google/wiki40b huggingface dataset:
Dupla Traição

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי סימונה וסימריה, שכתבו גם את שאר שירי האלבום. השיר יצא בשנת 2013, כסינגל הראשון והיחידי מתוך האלבום, ובאותה שנה הוציא הצמד את הסינגל הראשון והיחידי "Eu Te Esperarei", מתוך אלבומן הרביעי, As Coleguinhas - Vol. 3.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא לשיר הופץ באותה שנה שבא יצא השיר כסינגל, ובו ניתן לראות את הצמד, כשהוא שר את השיר על במה, כשגגון לראשה. ליד הצמד ניתן לראות פסנתרן המנגן בפסנתר.
הקליפ הועלה לערוצן הפרטי של סימונה וסימריה, ונכון לינואר 2018, מונה הצפיות שלו עומד על כ-5 מיליון צפיות.
יאול אום סון

יְאוֹל אוֹם סוֹן (בקוריאנית: 손열음 באנגלית: Yeol Eum Son, נולדה ב־2 במאי 1986 בוונג'ו, דרום קוריאה) היא פסנתרנית דרום קוריאנית. היא התגלתה לראשונה לקהל הבינלאומי בשנת 2004, כשהופיעה כסולנית עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של לורין מאזל.

ילדות

סון קיבלה את שיעור הפסנתר הראשון שלה בגיל שלוש וחצי. הרסיטל הראשון שלה היה בסדרת הקונצרטים קומהו לכשרונות צעירים ביולי 1998. בגיל 12 החלה ללמוד אצל הפסנתרן קים דה-ג'ין. בגיל 16 נכנסה אל האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של קוריאה, להמשיך בלימודי הפסנתר. בגיל 18, הקליטה סון את מכלול האטיודים של שופן (אופוס 10 ואופוס 25) לתקליטור בחברת יוניברסל מיוזיק.

קריירה

סון הופיעה עם תזמורות רכבות מן הגדולות והחשובות בעולם, בהן הפילהרמונית של ניו יורק, סנט מרטין בשדות בלונדון, תזמורת סיאטל, תזמורת תיאטרון מרינסקי ועוד. בין המנצחים שעמם הופיעה יורי בשמט, ג'יימס קונלון, לורנס פוסטר, ואלרי גרגייב ואחרים. מאז 2006, סון לומדת אצל אריה ורדי בבית הספר הגבוה למוזיקה ותיאטרון בהנובר, גרמניה.

קריירת כתיבה

מאז מאי 2010, סון כותבת טור חודשי ל"ג'וּנְאַנְג סאנדיי", מהדורת יום ראשון של ג'ונאנג אילְבּוֹ, אחד העיתונים הנקראים ביותר בדרום קוריאה.
NXT Wrestling

NXT Wrestling היא ליגת פיתוח למתאבקים מתחילים של ארגון ההיאבקות המקצועית האמריקאי, WWE, המפיק מופעי בידור בתחום זה, שהחלה את דרכה ב-23 בפברואר 2010, בשם "NXT". בין השנים 2007–2012, פעלה ליגת פיתוח נוספת, בשם "Florida Championship Wrestling) "FCW), ובשנת 2012 שונה שמה ל-NXT Wrestling, מה שלמעשה איחד בין 2 הליגות לליגת פיתוח אחת. משנת 2008 היא מהווה ליגת הפיתוח הרשמית של WWE. הנהלת הליגה ממוקמת בטמפה, פלורידה. התוכנית "WWE NXT", המשדרת את סבב הפיתוח NXT, משודרת כיום בטלוויזיה ליותר מ-60 מדינות ברחבי העולם.

היסטוריה

הליגה הוקמה במתכונתה כ-FCW Wrestling ב-26 ביוני 2007 על ידי סטיב קיירן, והיא נקבעה כליגת הפיתוח השנייה של WWE, לאחר סיום ההתקשרות עם ליגת הפיתוח "Deep South Wrestling" שמושבה בג'ורג'יה. בסוף שנת 2008 היא הפכה לליגת הפיתוח היחידה של WWE, לאחר שהסתיימה גם ההתקשרות עם ליגת הפיתוח Ohio Valley Wrestling) OVW).
באוגוסט 2012 שונה שמה ל-"NXT Wrestling" ובוטלו תוארי האליפויות של FCW. ארגון ה-WWE השתמש בעבר בשם "NXT" לתוכנית טלוויזיה, שבה מתאבקים זוטרים מ-FCW התחרו זה בזה במטרה להפוך לכוכבי תוכניות ב-WWE.
ב-20 באוגוסט 2019, נודע ש-NXT תעבור לרשת USA אשר משמשת כרשת שבה משודרת תוכנית הדגל של הארגון, Raw. בנוסף התוכנית תועבר בשידור חי בימי רביעי, כשאורכה של התוכנית תהיה שעתיים, החל מה-18 בספטמבר 2019. התיזמון להחלטה זו היא בשל המעבר של התוכנית סמאקדאון לרשת פוקס, אך החלטה זו באה בנוסף להשקת התוכנית השבועית של ארגון ההיאבקות החדש All Elite Wrestling בימי רביעי ברשת TNT החל מחודש אוקטובר.
הוראת ההיסטוריה בישראל

היסטוריה היא אחד המקצועות המרכזיים בתוכנית הלימודים של בתי הספר בישראל. המקצוע נלמד בכיתות ו'-י"א כמקצוע נפרד, אך גם בשנים מוקדמות יותר משולבים נושאים היסטוריים שונים בהוראה. תוכנית הלימודים בישראל עברה שינויים רבים עם השנים. בשנים האחרונות רבו המחלוקות הציבוריות בנוגע לתכני תוכנית הלימודים וספרי הלימוד, וכן בנוגע לדרכי הוראת המקצוע.

מחלוקות בהוראת היסטוריה בישראל

מחלוקת אחת בהוראת היסטוריה נוגעת לשאלת אופן ההוראה של המקצוע. מצד אחד עומדים אלה המבקשים להדגיש בהוראה את מקומם של העובדות ההיסטוריות כאמצעי לחזק את הזהות של התלמידים (בעיקר הלאומית) ומצד שני עומדים אלו המדגישים בהוראת ההיסטוריה את חשיבות ההבנה של תהליכים היסטוריים ושל פיתוח יכולות התלמיד לחשיבה מורכבת ורבת-פנים.
קשורה למחלוקת זו, אם כי לא זהה לה, היא המחלוקת על תוכנם של ספרי הלימוד ותוכניות הלימודים במערכת. ספרי לימוד שונים עמדו במרכזה של מחלוקת, עם דעות לכאן ולכאן, בנוגע לתכנים הנלמדים בהם. היו אף שרי חינוך שהתערבו באופן ישיר בהחלטה אילו ספרים ילמדו במערכת ומה יהיה תוכנם. המעורבות הזו חיזקה את הדיון בשאלה האם ההחלטות בנוגע להוראת המקצוע צריכות להתקבל על ידי אנשי המקצוע (היסטוריונים, מורים ומעצבי תוכניות לימודים) או על ידי אנשי הדרג הפוליטי.

היקף הוראת ההיסטוריה

כל כיתות ו'-י"א בישראל מחויבות ללמוד היסטוריה. המקצוע אף נכלל בתעודת הבגרות בהיקף של שתי יחידות לימוד - כאשר הלימודים לרוב פרושים על פני שנתיים: כיתה י' וכיתה י"א והתלמידים ניגשים בסוף כל שנה ליחידת לימוד אחת.
יוסי פריינטי

ביוגרפיה

פריינטי נולד וגדל בבאר שבע. עשה את מרבית שירותו במשטרה במחוז דרום. החל את שירותו כסייר בתחנת באר שבע ב-1988, שירת כבלש במרחב הנגב, וכראש יחידת מודיעין בתחנת באר שבע. במהלך כהונתו פרץ עם בלש נוסף לדירה וירה למוות באזרח שהתבצר בה, שופט חוקר שבדק את הפרשה קבע שהשניים עמדו בסכנת חיים ולפיכך הירי היה מוצדק. הדריך בקורס קציני משטרה, פיקד על יחידת סמים מחוזית במחוז הדרום ושימש ראש משרד בילוש ומודיעין מרחב נגב. 
ב-2001 בהיותו רב פקד ומפקד תחנת העיירות, מונה לעמוד בראש יחידה של כ-200 שוטרים שהועברו מתפקידם, למבצע מלחמה בפשיעה הגואה במחוז. ב-2002 קודם לדרגת סגן ניצב ומונה למפקד תחנת באר שבע. 
בשנת 2005 מונה לסגן מפקד מרחב הנגב. במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות מונה לאחראי במרחב הנגב על ביצוע התוכנית, לאחר שמפקדו ניסו שחם הודח ממנהלת ביצוע ההתנתקות עקב התבטאויותיו הקשות. בשנת 2006 מונה למפקד מרחב דוד במחוז ירושלים, וביולי 2007 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב נגב. 
בשנת 2009 מונה על ידי יצחק אהרונוביץ, שהיה מפקדו במחוז הדרום, למזכיר הביטחוני במשרד לביטחון הפנים. במאי 2011 מונה למפקד מחוז הדרום, כמחליפו של יוחנן דנינו שהתמנה למפכ"ל המשטרה. 
באוגוסט 2012 מונה למפקד מחוז ירושלים, כמחליפו של ניסו שחם שהתפטר על רקע חשדות לעבירות מין שביצע. תקופתו כמפקד המחוז התאפיינה בהסלמת המצב הביטחוני בעיר, פעולות טרור נגד מתקנים עסקיים וציבורים כגון הרכבת הקלה, תחנת דלק ותחנת משטרה בהר הבית, רצח הנער מוחמד אבו ח'דיר שנחטף בשועפאט, שורה של פיגועי דריסה, ירי ודקירה, התנקשות בפעיל הימין יהודה גליק ועימותים בהר הבית. במחוז הוקם מרחב קדם, שאחראי על חלקים במזרח ירושלים ותפקידו לספק מענה משטרתי ושירות איכותי לחברה הערבית של המרחב. 
בספטמבר 2014 הודיע על פרישתו מהמשטרה במהלך פרשת הניצבים, ובנובמבר הוחלף על ידי ניצב משה אדרי. 
פריינטי נשוי ואב לשני ילדים. בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ותואר שני בחינוך.
חוס

היסטוריה

חוס נוסדה במאה ה-10 על גדת ערוץ נחל בשם Korte Gos (חוס הקצר). הכפר התפתח במהירות ובראשית המאה ה-12 היו בו כיכר שוק וכנסייה שהוקדשה למרים המגדלית. ב-1405 קיבלה העיר את כתב הזכויות שלה מידי וילהלם השני, דוכס בוואריה מתוקף תוארו כרוזן הולנד וב-1417 הותר לעיר לבנות את חומותיה. שגשוגה של העיר התבסס על תעשייתה הטקסטיל ועל הפקת מלח. במאה ה-16 חלה שקיעה בהתפתחות העיר עקב סתימת הקשר שלה לים בסחף וב-1554 החריבה שריפה גדולה חלק מהעיר.
בסתיו 1572, במהלך המרד ההולנדי, הוטל מצור על חוס, שהייתה חלק מארצות השפלה הספרדיות, על ידי כוחות הולנדים בתמיכתם של כוחות אנגלים. המצור הוסר באוקטובר 1572 על ידי הספרדים שחצו את נהר הסחלדה כדי לתקוף את הכוחות שצרו על העיר. ב-1577 גורש חיל המצב הספרדי על ידי מוריץ, נסיך אורנג', שבנה חומת הגנה סביב לעיר, שעדיין קיימת עד היום בחלקה. החל מהמאה ה-17, לא הייתה חשיבות מיוחדת לחוס מעבר להיותה מרכז חקלאי. ב-1868 חוברה העיר לרשת הרכבות, אך הדבר לא גרם לתהליך תיעוש והחקלאות נותרה הענף הכלכלי הראשי.
למרות שהולנד הייתה נייטרלית במהלך מלחמת העולם הראשונה, פגעו שבע פצצות בחוס ובקולטינגה עקב טעות של מטוס בריטי, בית אחד נהרס ואדם אחד נהרג. במלחמת העולם השנייה לא סבלה העיר מנזקים רבים, אך היא הייתה תחת כיבוש גרמני עד 1944.
עד לשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 לא חל גידול משמעותי באוכלוסיית העיר. לאחר מכן החלה העיר לגדול במהירות בשל הפיתוח של שכונות חדשות. כיום חוס היא המרכז הכלכלי הרביעי בגודלו במחוז זיילנד. ומתוכננת בנייתן של שכונות חדשות בעיר.
מיחה מבליה

קריירת מועדונים

מבליה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גוריצה. בגיל 19 עלה לקבוצה הבוגרת. ב-16 במאי 2010 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–3 נגד רודאר ולניה. בעונת 2010/2011 הפך מבליה לשחקן הרכב ושיחק 34 משחקים וכבש 3 שערים. ב-8 ביולי 2013 חתם בלוזאן מליגת העל השווייצרית. ב-15 ביולי 2014 חתם לעונה בבני סכנין מליגת העל. באפריל 2015 שוחרר מהמועדון עוד בטרם נגמרה העונה לאחר סכסוך עם ההנהלה. בקיץ 2015 חתם בדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
לאחר שאת עונת 2016/2017 התחיל בדינמו בוקרשט, ב-31 באוגוסט 2016 חתם בפ.צ. רוסטוב מליגת העל הרוסית. ב-13 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות בהפסד 0–5 לבאיירן מינכן.
באוגוסט 2017 חתם בזניט סנקט פטרבורג למשך 4 שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-14 בספטמבר 2017, במסגרת משחק בליגה האירופית, בניצחון קבוצתו 5:0 על ורדאר סקופיה. את שער הבכורה שלו גם עשה במסגרת משחק הליגה האירופית, כשהבקיע שער בדקה ה-89 בניצחון קבוצתו על מולדה בשלב הפלייאוף ב-23 באוגוסט 2018. בפברואר 2019 הושאל לרוסטוב למשך חצי עונה.
בספטמבר 2019 עבר לסוצ'י. את הופעת הבכורה ערך הבכורה בניצחון 3-2 על דינמו מוסקבה במחזור ה-10, ב-22 בספטמבר 2019, שבו גם הבקיע.

קריירה בנבחרת

ב-5 ביוני 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה בהפסד 0–1 לטורקיה.
בוב דייוויס

נעורים ומכללות

דייוויס החל ללמוד באוניברסיטת סיטון הול בשנת 1939, לאחר שקיבל מלגת לימודים כשחקן בייסבול, אך החליט להתמקצע ככדורסלן רק לאחר ששכנע אותו מאמן קבוצת הכדורסל של המכללה, ג'ון "האני" ראסל. כבר במכללות התבלט דייוויס כ"עושה משחק" ומוסר מצוין, ופחות כקלעי, כשקלע 11.8 נקודות בממוצע למשחק. סגנון משחקו המלהיב של דייוויס משך את קהל הצופים הגדול ביותר למשחק כדורסל אי פעם, עד אז, כשהגיעו למשחקה של סיטון הול מול אוניברסיטת רוד איילנד באולם המדיסון סקוור גארדן שיא של 18,403 צופים. בין 1939 ל-1941 הוביל דייוויס את סיטון הול ל-43 ניצחונות רצופים, כשבעונת 1939/1940 ניצחה הקבוצה את כל 19 משחקיה. בסיום עונת 1941/1942 נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות ("First-Team All-American"). בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, גויס דייוויס לחיל הים האמריקאי.

קריירה מקצועית

לאחר שחרורו מהצבא שיחק דייוויס בקבוצות "ברוקלין אינדיאנס" ו"ברוקלין גות'המס" מליגת ה-ABL, ובשנת 1945 חתם בשורות רוצ'סטר רויאלס מליגת ה-NBL. בעונת 1945/1946 הוביל את קבוצתו לאליפות ליגת ה-NBL וזכה בסיום העונה בתואר ה-MVP של הליגה. בעונת 1947/1948, בזמן ששיחק עבור הרויאלס, אימן דייוויס את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סיטון הול והוביל אותה למאזן ניצחונות חיובי של 24-3. בעונת 1948/1949, בה עברו הרויאלס לשחק בליגת ה-BAA (שהפכה בעונה העוקבת לליגת ה-NBA), הוביל דייוויס את טבלת המוסרים של הליגה עם 321 אסיסטים בסך הכול. יחד עם הקלע בובי ואנזר, שחבר לדייוויס ברוצ'סטר בשנת 1947, הציגו הרויאלס את הקו האחורי האיכותי ביותר בליגת ה-NBA בעונותיו הראשונות. בעונת 1950/1951 הובילו דייוויס ו-ואנזר את הרויאלס, יחד עם הסנטר ארני רייסן, לאליפות ה-NBA היחידה בתולדות המועדון. לאורך סדרת הגמר, בה גברו הרויאלס על ניו יורק ניקס בתוצאה 4-3, קלע דייוויס 17 נקודות בממוצע למשחק. בסיום עונת 1954/1955, בגיל 35, פרש דייוויס ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו אימן דייוויס את קבוצת הכדורסל של מכללת גטיסבורג במשך שנתיים, בהן העמידה הקבוצה מאזן של 28 ניצחונות ו-19 הפסדים בסך הכול. לאחר מכן עבד כמקדם מכירות בחברת הנעלה. ב-22 באפריל 1990 מת דייוויס בבית חולים בהילטון הד שבקרוליינה הדרומית, בגיל 70.

מורשת והישגים

ממוצעיו של דייוויס לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 14.3 נקודות ו-4.9 אסיסטים למשחק. בעת פרישתו דורג במקום השביעי ברשימת קלעי ה-NBA בכל הזמנים, עם 6,594 נקודות, ורביעי ברשימת המוסרים, עם 2,250 אסיסטים בסך הכול. לאורך הקריירה נבחר דייוויס ארבע פעמים לחמישיית העונה ב-NBA, ופעם אחת לחמישייה השנייה, וכמו כן שותף בארבעה משחקי אולסטאר. ב-11 באפריל 1970 הוצג כחבר היכל התהילה של הכדורסל כשחקן. בשנת 1971 נבחר ל"קבוצת כל הזמנים של ה-NBA", אשר הורכבה מעשרת השחקנים הבולטים ב-NBA ב-25 שנות קיומה עד אז. גופייתו עם המספר "11" נתלה על תקרת אולמה הביתי של רוצ'סטר רויאלס, כהוקרה על תרומתו לקבוצה, וכיום מתנוססת על תקרת אולמה של סקרמנטו קינגס. בשנת 2006 הוכרז כחבר בהיכל התהילה של כדורסל המכללות שבקנזס סיטי, מיזורי.
מרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים

תולדות המכון

המכון הוקם ב-1969 על ידי התאחדות הלמהולץ, האיגוד הגרמני הגדול ביותר של מכוני מחקר, שנקרא על שמו של הרמן פון הלמהולץ. המכון נמצא בבעלות הממשלה הפדרלית של גרמניה (90%) ומדינת הסן (10%). 
ב-1975 הותקן במכון מאיץ החלקיקים UNILAC. במכון התגלו היסודות הבאים: בוהריום (107=z; ‏1981), מייטנריום (109; 1982), האסיום (108; 1984, ששמו נגזר משמה הלטיני של מדינת הסן לכבוד המכון), דרמשטאדטיום (110; 1994, שנקרא אף הוא לכבוד המכון), רנטגניום (111; 1994) וקופרניקיום (112; 1996).
ב-1990 הוכנסו לשימוש מבצעי מאיץ החלקיקים הטבעתי SIS-18 וטבעת האחסנה (storage ring) ‏ ESR. יכולת הצפייה באטומים טעונים בודדים במשך פרקי זמן ממושכים היא ייחודית לטבעת האחסון של המכון, ופותחת פתח למגוון חקירות מדעיות לגבי התכונות הבסיסיות של החומר.
ב-1991 הומצאה במכון שיטת טיפול בסרטן על ידי קרני יוני קסנון ופחמן. המטופל הראשון טופל בשיטה ב-1997, וב-2007 נפתח המרכז הטיפולי בשיטה זו (Heidelberg Ion-Beam Therapy Center (HIT).
בשנת 2010 הוכרז על הקמת מיזם רב-לאומי (גרמניה, פינלנד, צרפת, הודו, פולין, רומניה, רוסיה, שוודיה, סלובניה ובריטניה) להקמת מאיץ חלקיקים ענק בשם FAIR (ראשית תיבות של "מתקן בינלאומי למחקר יונים ואנטיפרוטונים"). מכון GSI מחזיק 75% מהבעלות על המיזם, המוקם בשטחו.
סבון (רשת שיווק)

סבון היא רשת שיווק ישראלית למוצרי סבון שונים, המייצרת ומשווקת את תוצרתה העצמית.

היסטוריה ומבנה

הרשת הוקמה בשם "סבון של פעם" על ידי אבי פיאטוק וסיגל קוטלר לוי, ב-1997, עם סניף ראשון ברחוב שינקין בתל אביב. ב-2003 הפכה החברה לבינלאומית. לרשת 175 חנויות ב-14 מדינות ברחבי העולם, הנחלקות לכ-40 סניפים בישראל, מספר דומה של סניפים ביפן, 17 בארצות הברית וכ-13 בצרפת.
החברה מעסיקה 480 עובדים, כאשר מטה החברה ממוקם באזור. מפעל הייצור והמרכז הלוגיסטי של סבון נמצאים בקריית גת.
ב-2016 רכשה ענקית הקוסמטיקה הצרפתית איב רושה  את השליטה בסבון תמורת כ-80 מיליון אירו, כשהיתרה אמורה להתבצע בעוד מספר שנים לפי שווי עסקה של 120 מיליון אירו (משמע - רכישת 66% כעת ו-33% נותרים לאחר מכן, תמורת 40 מיליון אירו).
סוסומו טונגאווה

ביוגרפיה

טונגאווה נולד בשנת 1939 בעיר נגויה שביפן כבן למהנדס בתעשיית הטקסטיל. הוא השני מבין שלושה בנים ויש לו עוד אחות יותר צעירה.  בגלל עבודתו של האב במקומות ייצור שונים במסגרת החברה שבה היה מועסק, עברה המשפחה לגור ביישובים שונים. מסיבה זו גדל טונגאווה בכמה עיירות בפרובינציה. כשגדל נשלח על ידי הוריו אל דוד שהתגורר בעיר הבירה כדי להירשם במוסד חינוכי בעל רמה. הוא למד בתיכון היבייה הידוע בטוקיו שבו התחיל להתעניין במיוחד בכימיה. אחרי כישלון אחד בבחינת הכניסה, הוא התקבל בשנת 1959 לפקולטה לכימיה של אוניברסיטת קיוטו והשלים בה את התואר הראשון שלו בשנת 1963.
בסוף לימודיו שם הוקסם על ידי מחקריהם של פרנסואה ז'קוב וז'אק מונו על תורת האופרון והחליט לעסוק בביולוגיה מולקולרית. הוא התקבל במעבדתו של הפרופסור איטארו וטנאבה במכון לחקר הנגיפים באוניברסיטת קיוטו אך כעבור חודשיים נוכח מגבלות התוכנית להשתלמות בתחום ביפן, המליץ לו וטנאבה לנסוע להשתלם בארצות הברית.
ואכן את הדוקטורט שלו עשה טונגאווה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, שם עבד עם ד"ר מסאקי היאשי. הוא כתב את עבודת הפוסט-דוקטורט שלו במכון סאלק בסן דייגו במעבדתו של רנאטו דולבקו, ולאחר מכן בשנים 1981-1971 עבד במכון בזל לאימונולוגיה בבזל שבשווייץ, שם ביצע את המחקר פורץ הדרך שלו. בשנת 1981 התמנה לפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם ייסד וניהל את מכון פיקוור ללמידה ולזיכרון. ב־1982 זכה בפרס לואיזה גרוס הורוויץ מאוניברסיטת קולומביה יחד עם ברברה מקלינטוק. הוא חבר במועצת המנהלים המדעית במכון סקריפס ומנהל של מרכזי מחקר שונים בארצות הברית וביפן.
תגליתו של טונגאווה בתחום האימונולוגיה הייתה בפענוח המנגנון הגנטי במערכת החיסון הנרכשת. לכאורה, על מנת להשיג את מגוון הנוגדנים הדרושים להגן מפני כל סוג של אנטיגן, היה על מערכת החיסון להכיל מיליוני גנים שיקודדו כל אחד לכל נוגדן. אלא שטונגאווה הראה בסדרת ניסויים החל מ־1976 כי החומר הגנטי יכול לארגן עצמו כך שהוא יכול ליצור סך רחב של נוגדנים אפשריים. בהשוואתו את הגנים של תאי B בעוברי עכברים ובעכברים בוגרים, הבחין טונגאווה שהגנים בתאי B בשלים בעכברים בוגרים עוברים הסטה, שחלוף ומחיקה על מנת ליצור את המגוון של האזורים המשתנים בנוגדנים.
גרגואר דפרל

קריירת מועדונים

דפרל החל בנוער של פארמה בשנת 2009 ואת הופעת הבכורה והיחידה שלו בקבוצה הבוגרת ערך כאשר נכנס כמחליף ב-22 במאי 2011 במשחק האחרון של עונת 2010-11 בסרייה א' נגד קליארי כשהוא רק בן 19.
ביוני 2011 צ'זנה ופארמה ניהלו משא ומתן לגבי העברת שחקנים ביניהן, כשהעסקה הייתה שדפרל וג'יאנלוקה לאפדולה יעברו לצ'זנה בתמורה שאנדראה רוסיני וניקולה דל פיבו יעברו לפארמה (השווי של השחקנים מכל צד היה 2.6 מיליון אירו).
ב-5 באוגוסט 2015 ססואולו רכשה את דפרל.
ב-20 ביולי 2017 דפרל חתם בשורות רומא עד שנת 2022, כשהאחרונה שילמה עליו 5 מיליון יורו עבור השאלה ו-15 מיליון יורו חובת רכישה. את שערו הראשון בקבוצה כבש מפנדל בסיום המשחק נגד בנוונטו שקבע את תוצאת המשחק, ניצחון 5-2.
חשוד (משפט)

חשוד על פי ההגדרה המילונית הוא מי "שנתעורר חשד כלפיו, שנוטים לחשוב עליו כי הוא אשם במעשה שלילי מסוים". ההגדרה בחוק הישראלי היא: ""חשוד" – חשוד בביצוע עבירה", כלומר, אדם שלדעת גורם ברשויות החוק יש יסוד להניח שביצע עבירה.

בארצות הברית

בעגה של אכיפת החוק, חשוד הוא אדם מסוים שהואשם או נחשד בביצוע עבירה. שוטרים וכתבים בארצות הברית משתמשים לעיתים קרובות במילה "חשוד" כז'רגון כאשר מתייחסים למבצע העבירה. עם זאת, בהגדרה הרשמית, העבריין הוא השודד, התוקף, הזייפן וכו '- האדם שביצע את הפשע. ההבחנה בין חשוד לבין עבריין מכירה בכך שאין ידיעה שהחשוד ביצע את העבירה, ואילו העבריין הוא מבצע העבירה, אפילו אם הוא עדיין לא נחשד שביצע את העבירה. החשוד עשוי להיות אדם אחר מן העבריין, או שלא היה שום פשע בפועל, כלומר אין עבריין.
טעות נפוצה בדו"חות המשטרה היא בתיאור החשוד על ידי עדים, כאשר העדים מתארים את החשוד כעבריין (העדים בדרך כלל מגדירם את החשוד כעבריין, בעוד שתמונת המעצר היא של חשוד). לעיתים קרובות נאמר כי המשטרה מחפשת את החשוד, כאשר אין חשוד; המשטרה "יכולה" לחפש אחר חשוד, אבל הם בוודאי מחפשים את העבריין. פעמים רבות לא ניתן לדעת מהדו"ח המשטרתי האם יש חשוד או לא.
אולי משום השימוש השגוי במילים חשוד ועבריין, החלו במשטרת ארצות הברית בתחילת המאה ה -21 להשתמש במונחים חדשים, ובהם אדם בעל עניין, חשוד אפשרי, ואפילו אדם בעל עניין אפשרי, כדי להתכוון לחשוד.
על פי המערכות המשפטיות של ארצות הברית, לאחר אישור החלטה לעצור חשוד או לחייב אותו למשפט, על ידי תובע, חבר מושבעים גדול או שופט לאחר מכן ניתן לכנות את החשוד כנאשם, ורק לאחר שהורשע החשוד הוא נקרא עבריין.
אקווטוריה

אקווטוריה (Equatoria; בערבית - אל-איסתיוואייה, "המשוונית") הוא חבל ארץ ששטחו מחולק כיום בין דרום סודאן ואוגנדה. החבל שוכן באגן הנילוס הלבן, שהיה באמצע המאה ה-19 בשליטה מצרית, בו ניסו מגלי ארצות והרפתקנים אירופים להקים מדינה לדוגמה, בה ייאסר סחר העבדים. השם ניתן למחוז בשל קרבתו לקו המשווה. החבל בדרום סודאן כולל כיום שלושה ממחוזות דרום סודאן, אקווטוריה המזרחית, אקווטוריה התיכונה ואקווטוריה המערבית.
אקווטוריה נוסדה בידי סמואל בייקר ב־1870 כמחוז של סודאן, שהייתה אז בעצמה בשליטת מצרים, שבחסות האימפריה הבריטית. צ'ארלס ג'ורג' גורדון קיבל עליו את תפקיד מושל המחוז ב־1874, ובעקבותיו שלט במחוז אמין פאשה ב־1878. מרד המהדי מוחמד אחמד בסודאן בשנות ה-80 של המאה ה-19 שם קץ ליומרות להקים בשטח מדינה נפרדת. חלק מאקווטוריה עבר לאוגנדה, והשטח הנותר סופח לסודאן, תחת השלטון המשותף של בריטניה ומצרים, במהלך העשורים הראשונים של המאה ה-20.
בסופו של דבר חולק החבל לשבע מדינות (וילאיאת) בסודאן: חבל בחר אל-ע'זאל הופרד מאקווטוריה ב-1948, וחולק לארבע מדינות. השטח הנותר (הנקרא חבל אקווטוריה) חולק ב־1976 לשלוש מדינות (אקווטוריה המזרחית, אקווטוריה התיכונה ואקווטוריה המערבית). במהלך מלחמות האזרחים בסודאן ובאוגנדה סבל האזור מתוצאות המלחמות ומאלימות קשה בין תושביו. חלקי אקווטוריה בסודאן שימשו כבסיסים למחתרות שונות שהתנגדו לשלטון המרכזי באוגנדה.
החל מ-2011 נכלל החבל בדרום סודאן העצמאית.
גיום אפולינר

ביוגרפיה

אפולינר נולד ברומא, איטליה, תחת השם וילהלם אלברט ולדימיר אפולינאריס דה קוסטרוביצקי, להרפתקנית פולנייה מבית אצילים ולקצין צבא בית בורבון.
בין גיל 10 ל-15 זכה בעשרים מלגות ופרסים. על אף מוצאו האיטלקי, החליט לקשור כבר בגיל 10 את גורלו עם צרפת. הוא זכה באזרחות הצרפתית הנכספת רק לאחר שסיים לשרת בחיל הרגלים והתותחנים הצרפתי.
ביוני 1918, שישה ימים לאחר שההודעה על אזרחותו הצרפתית פורסמה ברשומות, חצה רסיס פגז את קסדתו וחדר לגולגולת. כשהוא מנסה להחלים, נפגע ממגפת השפעת הספרדית. ב-9 בנובמבר 1918, כשבפריז חגגו את הניצחון, מת.

אפולינר הכותב

יצירותיו הידועות ביותר של אפולינר הן השיר 'תחת גשר מירבו' (Sous le pont Mirabeau) והספר 'המשורר הנרצח' (Le Poète Assassiné; תורגם לעברית בידי בני ציפר). שיריו של אפולינר נכתבו בדרך-כלל במקצב חופשי.
מלבד אלה כתב אפולינר שני רומנים אירוטיים, 'אחד עשר אלף המלקות' (Les onze mille verges; תורגם גם כן לעברית על ידי בני ציפר) שהותר לפרסום בצרפת רק ב-1970 ו'מעללי דון ז'ואן הצעיר', שהפך לסרט קולנוע בשנות השמונים. כמו כן כתב מחזה, שאותו הגדיר כסוריאליסטי – שם שלימים נטבע כשמה של התנועה הסוריאליסטית, שהסתייגה מחלק ניכר המשוררים והכותבים הידועים של התקופה, אך הבינה את גדולתו של אפולינר.
אפולינר נהג לעיתים להשתמש בטכניקה של שירה טיפוגרפית, ובה במקום שיסודרו בשורות כחיילים, האותיות מקפצות על הדף. בין השאר ספג ביקורת מבני תקופתו על כי לא השתמש בסימני פיסוק. הסופר ג'ורג' דיהמל כתב עליו ב-1913: "כדי להיות ייחודי החליט אפולינר לשלוף את כל הנקודות והפסיקים מיצירתו. מאתיים דפים של ספר שבהם אתה מייחל לנקודה". על כך ענה אפולינר: "תודה, תודה רבה על המחמאות. בקשר לפיסוק, הוצאתי אותו כי הוא לא נראה לי נחוץ. הקצב לשיר נמצא בחלוקה לשורות. זהו הפיסוק האמיתי ואין צורך בנוסף".
אפולינר גילה עניין מיוחד ביהודים, אולי בגלל שכמוהו, גם הם חשו "זרים". בפואמה "בית כנסת", הוא מתאר את מנהגי היהודים בחג הסוכות. ידידותו עם היהודי פרדיננד מולינה דה סילבה, שבאחותו לינדה אפולינר התאהב, סיפקה לו הזדמנות למלא את סקרנותו.

אפולינר ועולם האמנות

אפולינר נודע בקשריו עם חבורת הקוביסטים ובמיוחד פבלו פיקאסו. עמיתים נוספים שלו היו ז'אן קוקטו, מארק שאגאל, ג'ורג'ו דה קיריקו ומרסל דושאן, שאף קרא לציור מפורסם שלו בשם "אפולינר באמייל".
אפולינר פרסם מספר מאמרים חשובים על אמנות מודרנית, ביניהם המאמר אודות האורפיזם, ובו תיאר את עבודות האמנות של רובר דלונה ושאיפתו למופשט. האורפיזם הפך לאחת ההסתעפויות של הקוביזם.
רוטב אספניול

רוטב אספניול (בצרפתית: Sauce Espagnole - "רוטב ספרדי") הוא אחד מארבעת "רוטבי האם" - הרטבים היסודיים של המטבח הצרפתי. הרוטב מורכב מרביכה עם ציר בשר, אותם מצמצמים בבישול במשך מספר ימים.

היסטוריה

שמו של הרוטב "ספרדי" אינו מעיד על מוצאו או על מרכיביו. לדברי לואי דיאה (Louis Diat) (לפי מספר גרסאות ממציא הוישיסואז) מחבר הספר "Gourmet's Basic French Cookbook", שמו של הרוטב ניתן לו לאחר שהטבחים הספרדים של אן מאוסטריה, אשתו של לואי ה-13, התעקשו על הוספת עגבניות מספרד לרוטב החום הצרפתי. לפי גרסה אחרת, מקורו של שם הרוטב בצבעו - בעוד צבע הרוטב הגרמני "רוטב אלמנד" בא לתאר את צבע עורם של תושבי גרמניה, וצבע הרוטב ההולנדי "רוטב הולנדז" מתאר את צבע עורם של תושבי הולנד, כך צבע רוטב אספניול (חום) מתאר את צבע עורם של תושבי ספרד.
הרוטב קיבל את שמו מן השף אוגוסט אסקופייה בסוף המאה ה-19, ואופן ההכנה של הרוטב נשאר זהה עד ימינו.

הכנה

הכנת רוטב אספניול מתבצעת על ידי הכנת רו בעל צבע חום כהה, אליו מוסיפים כמות גבוהה של ציר בשר או מים, וכן עצמות שמושחמות, בשר בקר, ירקות ותבלינים. מצמצמים רוטב זה בבישול איטי, ממושך ומסונן. במהלך הבישול מוסיפים לרוטב ציר בשר וממשיכים לצמצמו. לקראת סיום הכנת הרוטב מוסיפים אליו רסק עגבניות. משך ההכנות של רוטב כהלכתו הוא מספר ימים.
לרוטב אספניול טעמים חזקים המשתלטים על המזון, ולכן אין מוסיפים אותו ישירות לתבשילים שונים, אלא משתמשים בו כ"רוטב אם" שממנו מייצרים רטבים אחרים, כגון: רוטב אפריקן, רוטב בריגארד, רוטב בורגיניון, רוטב או צ'סור ורוטב שבריו.
אסקופייה מציין בספרו כי ישנה גרסה של הרוטב לתקופת התענית - שאינה כוללת בשר, ובה מצמצמים ציר ירקות ופטריות שונות.
רדגונדיס

רדגונדיס (Radegundis וגם Rhadegund ,Radegonde או Radegund;‏ 520 - 13 באוגוסט 586) הייתה נסיכה פרנקית ומלכה מרובינגית, אשתו של כלותאר הראשון ואם ילדיו. היא ייסדה את המנזר של פואטייה והוכרזה במאה ה-9 כקדושה.
קיימים מספר מקורות על רדגונדיס, כתבו עליה ונאנטיוס פורטונאטוס, גרגוריוס מטור, שלושתם היו מקורבים ונראה כי ונאנטיוס ורדגונדיס היו מיודדים. מקור נוסף הם כתביה של בודוביניה (Baudovinia). 
רדגונדיס נולדה בערך ב-520 לברטאריוס, אחד משלושת מלכי תורינגיה, ברתאריוס, כמו שני אחיו היו בניהם של בזינוס מתורינגיה ובזינה, זו שעזבה את בעלה ונישאה לכילדריך הראשון, ומכאן שהיו אחיו למחצה של כלוביס הראשון, חמה של רדגונדיס. ברטאריוס ושני אחיו ירשו במשותף את המלוכה אחרי מות אביהם, מה שהוביל למלחמת אחים.
דודה, הרמנפריד הרג את ברתאריוס בקרב ולקח את רדגונדיס בת ה-3 לביתו, לאחר שכרת ברית עם המלך הפרנקי תאודוריק הראשון. הרמנפריד הביס והרג ב-529 את אחיו הנותר, בדריך (Baderic). הרמנפריד הפר את הברית שכרת עם תאודוריק ולא חלק איתו בריבונות על תורינגיה.
עקב הפרת ההסכם, ב-531 או 532 תאודוריק, ובנו תיאודברט הראשון יחד עם כלותאר הראשון, תקפו את תורניגיה.  הם ניצחו בקרב, הרמנפריד הצליח להימלט אולם הפרנקים תפשו את אחיינתו רדגונדיס ואת אחייניו. הרמנפריד הגיע לעירו של תאודוריק אחרי שהובטח לו שיהיה בטוח שם, אולם הוא נדחף מעל חומת העיר ומת.  רדגוניס חונכה חינוך דתי נוצרי קפדן וב-538 אולצה  להנשא לכלותאר הראשון (רדגונדיס הייתה הרביעית  משש נשותיו של כלותאר). כבר בסעודת הנישואין הפגינה את צניעותה הנוצרית וסירבה ללבוש בגדי יוקרה בהתאם למעמדה. מנישואים אלה, כמו מנישואיו הראשונים, לא היו לו כל ילדים.  אחרי שכלותר רצח  את אחיה, היא הקדישה עצמה לאלוהים וב-552 ייסדה מנזר (של נשים) בפואטייה.