טארו צרפתי

טארו או טארוט הצרפתי הוא משחק קלפים ל־3–5 שחקנים ומבוסס על משחק קלפים סטנדרטי בתוספת קלפי טארוט.

היסטוריה

משחקי קלפים הופיעו באירופה בסוף המאה הארבע עשרה באיטליה או קטלוניה.
קלפי הטארוט העתיקים ביותר המוכרים היום נוצרו עבור משפחת ויסקונטי ממילאנו במחצית הראשונה של המאה החמש עשרה. המילה הצרפתית tarot (טארו) מגיע כנראה מן האיטלקית tarocco (ברבים tarocchi).
בתחילת המאה השש עשרה משחק הטארו הצרפתי מגיע לצרפת. המשחק מוזכר ב־1534 על ידי רבלה בגרגנטואה ופנטגרואל והמשחק נמצא באופנה עד 1650, באותה תקופה המשחק היה משחק לשלושה משתתפים. לאחר מכן נראה שהמשחק איבד מהפופולריות שלו והוא חוזר לאופנה במהלך המאה השמונה עשרה. הקלפים שונים במקצת ונקראים הטארו של מרסיי. תפוצת הקלפים והמשחק עצמו התרחבו לקראת שנת 1950 ובשנת 1973 הוקמה הפדרציה הצרפתית לטארו (Fédération Française de Tarot). הפדרציה עיגנה את החוקים המודרניים של המשחק ובמשחקים שהיא מארגנת משחקת כמעט ורק בקלפים עם הסימונים הצרפתיים. קלפי המשחק הם גרסה מודרנית מהמאה ה־19 של "קלפי הטארו של מרסיי".

מבנה

מבנה הקלפים ארוך יותר ממשחק קלפים רגיל המשמש בברידג' או פוקר, למשל. למעשה, כמות הקלפים שכל שחקן מחזיק בידו גדול (24 במשחק לשלושה שחקנים, 18 לארבעה שקנים ו־15 לחמישה שחקנים) מכדי ששחקן רגיל יצליח להחזיק בידיו קלפים בפורמט הרגיל. 
המידה הקלאסית של קלפי הטארוט הוא 60X112 מ"מ.

מהלך המשחק לארבעה משתתפים

משחק הטארו הומצא עבור ארבעה שחקנים. עם זאת, ישנן גרסאות לשלושה או חמישה שחקנים.

הודעות

בנוסף למכירה הפומבית יש עוד כמה הכרזות שמבוצעות במהלך המשחק (בדרך כלל בתור הראשון של השחקן שרוצה להכריז). הכרזות אלו יזכו את המכריז או ההגנה בנקודות נוספות.

ה"קטן" בקצה

אם הקטן מונח רק בהנחה האחרונה אומרים שהוא בקצה. הזוכה בהנחה האחרונה, שכוללת את ה"קטן" מקבל בונוס של 10 נקודות, שמוכפלת בערך של החוזה.

וריאציה: המחסור

כאשר לשחקן אין "אטו" בידו, הוא יכול להכריז "מחסור באטו" לפני להוא מניח את הקלף הראשון. באותו אופן, כאשר שחקן אין דמויות (קלפי מלוכה) בידו, הוא יכול להכריז על "מחסור של דמויות". ההודעה נעשית על פי הקלפים ביד ולא לוקחים בחשבון את קיומם או מחסורם בקופה.
הכרזות מחסור אלו מעניקות בונוס המשתנה ממקום למקום. הכרזה זו אינה חלק מכללי המשחק לפי הפדרציה הצרפתית לטארו ולא מוכרזות במסגרת תחרויות רשמיות המאורגנות על ידיה.

חישוב התוצאה

בסוף המשחק, סופרים את הנקודות הכלולות בקופות של המכריז מצד אחד ושל ההגנה מצד שני (סה"כ 91 נקודות). כדי לזכות, המכריז צריך לקבל לפחות את הנקודות הנדרשות בהתאם למספר הקצוות שהוא זכה בהם (מפורט בפסקת החוזים). מספר הנקודות בו הוא זכה הוא מספר הנקודות מעל למינימום הנדרש (למשל אם הוא זכה בקצה אחד והוא זכה ב־55 נקודות התוצאה תהיה 4 נקודות מפני שהמינימום הנדרש הוא 51 נקודות). אם מספר הנקודות נמוך יותר, החוזה נפל והנקודות מחושבות לפי ההפרש לכמות המינימלית הנדרשת.
כל חוזה שווה 25 נקודות. אם המכריז הצליח מתווספים 25 נקודות לנקודות שחושבו לעיל (בדוגמה למעלה 25+4=29 נקודות). אם המכריז נכשל בביצוע החוזה יתווספו 25 נקודות להפרש מהחוזה. את התוצאה הזו מכפילים לפי ההכרזה של החוזה (מופיע להלן בסעיף המכירה הפומבית). לתוצאה הזו מוסיפים את הבונוסים על "יד", קטן בקצה וסלאם.
כל מגן יקבל את הנקודות שחושבו בסימן שלילי אם המכריז ביצע את החוזה ובסימן חיובי אם המכריז נכשל בחוזה. המכריז יקבל את סכום הנקודות של ההגנה בסימן הופכי כך שסך הנקודות יהיה 0.

גרסה לשלושה שחקנים

החוקים זהים למשחק לארבעה שחקנים. ההכרזות זהות. ההבדלים הם שהקלפים מחולקים 4 לכל אחד (ולא שלוש) וכל שחקן מקבל 24 קלפים בסך הכל. הכרזת La poignée זהה אך יד פשוטה מורכבת מ־13 אטו; כפולה מ־15 אטו ומשולשת מ־18 אטו.

גרסה לחמישה שחקנים

החוק השונה העיקרי נקרא "קריאה למלך". המשחק יותר מסובך, אבל קל יותר לזכות בחוזה.
הקופה מורכבת משלושה קלפים, כל שחקן מקבל 15 קלפים. ההכרזות זהות. הכרזת La poignée זהה אך יד פשוטה מורכבת מ־8 אטו; כפולה מ־10 אטו ומשולשת מ־13 אטו. 
בתום שלב ההכרזות הפומביות, לפני פתיחת הקופה, השחקן שזכה בהכרזה צריך לקורא למלך. מי שבבעלותו המלך שהוכרז הופך לשותף שלו למשחק. החשיפה מתבצעת רק במהלך המשחק כאשר משוחק המלך שהוכרז. כאשר המכריז קורא למלך שיש ברשותו או שנמצא בקופה, הוא משחק לבד נגד ארבעת האחרים.
אם למכריז יש ארבעה מלכים הוא יכול לקרוא למלכה ואם יש לו ארבעה מלכים וארבע מלכות הוא יכול לקרוא לפרש. המכריז רשאי לקורא לעצמו בכך שהוא קורא למלך שנמצא ברשותו. אם המלך שנקרא נמצא בקופה, הוא ישחק לבד נגד ארבעת האחרים. אם לא, הוא ומי שהמלך שנקרא ברשותו ישחקו נגד שלושת האחרים.
הסיבוב הראשון לא יכול להיות בצבע של המלך שהוכרז אלא אם מונח המלך בעצמו. אסור לשותף של המכריז לציין שהוא משחק עם התוקף, גם אם אופן המשחק שלו לא משאיר מקום לספק בנוגע לצד שהוא משחק בו.
חלוקת הנקודות בין המכריז למסייע היא ש־2/3 מהנקודות הולכות למכריז ו־1/3 מהנקודות למסייע. אם המכריז שיחק לבד מול ארבעה, מספר הנקודות של כל מגן מוכפל בארבע. בסופו של דבר, לא משנה שיטת המשחק סך כל הנקודות שמחולקות יהיה 0.