google/wiki40b huggingface dataset:
החברה השקופה

החברה השקופה היא דימוי לחוסר הפרטיות שקיימת בחברת הרשתות החברתיות של ימינו.
האדם הופך לשקוף כאשר פרטיו, מחשבותיו, דעותיו, תמונותיו וכדומה נחשפים לעיני כל, וכל מי שחפץ בכך יכול להשתמש בהם. להפיכת חייהם של אנשים לשקופים וצפויים באמצעות הרשתות החברתיות, יש השלכות חברתיות, כלכליות ופוליטיות שליליות- קל יותר להפעיל עליהם לחץ ולתמרן אותם וניתן להשתמש במידע למטרות מסחריות ואחרות, בניגוד לרצונם.
מושג זה הוטבע בין היתר בספרו של דייוויד ברין: "The Transparent Society"והופיע לראשונה ככתבה במגזין wired. ברין טוען כי התקשורת וטכנולוגיות העברת הנתונים, השתלטו על החברה והפכו אותה לחסרת פרטיות ואת הפרטים בה לשקופים ומציע בספרו יישומים ותרגולים כפתרונות בקשר לחשיפת יתר באינטרנט.

רקע

בתחילת ימי האינטרנט הרצון היה לעשות שימוש בטכנולוגיה על מנת לתמוך בתקשורת אנושית ובהתהוות קהילות מקוונות. הפריצה החלה בשנת 2003 ,כאשר הרשתות החברתיות הפכו לפופולריות. רשתות כמו פייסבוק, טוויטר וכו', הן חלק מהמהפכה האינטרנטית שיצרה את האינטרנט החדש הווב 2.0 . האינטרנט החדש כולל אתרים ואפליקציות המספקות פלטפורמה טכנולוגית לתוכן גולשים, יצירה ושיתוף של תכנים המועלים לרשת על ידי הגולשים עצמם. הוא מאופיין ברמה גבוהה של אקטיביות ושיתופיות בין בני אדם ליצירת קשרים חברתיים, שיתוף בחוויות אישיות, יצירת מידע חדש והפצתו במהירות.
לחברות רבות ברשתות החברתיות כמו פייסבוק, יש בעלות על התכנים שאנו מעלים, בעלות זו מוגדרת כקניין רוחני- ואת תכנים אלו לא ניתן למחוק כליל. כמו כן, לרשת החברתית ישנה האפשרות לעשות שימוש בפרטי המשתמשים והם חשופים לכול. בכך נפגעת פרטיותו של האדם ורבים אחרים מקבלים את הגישה לפרטיו.

סכנות החברה השקופה

הסכנה המשמעותית ביותר בחברה השקופה נמצאת אצל ילדים ובני נוער, אשר מבלים שעות רבות ברשתות החברתיות, ולרוב אינם מודעים לחסרונות הטמונים באבדן הפרטיות. השימוש ברשתות החברתיות עונה על צרכים בסיסיים של מעורבות ותמיכה חברתית, העדר בדידות והכרות עם אנשים וקבוצות נוספים אולם קיימות גם השלכות הנובעות מחשיפת יתר ברשתות החברתיות. עם זאת בספרו של ברין, הוא טוען כי רמת הפרטיות תפגע במידה מסוימת אך בסופו של דבר תיעצר, בעיקר מאחר שהפרטים בחברה הם בעלי צורך בסיסי לפרטיות.
הסכנה מבחינת גרין היא ניצול של אובדן הפרטיות על ידי ארגונים ומוסדות בחברה, וניתן להתגבר על כך אם הפרטים בחברה יהיו חזקים ומאוחדים מספיק כדי לאכוף את הפרטיות שלהם ויוכלו לזהות כשישנה פגיעה בפרטיות, לדוגמה, חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע הוא ביטוי לאופן בו חברה יכולה להפוך שקופה, ואבדן הפרטיות יכול גם לסכן אותה, לטענת המתנגדים לחוק.
מרדכי שכטר (חוקר סביבה)

ביוגרפיה

שכטר הוא בעל תואר בוגר בהצטיינות יתרה בכלכלה חקלאית מאוניברסיטת יוסטון, טקסס, ובעל תואר דוקטור בכלכלה חקלאית מאוניברסיטת איווה, ארצות הברית. 
הוא הדיקן המייסד של בית הספר לקיימות מייסודן של החברה לישראל, כימיקלים לישראל ובתי זיקוק לנפט, במרכז הבינתחומי הרצליה. 
שימש בעבר בתפקיד רקטור אוניברסיטת חיפה ונשיא המכללה האקדמית תל-חי. במהלך הפעילות האקדמית של פרופ' שכטר באוניברסיטת חיפה שימש בתפקידים אקדמיים מרכזיים ובהם: ראש החוג לכלכלה, ראש החוג לניהול משאבי טבע וסביבה, מייסד וראש המרכז לחקר משאבי טבע וסביבה וכן דיקן למחקר.
פרופ' שכטר מכהן כיום במספר תפקידים ציבוריים, בהם: יו"ר ועדת המחקרים - כלכלה, רשות המים; יו"ר פורום השכלה גבוהה, עמותת "בשער" - אקדמיה למען הקהילה; ועדת היגוי - המרכז למדיניות סביבתית, מכון ירושלים לחקר ישראל. בעבר כיהן כיו"ר מליאת רשות הטבע והגנים; בוועד המנהל של החברה להגנת הטבע; בהנהלה ארצית של המועצה לישראל יפה; וכיו"ר דירקטוריון מוזיאוני חיפה.
Lust for Life

רקע והפקה

לאחר שהוציאה את אלבומה הרביעי Honeymoon, אמרה דל ריי בראיון ב-NME: "יש לי מחשבות מוקדמות על הכיוון של האלבום הבא שלי. חברת התקליטים בה אני חתומה; אינטרסקופ, מעניקה לי את הזכות להוציא אלבום מתי שארצה ולכן איני לחוצה כלל". במהלך פברואר 2016, בראיון למגזין הבילבורד הצהירה כי האלבום הזה יהיה שונה ברובו מהקודם, אך עדיין יזכיר אותו בצורה כזו או אחרת.
שם האלבום פורסם לראשונה ב-29 במרץ 2017. עטיפתו פורסמה כמה שבועות לאחר מכן, ב-11 באפריל. בראיון עם קורטני לאב מ-Dazed Digital, אישרה כי את השיר הנושא "Lust for Life", תשיר יחד עם דה ויקנד, תוך שהוסיפה כי שון לנון ישתתף בשיר "Tomorrow Never Came", שיתפקד כרצועה ה-13 באלבום.

קידום

במהלך ינואר 2017, נרשם השיר "Young In Love", כשיר אותו עתידה דל ריי להוציא. מיד לאחר מכן, שונה שמו ל-"Love" והוא יצא לאור כסינגל הראשון מתוך האלבום ב-18 בפברואר 2017. באותו היום בו פורסם שמו האמיתי של השיר, דלף הוא לאינטרנט ובעקבות כך הוקדם מועד יציאתו המקורי כסינגל. בעקבות ההדלפה, פורסם קליפ השיר כבר ב-20 בפברואר. כמו כן, "Love" נכנס למקום 44 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-2 במצעד במצעד שירי הרוק של בילבורד.
ב-19 באפריל, תחנת הרדיו הבריטית BBC Radio 1 ביצעה את השמעת בכורת שיא הנושא מתוך האלבום;"Lust for Life", בו התארח הזמר-יוצר דה ויקנד. השיר יצא לאור ב-19 באפריל 2017, כסינגל השני מתוך האלבום, והיה זמין לרכישה בחנות האייטונס.
ב-12 ביולי הוציאה דל ריי את "Summer Bummer" ו-"Groupie Love" כסינגלים השיווקיים היחידים מתוך האלבום. הם, בדומה לקודמים, היו זמינים לרכישה בחנות האייטונס גם כן, בסמוך לצאתו כסינגלים שיווקיים. כמו כן, הוציאה את הסינגל השיווקי "Coachella – Woodstock in My Mind".
אחלב

אחלב, אַחְלָב, הייתה עיר כנענית בנחלת שבט אשר.

אזכור בתנ"ך

בספר שופטים היא מוזכרת כאחד מהיישובים שלא נתפסו על ידי שבטי ישראל, כאשר כבשו את ארץ ישראל:"אָשֵׁר לֹא הוֹרִישׁ אֶת יֹשְׁבֵי עַכּוֹ וְאֶת יוֹשְׁבֵי צִידוֹן וְאֶת אַחְלָב וְאֶת אַכְזִיב וְאֶת חֶלְבָּה וְאֶת אֲפִיק וְאֶת רְחֹב:"

זיהוי

בתרגום הלטיני הקדום מתורגם אחלב ל-Madalab, שנטען שהוא שיבוש של Mahalab.
ייתכן שהיא היישוב מֵחֶבֶל המוזכר בספר יהושע:.
"וְשָׁב הַגְּבוּל הָרָמָה וְעַד עִיר מִבְצַר צֹר וְשָׁב הַגְּבוּל חֹסָה ויהיו [וְהָיוּ] תֹצְאֹתָיו הַיָּמָּה מֵחֶבֶל אַכְזִיבָה:"
סוף פסוק זה מתורגם בתרגום השבעים כ-מחבל ואכזיב.
מקום בשם מח'לב מופיע ברשימת מסעות סנחריב יחד עם צרפת ואכזיב.
בעת החדשה היא זוהתה בחִרבֶת אל מַחַאלִב מצפון מזרח לעיר צור.
Small Bump

רקע

ב-26 במרץ 2012, הודיע שירן בטוויטר כי Small Bump יפורסם כסינגל החמישי מתוך אלבום הבכורה שלו, ואמר "לפני שהוא מתפרסם, אני רוצה להיות להודיע מה הסינגל החמישי שנלקח מתוך האלבום שלי, +". הוא הוסיף: "אז, הסינגל הוא Small Bump". השיר נכתב בתו בי במול מייג'ור. השיר עוסק ב'ידידתו הקרובה' של שירן, ומקונן על תינוק שנולד אחר חמישה חודשים מההריון.
תגובת קניזרו

תגובת קניזרו (באנגלית: Cannizzaro reaction) היא תגובת דיספרופורציונציה הקרויה על שם הכימאי סטניסלאו קניזרו אשר גילה וחקר אותה.
תגובת קניזרו היא תגובה אורגנית סינתטית ליצירת כוהל וחומצה קרבוקסילית מתגובה בין שני אלדהידים שלהם אין אטום מימן שקשור לעמדת האלפא.
בתרשים למעלה: תגובת קניזרו של בנזאלדהיד ליצירת חומצה בנזואית ובנזיל אלכוהול

מנגנון

אניון ההידרוקסיד תוקף את הפחמן הקרבונילי של הבנזאלדהיד (ה-R הוא טבעת בנזין) ליצירת תוצר ביניים. זוג האלקטרונים הלא קושר של החמצן הבודד, יורד להשלמת קשר כפול עם הפחמן, ובמקביל ההידריד של מולקולה זו, עוזב אותה עבור תקיפה של מולקולת מגיב אחרת, תוך שהוא משאיר אחריו חומצה קרבוקסילית, והמולקולה החדשה שנתקפה על-ידו מחוזרת למעשה לכוהל.
בתהליך נצרכו 2 מולקולות אלדהיד לקבלת חומצה קרבוקסילית וכוהל (עבור בנזאלדהיד, התקבלו: חומצה בנזואית ובנזיל אלכוהול).
איפוספאמיד

שימוש

התרופה מגיעה כאבקה לבנה, ולאחר מהילה היא הופכת לנוזל חסר צבע. התרופה ניתנת דרך עירוי ורידי, ולעיתים קרובות בשילוב עם מסנה, על מנת למנוע דימום פנימי אצל המטופל, בפרט בשלפוחית השתן.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי הנפוצות כוללות נשירת שיער המתרחשת תוך 3-4 שבועות מנטילת המנה הראשונה. הקאות המתחילות שעות ספורות לאחר נטילת התרופה ועשויות להתמשך עד שבועיים לאחר מכן. דם בשתן, כתוצאה מפגיעה בשלפוחית השתן. כדי למנוע זאת יומלץ למטופל להרבות בשתיית מים, ובנוסף הוא יקבל נוזלים רבים דרך הוריד. כתוצאה מדיכוי מח העצם תהיה ירידה בספירה שעלולה לגרום לאנמיה, שטפי דם, דימומים וזיהום. כמו כן, נטילת התרופה עשויה להשפיע על הפוריות של גברים ונשים כאחד. תופעות לוואי נדירות כוללות שינויים בתפקוד הכבד, פריחה, פיגמינטציה של העור, בלבול, עייפות ואבדן שיווי משקל. תופעות אלו מופיעות בעיקר במקרים של מינון גבוה.
ספינת עבדים

ספינת עבדים הייתה ספינת משא גדולה שהוסבה במיוחד לצורך הובלת עבדים, בעיקר עבדים שנרכשו מאפריקה לאמריקה.
המסלולים הבולטים ביותר של ספינות העבדים יצאו מחופי צפון מערב ומערב אפריקה לדרום אמריקה, ולחוף הדרום מזרחי (ארצות הברית של היום) והאיים הקריביים, מסלול שכונה מעבר הביניים. כ-12.5 מיליון אפריקאים הועברו בספינות מהסוג הזה. 
הסחר בעבדים האפריקאים הוצא מחוץ לחוק בשנת 1807, על פי חוק משותף של ארצות הברית ובריטניה. בתחילה החל הביטול בבריטניה, והחוק האמריקאי נכנס לתוקף מאוחר יותר, ב-1 בינואר 1808. לאחר תאריך זה נחשבוכל ספינות העבדים שיצאו מאפריקה לפיראטיות ונתונות ללכידתם של הצי האמריקני והצי המלכותי הבריטי. 
בשנת 1815, במועצת וינה, ספרד, פורטוגל, צרפת והולנד הסכימו לבטל את סחר העבדים מטעמן. במהלך תקופה זו הפכו ספינות העבדים לקטנות וצפופות יותר, בתמורה לביצועים משופרים, ושינו את ייעודם ככלי שיט להברחות במצור ימי.
יחסי ארצות הברית–קרואטיה

היסטוריה

הרפובליקה של רגוזה, אשר שכנה באזור דוברובניק, הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של ארצות הברית. הנוכחות הרשמית של ארצות הברית בקרואטיה החלה עם הקמת הקונסוליה האמריקאית בזגרב ב-9 במאי 1946, אשר הפכה לקונסוליה כללית ב-1 באוגוסט 1958. ב-7 באפריל 1992, וב-25 באוגוסט 1992 שדרגה ארצות הברית את מעמד משלחתה הדיפלומטית למעמד של שגרירות.
כיום שתי המדינות חברות באו"ם, נאט"ו, מועצת השותפות האירופית-אטלנטית, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, קרן המטבע הבינלאומית, הבנק העולמי ובארגון הסחר העולמי. בנוסף, קרואטיה היא משקיפה בארגון מדינות אמריקה.

יחסים כלכליים

היחסים הכלכליים בין קרואטיה לארצות הברית הם טובים מאוד. בשנת 2013 ייצאה קרואטיה סחורות בשווי של 327,992,000 דולר לארצות הברית, ומאידך היא ייבאה מארצות הברית סחורות בשווי של 22,794,000 דולר. ארצות הברית היא שותפת הסחר החשובה ביותר של קרואטיה בצפון אמריקה, והשמינית בחשיבותה מכלל מדינות העולם.
בשנת 2013 220,043 אמריקנים הגיעו לחופשה בקרואטיה. לארצות הברית וקרואטיה יש הסכם השקעה דו צדדי הכולל הגנה על ההשקעות. בנוסף, ארצות הברית נתנה לקרואטיה יותר מ-27 מיליון דולר מאז 1998 בסיוע הומניטרי. ארצות הברית גם סיפקה סיוע כספי נוסף לקרואטיה באמצעות תוכנית הפיתוח הכלכלי של דרום מזרח אירופה (SEED) כדי להקל על דמוקרטיזציה מחדש של המגזר הפיננסי של קרואטיה, בעיקר באמצעות תוכניות המנוהלות על ידי USAID.

שיתוף פעולה ביטחוני

ארצות הברית היא השותפה הצבאית החשובה ביותר של קרואטיה, ומשרד ההגנה האמריקני מספק לקרואטיה סיוע צבאי הכולל אימונים, ציוד, הלוואות ציוד, וחינוך. שיתוף פעולה צבאי אינטנסיבי בין ארצות הברית לקרואטיה החל במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה בשנות ה-90, ושיתוף הפעולה הצבאי המשמעותי ביותר בין שתי המדינות התרחש באוגוסט 1995, כאשר כוחות אמריקנים השתתפו באופן פעיל בקרב הגדול האחרון של מלחמת העצמאות של קרואטיה - מבצע סערה. קרואטיה קיבלה עד כה כ-200 מיליון דולר מארצות הברית של סיוע צבאי, ומתוכם כ-100 מיליון $ הוא ערך של 212 כלי רכב משוריינים שנתרמו לקרואטיה בשנת 2014.

יחסים דיפלומטיים

ארצות הברית מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזגרב. מאידך, קרואטיה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די סי ו-9 קונסוליות באנקורג', שיקגו, יוסטון, קנזס סיטי, לוס אנג'לס, ניו אורלינס, ניו יורק, פיטסבורג וסיאטל.
די זהב

היסטוריה

שם המושב לקוח מספר דברים: "אֵלֶּה הַדְּבָרִים אֲשֶׁר דִּבֶּר מֹשֶׁה אֶל כָּל יִשְׂרָאֵל בְּעֵבֶר הַיַּרְדֵּן בַּמִּדְבָּר בָּעֲרָבָה מוֹל סוּף בֵּין פָּארָן וּבֵין תֹּפֶל וְלָבָן וַחֲצֵרֹת וְדִי זָהָב" (פרק א', פסוק א'). לשם גם דמיון לשם העיר דהב השוכנת בקרבת מקום.
די זהב הוקם על ידי קבוצה של צעירים מקריית מלאכי, ובראשם יגאל אלמגור. אלמגור, שהיה מאז מלחמת ששת הימים איש המנהל האזרחי של מרחב שלמה, שימש כנציג החברה להגנת הטבע וכנציג משרד הביטחון, רקם קשרים עם השבטים הבדואים בסיני וסייע להם כנציג השלטון הישראלי בחיי היומיום. אלמגור התאהב בנוף המדברי וביושבי המדבר, וראה באזור דהב מקום אפשרי להתיישבות חדשה. הוא ארגן סביבו גרעין של כ-15 משפחות צעירות מבני הדור של מה שכונה "ישראל השנייה", שהמשותף לחבריה היה הרצון להתרחק מהמחנק העירוני הנמצא במרכז הארץ והאתגר שבהתיישבות. ד"ר זאב וילנאי, חוקר ארץ ישראל, כינה את החבורה "פנתרי הזהב"].
החבורה חיפשה גוף ממסדי שיגבה אותם ויסייע בידיהם לעלות לקרקע. הם נדחו על ידי תנועת המושבים ועל ידי מחלקת ההתיישבות של ההסתדרות הציונית, בטענה כי המקום אינו מתאים למשפחות עם ילדים. בחיפושיהם אחר הכרה, התחבר הגרעין לתנועת "העובד הציוני", שאימצה את יישובי התיירות החדשים, מאתר החרמון ועד די זהב. תנועת העובד הציוני השפיעה על ועדת השרים לענייני התיישבות להכיר בדי זהב כבמצפה התיישבותי. היה זה מושג חדש בהתיישבות, שפירושו שנת ניסיון ליישוב, כדי לבחון את יכולתו של היישוב להתפתח. החלטה זו אפשרה לחטיבת ההתיישבות בהסתדרות הציונית להזרים תקציבים לדי זהב לבניית דיור זמני, ציוד לדיג וקידום תוכניות ההתיישבות והפיתוח. במסגרת התוכניות הוקם מועדון צלילה, מועדון שיט, מסעדה, בית מלון ואתרי מחנאות, מרכז דיג וחקלאות ימית, מטעי תמרים ומרכז לסיורי מדבר.
בין המתיישבים החדשים לבדואים המקומיים התפתחו יחסי שכנות טובה, יחסים של כבוד ועזרה הדדית. רוב המתיישבים הצעירים למדו להכיר את הניבים המיוחדים לשבטי סיני ואת אורחות חייהם.].
בשנת 1982, בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, פונה היישוב די זהב מיושביו. בשונה מגורלם של בתי העיר ימית, לא נהרסו המבנים ביישוב, ואת המקום יישבו תושבי סיני.
נרג'ס

תולדות חייה

משערים כי נרג'ס נולדה בקונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית לפני שנת 854 (240 להג'רה). 
אל-מסעודי היה הראשון שחשף מידע על אודות נרג'ס כאמו של האמאם השנים-עשר; לדבריו היא הייתה שפחה רומית. אבן באבוויה היה הראשון שדן בסוגיית הלאום שלה; על פי אבן באבוויה ואל-מג'לסי, היא הייתה נוצריה ונכדתו של קיסר רומאי שהיה צאצא של שמעון הקנאי. 
המסורת מספרת כי מרים, אם ישו, ופאטמה, בתו של מוחמד, נגלו לנרג'ס בחלומותיה לפני שנפלה בשבי וביקשו ממנה להתאסלם וליפול בשבי מרצון, שכן צפוי לה עתיד מזהיר. החוקר מוחמד-עלי אמיר-מועזי טוען כי הסיפור הזה הוא  בעל מאפיינים אגדיים והגיוגרפיים.

לידתו של מוחמד אל-מהדי

לדברי מלומדים מוסלמים, חכימה, בתו של מוחמד אל-ג'וואד, האימאם התשיעי ודודתו של חסן אל-עסכרי, נהגה להתפלל שתזכה לראות את בנו של חסן אל-עסכרי. בערב של ה-14 בחודש שעבאן בשנת 255 להג'רה, היא פגשה את חסן אל-עסכרי. כאשר רצתה לחזור לביתה, ביקש ממנה האמאם להישאר איתם כדי שתהיה עדה ללידתו של הילד שאותו ייחלה  לראות. חכימה סיפרה כי כאשר עלה השחר, נרג'ס הרגישה פתאום צביטה של כאב. אחרי כמה רגעים, נרג'ס ילדה את הילד. חכימה חיבקה את הילד והביאה אותו אל אביו. הוא לקח את הילד בזרועותיו, וליטף את גבו ואת עיניו. 
הריונה של נרג'ס לא ניכר לעין. חכימה סיפרה כי "ההריון של נרג'ס היה כמו ההריון של משה וישו: ללא כל סימנים [חיצוניים], כדי להגן על הילד". זאת מכיוון שהעבאסים החליטו להרוג את התינוק הצפוי, אשר היה ידוע בתור המושיע. אחרי הלידה, חסן אל-עסכרי חשף את בנו בפני ארבעים חסידים קרובים ואז הסתיר אותו.

מותה

לפי אבן באבוויה, נרג'ס נפטרה לפני חסן אל-עסכרי ב-873/4 (260 להג'רה), אבל לדברי המלומד השיעי א-נג'אשי היא נשארה בחיים לאחר מכן והתחבאה בביתו של מוחמד אבן עלי אבן חמזה, אחד מחסידיו הקרובים של חסן אל-עסכרי.
קברה של נרג'ס ממוקם במסגד אל-עסכריה בסאמרא שבעיראק. הוא סמוך לקבר של חסן אל-עסכרי. עלי אל-האדי וחכימה ח'אתון קבורים גם הם באתר זה.

בתרבות הפופולרית

הנסיכה של רומא (ערבית: اميرة الروم) הוא סרט אנימציה על אודות נרג'ס, אמו של מוחמד אל-מהדי.
הסרט מספר כי היא הייתה נכדתו של הקיסר הרומי והגיעה לסאמרא אחרי הרפתקאות רבות ולבסוף נישאה לחסן אל-עסכרי. את הסרט ביים האדי מוחמדיאן. הנסיכה של רומא הוקרן בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי פג'ר ה-33 בפברואר 2015 בטהראן  וזכה לבקורות חיוביות.
דיאנה רוס

קריירה

במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20 הפכה רוס לזמרת המצליחה ביותר בארצות הברית, הופיעה בקולנוע, בטלוויזיה ובברודוויי. במהלך הקריירה שלה זכתה רוס בפרס טוני עבור הופעת היחיד שלה "ערב עם דיאנה רוס" מ-1977, שבעה פרסי גראמי (12 מועמדויות), שמונה פרסי המוזיקה האמריקאית ופרס גלובוס הזהב עבור הופעתה בסרט "הליידי שרה בלוז" (1972) שעסק בחיי בילי הולידיי. כן הייתה מועמדת לפרס האוסקר כשחקנית הטובה ביותר. בשנת 1981, את השיר "Endless Love", שדורג על ידי מגזין הבילבורד כאחד מהשירים הטובים ביותר בכל הזמנים. 
בחמשת העשורים של הקריירה שלה הוציאה רוס 67 אלבומים ומכרה למעלה מ-100 מיליון אלבומים. שמונה עשר משיריה הגיעו למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני. שנים עשר כסולנית, ושישה ביחד עם "הסופרימס".
ב-1976 הוכתרה רוס על ידי מגזין הבילבורד כ"אמנית המאה". ספר השיאים של גינס הכריז כי היא האישה המצליחה ביותר במוזיקה של המאה ה-20.
בשנת 2006 יצא לאקרנים סרט בהשראת הסיפור האמיתי של דיאנה רוס והסופרימס "נערות החלומות" (dreamgirls): בסוף שנות השישים, שלוש בחורות מוכשרות שחולמות להפוך לכוכבות פופ מקימות להקה, אך כאשר האמרגן החדש שלהן מחליט להחליף את הסולנית אפי (ג'ניפר הדסון שזכתה באוסקר על התפקיד) בדינה (ביונסה בתפקיד קולנועי ראשון), הן מתחילות להסתכסך דווקא כשההצלחה מאירה להן פנים.
בשנת 2007 זכתה רוס ממרכז קנדי לאמנות הבמה בפרס מרכז קנדי.

חיים אישיים

בן זוגה הראשון הוא המוזיקאי האמריקאי ברי גורדי, יחסיהם נמשכו מספר שנים, מיחסים אלו נולדה ב-1971 ילדתם המשותפת, בתה הבכורה. כשהייתה בחודש השני להריונה, בינואר 1971 נישאה לרוברט אליס סילברסטיין, מנהל מוזיקלי יהודי-אמריקאי שניהל קריירות של מפורסמים רבים, בין השאר גם את הקריירה של אשתו. נולדו להם ביחד שתי בנות משותפות, השחקנית טרייסי אליס רוס (1972) וצ'אדני רוס (1975). השניים התגרשו בשנת 1977. את בעלה השני, איל הספינות הנורווגי ארן נס פגשה בשנת 1985, ונישאה לו שנה לאחר מכן. להם שני ילדים משותפים: רוס btx שנולד ב-1987 ואיוון רוס שנולד ב-1988. נס נהרג ב-2004 בדרום אפריקה בתאונה שהתרחשה במהלך טיפוס הרים.
בשנת 2009 מספר ימים לאחר מות מייקל ג'קסון, התגלתה צוואתו שבה הוא מזכיר שילדיו יהיו תחת השגחתה של אמו. במידה ואמו תלך לעולמה, רוס תהיה אחראית עליהם.
ב-2016 העניק נשיא ארצות הברית ברק אובמה לרוס את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד הגבוה במדינה.
למבורגיני אוונטאדור

נתונים טכניים

ללמבורגיני אוונטאדור מנוע V12 מרכזי בנפח 6,500 סמ"ק. למנוע הספק מרבי של 700 כוח סוס ב-8,250 סל"ד ומומנט מרבי של 70 קג"מ ב-5,500 סל"ד. המכונית בעלת הנעה כפולה(הנעה לכל ארבעת הגלגלים), תיבת הילוכים רובוטית, מצמד יחיד ושבעה הילוכים. המנוע מאיץ את המכונית מאפס למאה בתוך 2.9 שניות, ישנה גרסה משופרת לAventadorוהיא נקראת-SV אשר מאיצה ל-100 קמ"ש בתוך 2.8 שניות.

למבורגיני וננו

למבורגיני וננו היא מכונית-על אשר יוצרה בשנים 2013-2014, המבוססת על האוונטאדור ממנה יוצרו 5 יחידות בלבד. השלדה והרכב יוצרו מסיבי פחמן. השם וננו נלקח משמו של שור מפורסם ממלחמות השוורים. וננו תומחרה בכ-4.5 מיליון דולר והייתה למכונית היקרה בהיסטוריה. לדגם 750 כוחות סוס, הוא מאיץ מאפס למאה קמ"ש ב-2.8 שניות ומהירותה המרבית עומדת על 355 קמ"ש.
כלותאר הראשון

חייו

כלותאר נולד בסואסון (כיום במחוז אן בחבל פיקרדיה בצרפת). עם מות אביו (27 בנובמבר 511) קיבל את חלקו בממלכת הפרנקים והקים את ממלכת נויסטריה. כלותאר הפך את סואסון לבירתו, ומלבד הערים לאן, נויון, קמברה ומאסטריכט שנפלו בחלקו, הוא שלט גם בחלק התחתון של עמק הנהר מז, אך ברוב שאפתנותו, לא הסתפק בחלקו זה.
אחרי שאחיו כלודומר נהרג בקרב וזרונטיה נגד ממלכת בורגונדיה (21 ביוני 524), אחיו כילדבר הראשון, מלך פריז הזמין אותו לפריז כדי להגיע להסכם על חלוקת נחלותיו של כלודומר. כלותאר וכילדבר רצחו שנים מילדיו של כלודומר, השלישי קיצץ את שערו הארוך שהיה סמל להיותו בן מלוכה, נמלט והצטרף למנזר. כלותאר נשא לאישה את גונדיוק (אלמנתו של כלודומר) וקיבל לידיו את הערים טור ופואטייה, בעוד שכילדבר הראשון קיבל את הערים שארטר ואורליאן. 
ב-531 כלותאר לחם בשבט הגרמאני של התורינגים, ובשנה שלאחריה נשא לאישה את ראדגונד (רדגונדיס), אחייניתו של ברתאכאר ( יש גרסה לפיה הייתה אשתו של ברתאכאר), מלך תורינגיה שהובס על ידו. אך מנישואים אלה, כמו מנישואיו הראשונים, לא היו לו כל ילדים. אחרי כן נישא לאינגונד שילדה שתי בנות וחמישה בנים, ובהם כריברט הראשון, מלך פריז, זיגיברט הראשון, מלך אוסטרזיה, וגונתרם, מלך בורגונדיה. 
על פי גרגוריוס מטור אינגונד ביקשה מכלותאר הראשון, מלך סואסון, למצוא בעל ראוי ממוצא רם ונישא בעבור אחותה ארגונד. המלך לא מצא בעבור ארגונד בעל ראוי יותר מאשר הוא עצמו, והחליט לשאת לאישה את גיסתו ארגונד, שילדה לו את כילפריק הראשון מלך נויסטריה. מצב זה, שנמשך שנים מספר, גרם למלכה אינגונד מחלת נפש, והיא מתה ב- 546. אשתו האחרונה הייתה קוסינה, שילדה לו את בנו כארם.
הוא לקח חלק בפשיטות על ממלכת בורגונדיה, ואחרי חורבנה של ממלכה זו ב-534, קיבל לידיו את גרנובל ואת הערים הסמוכות לה. כאשר האוסטרוגותים מסרו את פרובאנס לפרנקים, הוא קיבל לידיו את הערים אוראנז', קארפנטייה וגאפ. ב-542 לחם בויזיגותים בספרד בעזרת אחיו כילדבר הראשון מלך פריז.
אחרי מות כילדבר הראשון (13 בדצמבר 558), כלותאר הפך למלך הפרנקים בשם כלותאר הראשון. הוא שלט גם בחלק גדול של גרמניה, ערך פשיטות על הסקסונים ואילץ אותם לשלם לו מס עובד של 500 פרות לשנה. בסוף תקופת שלטונו היה נתון בצרות. בנו כארם מרד בו מספר פעמים, והוא רדף אותו עד ברטאן שבה בנו המורד מצא מקלט. הוא כלא את בנו, את אשתו ואת ילדיו בבית כפרי והעלה את הבית באש.
על פי גרגוריוס מטור כלותאר הראשון היה מלא חרטה על מעשה זה, ועלה לקברו של סן מרטן בטור כדי לבקש מחילה. הוא מת קצת אחרי כן בארמונו שבעיר קומפיין.
קורמורניים

מאפיינים

נוצותיהם של מרבית הקורמורנים כהות, ובייחוד של אלה החיים בחצי הכדור הצפוני. עם זאת, מספר מינים מחצי הכדור הדרומי הם בעלי נוצות לבנות ושחורות, ומינים מעטים הם בעלי נוצות צבעוניות. למינים רבים יש אזורים צבעוניים על עור הפנים, שצבעם לרוב כחול בהיר, כתום, אדום או צהוב, ובאופן טיפוסי אלה הופכים לבהירים יותר בתקופת הרבייה. מקורם של הקורמורנים ארוך ומעוקם בחדות בסופו. ברגליים יש להם ארבע אצבעות שביניהן קרומי שחייה, מה שמבחין ביניהם לבין יתר חברי סדרת השקנאים.
כל הקורמורנים הם אוכלי דגים, צלופחים ואפילו נחשי מים. הם צוללים מפני המים, כשחלקם עושים חצי קפיצה מפני המים, כנראה כדי להשיג תנופה ולצלול מהר למים. מתחת למים, הם מתקדמים באמצעות כפות רגליהם. על ידי שימוש במדי עומק התגלה כי הקורמורנים יכולים להגיע לעומק של 45 מטרים מתחת לפני המים.
אחרי ציד הדגים, הקורמורנים מגיעים לחוף, ונצפים באופן קבוע פורשים את כנפיהם כלפי השמש. מטרת ההתנהגות הזו היא כנראה ייבוש כנפיהם. נוצותיהם חדירות למים, תכונה לא אופיינית לעופות מים. עובדה זו מסייעת להם לצלול במהירות, שכן הנוצות אינן אוצרות בחובן בועות אוויר.
הקורמורנים הם מקננים טריטוריאליים, ולבניית קיניהם הם מקננים בעצים, באיים קטנים וסלעיים או בצוקים. הביצים הן בגוון כחול. לרוב, קיים מחזור הטלה אחד בלבד בכל שנה. הגוזלים מואכלים בדרך של העלאת גירה. מקורם עמוק, מה שקושר אותם לשקנאים.
המין קורמורן גדול שוהה בחורף בישראל. מלבדו מצויים בישראל גם המינים קורמורן גמדי וקורמורן ימי.
זוג או פרט

זוּג או פֶרֶט (נקרא גם זוג או פֶרֶד ופרט-זוג) הוא משחק לשני שחקנים. גרסה קלה של משחק ה"מורה"  האיטלקי.
בדומה לאבן נייר ומספריים, "כלי המשחק" הוא כף היד. בתחילה בוחר אחד השחקנים בין זוג לפרט (והשחקן השני מקבל את מה שנותר). אחר כך מראים שני השחקנים, בבת אחת, מספר מסוים בעזרת אצבעותיהם. תוצאות המשחק מחושבות באמצעות חיבור שני המספרים. אם סכום המספרים הוא אי-זוגי השחקן שהימר "פרט" ניצח, אך אם סכום המספרים זוגי ניצח השחקן שהימר "זוג".
חוות התנינים בחמת גדר

היסטוריה

החווה הוקמה בשנת 1981, ובהתחלה, היו בה כ-120 אליגטורים אמריקנים שהובאו מפלורידה, ומאוחר יותר הובאו לחווה גם תניני יאור מאפריקה וקיימנים מאמריקה הדרומית. בשנת 1996 הובאו מהודו שני מינים נוספים: הגאביאל ותנין הים. בשנת 2007 אכלסה החווה כ-200 תנינאים בגילאים שונים.
בחוות התנינים התקיים מופע "קרב תנין באדם". בעקבות תביעה שהגישה עמותת "תנו לחיות לחיות" כנגד החברה המפעילה את אתר חמת גדר, פסק בית המשפט העליון כי המופע נוגד את הוראותיו של חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) ולכן יש להפסיקו.

הבריכות הפתוחות

המתחם העיקרי מורכב ממספר בריכות מגודרות, המופרדות ביניהם, ומעליהן גשר צף. בכל בריכה חי מין אחר של תנינאי, אם כי יש מספר בריכות מעורבות. בבריכה הגדולה ביותר חיים האליגטורים, וממול לעמדת התצפית מצויה עמדת טיפול בה מתקיים מופע האכלה שבו המטפלים מאכילים את האליגטורים ומספרים על אורחות חייהם. מינים נוספים בבריכות הן תנין היאור וגאביאל הודי. הבריכות והדשא מסביב מתאימים לתנאי מחייתם של התנינאים והם נעים בהן בחופשיות. מעל הבריכות המגודרות ישנו גשר הליכה העובר מעל המתחם המאפשר לצפות ממרחק בטוח בתנינאים.
בעבר היו בחווה גם תנין הים וקיימנים. כיום (2018) מאכלסת החווה כ-120 תנינאים, מהמינים אליגטור אמריקני, תנין היאור וגאביאל הודי.

כלובי התנינים

בחווה מספר כלובים עם בריכות בהם נמצאים תניני יאור צעירים.

פינת החי

נוסף על מיני התנינאים באתר, נמצאים גם בעלי חיים אחרים, המיועדים לבידור המבקרים באתר. ניתן להתבונן בהתנהגות החיות תחת הדרכה, לצפות בהאכלתן בשעות נתונות ואפילו ללטף חיות מחמד אחדות. בין בעלי החיים שנמצאים בפינות השונות
עמנואל דודאי

ביוגרפיה

דודאי נולד בתל אביב. את הקריירה הרדיופונית החל כמשתתף בתוכנית בשם "חץ וקשת" ששודרה בשנות ה-50 בגלי צה"ל. מפקד גלי צה"ל, רב-סרן בנו צור, גייסו ליחידה כחייל סדיר. תחנת גלי צה"ל שידרה בתקופה האמורה מבנין בית ספר ברמת גן. דודאי עבר עם תחנת השידור לבניינה ביפו ושם ביצע שירותו, במסגרתו ערך תוכניות ותסכיתים ואף השתתף ככתב צבאי בפעולות תגמול, עד לשחרורו.
לאחר שחרורו עבר למערכת הביטחון וחזר כאיש מילואים במלחמת ששת הימים. לאחר תקופה קצרה בשרות קבע חזר לחיים האזרחיים ושימש ככתב השבועון "העולם הזה" וכעורך הכלכלי של העיתון "היום" עד לסגירתו.
בשנת 1970 הצטרף למחלקת החדשות של הטלוויזיה הישראלית, שם היה פעיל עד לערב מלחמת יום הכיפורים, עת גויס למערך דובר צה"ל.
במלחמת יום הכיפורים גויס דודאי והיה אחראי על שידורי גלי צה"ל בגולן. לאחר מכן ערך תוכניות תעוד על המלחמה. מתוכניותיו שתיים, "גשר של אש" ו"רעות צרופה באש", זכו לפרסים ושודרו במשך שנים בשידורי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל של גלי צה"ל. בשנות השבעים המאוחרות עסק דודאי בפיתוח אמצעי המחשה עבור מערכות צבאיות ומערכת החינוך.
בין השנים 1997 - 1999 הגיש תוכנית בשם "המגירה של עמנואל" ששודרה ברשת ב'. התוכנית עסקה בסיפורים עלומים מתולדות ארץ ישראל.
בספטמבר 1999 הורשע בעבירות מירמה, ונידון לשלוש שנות מאסר, מהן שנה בפועל. עיקר הסתבכותו של דודאי הייתה עם תמהוני בשם יעקב פרידמן שהתחזה להיות מתווך דירות בעל ממון ובעדותו בבית המשפט הסתבר שהוא שקרן פתולוגי. בנובמבר 1999 הורשע פעם נוספת ונדון ל-54 חודשי מאסר. בחופף לעונש המאסר שנגזר עליו קודם לכן. לאחר מאבק משפטי זוכה דודאי מחלק מההאשמות אבל נותר מורשע בעברות מע"מ ועברות פיסקליות.
בהיותו בכלא ניצל דודאי את כישוריו ועסק בהוראה ובהדרכת אסירים ואף זכה לשבחים רבים על כך. כיום עוסק דודאי בהתנדבות בסיוע לאסירים משוחררים. בנוסף לכך הוא מרצה על פרשיות עלומות מתולדות ארץ ישראל.