ג'ון קרפנטר

ילדותו ונעוריו

קרפנטר נולד בקרתג', ניו יורק, והוא בנם של מילטון ג'ין (שם נעורים קרטר) והווארד ראלף קרפנטר, פרופ' למוזיקולוגיה. ב-1953 עקרו הוא ומשפחתו לעיירה בולינג גרין, קנטאקי. בגיל צעיר החל להימשך לעולם הסרטים, בעיקר למערבונים של הווארד הוקס וג'ון פורד, סרטי אימה דלי תקציב משנות ה-50' כמו the thing from another world משנת 1951 וסרטי מדע בדיוני עתירי תקציב כמו Forbidden Planet.‏ הוא החל לצלם סרטי אימה קצרים על סרט צילום 8 מ"מ עוד בטרם החל ללמוד בבית ספר תיכון. ב-1968 החל ללמוד באוניברסיטת מערב קנטאקי, שם כיהן אביו במחלקה למוזיקולוגיה. וב-1968 עבר לבית הספר לאומנות הקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה, אך נשר על מנת לעשות את סרטו הראשון באורך מלא.

סרטי סטודנטים ופרס האקדמיה

במסגרת קורס קולנוע למתחילים שלמד בבית הספר לאומנות הקולנוע, כתב וביים קרפנטר סרט קצר בן 8 דקות בשם Captain Voyeur. הסרט התגלה מחדש בשנת 2011 בארכיבי בית הספר, ובחינה מחודשת שלו העלתה כי הוצגו בו אלמנטים שישמשו מאוחר יותר גם בסרט ליל המסכות משנת 1978.
בשנה שלאחר מכן שיתף פעולה עם המפיק ג'ון לונגנקר. קרפנטר שימש כעורך ומלחין והשניים כתבו יחד את הסרט The Resurrection of Broncho Billy משנת 1970 שזכה בפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר. הסרט הועבר לפורמט 35 מ"מ והופץ לקולנוע על ידי אולפני יוניברסל. הסרט הוקרן במשך שנתיים בארצות הברית ובקנדה.

שנות ה-70' - מסרטי סטודנטים לסרטי קולנוע מסחריים

ב-1974 יצא סרטו הגדול הראשון כבמאי, Dark Star. מדובר בקומדיה שחורה שאותה כתב בצוותא עם דן או'באנון (שכתב בהמשך את הסרט הנוסע השמיני, ששאל אלמנטים רבים מהסרט Dark Star). תקציבו של הסרט מוערך בכ-60,000$, והקושי העיקרי בהפקתו היה בכך שקרפנטר ואו'באנון נאלצו להשלים את הפקתו בעודם מבצעים במקביל מספר רב של משימות. קרפנטר כתב, הלחין, הפיק וביים בעוד או'באנון שיחק וביצע את האפקטים המיוחדים (שהביאו את ג'ורג' לוקאס לשכור את שירותיו עבור האפקטים המיוחדים בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה). הוליווד התפעלה מיכולותיו של קרפנטר לאור העבודה הקשה שביצע במסגרת התקציב המוגבלת.
סרטו הבא של קרפנטר היה ההתקפה על מחוז 13 מ-1976, מותחן דל-תקציב המושפע מסרטיו של הווארד הוקס, ובעיקר המערבון ריו בראבו משנת 1959. גם בסרט זה היה קרפנטר אחראי על אספקטים רבים ביצירת הסרט. הוא כתב, ביים והלחין את הסרט ואף ערך אותו תחת הפסאודונים "ג'ון טי. צ'אנס", שם דמותו של ג'ון ויין בסרט ריו בראבו. קרפנטר ציין כי ההתקפה על מחוז 13 הוא בעיניו סרטו האמיתי הראשון מאחר שהוא הסרט הראשון שהוא צילם על פי לוח זמנים. בסרט זה עבד קרפנטר לראשונה עם דברה היל, שתשחק בהמשך ברבים מסרטיו.
עם מסגרת תקציב של כ-100,000$ הצליח קרפנטר לכנס צוות של שחקנים ראשיים מנוסים, גם אם לא מוכרים יחסית. שני התפקידים הראשיים ניתנו לאוסטין סטוקר שהופיע לפני כן בסרטי מדע בדיוני, סרטי אסונות וסרטי בלקספלויטיישן ולדרווין ג'וסטון שעבד לפני כן בעיקר בטלוויזיה, והיה שכן של קרפנטר.
הסרט הופץ תחילה בארצות הברית, זכה לביקורות מעורבות ולא הצליח מסחרית, אך לאחר שהוקרן בפסטיבל הסרטים של לונדון זכה להצלחה באירופה הן מבחינת הביקורות והן מבחינה מסחרית, ונחשב לסרט שהזניק את הקריירה של קרפנטר. בהמשך הדרך זכה הסרט להערכת המבקרים גם בארצות הברית והוא נחשב היום לאחד מסרטי הניצול הטובים ביותר של שנות ה-70'.
קרפנטר כתב וביים את המותחן Someone's Watching Me! משנת 1978. מדובר בסרט טלוויזיה המספר את קורותיה של רווקה עובדת שזמן מה לאחר הגיעה ללוס אנג'לס מגלה כי מישהו עוקב אחריה. הסרט מושפע מאוד מסרטיו של אלפרד היצ'קוק. קרפנטר בונה באיטיות עלילה מותחת ומטעה, עד לעימות הסופי.
ליל המסכות (1978) היה להיט מיד עם צאתו לאקרנים, והיווה נדבך חשוב בלידת סרטי ה"סלאשר". הרעיון המקורי (של המפיק אירווין יאבלנס) היה לסרט בשם "רציחות השמרטפית", שבמרכזו שמרטפיות המאוימות על ידי דמות העוקבת אחריהן. קרפנטר שילב את הרעיון ברעיון אחר של יאבלנס לפיו העלילה מתרחשת בליל כל הקדושים ופיתח את הסיפור. קרפנטר ציין כי הרעיון המקורי שלו היה סרט על בית רדוף רוחות. את הסרט כתבו קרפנטר ודברה היל. קרפנטר הודה כי המוזיקה לסרט נכתבה בהשראת הסרט סוספיריה של דריו ארגנטו (שהשפיע גם על הצבעוניות הסוריאליסטית של הסרט) ומהסרט מגרש השדים.
גם בליל המסכות עבד קרפנטר עם תקציב זעום של 320,000$. הסרט גרף $65 מיליון בקופות כבר בתחילת דרכו, והוא נחשב לאחד הסרטים העצמאיים המצליחים בהיסטוריה.
על מנת לחשוף את טבעו המאיים של מייקל מאיירס השתמש קרפנטר במתח, ולא במוטיב הזוועה שישמש מאוחר יותר בסרטי הסלאשרים. לא אחת תיאר קרפנטר את הסרט במושגים שנראים כסותרים את הגישה שבה השתמש בפועל בבימוי הסרט: "סרט ניצול גס באמת. החלטתי לעשות סרט שהייתי אוהב לראות כילד, מלא טריקים זולים כמו בית רדוף רוחות ביריד, שאתה הולך בו ודברים קופצים עליך". לעיתים קרובות מייחסים לסרט מסר של טוהר מיני ואזהרה לגבי הסכנות שבקיום יחסי מין מזדמנים. קרפנטר ציין כי לא זו הייתה כוונתו: "היו מי שרמזו שבסרט הייתה הצהרה מוסרית. תאמינו לי, לא הייתה. בליל המסכות התייחסתי לדמויות כאל בני נוער נורמליים." מבין סרטי הסלאשרים שחיקו את ליל המסכות, מעטים זכו לביקורות חיוביות כל כך.
נוסף להצלחה הקופתית ולביקורות החיוביות, נעימת הנושא שהלחין קרפנטר נותרה מוכרת עד ימינו.
ב-1979 שיתף קרפנטר פעולה עם השחקן קורט ראסל בסרט הטלוויזיה אלביס. הסרט היה להיט הן בקרב הצופים והן בקרב המבקרים, והופץ לקולנוע מחוץ לארצות הברית. הסרט החיה את הקריירה של ראסל שהיה ילד שחקן בשנות ה-60', והוביל לשיתופי פעולה נוספים בין השניים.

שנות ה-80' - המשך ההצלחה הקופתית

הצלחתו של קרפנטר המשיכה בסרט הערפל (The Fog) משנת 1980, סיפור רוחות העוסק בנקמה שנכתב בשיתוף עם דברה היל, והושפע מקומיקס אימה כגון אגדות מעולם המסתורין (Tales from the Crypt)‏ והעין הזוחלת (The Crawling Eye) סרט מ-1958 העוסק במפלצת המסתתרת בעננים.
השלמת הערפל הייתה משימה קשה באופן מיוחד. קרפנטר לא היה מרוצה מהגרסה הראשונית של הסרט. לראשונה בקריירה שלו נאלץ למצוא דרך להציל סרט כמעט מושלם שלא עמד בסטנדרטים שלו. קרפנטר צילם צילומים חדשים והכניס סצינות חדשות במטרה להפוך את הסרט למובן ומפחיד יותר. כשליש מהסרט המוגמר מורכב מהצילומים החדשים.
הערפל זכה להצלחה קופתית וזאת למרות הבעיות בהפקה והביקורות השליליות ברובן שקיבל. הסרט הופק בתקציב של $1,000,000 אך הכניס למעלה מ-$21,000,000 בארצות הברית לבדה. קרפנטר ציין כי הערפל אינו הסרט החביב עליו, אך הוא "קלאסיקת אימה מינורית".
קרפנטר המשיך את ההצלחה עם הסרט המדע הבדיוני הבריחה מניו יורק מ-1981. לסרט נוצרה במהרה עדת מעריצים גדולה, הוא משך מספר רב של צופים לבתי הקולנוע וזכה לתשבחות הביקורת.
סרטו הבא, הדבר מ-1982, מוכר בזכות האפקטים המיוחדים המקוריים של רוב בוטין, האפקטים הוויזואליים המיוחדים של האמן אלברט ויטלוק, הפסקול שהולחן על ידי אניו מוריקונה וצוות השחקנים שכלל את הכוכב העולה קורט ראסל, כמו גם שחקני אופי מוערכים כגון וילפורד ברימלי, ריצ'רד דיסארט, צ'ארלס הלאהאן, קית' דייוויד וריצ'רד מסור. הדבר הופק בתקציב של $15,000,000, שיא של קרפנטר באותה תקופה, והופץ על ידי סרטי יוניברסל.
הסרט של קרפנטר התבסס על הנובלה "Who goes there?" של הסופר ג'ון ו' קמפבל ג'וניור, עליה התבסס גם הסרט The Thing from Another World של האוורד הוקס מ-1951. הגרסה של קרפנטר נאמנה יותר למקור. הדבר היה חלק ממה שקרפנטר כינה בהמשך "טרילוגיית האפוקליפסה" שלו וכללה את הסרטים הדבר, Prince of Darkness ו-In the Mouth of Madness. סרטי הטרילוגיה מאופיינים כסרטי אימה. סופן של הדמויות עגום והם גרפיים ואכזריים. הסרט לא משך קהל עת יצא לאקרנים, בעיקר בהשוואה לסרט חייזרים אחר שיצא לאקרנים שבועיים לפניו, אי.טי. - חבר מכוכב אחר, שהציג תמונה קלילה יותר לגבי ביקורי חייזרים. קרפנטר האשים את העיתוי שבו יצא הסרט אי. טי. בכישלון של הדבר. הדבר היה כשלונו המסחרי הראשון של קרפנטר. הסרט זכה לעדנה מאוחר יותר כשיצא בפורמט וידאו ושודר בכבלים, וכיום הוא נחשב באופן גורף לאחד מסרטי האימה הטובים ביותר שנעשו.
מעט לאחר שסיים את הפקת הסרט הדבר הציעו אולפני יוניברסל לקרפנטר לביים את הסרט יורקת האש המבוסס על ספר באותו השם של סטיבן קינג. קרפנטר שכר את ביל לנקסטר על מנת ליצור את האדפטציה מספר לתסריט. לנקסטר סיים את המלאכה באמצע שנת 1982. קרפנטר היה מעוניין שברט לנקסטר יגלם את דמותו של ריינבירד, ושג'ניפר קונלי בת ה-12 תגלם את צ'רלי, אך לאור האכזבה מהדבר החליטו אולפני יוניברסל להחליף את קרפנטר בבמאי מארק ל. לסטר. באופן אירוני סרטו הבא של לנקסטר היה כריסטין משנת 1983, שהיה מבוסס גם הוא על ספר של קינג באותו השם. העלילה מגוללת את דמותו של ארני קאנינגהם (קית' גורדון, חנון הרוכש רכב הרוס מסוג פלימות' פורי מודל 1958, שמתברר כבעל כוחות על טבעיים. ארני משפץ את המכונית ומפתח אליה אובססיה בעלת תוצאות קטלניות. הסרט כריסטין זכה להצלחה קופתית יחסית, ולביקורות טובות; למרות זאת קרפנטר צוטט כאומר שהוא ביים את הסרט רק משום שזו הייתה ההצעה היחידה שקיבל באותה תקופה.
אחת מהפסגות בקריירה של קרפנטר הייתה הסרט איש הכוכבים (באנגלית: Starman). הסרט זכה לתשבחות, אם כי מבחינה מסחרית הייתה הצלחתו ממוצעת. התסריט לסרט, שהופק על ידי מייקל דאגלס, נבחר על ידי אולפני קולומביה שהעדיפה אותו על התסריט לסרט אי. טי. וגרמה לסטיבן שפילברג לפנות לאולפני יוניברסל. דאגלס בחר בקרפנטר לביים את הסרט בגלל המוניטין שלו כבמאי סרטי פעולה שמצליח לעורר רגשות חזקים בקרב הצופים. איש הכוכבים זכה לביקורות טובות בלוס אנג'לס טיימס, ניו יורק טיימס והאל. איי. ויקלי ותואר על ידי קרפנטר כקומדיה רומנטית בסגנון זה קרה לילה אחד, רק עם חייזר. הסרט זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולמועמדות לגלובוס הזהב עבור משחקו של ג'ף ברידג'ס כאיש הכוכבים, וכן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על הפסקול שהלחין ג'ק ניטשה.
לאחר שראה צילומים מאיש הכוכבים הציע איליה סלקינד, המפיק בפועל של סרטי סופרמן, לקרפנטר לביים את סרט הפנטזיה האפי החדש שלו, סנטה קלאוס: הסרט. ההצעה ניתנה לקרפנטר בזמן ארוחת צהריים במלון ריץ. אף על פי שהרעיון לחרוג מהנורמות שלו ולביים סרט פנטזיה לילדים קסם לו, ביקש קרפנטר 24 שעות על מנת להרהר בהצעה. למחרת העמיד קרפנטר רשימת דרישות שכללו בין השאר: חופש יצירתי מוחלט, זכות להשתלט על כתיבת התסריט, הלחנה במשותף של הפסקול, חופש עריכה מוחלט, ליהוק בריאן דנהי לתפקיד סנטה קלאוס ודמי חתימה בסך 5 מיליון דולר (סכום זהה לזה שקיבל כוכב הסרט, דדלי מור). אלכסנדר ואיליה סלקינד לא אהבו את הדרישות ומשכו את ההצעה. עשר שנים לאחר מכן סיפר קרפנטר למגזין אמפייר שהוא מתחרט שלא דרש פחות וביים את הסרט, מאחר שהוא אהב את הרעיון לסרט ואת האופן שבו הוא היה גורם למבקרים לשנות את דעתם לגבי מגבלותיו כבמאי.
לאחר כישלון קומדיית הפעולה עתירת התקציב שלו, צרות גדולות בצ'יינה טאון (1986), נאלץ קרפנטר להיאבק על מנת להשיג מימון לסרטיו. הוא חזר לביים סרטים דלי תקציב כמו Prince of Darkness
 (1987), שהושפע מהסדרה Quatermass של ה-BBC. אף על פי שסרטים נוספים שביים באותן שנים, כמו הם חיים (1988) יצרו סביבם תופעת קאלט משמעותית, קרפנטר לא הצליח לממש את הפוטנציאל שלו לבימוי שוברי קופות.
ב-1989 הוצע לקרפנטר לביים את מגרש השדים 3, ובמשך שבוע נפגשו הוא ופיטר בלאטי, שכתב את הרומן לגיון עליו מבוסס הסרט. שני היוצרים היו חלוקים בדעותיהם לגבי נקודת השיא של הסרט וקרפנטר ויתר על הפרויקט. בלאטי ביים את הסרט בעצמו שנה לאחר מכן. קרפנטר צוטט כאומר שלמרות חילוקי הדעות ביניהם, הרי שיש להם כבוד הדדי איש כלפי רעהו, והם שוחחו ארוכות על נושא ששניהם מתעניינים בו, פיזיקת הקוונטים.
בראיון למגזין אמפייר סיפר קרפנטר שהוצע לו לביים את אהבה בשחקים ואת חיזור גורלי. הוא סירב לאהבה בשחקים מכיוון שלא אהב את הדיאלוגים ומכיוון שחש שהסרט יבוים על ידי יחידה שנייה (Second Unit). הוא דחה את חיזור גורלי מכיוון שלא אהב את התסריט.

שנות ה-90' - התדרדרות בביקורת ובהצלחה הקופתית

העשור האחרון של המאה ה-20 התאפיין במספר פספוסים ראויים לציון: מרדף שקוף (1992), כפר הארורים (1995) והבריחה מלוס אנג'לס (1996) הם דוגמאות לסרטים שנכשלו הן בקרב המבקרים והן בקופות. בעשור זה יש לציין גם את In the Mouth of Madness ‏(1994), סרט שהוא מחווה ליצירתו של ה. פ. לאבקראפט שלא הצליח אצל המבקרים או בקופות, ואת ערפדים שבו כיכב ג'יימס וודס כמנהיג של חבורת ציידי ערפדים העובדת בשיתוף פעולה עם הכנסייה הקתולית.

שנות ה-2000 - פרישה למחצה

בשנת 2001 יצא לאקרנים הסרט רוחות מאדים (Ghosts of Mars). ב-2005 יצאו לאקרנים רימייקים לסרטים ההתקפה על מחוז 13 והערפל, כשהאחרון הופק על ידי קרפנטר עצמו, אם כי הוא הגדיר את מעורבותו בתהליך "אני בא להגיד לכולם שלום וחוזר הביתה"
בשנת 2007 יצאה לאקרנים גרסה חדשה לסרט ליל המסכות, הנותנת פרשנות מחדש של הסרט המקורי מ-1978. הסרט, בהפקתו ובימויו של רוב זומבי , הוליד סרט המשך, ליל המסכות 2 שיצא לאקרנים בשנת 2009.
בשנת 2005 חזר קרפנטר לכיסא הבמאי כשביים פרק בסדרה Masters of Horror  של רשת הכבלים שואוטיים, כאחד מ-13 יוצרים שהיו מעורבים בעונה הראשונה. הפרק שביים, כוויות סיגריה (Cigarette Burns) זכה לביקורות אוהדות, ולתגובות חיוביות ממעריציו של קרפנטר, שראו בו שווה ערך ליצירותיו המוקדמות הקלאסיות בתחום האימה. לאור ההצלחה תרם קרפנטר גם לעונה השנייה של הסדרה בפרק פרו-לייף (Pro-Life), המספר על נערה שנאנסת על ידי שד, הרה לו ומבקשת לבצע הפלה, אך אביה הפנאט הדתי ושלושת אחיה מונעים זאת ממנה.
בפברואר 2009 הודיע קרפנטר על הפרויקט החדש שלו, מחלקה סגורה, בכיכובה של אמבר הרד.

2010 ואילך

מחלקה סגורה (2010) היה סרטו הראשון מאז רוחות מאדים מ-2001.
באוקטובר 2010 קיבל קרפנטר פרס מפעל חיים בפסטיבל סרט אימה בשם Freak Show Horror Film Festival.
בשנת 2011 קריין קרפנטר משחק מחשב בשם F.E.A.R. 3.
ב-3 בפברואר 2015 הוציא קרפנטר את Lost Themes, אלבום מוזיקה הכולל תשעה קטעי מוזיקה אינסטרומנליים שהלחין, חלקם בשיתוף עם בנו קודי ועם המלחין דניאל דייוויס. האלבום יצא בלייבל האינדי "Sacred Bones Records" וזכה לביקורות חיוביות. ב-196 באוקטובר 2015 הודיע הפקת פסטיבל המוזיקה All Tomorrow's Parties שקרפנטר יופיע בפסטיבל בלונדון ומנצ'סטר שבאנגליה עם קטעים חדשים וישנים שהלחין.
במהלך חודש פברואר 2016 הודיע קרפנטר שיוציא אלבום המשך בשם "Lost Themes II". האלבום יצא ב-15 באפריל 2016.
ב-23 במאי 2016 פורסם שקרפנטר יהיה המפיק בפועל בסרט החדש בסדרת "ליל המסכות", שייצא לאקרנים בשנת 2018. זהו הסרט הראשון בסדרת "ליל המסכות" שבו מעורב קרפנטר באופן ישיר מאז "ליל המסכות 3: עונת המכשפה" שיצא לאקרנים ב-1982. קרפנטר שימש גם כמלחין הסרט.

טכניקה

סרטיו של קרפנטר מתאפיינים בתאורה וסגנון צילום מינימליסטיים, מצלמות נייחות ומוזיקת רקע מסונתזת (לרוב נעימות שהלחין בעצמו). הוא הלחין את כל סרטיו למעט הדבר, איש הכוכבים, מחלקה סגורה, מרדף שקוף (חלקם יחד עם מלחינים אחרים). מפורסמות במיוחד הנעימות מליל המסכות והמתקפה על מחוז 13. בנעימות מוביל לרוב סינטיסייזר בליווי פסנתר וצלילי אווירה.
קרפנטר הוא תומך נלהב בשימוש במסך רחב וכל סרטיו הקולנועיים (למעט איש הכוכבים) צולמו ביחס של 2.35:1 או רחב יותר. קרפנטר ציין שלתחושתו פורמט ה-35 מ"מ האנאמורפי של Panavision "מערכת ההסרטה הטובה ביותר שקיימת", והוא מעדיף אותה על פני צילום דיגיטלי וצילום תלת ממדי.

מורשתו

רבים מסרטיו של קרפנטר שוחררו מחדש בפורמט DVD כהוצאות מיוחדות הכוללות בונוסים שונים. בין אלו ניתן למנות את מהדורת האספנים של "ליל המסכות", "הבריחה מניו יורק", "כריסטין", "הדבר", "המתקפה על מחוז 13", "צרות גדולות בצ'יינה טאון" ו"הערפל". חלק מהסרטים הומרו לפורמט אנאמורפי של מסך רחב. בממלכה המאוחדת הופצו מחדש חלק מהסרטים ב-DVD שכלל ערוץ שמע ובו קריינות של קרפנטר וכוכבי הסרט ("הם חיים", עם השחקן/מתאבק רודי פייפר, "איש הכוכבים" עם השחקן ג'ף ברידג'ס ו"נסיך האפלה" עם השחקן פיטר ג'ייסון). גרסאות אלה לא הופצו בארצות הברית.
קרפנטר היה מושא הסרט התיעודי John Carpenter: The Man and His Movies וב-2002 הוקדשה רטרוספקטיבה לסרטיו על ידי ה-American Cinematheque. ב-2006 הכריזה הספרייה הלאומית של הקונגרס של ארצות הברית על "ליל המסכות" כעל סרט בעל משמעות תרבותית ובחר בו לשימור בארכיון הסרטים הלאומי.
ב-2010 ראיין השחקן והסופר מארק גאטיס את קרפנטר לצורך הסדרה התיעודית שלו ב-BBC, "היסטוריה של אימה". קרפנטר מופיע בכל שלושת פרקי הסדרה.

חייו האישיים

קרפנטר פגש את אדריאן ברבו , לימים אשתו, על הסט בעת צילומי סרט הטלוויזיה Someone's Watching Me ב-1978. השניים התחתנו ב-1 בינואר 1979 ובהתגרשו בשנת 1984. בתקופת נישואיהם כיכבה ברבו בהערפל והופיעה בהבריחה מניו יורק. לזוג נולד ילד אחד, ג'ון קודי קרפנטר (נולד ב-7 במאי 1984).
קרפנטר נשוי למפיקה סנדי קינג מאז 1990. קינג הפיקה מספר מסרטיו המאוחרים יותר של קרפנטר, בין השאר הסרט They Live, הסרט In the Mouth of Madness, רוחות מאדים והבריחה מלוס אנג'לס. היא פיקחה על התסריט בחלק מהסרטים כמו איש הכוכבים, צרות גדולות בצ'יינה טאון ו-Prince of Darkness.
קרפנטר הופיע בפרק "זה הגיע מיפן" בסדרה Animal Icons (סדרת הבת של Animal Planet). בפרק מדבר קרפנטר על אהבתו והערצתו לסרט גודזילה המקורי מ-1954.
קרפנטר ידוע גם כתומך במשחקי וידאו כצורה של תקשורת ואומנות, ובחיבתו היתרה לזיכיון F.E.A.R.. קרפנטר הציע את עצמו כדובר והציע לסייע בבימוי המשחק השלישי בסדרה.