google/wiki40b huggingface dataset:
פרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית

השגים

מדענים נאצים היו המתקדמים ביותר בהעשרת אורניום באמצעות צנטריפוגה, והיו הראשונים שבנו ב-1942 צנטריפוגה בפרויקט בראשות אריך באגה (Erich Bagge). בעזרתם של מדענים גרמנים ואוסטרים שנלקחו בשבי לאחר המלחמה פיתחו הסובייטים שיטה זו, ואת צנטריפוגת ציפה (בעזרת גרנוט ציפה, Gernot Zippe). כיום ידועה שיטת הצנטריפוגה כשיטה המוצלחת והקלה ביותר להעשרת אורניום.
ההיסטוריון הגרמני ריינר קארלש (Rainer Karlsch) מציג בספרו "הפצצה של היטלר" (Hitlers Bombe) עדויות חדשות על פרויקט הגרעין הנאצי בראשות קורט דיבנר. הספר מציג עדויות על כך שגרמניה הקדימה את שאר העולם בפיצוץ מתקן כלשהו, ליד אורדרוף, במחוז תורינגיה, במרץ 1945. קארלש טוען כי הנאצים פוצצו מטען שהכיל כ-5 קילוגרמים של פלוטוניום שהווה מעין "פצצה מלוכלכת", שהם ניסו את הפצצה על 700 שבויי מלחמה סובייטים, וכי כולם נהרגו. תושבים מהאזור אף העידו על כאבי ראש ודימום מהאף במשך שבועיים לאחר מכן. מקום המיתקן המשוער, עמק ג'ונאס, שהיה במזרח גרמניה לאחר המלחמה, כלומר בשליטה סובייטית, נאטם בקירות בטון. ממצאיו של הספר נתמכים בהוכחות מועטות. מבדיקות שערך המכון הלאומי הגרמני למדידות באזור המדובר בשנת 2006 לא נמצאו מידות קרינה החורגות מהרגיל, בהתחשב באסון צ'רנוביל.
צ'ארלס ספנסר, רוזן ספנסר השישי

ביוגרפיה

צ'ארלס "בובי" ספנסר נולד ב-30 באוקטובר 1857 בסנט ג'יימס, וסטמינסטר, בנו של פרדריק ספנסר, רוזן ספנסר הרביעי ולאשתו השנייה אדלייד סיימור, בתם של הוראס סיימור ואליזבת מאלט פאלק. הוא התחנך בבית הספר הארו ובטריניטי קולג', קיימברידג'.
ספנסר ייצג את מחוז הבחירה של נורת'האמפטונשייר צפון בפרלמנט מ-1880 עד 1885, נורת'האמפטונשייר מרכז מ-1885 עד 1895, ושוב מ-1900 עד 1905, מביתו בדולינגטון הול. בשנת 1898 הוא התמודד על מחוז הבחירה של הרטפורד. הוא היה החתן בהמתנה של המלכה ויקטוריה בין פברואר ליוני 1886. בשנת 1892 הוא נהיה חבר במועצת המלך, ומונה לסגן ראש הלשכה של משק הבית תחת ויליאם גלאדסטון, הוא החזיק בתפקידו עד 1895, השנה האחרונה תחת הממשלה של ארצ'יבולד פרימרוז. בין 1900 ו-1905 הוא החזיק בתפקיד השוט מטעם הליברלים.
ב-19 בדצמבר 1905, הוא קיבל את התואר ויקונט אלתורפ, כדי לאפשר לו להיות לורד צ'מברלין בממשלתו של הנרי קמפבל-באנרמן. ב-13 באוגוסט 1910 הוא ירש את התואר רוזן ספנסר, לאחר מותו של אחיו למחצה, ג'ון ספנסר, רוזן ספנסר החמישי ללא ילדים. הוא נשאר הלורד צ'מברלין עד 1912. בשנת 1911 הוא קיבל את תואר אביר המסדר הוויקטוריאני המלכותי, ובשנת 1913 קיבל אף את תואר אביר מסדר הבירית.
לורד ספנסר החזיקו מספר גדול של עיטורים: הצלב הגדול של מסדר דאנבורג של דנמרק, מסדר אולף הקדוש המלכותי של נורווגיה, מסדר כוכב הצפון של שוודיה, מסדר השמש העולה של יפן, מסדר הנשר הלבן של סרביה, מסדר הנשר האדום של פרוסיה ומסדר קרלוס השלישי של ספרד. הוא היה גם מייג'ור הכבוד, ולאחר מכן קולונל הכבוד בגדוד התנדבים ה-4, רגימנט נורת'האמפטון.
לורד ספנסר מת ב-26 בספטמבר 1922 בביתו בסנט ג'יימס, לונדון, בגיל 64, לאחר שהיה חולה במשך ארבעה חודשים אחרי אירוע ציבורי בביתו בנורת'האמפטונשייר, ובנו אלברט ספנסר, רוזן ספנסר השביעי ירש את תאריו.
תירבות צמחי בר

תירבות צמחי בר הוא תהליך שבו האדם גידל וטיפח בעצמו צמחי בר, ומכך, במקרה או במכוון, ברר והתאים אותם לצרכיו, באמצעות ברירה סלקטיבית של תכונות (אללים) שיש בהם תועלת לצורכי האדם, כמו גודל, חיי מדף ארוכים, צבע וצורה ששונים במקצת מצורתם בטבע כך שיתאימו לצרכיו כצמחי תועלת, כצמחי מאכל או כצמחי נוי.
צמחים רבים: פירות, צמחי נוי וירק שבשימוש כיום על ידי האדם, שונים במקצת מתכונותיהם בטבע. חלק מתכונות צמחי הבר לא היו נוחות לגידול על ידי האדם, כמו מנגנון הפצת זרעים (למשל אצל אפונת בר בצורת פיצוץ) או מנגנון הבשלה מדורג. חלק מתכונות אלו היו מנגנוני הגנה שהצמחים פיתחו לצורך עמידותם ושרידותם. האדם שאף לשפר את הצמחים, כדי שיחזירו את ההשקעה שבגידולם.
באמצעות התירבות היה אפשר לבודד תכונות לא רצויות ולשפר תכונות קיימות כמו גודל הפרי כמו בתפוח, בתירס ובזית.] חלק מהצמחים כמו העגבנייה, תפוח האדמה, החציל והשקד. תפוקת השמן הוגדלה בזית המתורבת יחסית לזית הבר ]. 
זיהוי של הורה הבר נעשה באמצעות דמיון צורני (כמו גודל, צורת הזרעים, צורת הפרחים וצבעם) וקרבה גנטית (מספר וצורת כרומוזומים דומה). ניתן להכליא בין שני מיני הצמח, המתורבת והבר, והם נותנים צאצאים פוריים. 
לעיתים במהלך התירבות הצמחים אבדו תכונות טובות ונפגעו איכויות חיוניות כגון- עמידות למחלות מזיקות, טמפרטורות קיצונית, תנאי מליחות, עוצמת הריח הופחתה ומכך גם טעמם לא מודגש כמו בצורתם בבר, הערך התזונתי ירד. למשל בחיטה כמות החלבונים, הברזל והאבץ ירדה. במקרה זה חוקרים ישראלים ואמריקנים הצליחו לבודד את הגנים המעורבים בכך, וכיום ישנה תוכנית להעשיר מחדש את החיטה המתורבתת בתכונות החיוביות שאבדו לה.
תיאודור אנגל

תיאודור אנגל (25 בפברואר 1898– 2 במאי 1990) היה רופא אורתופד, מחלוצי הפיזיותרפיה בארץ-ישראל.

ביוגרפיה

אנגל נולד בשנת 1898 לרודולף רפאל ויוהנה (חנה) בביריך שבגרמניה,  בן למשפחה מסורתית. במלחמת העולם הראשונה לחם בצרפת. בסיום המלחמה, למד רפואה בפרייבורג, בבון, בגיסן ובפרנקפורט. בנוסף ללימודיו אנגל היה פעיל בתנועה הציונית "בלאו וייס". בסיום לימודי הרפואה התמחה באורתופדיה בבית החולים העירוני של ויסבאדן.
בהמשך אנגל התחתן עם עדית (בת אלברט) (1908-2004).
בשנת 1928 ביקר אנגל בארץ ישראל, ובשנת 1934 עלו בני הזוג אנגל לארץ ישראל, לאחר שהייה קצרה בפריז. בשנת 1937 עלו הוריו ואחיו היחיד מקס.
אנגל היה ממקימי החברה "פלאוולגה" ליצירת מדרסים מחומר חדשני אשר עליו נרשם פטנט. בנוסף עסק אנגל שנים רבות עם מהנדס הכימיה מונסליזה במחקר על גבס סינתטי.
במרפאתו הפרטית הקים אנגל מכון לפיזיותרפיה.
אנגל עבד ככירורג אורתופד בבית החולים הדסה תל אביב, בבית חולים הירקון בבית החולים הצרפתי ביפו שהיה ממוקם ברחוב יפת ובבית חולים תל-השומר עד הגיעו לגיל שמונים.
אנגל ורעייתו התגוררו ברחוב יונה הנביא 40 בתל אביב. לשניים נולד הבן יואל.
אנגל נפטר בח' באייר תש"נ, 1990. נטמן בבית הקברות קריית שאול.
בית הכנסת הגדול (ראשון לציון)

היסטוריה

בניית בית הכנסת החלה בשנת 1885, ונתקלה בהתנגדות של השלטון העות'מאני, ובמצוקה כספית. כדי להתגבר על התנגדות השלטון, בנו המתיישבים את בית הכנסת במסווה של מחסן לציוד חקלאי. את הסכום הראשוני לבניית בית הכנסת תרם צבי הכהן לבונטין. את המבנה תכנן ברוך פפירמייסטר, שהיה בין המתנגדים הגדולים לפקידי הברון. בית הכנסת יועד לנוסח תפילה חסידי, אך עם התערבותו של הברון גם בעניין רבני הקהילה הפך בית הכנסת לנוסח הפרושי. בניין בית הכנסת הושלם בזכות תרומה של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. במשך שנים רבות היה בית הכנסת אחד המבנים המפוארים במושבה הקטנה ומרכז חברתי למתיישביה. גם לאחר סיום הבנייה, נאלצו התושבים להסתיר את בית הכנסת. לכן החזיקו במרתף ציוד חקלאי רב, וכשהטורקים התקרבו מילאו את היכל התפילה בציוד זה, כדי שלא יראה כמו בית כנסת.
ב-2013 יזם ראש עיריית ראשון לציון דב צור שיפוץ בבית הכנסת הגדול ובמבנים הסמוכים אליו ברחוב אחד העם, כחלק ממתיחת פנים כוללת של ראשון ההיסטורית והרחבת מוזיאון ראשון לציון. השינוי הבולט במראה הוא סיוד מחדש של קירות בית הכנסת.

מבנה

בבית הכנסת שתי קומות: בראשונה מקום ל-150 מתפללים, ובשנייה נמצאת עזרת הנשים. בחלונות הנמצאים בשני צדי ארון הקודש ישנם ויטראז'ים של 12 שבטי ישראל, מעליו 2 חלונות ויטראז' בצורת לוחות הברית ועליהם 6 ימי הבריאה. בצידי בית הכנסת ישנם ויטראז'ים המוקדשים לחגי ישראל, לרבות יום העצמאות. מספר הדלתות והחלונות בחזית הוא 12, כמספר שבטי ישראל. 
בסמוך לבית הכנסת גם בית הספר העברי הראשון, חביב, וכן המוזיאון לתולדות ראשון לציון.
רונלד רוס

ביוגרפיה

רוס נולד באלמורה שבהודו (כיום במדינת אוטראקהאנד), לגנרל קמפבל קליי גרנט רוס מצבא הודו ולמתילדה שרלוט אלדרטון. בגיל 8 הוא נשלח להתחנך באנגליה. הוא סיים תואר ברפואה בבית החולים סנט ברטולמיו בלונדון ב-1880 והצטרף לשורות השירות הרפואי ההודי. הצבתו הראשונה הייתה בצ'נאי. רוס עבר במקומות שונים בהודו כאשר חקר את מחלת המלריה, ואף לקה בה בעצמו. במחקריו הוא גילה כי טפיל המלריה מועבר על ידי זן ספציפי של יתוש, האנופלס, ואף הצליח להדגים את גלגול החיים המלא של הטפיל כולל הימצאותו בבלוטות הרוק של היתוש. בשנת 1902 זכה רוס בפרס נובל על מחקריו יוצאי הדופן על מחלת המלריה. רוס הוסיף לעשות וחקר את התפשטות המחלה במדינות שונות בעולם, ופרסם מודלים מתמטיים שתיארו את ההתפשטות האפידימולוגית של המחלה. כאשר שב רוס לאנגליה כפרופסור למחלות טרופיות, הצטרף כחבר ל"חברה המלכותית" ואף שימש כסגן הנשיא בה, ובנוסף מונה כחבר ב"מסדר האמבט" היוקרתי על ידי המלך אדוארד השביעי. על שמו נקראים רחובות רבים בהודו, ובית חולים למחלות טרופיות בהיידרבד, ובלונדון נוסד על שמו "מכון רוס" למחלות טרופיות והיגיינה.
אמא ואבאז

עלילת הסדרה

שלושה הורים: סמי וארז (יהודה לוי ויפתח קליין בהתאמה), זוג הומואים; וטליה (מיה דגן) רווקה סטרייטית, שזה עתה נולד להם תינוק, מנסים לבנות תא משפחתי חדש. סמי, ססגוני, מתעסק בנדל"ן, אוהב לחגוג, אסרטיבי, עומד על שלו, היה מעדיף שארז והוא יהיו ההורים ללא הבחורה בתמונה. ארז, נוירוטי וחרדתי, שרוצה בכל לבו להיות אבא למופת, אבל עושה כל טעות אפשרית ומטיף לכולם. כשארז הציע לטליה לעשות איתו ילד, טליה הבינה שהיא רוצה משפחה. טליה רוצה להפריד את משפחה מאהבה וחיי מין. היא לא טובה במערכות יחסים ארוכות טווח. מערכת היחסים שלה עם ארז וסמי תפתח בחייה אפשרויות חדשות.
קייט איסיט

ביוגרפיה

בשנים 1995 ועד 1998 שיחקה איסיט בתפקיד אליסון, פקידה במשרד עורכי דין, בסדרה הקומית "Is It Legal?". ב-1997 השתתפה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "המלאך". ב-1998 שיחקה לצדו של אלן דייוויס בפרק "Black Canary" בסדרת המסתורין "ג'ונתן קריק". היא גם הופיעה בתפקיד אשתו של דייוויס בפרק פיילוט של הסדרה הקומית "אין לעמוד בפניה", שהופקה בשנת 2000. באותו זמן איסיט הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "זיווגים" בה הופיעה על לשנת 2004. בשנת 2000 הופיעה איסיט בדרמה הטלוויזיונית של סטיבן פוליאקוף "The Tribe" לצדן של אנה פריל וג'ואלי ריצ'רדסון. ב-2006 שיחקה בסדרת הדרמה "Strictly Confidential" ובסרט הקולנוע "דמדומים" (Half Light) בכיכובה של דמי מור ובבימויו של קרייג רוזנברג.
ב-2015 הופיעה איסיט בעונה השלישית של סדרת הדרמה המצליחה "הטנגו האחרון בהליפקס" בתפקיד פליסיטי, אשתו של גארי (רופרט גרייבס).

חיים אישיים

איסיט למדה בבית הספר "Arts Education School".
בן זוגה הוא הבמאי נייג'ל קול  ולהם שני ילדים.
ז'אן דניאל

אודות

הוא נולד כז'אן דניאל בן-סעיד באלג'יריה בעיר בלידה, עיר גדולה בקרבת עיר הבירה אלג'יר. בן לג'ולס בן-סעיד ורחל בן-סימון. בשנת 1965 נישא למישל בנסילון (Bancilhon) והוא אב לבת אחת.
דני נוה

ביוגרפיה

דני נוה (מנהיים) נולד בעיר בני ברק ולמד בישיבה התיכונית נתיב מאיר. שירת בצה"ל במודיעין חיל האוויר, והשתחרר בדרגת רב-סמל. בשנת 1985 סיים לימודים לתואר ראשון בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, ובשנת 1986 הוסמך כעורך דין.
היה יועצו של השר משה ארנס בין השנים 1986–1992, כאשר כיהן ארנס כשר בלי תיק (1986 - 1987), שר החוץ (1988 - 1990) ושר הביטחון (1990 - 1992). ביוני 1991 מונה על ידי הרמטכ"ל אהוד ברק לדובר צה"ל, אך מינויו בוטל בטרם נכנס לתפקיד. לאחר שסיים תפקידו במשרד הביטחון שימש כעורך חדשות החוץ בעיתון הארץ.
מונה על ידי בנימין נתניהו לתפקיד מזכיר הממשלה בעת כהונת ממשלת ישראל העשרים ושבע, ושימש בתפקיד זה בין השנים 1996–1999.

פעילותו בכנסת ובממשלה

בשנת 1999 נבחר לכנסת ה-15, ונבחר בשנית ב-2003 לכנסת ה-16 כחלק מרשימת הליכוד. בעת היותו מזכיר הממשלה כיהן כיו"ר הפורום למאבק באנטישמיות, כיו"ר צוות ההיגוי הישראלי עם הפלסטינים והיה שותף מרכזי להסכמי וואי וחברון. היה יו"ר הצוות לשחרור ג'ונתן פולארד.
בכנסת ה-15 פעל בוועדת החוץ והביטחון ועדת החוקה והוועדה להגנת זכויות הילד. בין היתר יזם והעביר חקיקה המעניקה גם לבני 17 את זכות הבחירה בבחירות לרשויות המקומיות. כמו כן עמד בראש השדולה הפרלמנטרית למען חיילי צה"ל השבויים והנעדרים. 
בשנת 2001, כבר בקדנציה הראשונה שלו בכנסת, מונה נוה על ידי אריאל שרון לשר ללא תיק במשרד ראש הממשלה, בממשלת ישראל העשרים ותשע. נוה שימש כשר המקשר עם הכנסת, ריכז את הטיפול בשחרור עזאם עזאם מהכלא המצרי והכין את "תיק ערפאת", שבו רוכז מידע על מעורבותו של יאסר ערפאת בפעולות טרור נגד ישראל. כמו כן ריכז הכנת דו"ח על נזקי הטרור לכלכלה הישראלית ועמד בראש ועדות השרים הבאות: ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים וועדת השרים למאבק באלימות. לאחר פרישת מפלגת העבודה מהקואליציה בנובמבר 2002 מונה לשר התעשייה והמסחר למשך מספר חודשים עד לאחר הבחירות לכנסת השש עשרה.

שר הבריאות

עם הקמת הממשלה ה-30 בשנת 2003 מונה לשר הבריאות. נוה הצליח להוציא את מערכת הבריאות ממשבר כלכלי קשה, להגדיל את סל הבריאות ולמנוע את סגירתם של בתי חולים רבים (בני ציון, יוספטל, השרון, ביקור חולים, פלימן ואברבנאל). נוה ניהל מאבקים רבים שהביאו לתוספות תקציב חסרות תקדים של כשני מיליארד שקל למערכת הבריאות. כמו כן הצליח להביא לביטולו של זמן ההמתנה הארוך של קשישים למיטה סיעודית (קודים גריאטרים). נוה קידם חקיקה ופעולות הסברה כחלק מהמאבק נגד העישון ונזקיו והצליח גם להביא לעליה מסוימת בשיעור תרומות האיברים בישראל. הוא קידם את הרפורמה בשוק התרופות ללא מרשם שאיפשרה מכירת תרופות אלה מחוץ לבתי המרקחת. נוה כיהן גם כיו"ר ועדת השרים לטקסים וסמלים וכנציג הממשלה בוועדה למינוי שופטים. מאז פברואר 2004 נוה משמש גם כיו"ר לשכת הליכוד.
נוה התפטר מתפקידו ב-14 בינואר 2006 יחד עם שאר חברי סיעתו.

הכנסת ה-17

בכנסת ה-17 כיהן נוה כחבר בוועדת חוקה חוק ומשפט ובועדת החקירה הפרלמנטרית בעניין האזנות הסתר. כיהן לתקופה קצרה כחבר בוועדת החוץ והביטחון.
ב-25 בפברואר 2007 הגיש נוה את התפטרותו מהכנסת לאחר שמונה שנות כהונה.

לאחר פרישתו מהכנסת

לאחר פרישתו מהכנסת, הקים את קרן השקעות אגת בתחום הרפואה והוא עומד בראשה. הקרן משקיעה בחברות מכשור רפואי ובמיזמים בתחום השירותים הרפואיים בעולם.
במאי 2013 מונה ליו"ר כלל חברה לביטוח. נוה מכהן כיו"ר חברת בטר קנאביס.

חייו הפרטיים

נוה נשוי לצילי ואב לשלושה, גר בסביון-גני יהודה. בעבר התגורר בשוהם. במהלך האינתיפאדה השנייה הוא נתבקש על ידי השב"כ שלא יחזור לשוהם עקב התרעות על כוונות לפגוע בו.  
בן דודו (מדרגה שנייה) הוא האלוף יאיר נוה.
טרספאס

טרספאס (באנגלית: Trespass שמשמעותו "הסגת גבול") היא להקת רוק מתקדם ישראלית מירושלים שמנגנת מוזיקה מורכבת המושפעת מבארוק ושרה באנגלית. הלהקה מושפעת ממלחיני מוזיקת הבארוק בעיקר יוהאן סבסטיאן באך, אנטוניו ויואלדי ואחרים, לצד להקות רוק מתקדם פופולריות כמו: יס, ג'נסיס, ELP ואחרים.
הלהקה הוקמה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. ההרכב מונה את מנהיגו גיל שטיין, קלידן הלהקה אשר מושפע בעיקר ממוזיקה קלאסית, רועי בר-טור (גיטרה בס) וגבי וייסמן (תופים) אשר מושפעים מרוק מתקדם.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה ב-2002. האלבום In Haze of Time יצא בחברת התקליטים הצרפתית מוזיאה (Musea) אשר החתימה את להקת הרוק המתקדם הישראלית פרווה חמה. באלבום זה, הלהקה מנגנת פיוז'ן המושפע מרוק מתקדם.
ב-2006 יצא בחברת התו השמיני אלבום אולפן נוסף בשם Morning Lights, המושפע יותר ממוזיקה מימי הביניים לצד הרוק המתקדם.
הלהקה מופיעה בפסטיבלי רוק מתקדם ברחבי העולם. בישראל הלהקה לא זוכה להצלחה רבה.
אנגלברט הומפרדינק

ביוגרפיה

הומפרדינק היה בנו של מורה בגימנסיה בעיר זיגבורג שבפרובינציית הריין. כבר בילדותו למד נגינה בפסנתר, ובהיותו בן 12 כתב את חיבוריו הראשונים לפסנתר. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה החל ללמוד אדריכלות לבקשת אביו, אולם כעבור זמן קצר פנה למוזיקה. הוא התקבל לקונסרבטוריון בקלן ולאחר זכייה במלגה המשיך בקונסרבטוריון במינכן ובברלין, שם זכה במלגה נדיבה מקרן מנדלסון.
זכייה זו איפשרה לו מסע לאיטליה, שם נפגש בנאפולי עם ריכרד וגנר. וגנר התרשם מהומפרדינק והזמינו לפסטיבל בביירוית שם עזר לו הומפרדינק בהפקת האופרה "פארסיפל" ואף שימש כמורה למוזיקה לבנו של וגנר, זיגפריד.
זכייה במלגה נוספת איפשרה לו מסע נוסף באיטליה, צרפת וספרד, שם לימד בקונסרבטוריון של ברצלונה בשנים 1885–1886. ב-1887 חזר לקלן וב-1890 נתמנה לפרופסור בקונסרבטוריון של פרנקפורט. יצירותיו הראשונות שזכו להצלחה היו ההומורסקה לזמר ותזמורת ובלדה למקהלה.
פרסומו החל בשנת 1893 באופן מקרי. אחותו אדלהייד וטה (Adelheid Wette) ביקשה ממנו להלחין מספר מנגינות לסיפורם המפורסם של האחים גרים, "הנזל וגרטל", כדי שילדיה יוכלו להציג את הסיפור בתיאטרון הבובות שלהם במסגרת חגיגות בית ספרם. בחגיגה נכחו הומפרדינק וידידו המלחין והמבקר הוגו וולף, ששיכנע אותו להרחיב את היצירה עד כדי אופרה. את הליברית כתבה אחותו. הצגת הבכורה הייתה בתיאטרון החצר בוויימאר ב-23 בדצמבר 1893, והקנתה להומפרדינק תהילת עולם. האופרה מבוצעת עד ימינו, והיא האופרה הגרמנית ה"פוסט-וגנריאנית" המפורסמת ביותר. בישראל הועלתה היצירה באופרה הישראלית החדשה, בתרגומו העברי של אברהם עוז ובבימויה של רינה ירושלמי.
בין האופרות הנוספות שחיבר הומפרדינק, אשר לא זכו להצלחה כזו, יש לציין את "ילדי המלך" (1897), שבה משתמש הומפרדינק לראשונה בטכניקה של שירה דיבורית, שהיא הפקת קול בין זמרה לדיבור. בטכניקה זו השתמשו לאחר מכן ארנולד שנברג, אלבן ברג, קורט וייל ועוד.
ילדה וצבעים

העלילה

לבנה, גיבורת הסיפור, קיבלה את שמה עקב העובדה שצבעה לבן. למען האמת לא רק היא לבנה אלא גם כל העולם שסביבה. היא חיה תמיד בשיעמום רב ועל-כן לא הייתה ילדה שמחה. שיגרתה הופסקה הודות לאנשים טובי-לב שבאו אליה זה כלאחר הקודם. כל אחד מהם היה בצבע שונה ובהתאם לצבע זה הוא צבע בביתה של לבנה דברים שונים בצבע המתאים להם. לדוגמה האיש החום, שהגיע הראשון, צבע דברים בחום. בצובעם הוסיפו האנשים הנדיבים דברים חדשים שטרם הופיעו בביתה של לבנה. האיש הירוק, למשל, העניק לה חסה. 
עד בואם של האנשים מזונה היחיד של לבנה הייתה דייסה של אורז לבן. מלבד צבעיהם ניחנו האנשים באופי וסגנון שונים. האיש האדום, למשל, היה אינדיאני. האיש הצהוב, לעומתו, בא מן המזרח הרחוק. האיש שהגיע אחרון, שצבעו היה כחול, לא היה למעשה בן-אנוש אלא יצור בלתי-מזוהה בעל מראה חייזרי. תרומותיהם של האנשים העניקו ללבנה חיים חדשים לחלוטין. למרות ההבדל המשמעותי שנוצר היא טרם הייתה שבעת-רצון בצורה מושלמת. זאת משום שהספרים שהיו אצלה לא הכילו אף לא מילה אחת. אבל לשמחתה הגיע, אחרי שכל האנשים כבר הלכו, איש שחור. האיש הזה, איש קטן יותר מקודמיו, פתר את הבעיה הזו. באיור שהופיע ניתן היה לראות שהוא כתב, בין היתר, את "ילדה וצבעים", הסיפור שבו למעשה התרחשו כל הדברים שקרו.
קרל אובה קנאוסגורד

יצירתו

יצירת הביכורים של קנאוסגורד, רומן בשם מחוץ לעולם (Ute av verden), התפרסמה ב-1998. הרומן זכה בפרס מבקרי הספרות הנורווגיים. הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות הפרס שהוא הוענק לספר ביכורים. הנובלה השנייה שלו, לכל זמן (En Tid for Alt, יצירה ששמה שאוב מספר קהלת - "לכל זמן ועת לכל חפץ"), מספרת את סיפוריהם של מלאכים על פני כדור הארץ תוך שילוב חלקי של סיפורים תנ"כיים. הספר זכה למספר פרסים והיה מועמד לפרס מועצת הספרות הנורדית ולפרס הספרותי הבינלאומי של דבלין . הניו יורק רוויו אוף בוקס כינה את הספר "מוזר, מחוספס, נפלא".

סדרת "המאבק שלי"

שני ספריו הקודמים של קנאוסגורד זכו לשבחי הביקורת, אך סדרת הספרים האוטוביוגרפית שלו, "המאבק שלי" ‏ (Min Kamp), פרסמה את שמו בכל נורווגיה. הסדרה כוללת ששה ספרים, וחמישה מהם תורגמו לעברית (נכון ל-2019): "מוות במשפחה" (הוצאת מודן, 2014), "גבר מאוהב" (הוצאת מודן, 2016), "ילדות" (הוצאת מודן, 2017), "לרקוד בחשכה" (הוצאת מודן, 2018) ו-"גשם חייב לרדת" (הוצאת מודן, 2019). הסדרה פורסמה בין 2009 ל-2017 וזכתה להצלחה מסחרית, נמכרה בכחצי מיליון עותקים בנורווגיה, תורגמה ל-22 שפות ועוררה מחלוקת רבה. החשיפה האישית של קנאוסגורד - חייו האישיים, יחסיו עם אביו השתלטן והאלים, תיאור בני משפחתו וחבריו - התקבלה בביקורת בחברה הנורווגית הלותרנית השמרנית. גם שם הסדרה, כשם ספרו של היטלר, מיין קאמפף, עורר ביקורת.
בראיון עם אשתו הראשונה, טוניה אורסלנד (Tonje Aursland), שמופיעה בחלק מספרי הסדרה, הודה קנאוסגורד שעשה "עסקה פאוסטיאנית" - הוא זכה להצלחה ספרותית, מסחרית וביקורתית, אבל הקריב את יחסיו הטובים עם חברים ובני משפחה.

לאחר "המאבק שלי"

בשנת 2011 היה קנאוסגורד יועץ לפרויקט של מתרגמי התנ"ך לנורווגית. בשנת 2013 פרסם אוסף מאמרים, "אמריקה של הנפש: כתבים, 2003-1996" (Sjelens Amerika) והחל בעיבוד ספרו "מחוץ לעולם" לתסריט.

קריירה

בין 1999 ל-2002 היה קנאוסגורד עורך-שותף של Vagant, מגזין ספרותי נורווגי שנוסד בשנת 1988. עד 1999 פעל המגזין באוסלו ומאז - בברגן. קנאוסגורד פרסם במגזין מאמרים על כתיבתו של דון דלילו והקומדיה האלוהית של דנטה וכן ראיונות עומק עם סופרים נורווגיים. 
בשנת 2010 הקים עם אחיו אינגבה הוצאת ספרים, "פליקן" (Pelikanen). בהוצאה יצאו בין היתר ספריהם של פטר הנדקה וסטיג לרסון.

חיים אישיים

קנאוסגורד נולד באוסלו, גדל בטרומאיה שבארנדל, בקריסטיאנסנד, ולמד אמנות וספרות באוניברסיטת ברגן. קנאוסגורד נישא לטוניה אורסלנד, התגרש, נישא ללינדה בוסטרום, עמה נולדו לו ארבעת ילדיהם, והתגרש ממנה.
כלקדון (מינרל)

גאוכימיה: כלקדון

בתנאי טמפרטורה נמוכה הכלקדון מסיס יותר מהקוורץ. עובדה זו עומדת לכאורה בסתירה לכלל על פיו למינרלים בעלי מבנה גביש זהה והרכב כימי זהה צריכים להיות תכונות תרמודינמיות זהות שמהן ניתן לנבא את רמת המסיסות, אבל בכלקדון המינרלים כה זעירים (קריפטוקריסטלים – גבישים שניתן לראות במיקרוסקופ בלבד) ויש לו לכן יחס גבוה מאוד של שטח פנים ביחס לנפח. משערים כי תכונה זו היא האחראית למסיסות הגבוהה יותר של הכלקדון.
הכיתה המעופפת

עלילה

עלילת הסיפור, המכונה בפי קסטנר "סיפור-של-חג-המולד", מתרחשת בעיר קירכברג שבגרמניה בתקופת חג המולד. הספר מספר על קבוצת נערים המתגוררים בפנימייה ולומדים בגימנסיה הקלאסית בעיר. הוא מתאר את הווי החיים בפנימייה, את אופיו הייחודי של כל אחד מן הנערים ואת קשרי הידידות ביניהם.
הכתה המעופפת הוא המחזה אותו כותב ג'וני טרוץ, אחד הנערים, ואותו מציגים הנערים בערב חג המולד.

עלילת המחזה אותו כותב ג'וני טרוץ

המחזה "הכיתה המעופפת" מספר על כיתה שבה לומדים ילדים אשר הם והמורה שלהם מעופפים עם הכיתה (מטוס) אל המקומות שהם לומדים עליהם.
במערכה הראשונה, מתחילים לנסוע. במערכה השנייה, הם מגיעים להר געש יורק אש. במערכה השלישית, הם מגיעים לפירמידות בגיזה. במערכה הרביעית, מגיעים לקוטב הצפוני. במערכה החמישית, המטוס לא מוּשגח ומידרדר עד שהוא מגיע אל גן העדן. שם הם פוגשים את פטרוס הקדוש ומבקשים להחזיר ילדה, שרעמסס השני חטף בגיזה (במערכה השלישית). פטרוס מסכים, ולאחר מכן הם שרים שיר, מדברים, וזה סוף המחזה.

סוציאליזם בספר

אחת הנקודות העיקריות בספר היא מצבו הכספי של מרטין, אשר הוריו היו מובטלים, ודבריו מובאים בהערכת הארגונים הפועלים לשיפור מצב העניים. הספר נכתב בתקופת המיתון הקשה בגרמניה בין שתי מלחמות העולם, ומתאר את מצבם והשקפתם של מיליוני גרמנים באותה עת.
בית משותף

בישראל

בישראל, בית משותף הוא, על פי חוק המקרקעין, תשכ"ט-1969, זה בית שיש בו שתי דירות או יותר והוא נרשם בפנקס הבתים המשותפים. בכל אחת מתשע לשכות המקרקעין המתנהלות ברחבי המדינה מתנהל פנקס רישום בתים משותפים. חשיבות הרישום בפנקס הבתים המשותפים נעוצה בטיבה של הזכות הנתונה בידי הדיירים. בעוד שבבית משותף קיימת חלוקה ליחידות רישום-הדירות, המצויות בבעלותם הנפרדת של הדיירים, הרי שחלוקה כאמור אינה קיימת בבית שאינו רשום כבית משותף. 
התנאים לרישום בית משותף: 1. הוגשה בקשה לרישום הבית כבית משותף וצורפו לבקשה - תשריט הבית, תקנון הבית, המלצה למינוי נציגות זמנית לבית המשותף. 2. הבית ראוי להירשם כבית משותף. 3. מתן צו רישום מאת המפקח על רישום המקרקעין.
בכל בית משותף יש רכוש משותף המורכב מהרכוש שלא שויך באופן בלעדי לבעליה של אחת הדירות. לשם ניהול הבית המשותף, רשאים בעלי הדירות לערוך תקנון ולבחור נציגות בת חבר אחד עד חמישה חברים. נציגות זאת מכונה בישראל בשם ועד בית. במקומות שונים בעולם יש נציג שכיר לבעלי הדירות שקרוי קונסיירז'.
בית משותף הוא משטר שיתוף ייחודי במסגרתו מצומצם באופן מקסימלי הנכס המשותף וניתן ביטוי מרבי לעצמאותו של כל אחד מן השותפים-בעלי הדירות. בעלי הדירות זוכים לבעלות עצמאית ונפרדת בדירותיהם ואף רשאים להצמיד חלקים מן השטח המשותף הנותר לדירות, ובאופן זה להחיל אף לגבי החלקים המוצמדים את דין בעלותם הנפרדת.
הצמדת הרכוש/הוצאת הרכוש מתחום הרכוש המשותף יכולה שתעשה בתחילה על ידי קבלן המקים בית משותף או על ידי כלל בעלי הדירות בבית המשותף. חלקים אשר הוצאו מן הרכוש המשותף בדרך של הצמדה, לא יחשבו עוד "רכוש משותף" וזכות השימוש בהם תופקע מידי כלל בעלי הדירות ותיוחד לבעל ההצמדה.

תקנון הבית המשותף

על פי סעיף 61 בחוק המוזכר לעיל:
בית משותף יתנהל על פי תקנון מוסכם המסדיר את היחסים בין בעלי הדירות ואת זכויותיהם וחובותיהם בקשר לבית המשותף.
 
סעיף 62 קובע שבעלי הדירות חופשיים לתת לתקנון את התוכן המתאים להם וסעיף 64 קובע שאם בעלי הדירות לא ניסחו תקנון משלהם, התקנון המחייב יהיה התקנון המופיע בתוספת של החוק. את התקנון צריך לרשום והוא יחייב גם את מי שהפך לבעל דירה בבית המשותף לאחר שהתקנון כבר חובר. אם התקנון לא נרשם, הוא מחייב רק את בעלי הדירות שחיברו אותו. בעלי הדירות יכולים לשנות את התקנון, אך דרוש לכך רוב של שני שלישים של בעלות על הרכוש המשותף. כדי להמחיש זאת, בעל דירה שגודלה כפול מדירת שכנו מחזיק בזכויות הצבעה כפולות משל שכנו.

ועד הבית - נציגות הבית המשותף

פרק ו' בחוק המקרקעין עוסק בנציגות הבית המשותף ובזכויות ובחובות של בעלי הדירות כפי שהן באות לידי ביטוי ביחסיהן עם הנציגות.
סעיף 65 של החוק מחייב שכל בית משותף תהיה לו נציגות שתנהל את ענייני הבית המשותף ותפעל לפי תקנון הבית המשותף ("תקנון מוסכם") ואם אין תקנון, לפי התקנון המצוי בתוספת לחוק. נציגות הבית המשותף אמורה לשמש כמורשה של בעלי הדירות בכל הנוגע לניהול והחזקת הבית המשותף, כולל התקשרות בחוזים והתדיינות משפטית בשם הבית המשותף.
האספה הכללית של בעלי הדירות היא המוסמכת לבחור את נציגות הבית המשותף. בהיעדר קביעה אחרת בתקנון מוסכם, יש לקיים אספה כללית אחת לחצי שנה. אספה כללית תקבל תוקף חוקי אם השתתפו בה לפחות חצי מבעלי הדירות ואם נמסרה עליה הודעה אישית או שהוצגה הודעה במיקום בולט (למשל, על לוח מודעות) לפחות ארבעה ימים לפני המועד. החלטות אספה מקבלות תוקף מרגע שהן נרשמות בפנקס ההחלטות. חלק מההחלטות מותנות ברוב רגיל ואחרות ברוב מיוחס של שני שלישים או שלושה רבעים מבעלי הדירות או בעלי הרכוש המשותף (שחלוקתו היא יחסית, לפי שטח הרצפה של כל דירה מתוך השטח הכולל של הדירות).