דונה הראווי

ביוגרפיה

דונה ג'ין הראווי נולדה בשנת 1944 בדנבר, קולורדו. אביה היה כתב ספורט בעיתון "The Denver Post". אמה הגיעה מרקע קתולי אדוק, ומתה כשהראווי הייתה בת 16. הראווי למדה בבית הספר התיכון הקתולי לבנות "מריה הקדושה" שבצ'רי הילס ווילג', קולורדו.
הראווי למדה ב"קולורדו קולג'" (Colorado College), במימון מלגת בוטשר (Boettcher Foundation), וסיימה בשנת 1966 עם שלוש התמחויות - בזואולוגיה, פילוסופיה וספרות. לאחר מכן למדה במשך שנה פילוסופיה של האבולוציה ותאולוגיה באוניברסיטת פריס במימון "מלגת פולברייט". את הדוקטורט קיבלה בשנת 1972 מאוניברסיטת ייל בתחום הביולוגיה. עבודת הדוקטורט שלה נקראת: The Search for Organizing Relations: An Organismic Paradigm in Twentieth-Century Developmental Biology והיא נכתבה כחלק ממחקר אינטרדיסציפליני בין תחומי הביולוגיה, הפילוסופיה ההיסטוריה של המדע ורפואה. העבודה חקרה את מקומן של המטפורות בעיצוב ניסויים בתחום הביולוגיה הניסויית. עבודה זו פורסמה בהמשך כספר שנקרא Crystals, Fabrics, and Fields: Metaphors of Organicism in Twentieth-Century Developmental Biology. הראווי זכתה בחייה במספר רב של מלגות עליהן אמרה: "אנשים כמוני הפכו למשאבים לאומיים במאמצים המדעיים הלאומיים. זה אומר שיש כסף אפילו לחידוד מוחן של נערות קתוליות."
דונה הראווי לימדה מדע כללי ולימודי נשים בשנים 1971–1974 באוניברסיטת הוואי. היא לימדה במחלקה להיסטוריה של המדע בין השנים 1974–1980 באוניברסיטת ג'ון הופקינס שבבולטימר, מרילנד. החל משנת 1984, משמשת הראווי כפרופסור בתוכנית להיסטוריה של התודעה באוניברסיטת קליפורניה שבסנטה-קרוז.

Primate Visions

Primate Visions: Gender, Race, and Nature in the World of Modern Science התפרסם בשנת 1989 ועוסק באופן שבו חקרו ותפסו מדענים את התנהגותן המינית של נקבות יונקי-על, ומעלה שאלות לגבי המודל המשפחתי המוכר היום וההטרוסקסואליות השולטת במחקר יונקי-על.
במאמרה הראווי עומדת על כך שישנה נטייה בעולם המדעי לתת מאפיינים זכריים להתנהגויות של יונקים, בהם החוקרים מספרים על תחרויות של רבייה ומין בין זכרים אגרסיביים ונקבות סבילות, נטייה אשר מקדמת מסקנות מסוימות ומונעת קיומן של אחרות. עבודתה של הראווי מעוגנת בהיסטוריה של התודעה ובביולוגיה ומתמקדת במטאפורות ובנרטיבים של מדע הפרימטים (יונקי-על).
בביקורת על הספר, נכתב כי דונה הראווי חושפת אג'נדה במחקר הפרימטולוגי. נטען כי הראווי מזהה כמטרתו של המחקר הפרימטולוגי את הצורך לגעת ב"אחר", שאינו נובע רק מן הצורך להבין את עצמנו טוב יותר על ידי מציאת הבדלים, או להפוך את האחר לדומה לנו. הראווי טוענת כי מטרתו היא לשקם ולטהר את האבטיפוס לפיו תופס המדע המערבי את הקיום שלנו, כלומר את האדם הלבן המערבי, בניגוד לברבריים, פרימיטיביים, המשווים לקופים.

מניפסט לקיבורג

החיבור "Manifesto for Cyborgs: Science, Technology, and Socialist Feminism in the 1980s" פורסם לראשונה ב"Socialist Review" בשנת 1985. בעברית יצא החיבור "מניפסט לקיבורג: מדע, טכנולוגיה ופמיניזם סוציאליסטי בשלהי המאה העשרים" לאור לראשונה בשנת 2006. מאמרה של הראווי הפך לנדבך חשוב בחשיבה הפמיניסטית.
מטרתו העיקרית של המניפסט הוא לעודד את השוויון בין המינים. הראווי מעודדת את הזרם הפמיניסטי להתרחק מהתפיסה "הטבעית", הרואה את האישה והגבר כיצורים מהותניים ולאמץ את הטכנולוגיה. היא גורסת כי על הפמיניזם לעודד את הנשים להיפטר מהטכנופוביה ובמקביל לגייס את הטכנולוגיה לטובת קידום הנשים ופיתוחן.
הראווי מנסה לנסח מניפסט לנשים בעידן שבו ההכלאה בין הביולוגי לטכנולוגי באדם הולך וגובר. המאמר חוקר את מקומן של הנשים בעידן הטכנולוגי המתקדם, כפי שניתן לראות בכותרת המשנה שלו "חלום אירוני על שפה משותפת לנשים במעגל משולב" המאזכר את שירה של אדריאן ריץ', משוררת ומנהיגה פמיניסטית רדיקלית. הראווי טוענת כי בעידן בו אנו נמצאים, אנו כבר לא אורגניזמים ביולוגיים בלבד אלא הכלאה של אורגניזם ומכונה, כיוון שאנחנו מתקשרים עם מכונות ובעזרת מכונות, וכי השניים ילכו וישזרו זה בזה בעתיד. הראווי מנסה להמשיג מחדש את ההיררכיות והמושגים שיפעילו את העולם בעתיד, ברגע שאלו הקיימים בימיינו לא יהיו עוד רלוונטיים. את מושג המגדר למשל, היא ממשיגה מחדש כמושג שלא תהיה לו היסטוריה ביולוגית, כיוון שאין לקיבורג ביולוגיה או היסטוריה ביולוגית. היא משווה את הנשים של היום ל"כימרות", מפלצת ממין נקבה מן המיתולוגיה היוונית שהייתה הכלאה בין אריה, עז ונחש, כמטפורה לשילוב של הטכנולוגיה עם הביולוגיה.
דר' שרון הלוי כותבת בהקדמתה למאמר כי דונה הראווי משתמשת בדימוי הקיבורג כדי לדון ביחסים שבין מדע, טכנולוגיה ופמיניזם-סוציאליסטי. הראווי טוענת כי תרבות ההיי-טק (/טכנולוגית) יכולה לאתגר ולשבור את הדיכוטומיה של התפיסה המערבית, המפצלת בין הגוף לנפש, אני/אחר, זכר/נקבה, מציאות/הופעה ואמת/בדיון. זאת כיוון שאיננו יכולים עוד להגדיר את עצמנו בעזרת מושגים אלו, כלומר כישויות ביולוגיות בלבד. תפיסתה גורסת כי הפכנו לקיבורג, הכלאה שבין אדם למכונה, בה הפן הביולוגי והפן הטכנולוגי/מכני שזורים זה בזה באופן כה עמוק עד כי אינם יכולים עוד להיתפס באופן נפרד. מבחינתה של הראווי, הקיבורג אינו רק הכלאה של אורגניזם ומכונה אלא גם הכלאה של מציאות חברתית ובדיון, כאשר הטכנולוגיה משמשת כממשק המאפשר ליצור בדיון ולעגנו במציאות.

סייברפמיניזם

בשנת 1991 עדכנה דונה הראווי את חיבורה "מניפסט לקיבורג: מדע, טכנולוגיה ופמיניזם סוציאליסטי בשלהי המאה העשרים" כחלק מספרה (Simians, Cyborgs and Women: The Reinvention of Nature (1991. הראווי משתמשת בדימוי הקיבורג כדי להסביר שצריך למזג ולא לפתור את הסתירות היסודיות הקיימות בתאוריה ובזהות הפמיניסטית, בדומה למיזוג שבין אדם למכונה המתקיים בקיבורג. מניפסט לקיבורג הוא גם ביקורת פמיניסטית חשובה על קפיטליזם.

ביקורת

עבודתה של הראווי ספגה ביקורת הטוענת שהיא מעורפלת מבחינה מתודולוגית, ומשתמשת בשפה עמומה "שלעיתים מסתירה דברים באופן שהוא מכוון במובהק." חלק ממבקריה הטילו ספק בשאלה האם היא מבינה את השיטה המדעית, וטענו "שחקירות האפיסטמולוגיה שהיא עושה משאירות את כתביה חסרי משמעות בפועל."
בביקורת שהתפרסמה בשנת 1990 ב"American Journal of Primatology" על הספר "Primate Visions" כתבה סוזן קאשל (Susan Cachel) כי הספר אינו מהווה התייחסות אובייקטיבית להיסטוריה של הפרימטולוגיה וכי הדעות המוצגות בו אינן פיקחיות. (תרגום חופשי) עוד היא מוסיפה וטוענת כי הספר מנסה להעביר את תחום האנתרופולוגיה הפיזית לעולם ביקורת הספרות, המהווה חלק ממגמה של האנתרופולוגיה להיכנע לסימבוליות ויחסיות הנובע מוסר עניין במדע חומרי.
ביקורת נוספת של הספר "Primate Visions" שהתפרסמה ב"International Journal of Primatology" בשנת 1991, מספקת דוגמאות לחלק מהביקורות הנפוצות על תפיסתה של הראווי. הביקורת טוענת כי הספר סותר את עצמו פעמים רבות, מסלף ובורר עובדות היסטוריות במעשה מכוון של הכותבת, הרואה בבחירה והנגשת הטקסט כחובתו של המחבר. הוא מוסיף כי הראווי אף בוחרת להשתמש בשפה ספרותית, אינטלקטואלית ועמומה, שאינה מתאימה לספר מדעי. ביקורת נוספת הועלתה על אופן החיבור המלאכותי בין עובדות לאורך הספר. כותב הביקורת מסיים באמירה שהוא מתקשה לתת ביקורת לספר כיוון שבחירותיו נעשו במודע, אך הוא מפקפק בהנחות היסודיות עליהן הוא נשען.
ב-13–2012 טענה ד"ר עינת רמון כי עמדתה של הארווי עומדת בסתירה לנשיות כפי שהיא עוצבה והתממשה בדברי ימי האנושות עד עתה. לדברי רמון, יצירת מצב של רחמים מלאכותיים, למשל, יפגע באופן אנוש באמהות (motherhood) האנושית כפי שאנו מכירים אותה, ולפיכך גם בנשיות.