת 1962 הוענקה לו אזרחות כבוד של באר שבע.
בין תפקידיו בשנים שלאחר מכן: כהונה כמזכיר תנועת הקיבוץ המאוחד (בשנים 1967-1972) וכהונה כראש המועצה האזורית הגלבוע. כמו כן, מילא בקיבוצו את תפקיד המזכיר ב-10 קדנציות.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, בה נהרג בנו, המשורר והמלחין יוסף שריג, היה היוזם המרכזי להקמת התנועה ההתנדבותית שכונתה אז "הבריגדה הכחולה" ופעלה בבסיסי צה"ל לשיקום מערך הלוגיסטיקה. כמו כן, יזם הקמת תנועה התנדבותית נוספת, "אביץ", לסיוע בביצור יישובי הצפון.
בן נוסף של נחום שריג הוא רן שריג, מפקד חטיבה 179 במלחמת יום הכיפורים, ולאחר מכן סגן מפקד אוגדה.
ב-1984 היה ממקימי עמותת דור הפלמ"ח שמטרתה הייתה הנצחת פעולות הפלמ"ח ואף שימש כיושב ראש שלה עד פטירתו.
נחום שריג נפטר בי"ד באב תשנ"ט ונטמן לצד רעייתו תקוה בקיבוצו בית השיטה.
העיר באר שבע קראה רחוב על שמו בשכונת רמות.
שלי לונג

ביוגרפיה

לונג נולדה בעיר פורט ויין שבאינדיאנה לזוג מורים אייבדין ולילאנד לונג.
כתלמידה בתיכון הצטיינה בנאומים ואף השתתפה בתחרויות ארציות.
למדה דרמה באוניברסיטת נורת'ווסטרן אך לא סיימה, לאחר שעזבה באמצע הלימודים כדי להפוך לשחקנית ודוגמנית.

קריירת משחק

התפרסמה כשחקנית קולנוע לראשונה בתחילת שנות ה-80 בקומדיות "משמרת לילה" של רון הווארד בתפקיד בלינדה, שכנתו הפרוצה של משקיע וול סטריט צ'אק לאמלי (הנרי וינקלר) והסלפסטיק "איש המערות" לצידם של רינגו סטאר ודניס קוויד.
ב-1984 הייתה לונג מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביות בתפקיד קומי/ מוזיקלי על הופעתה בדרמה הקומית "גירושין נוסח הוליווד" בתור לוסי ברודסקי אמה של קייסי (דרו ברימור) המתגרשת מהעלה אלברט (ראיין אוניל).
לאחר מכן שיחקה לצידו של טום הנקס בקומדיה בהפקת סטיבן ספילברג "זהירות הבית מתפרק" ולצד בט מידלר בקומדיה "נוכל, האוהבת והמאהבת".
לונג שיחקה את אם משפחת בריידי קרול בקומדיות "חבורת בריידי" ו"משפחת בריידי חוזרת".
ב-2002 השתתפה בקומדיה של רוברט אלטמן "הנשים של ד"ר טי" בתור קרולין, המזכירה של הגניקולוג העשיר ד"ר סאליבן טרוויס (ריצ'רד גיר).

חיים אישיים

ללונג בת אחת, השחקנית ג'וליאנה טייסון מנישואיה השניים לברוס טייסון, ממנו התגרשה לאחר 23 שנות נישואין.
כתוצאה מדיכאון ניסתה לונג להתאבד לאחר שנטלה מנת יתר של משככי כאבים.
Gold

רקע

אלבום האוסף יצא שנתיים בלבד לאחר שהוציאה שר את אלבום המולטי-פלטינה The Very Best of Cher. בתחילת חודש אוגוסט 2010, הוכרז שאלבום האוסף מכר כ-88,000 עותקים בארצות הברית בלבד.
בסמוך לצאתו, עלה אלבום האוסף לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
מיזם שחור

בארצות הברית המונח מיזם שחור מתייחס למיזם צבאי סודי, אשר הממשלה, אנשי הצבא והקבלנים הצבאיים השונים לא מודים רשמית בקיומו. דוגמאות מפורסמות של מטוסים צבאיים שפותחו כמיזם שחור הם מטוסי ה-F-117 נייטהוק וה-B-2 ספיריט. מטוסים חמקניים אלו היו סודיים ביותר, והוכחש עצם קיומם עד הזמן שבו פורסמו.
ביקורת נמתחה על המיזמים הללו שכן הם מפרים לכאורה את אחד הסעיפים בחוקת ארצות הברית. בסעיף 1, חלק 9, פסקה 7 נכתב שעל הממשלה לפרסם "דין וחשבון קבוע על קבלת והוצאת כספים ציבוריים". מכיוון שמיזמים שחורים לא נחשפים כחלק מתקציב המדינה הרשמי, מבקרים טוענים שהם מפרים את חוקת ארצות הברית. כדי להניא מבקרים שונים, משרד ההגנה האמריקאי מקציב מדי שנה חלק מהתקציב שלו לסעיף שנקרא "התקציב השחור". תקציב זה מחולק בין כל המיזמים השחורים השונים, וכך הציבור יכול לדעת איזה חלק מהתקציב מוצא על המיזמים הללו (אם כי לא ניתן לדעת כמה כסף מוקצב לכל מיזם). מבקרים נוספים טוענים שלא כל המיזמים ממומנים דרך "התקציב השחור".
תופים אלקטרוניים

תופים אלקטרונים הם כלי הקשה אלקטרוני הבנויים כמערכת תופים, אולם במקום שהצליל ייווצר באמצעות תנודה אקוסטית, הוא נוצר על ידי חיישנים המתרגמים את עוצמת המכה לצליל התוף או המצילה.

מבנה

התופים האלקטרוניים בנויים ממשטחים, שאליהם מחוברים חיישנים, הקולטים את עוצמת המכה ומתרגמים אותה לאות חשמלי. אות זה מועבר אלינו כצליל דגום של תוף או מצילה. במערכות תופים אלקטרוניים המשטחים עשויים בדרך כלל מגומי. במערכות חדישות יותר, המשטחים עשויים מאותם "עורות" (יריעות פלסטיק, שהחליפו את יריעות העור האמיתי ומכאן שמם) המשמשות גם למערכת תופים אקוסטית והמקנה להם על כן תחושה של נגינה על תוף "אמיתי". במערכות אלה ניתן גם לכוון את מתיחותו של משטח ה"עור", דבר המשפיע על צליל התוף.
ניתן לכוון כל תוף בנפרד כך שייצור צליל אחר. יתרון נוסף לתופים האלקטרוניים הוא משקלם הנמוך, המאפשר ניידות גבוהה. בדרך כלל ניתן גם "להחליף" בלחיצת כפתור את צליל מערכת התופים, כך שתדמה מערכת אקוסטית שונה. במערכות המקצועיות יותר ניתן לכוון מעבר לצליל הבוקע מכול תוף את גודל המצילה או התוף, סוג העור, גודל החדר ועוד משתנים רבים נוספים.
גרגרנות

גרגרנות היא התמכרות לאכילה, המתבטאת בצריכת יתר של מזון, שתייה או חומרים משכרים, עד כדי בזבוז. 
בהתאם לתרבות, גרגרנות יכולה להתפס כעוון או כסימן למעמד. העושר היחסי של החברה יכול להשפיע על התפישה בשני הכיוונים. קבוצה עשירה יכולה להתגאות בכך שקיים מספיק אוכל כך שאין סכנה בבזבזו, או להרתע מוסרית בעת התקלות עם המציאות של אנשים חסרי מזל. 
ראשי הכנסייה המוקדמת הבינו את הגרגרנות במובן מקיף יותר, כך שהמושג מכיל גם את הציפייה האובססיבית לארוחות והצריכה הרציפה של מעדנים ומזונות יקרים במיוחד.
בנצרות נחשבת הגרגרנות לאחד משבעת החטאים - תאווה לאוכל או מניעתו מאחרים.
על פי הקומדיה האלוהית של דנטה, גרגרנים נשפטים למעגל השלישי של הגיהנום, שם כעונש, בהתאם לחטאם, עליהם לאכול בוץ וזוהמה.
השד המפתה לגרגרנות הוא בעל זבוב.
בעבר הרחוק, בתי המשפט הקאנונים (ביהמ"ש של הכנסייה) עסקו בין היתר גם בנושא זה תחת תפקידם לאכיפת המוסר.
שנים עבריות ת"ת - תתצ"ט

שנים עבריות ת"ת (800) - תתצ"ט (899) התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 2962 לפנה"ס והסתיימו בשנת 2862 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
קניבליזציה

קָנִיבָּלִיזַצְיָה (בהשאלה מקניבליזם; על פי האקדמיה ללשון העברית: כִּתּוּת) היא מונח המתייחס לשימוש או פגיעה ביחידה אחת עבור יחידה אחרת מאותו סוג.
בבניה ותחזוקת ציוד מכני, קניבליזציה היא הפעולה של הסרת חלקי חילוף ממכונה אחת לתיקון מכונה דומה אחרת, בשיווק משתמשים במונח לתיאור פגיעה במכירות, בנתח שוק או בהכנסות של מוצר קיים על ידי הכנסה לשוק של מוצר חדש של אותו יצרן. בסיפורת משתמשים במונח כדי לתאר שימוש של פרטי עלילה מיצירה אחת ביצירה אחרת.

בשיווק

קניבליזציה בשיווק מתייחסת לפגיעה בהכנסות, בדרישה, בנתח השוק או במכירות של מוצר קיים על ידי הכנסה לשוק של מוצר חדש, דומה או חילופי של אותו יצרן. 
יצרן מדפסות לדוגמה המשיק דגם חדש, יגרום לשחיקה במכירות או בנתח השוק של דגם קיים, כך שסך הכנסות החברה ממדפסות לא בהכרח יעלה. 
דוגמה אחרת לקניבליזציה, האופיינית בקמעונאות היא כאשר רשת שיווק מקימה חנות בקרבה לחנות קיימת, כך ששוק הקונים בחנות החדשה נוגס מן החנות הקיימת. 
רשת בתי הקפה האמריקאית סטארבקס הודיעה ב-2008 על כוונה לסגור 600 חנויות מתוך 12 אלף שהיא מפעילה. בעיקר סניפים הסמוכים לסניפים אחרים של הרשת, על מנת לצמצם את הקניבליזציה בין הסניפים. 
קניבליזציה יכולה להתרחש גם בין חברות המתחרות על נתח שוק רווי ויכולות לגדול אך ורק על חשבון האחרת. מנכ"ל ניו קופל, ניר גלילי, טוען למשל, כי שוק הליסינג בישראל מגיע למיצוי, ויש בו קניבליזציה. 
התפתחויות טכנולוגיות משפיעות גם הן על קניבליזציה. מצלמות הפילם הישנות, לדוגמה, נדחקו ונעלמו עם כניסת המצלמות הדיגיטליות. מכשירי הדי וי די העלימו בעבר את מכשירי הוידאו הישנים. קניבליזציה אופיינית גם כן במסחר האלקטרוני, בו מסחר באינטרנט נוגס בהכנסות החנויות הרגילות. 
חברות, בשל כך, מתייחסות לאפשרות הקניבליזציה, בתכנון השיווקי ובהערכת הכנסותיהן.

בייצור ובתחזוקה

בתחזוקה של ציוד מכני או אלקטרוני, קניבליזציה מתייחסת להסרה של חלקים, מנגנונים או מכלולים ממתקן אחד לתיקון מתקן אחר מאותו הסוג, במקום להשתמש במאגר חלקי החילוף. המתקן ממנו נלקחו חלקי החילוף מוצא משימוש לרוב, באופן זמני או קבוע. בדרך כלל קניבליזציה מתרחשת כאשר קשה או לא ניתן למצוא חלקי חילוף מתאימים בשוק, אם בשל הפסקת יצורם או שניתן לרוכשם בכמויות גדולות בלבד.
לעיתים, בעיקר במחקר באלקטרוניקה, משתמשים בחלקים של ציוד מקולקל, ישן או עודף לבניה של ציוד מסוג אחר. ניתן למצוא פרקטיקה זו אצל מרכיבי ציוד רדיו חובבים לדוגמה.
קניבליזציה יכולה להעיד על מצוקה תקציבית שאינה מאפשרת רכישה של חלקי חילוף או על מקרים בהם נדרש חלק באופן דחוף ואינו בר השגה בשל מגבלות זמן או מרחק מהספק. לעיתים כאשר יש עודף בציוד ביחס לצורך, משתמשים בחלקיו כחלקי חילוף. בבריטניה, לדוגמה, מפעילי רכבת קטנים משתמשים בקטרים ישנים. מפעילים אלו רוכשים לעיתים כמות גדולה יותר של קטרים מן הנדרש ושומרים את חלקם כמקור לחלקי חילוף.
בישראל מתבצעת קניבליזציה לא חוקית בגניבה של כלי רכב רבים, פירוקם ב-"משחטות רכב", ומכירת חלקי חילוף מוזלים למוסכים.

בסיפורת

קניבליזציה בסיפורת מתייחסת לשימוש, השאלה או גניבה של פרטי עלילה, דמויות, מוטיבים או רעיונות מסיפור אחד לאחר או ממדיה אחת לשנייה, לדוגמה סרט המתבסס על ספר. הסופרים מייקל בייגנט, ריצ'רד לי טוענים, לדוגמה, כי מחבר הספר צופן דה וינצ'י, דן בראון, ביצע קניבליזציה של ספרם דם קדוש, גביע קדוש.
מחפר

מחפר הוא ציוד מכני הנדסי לעבודות עפר שייעודו לחפור תעלות ובורות. המחפר מורכב מזרוע תלת-מפרקית המותקנת על גבי ציר מסתובב ("פיווט").

שימושים

המחפר, שידוע בכינויו האירופאי "באגר", נפוץ בעיקר בעבודות חפירה שונות, כולל בחפירת בורות גדולים בשטח עירוני. לחפירת בורות קטנים (למשל בשביל להחליף צינורות מים וביוב מתחת לכביש) משתמשים במחפרון. המחפר טוב גם בחפירת תעלות ושוחות, כאשר הזרוע הארוכה שלו מאפשרת לו טווח ועומק.
כאשר מותקן על המחפר מקדח הידראולי, הוא משמש גם להריסת מבנים, אם כי הוא יכול להרוס בתים גם באמצעות הכף הרגילה שלו, על ידי קילוף הקירות וחבטות בתומכות (על ידי צידוד).
חיל ההנדסה הישראלי מפעיל מחפרים ממוגנים כחלק מהצמ"ה שלו, בהם מחפרים גדולים מהדגם המתקדם באגר E-349. מחפרים אלה משמשים הן לעבודות עפר והן להריסת בתי קומות, בשיתוף פעולה עם דחפורי ה-D9. המחפרים נטלו חלק בהריסת המוקטעה של יאסר ערפאת ברמאללה, במבצע הבאת ביכורים בו קילפו את קירות החדר בו התבצרו בכירי המבוקשים ורוצחי רחבעם זאבי ובהריגת חוטפי ורוצחי שלושת הנערים ב-2014. ברצועת עזה משמשים המחפרים גם לחשיפת מנהרות הלחימה של רצועת עזה ופעלו באופן נרחב במבצע צוק איתן.
כה אמר זרתוסטרא

תוכן

הספר הוא חיבור על פילוסופיה ומוסר, והוא מסופר דרך דמותו של זרתוסטרא, המקיים מונולוגים לאורך העלילה. זהו זרתוסטרא חדש ושונה מזרתוסטרה, מייסד דת הזורואסטריות בממלכת פרס העתיקה. זרתוסטרה הפרסי ייסד מוסר דתי, ולעומתו זרתוסטרא של ניטשה הופך את מערכת הערכים המסורתית על פיה. הוא בז לאלה החושבים את עצמם לחכמים, ובכך נוהג כסוקרטס, שהיה חושף את בורותם של אנשי דורו.
חלק ניכר מהספר עוסק ברעיונות שהוצגו כבר במדע העליז, כמו החזרה המתמדת, מות האלוהים, הרצון לעוצמה. הוא יוצא נגד ערכים כגון רחמים, או אהבת הזולת. בכך נדמה כי הוא יוצא נגד הציווי המוסרי, כמו גם נגד הציווי האלוהי. אך מטרתו של ניטשה היא לא לקדם עולם אכזר. ניטשה משתמש בדמותו של זרתוסטרא כדי להציג את העל אדם. אותו על אדם דוחה את התרבות הנוצרית המבוססת על הקטנת הערך העצמי (פרישות, צניעות וכדומה). הוא מאמץ ערכים של אדם "חזק". הוא אינו חי בשביל אהבתו של האל, אלא בשביל אהבת האדם.

תרגומים עבריים

הספר תורגם לעברית בידי דוד פרישמן ויצא במהדורות שונות בוורשה, החל משנת 1914. בשנת 1970 פורסם תרגום נוסף, שהתקין ד"ר ישראל אלדד, בהוצאת שוקן. ב-2010 פורסם תרגום נוסף לספר על ידי אילנה המרמן בהוצאת עם עובד.
מת'יו מוריסון

קריירה

בשנת 2007 שיחק תפקיד קטן בסרט "מילים ולחן" שם היה האמרגן של כוכבת פופ מפורסמת. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו הראשי במחזמר "היירספריי" שהועלה בברודוויי, בו שיחק את תפקיד לינק לרקין, ובשל תפקידו כויליאם שוסטר בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Glee". תפקידו בסדרה זיכה אותו בהערכה, ומועמדות וזכייה בפרסים שונים. ויליאם שוסטר הוא מורה לספרדית בבית הספר "ויליאם מקינלי" באוהיו, בו למד בצעירותו והכיר את אשתו לעתיד. הוא החליט להחזיר את תהילתה של המקהלה, והקים אותה מחדש.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בדרמה הרומנטית "למה לצפות כשאתם מצפים" לצד ג'ניפר לופז וקמרון דיאז.
בשנת 2016 השתתף בתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה המוצלחת יאנגר.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין. בשנת 2019 החל לשחק בסדרה "אימה אמריקאית: 1984", המהווה העונה התשיעית בסדרת "אימה אמריקאית".  
משתתף בסדרה "האנטומיה של גריי" בעונות 13-14 בתפקידי אורח כבעלה מהעבר של ג'ו.
נצר סרני

שם היישוב

בתחילה ניתן לו השם "קיבוץ בוכנוואלד" שהוחלף ל"נצר" בהשראת הפסוק מספר ישעיהו (יא, א) "ויצא חוטר מגזע ישי ונצר משורשיו יפרה". בהמשך שונה השם ל"נצר סרני", על שם צנחן היישוב אנצו סרני.
בתקופה שקדמה לשינוי השם, הוצעו שתי חלופות אפשריות לאזכור שמו של חיים אנצו סרני. אנשי המקום ביקשו לקרוא לו "נצר סרני", אולם ועדת השמות הממשלתית התנגדה לשימוש בשם הלועזי סרני, ודרשה לבחור בחלופה העברית - "נצר חיים". במהלך הוויכוח פרסם נתן אלתרמן בטור השביעי רשימה תחת הכותרת "שם וצלילו", בו קרא להשתמש בשם נצר-סרני. חבר הכנסת מטעם מפא"י חיים בן-אשר, ידידו הקרוב של חיים-אנצו סרני וחבר הקיבוץ, חש חוב של חבר לשמר את שמו. הוא החל בינואר 1955 בהליכי חקיקה שיועדו לכפות את השם "נצר סרני" על ועדת השמות הממשלתית, בנימוק שבעקבות מותו הטרגי באסון מעגן של בנו יחידו דניאל סרני, נכרת השם סרני. ביוני 1955 הודיעה ועדת השמות הממשלתית שלמרות שהיא ממשיכה ותמשיך לעמוד על משמר השם העברי, היא מסכימה לשינוי שם היישוב ל"נצר סרני" מתוך כבוד לכנסת.

תולדות היישוב

קיבוץ נצר סרני נמצא במקום שהיה בו מוסד חקלאי גרמני ונקרא על שם מנהלו מתאוס שפון, חוות שפון, (בערבית: ביר סאלם). בימי כיבוש הארץ בידי הבריטים, במלחמת העולם הראשונה בשנים 1917-1918, נמצאה כאן המפקדה הראשית של הצבא הבריטי  ומקום מושבו של גנרל אדמונד אלנבי המפקד העליון. גם במלחמת העולם השנייה הוקמו בסביבה זו על ידי הבריטים מפעלים צבאיים שונים.
בראשית שנות החמישים, בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד, משבר שהתרחש ברוב קיבוצי הקיבוץ המאוחד ולווה בעימותים קשים ובפילוג קיבוצים, נקלטו בנצר סרני כחמישים משפחות מקיבוץ גבעת ברנר, מהם ותיקי הקיבוץ, ביניהם חיים בן אשר ויוסף אחאי. ב-1992 נחנך בית תרבות וזיכרון בתכנונו של האדריכל פרדי כהנא. המבנה ממוקם בנקודה הגבוהה בקיבוץ למרגלותיו הוקם אתר זיכרון, שגם אותו תכנן כהנא, ובמרכזו האנדרטה "משואה לתקומה", מעשה ידיה של בתיה לישנסקי.
מרבית ילדי ונערי הקיבוץ כיום לומדים בבית הספר בבית חשמונאי.
הקיבוץ מתפרנס כיום בעיקר מגידולים חקלאיים, בהם תפוחי אדמה, הדרים ואבוקדו, רפת גדולה, וכן משכיר בשטחו חוות סוסים, בית אירועים וכנסים (חוות אלנבי) ואולם אירועים (חצר נצר). בכניסה לקיבוץ אזור תעשייה גדול.
יונה קוסאשווילי

ביוגרפיה

יונה קוסאשוילי נולד בטביליסי שבגאורגיה. הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב ברפואה, במסגרת העתודה האקדמית. באליפות ישראל בשחמט 1990 הוא סיים במקום השלישי. בשנת 1993, בהיותו בן 23, קיבל תואר רב אמן בשחמט. הוא מן היחידים בעולם שמחזיק בתואר רופא ובתואר רב אמן. אינו פעיל מנובמבר 2012. פרופ' קוסאשוילי מנהל המחלקה האורתופדית בבית החולים המרכז הרפואי קפלן. קוסאשוילי פרסם כ-100 מאמרים מחקריים בתחום האורתופדיה.
בשנת 1999 נשא לאישה את סופיה פולגאר. הם הורים לשני ילדים.
קוסאשווילי התגורר עם משפחתו כ-3 שנים בטורונטו שבקנדה, שם עבד כאורתופד מנתח.
כיום מתגורר עם משפחתו בגני תקווה.
יעקב אברמוביץ' בירנבוים

ביוגרפיה

נולד בעיר ז'יטומיר של האימפריה הרוסית במשפחתו של פועל. הצטרף למפלגה הקומוניסטית בשנת 1930. גויס לצבא האדום באותה השנה. ב-1934 סיים מכללה צבאית-פוליטית.
ביוני 1941 היה בחזית מאז תחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות. ב-1 באוקטובר 1943 רגימנט עליו פיקד ביצע צליחת דנייפר בסמוך לכפת דומאנטובו. במהלך הרחבת המאחז הוא נפגע ב-6 באוקטובר ונפטר יום למחרת.
נקבר בעיר אוסטיור.
בצו נשיאות ברית המועצות מ-17 באוקטובר 1943 הוענק על פועלו עיטור "גיבור ברית המועצות" בתוספת עיטור לנין ועיטור "כוכב הזהב" לאחר מותו.
יחסי ישראל–פינלנד

היסטוריה

המגע הראשון בין שתי המדינות החל זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של ישראל, כאשר פינלנד הכירה בישראל דה-פקטו בתאריך 11 ביוני 1948, כחודש לאחר הכרזת העצמאות. בתאריך 18 במרץ 1949 פינלנד הכריזה על הכרתה בישראל באופן רשמי, ובעקבות זאת כוננה עימה יחסים דיפלומטיים מלאים בתאריך 14 בנובמבר 1950. פינלנד פתחה את שגרירותה בתל אביב בשנת 1952, בעוד שישראל פתחה את שגרירותה בהלסינקי בשנת 1956.
בסוף שנות ה-60, עם עליית הנושא הפלסטיני לסדר היום העולמי, ירדה תמיכתה של פינלנד בישראל והיא החלה למתוח ביקורת על מדיניותה ולתמוך בעניין הפלסטיני. סיבה נוספת שניתנה ליחסים הקרירים עם ישראל הייתה קרבתה של פינלנד לברית המועצות. בשנת 1978 ביקר שר החוץ משה דיין בפינלנד, ונשיא פינלנד, אורהו קקונן, נמנע בדיפלומטיות מלפוגשו.
על רקע אירועי המשט לעזה בשנת 2010, אשר הוביל לגל אנטי ישראלי ברחבי אירופה ולשורה של הפגנות כנגד מדינת ישראל, התקיים בהלסינקי מפגן תמיכה המוני, אשר נועד להפגין את תמיכתו של העם הפיני במדינת ישראל ובפעולותיה. בין היתר, מחו משתתפי המפגן על הסיקור התקשורתי בפינלנד אודות הסכסוך הישראלי-פלסטיני, אשר לטענתם מוצג מראשיתו בצורה עוינת לישראל.
נכון לשנת 2013, ישראל ופינלנד מקיימות שיתוף פעולה רחב בתחומים פוליטיים, לצד תחומי מסחר ותיירות, כאשר מספרם של התיירים הפינים שמבקרים בישראל מדי שנה מוערך בכ-10,000.

יחסים כלכליים

בתחילת שנת 1999, שתי המדינות חתמו על הסכם אמנת מס בין שתי המדינות, אשר נועד לסייע בהרחבת הקשרים הכלכליים בין שתי המדינות.
בשנת 2004, שיתוף הפעולה הכלכלי-מסחרי בין המדינות הוביל להקמתו של מיזם משותף לשתי המדינות, אשר נועד להרחיב את שיתוף הפעולה הבין-מדינתי בתחומי המחקר והפיתוח של טכנולוגיות חדשות. לשכת המדען הראשי מישראל, וכן הסוכנות הפינית למחקר וחדשנות, הקצו כל אחת סכום של 5 מיליון יורו למימון הפרויקט.  
בשנת 2005, היקף היצוא הישראלי לפינלנד עמד על סך של כ-96 מיליון יורו בשנה, בעוד שהיקף היבוא הישראלי מפינלנד עמד על כ-155 מיליון יורו בשנה. היבוא הישראלי מפינלנד מתמקד בעיקר בתחומי המכונות, מוצרי טלפוניה, עצים, נייר ותוצרים כימיקליים מהתעשייה הפינית, בעוד שהיצוא הישראלי לפינלנד מתמקד בעיקר בתחומי מוצרי טלפונייה, מוצרים תעשייתיים, וכן פירות וירקות מתוצרת ישראלית. 
ארגון הסחר פינלנד-ישראל, אשר מקום מושבו בפינלנד, משמש כמתווך בין חברות פיניות וישראליות, וזאת על מנת להקל על יצירת קשרים עסקיים חדשים. כמו כן, הארגון מסייע בארגונם ושיגורם של משלחות עסקיות פיניות לישראל, ומארח משלחות עסקיות מישראל המבקרות בפינלנד.

קשרים תרבותיים

במהלך שנת 2006, ובמסגרת שיתוף הפעולה התרבותי הנרחב בין שתי המדינות, אשר מחויבות לערכי הליברליזם והדמוקרטיה, התקיימה בתל אביב, בסיוע של ממשלת פינלנד, תצוגה בנושא חיי הקהילה היהודית בפינלנד בין השנים 1830-1970.
מרים קארה

קריירה

שלושה שבועות לפני אולימפיאדת רומא (1960) נפצעה קארה בתאונת דרכים ברומא יחד עם חברותיה המתעמלות אך בסופו של דבר היא השתתפה במשחקים וסיימה במקום 86 בתחרות הקרב רב בתוצאה של 67.165 נקודות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 68 בתרגיל על מקבילים המדורגים, במקום 83 בתרגיל הקרקע, במקום 84 בתרגיל הקורה ובמקום 108 בתרגיל הקפיצות.
באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1962 סיימה קארה בתחרות הקבוצתית במקום 15 ובתחרות הקרב רב אישי היא סיימה במקום 83 בתוצאה של 70.398 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה בשנת 1966 סיימה קארה בתחרות הקבוצתית במקום 16 ובתחרות הקרב רב אישי היא סיימה במקום 103 בתוצאה של 68.064 נקודות.
הפיגוע בתחנה מרכזית חדרה

הפיגוע

בבוקר ה-13 באפריל 1994, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, עלה מחבל מתאבד בתחנה מרכזית חדרה לאוטובוס אגד היוצא לתל אביב בשעה 9:30. בשעה 9:40, כשהאוטובוס יצא מהתחנה, הניח המחבל את התיק הנושא את הפצצה על ריצפת האוטובוס ופוצץ אותו. חמישה בני אדם נהרגו בפיגוע ו-30 נפצעו. כשהגיעו כוחות ההצלה למקום, התפוצץ מטען צינור, מבלי לפגוע באנשים נוספים.
חמאס נטל אחריות לפיגוע. "המהנדס", יחיא עיאש, בנה פצצה העשויה 2 קילוגרם טריאצטון, ושלח את עמאר סאלח דיאב עמראנה, בן 21 יליד יעבד, לבצע את הפיגוע. עמראנה נהרג גם הוא בפיצוץ המטען.
הפיגוע אירע שבוע בדיוק לאחר פיגוע מכונית התופת בעפולה.
אזרחות כפולה

אזרחות כפולה היא מצב שבו לאדם אזרחות בשתי מדינות או יותר. 
לכל מדינה חוקים משלה לפיהם מוענקת האזרחות. חלק מהמדינות מעניקות אזרחות באופן אוטומטי בלידה לאנשים שאחד מהוריהם הוא אזרח באותה מדינה (אזרחות מתוקף לידה), או לאנשים שנולדו בתחום המדינה, או דרך נישואים לאזרח המדינה. מדינות אחרות (כמו אוסטרליה) מגבילות את ההענקה של האזרחות לילדיהם של אזרחי המדינה לפי תנאים מוגדרים. בנוסף אזרחות מוענקת בתהליך אזרוח - במצב זה מדינות רבות שומרות את הזכות לפסול את האזרחות של אותם התושבים אם יראו לנכון לעשות כן. 
רוב המדינות המאפשרות לתושביהן להחזיק באזרחות כפולה אינן מכירות בכך שתושביהן הם רב-לאומיים, כלומר הן מחשיבות את אזרחיהן כאזרחי מדינתם בלבד. פירוש הדבר לדוגמה הוא כי אדם בעל אזרחות כפולה אינו יכול להסתמך על השימוש באזרחות הנוספת כמסמך פורמלי מזהה בפני הרשויות במדינה הנוספת בה הוא אזרח. מדינות אחרות, כמו איראן או מקסיקו, מסרבות באופן עקרוני לתת שירותים קונסולריים לאזרחיהן כאשר הם מתגוררים כאזרחים במדינה בה הקונסוליה ממוקמת.
קיימות גם מדינות רבות אשר אינן מעוניינות שאזרחיהן יחזיקו כלל באזרחות כפולה, ומשום כך הן נוקטות בצעדים מחמירים כדי למנוע התפשטות תופעה זו. לעיתים עצם הבקשה של אזרחות נוספת עלולה להוביל לפסילה אוטומטית של האזרחות אם האזרחות האחרת הושגה באופן פעיל (לדוגמה, בדנמרק, יפן, סינגפור והודו) או עונש על פשיעה בשל השגת אזרחות נוספת (בערב הסעודית). במדינות אחרות לעיתים ירשו להחזיק מספר לא מוגבל של אזרחויות. אף על פי כן, משום שכל מדינה מחליטה לעצמה מי הם האזרחים שלה, בהתבסס אך ורק על החוקים שלה ובדרך כלל בלי להתחשב בחוקים של המדינות האחרות, ייתכן מצב בו אדם יהיה אזרח בשתי מדינות או יותר על אף שבחלק מהמדינות או בכולן חל איסור על החזקה באזרחות כפולה.
במדינות רבות האזרחות הכפולה אף נחשבת רצויה בעיני השלטון משום שהיא מגבירה את ההזדמנויות של אזרחיהן לתחרות ולבניית קשרים גלובליים. מדינות אחדות אף נקטו בצעדים אקטיביים כאשר החלו לאשר לאזרחיהן להחזיק באזרחות כפולה (כמו אוסטרליה, מאז ה-4 באפריל 2002).
בישראל אדם רשאי להחזיק באזרחות כפולה. חריג לכלל זה נקבע בתיקון לחוק יסוד: הכנסת משנת ה'תשנ"ו (סעיף 16א) ולפיו חבר הכנסת לא רשאי להצהיר אמונים אלא אם פעל להסרת אזרחותו הנוספת, אם הדבר אפשרי לפי חוקי אותה מדינה. סעיף דומה קיים בחוק יסוד: הממשלה (סעיף קטן 6(ד)) בנוגע למינוי לשר בממשלת ישראל. על פי חוק האזרחות אדם המתאזרח שלא מכוח חוק השבות חייב לוותר על אזרחות קודמת.