כבש גדול-קרניים

תיאור

כבש גדול-קרניים נקרא כך על שם הקרניים הספירליות הגדולות שלו, שאצל הזכר עשויות להגיע לאורך של מטר ולמשקל של 18 קילוגרם, השווה למשקל של כל השלד. בסיס הקרן הוא עבה ומסיבי מאוד וצומח בזווית לאחורה, יורד בעיקול למטה וחוזר ועולה כלפי מעלה לכיוון הלחיים; אצל זכרים מבוגרים בגילאי 7\8 עלול להתחיל סיבוב שני. קרניי הזכרים גרמיות וחלולות בפנים, ודבר זה מרכך את עוצמת המכה ומונע פגיעה במוח כאשר שני זכרים מתנגחים ביניהם. הקרניים של הנקבות הרבה יותר קטנות ומעוגלות מהזכרים ונראות כחרבות, אם כי הם ארוכות יחסית בהשוואה לנקבות של כבשי בר אחרים; לשני המינים הקרניים מחורצות לכל אורכם.
הפרווה של מין זה היא שעירה ולא צמרית, ובקיץ היא קצרה ובעלת צבע חום-בהיר מבריק או חום-שוקולד, והופכת להיות אפורה-חיוורת ועבה יותר בחורף. צבע הפרווה משתנה מעט בין תת-המינים. באזור הצוואר, סוף השדרה והרגליים הפרווה נוטה להיות כהה יותר. גופו של כבש זה שרירי ועבה, וצווארו ופניו קצרים. רגליו דקות וארוכות, אוזניו קטנות ועיניו צהבהבות וקטנות. אפו השחור והמוארך בולט על השפתיים הלבנות, וכן הזנב הקצר והשחור בולט על הכתם הלבן שבעכוז הנמשך עד הרגליים. צידם החיצוני של הרגליים שחור וצידם הפנימי לבנבן. הפרסות הן שחורות או אפורות ומותאמות לטיפוס מהיר על ההרים, בן השאר בזכות כרית הגומי המסייעת לכבש לתפוס בזיזים קטנים. לכבשים אלה יש בלוטות ריח בפינה הקדמית של כל עין, וכן בלוטות ריח במפשעה ובצידי הרגליים. ההפרשות מבלוטות אלה נעשות בעיקר על ידי זכרים דומיננטיים. הזכרים גדולים וכבדים בצורה ניכרת מהנקבות כדלהלן.
מידות גופו של הכבש גדול-הקרניים הן:

גובה כתף הזכר: 100-91 סנטימטרים. לעיתים עד 112 סנטימטרים.

גובה כתף הנקבה: 80-76 סנטימטרים.

אורך ראשו וגופו של הזכר: 200-180 סנטימטרים.

אורך ראשה וגופה של הנקבה: 170-140 סנטימטרים.

אורך הזנב (לשני המינים): 15-10 סנטימטרים.

אורך קרן הזכר: עד 100 סנטימטרים.

ורך קרן הנקבה: עד 28 סנטימטרים.

משקל קרן הזכר: 18-14 קילוגרם.

משקל גופו של הזכר: 200-57 קילוגרם.

משקל גופה של הנקבה: 90-56 קילוגרם.

תפוצה ובית גידול

כבש גדול-קרניים מצוי באמריקה הצפונית ונפוץ באוכלוסיות מפוזרות החל מדרום מערב קנדה, מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו. תפוצתו מתחילה במדינות הקנדיות: מערב קולומביה הבריטית ואלברטה, עוברת למדינות ארצות הברית: מזרח ומרכז וושינגטון ואורגון, צפון, מזרח ומרכז איידהו ומונטנה, מערב דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית, צפון, מזרח ודרום ויומינג, מרכז, מזרח ומערב קולורדו, יוטה, נבדה, אריזונה וניו מקסיקו, מזרח קליפורניה, ודרום טקסס, ומסתיימת במדינות מקסיקו: מזרח, מרכז, צפון ודרום באחה קליפורניה ובאחה קליפורניה הדרומית, מערב סונורה, וייתכן גם בצפון מזרח צ'יוואווה. כבשים אלו הובאו גם לצפון מזרח אוקלהומה ולאזור נוסף בסונורה, ו-3 אוכלוסיות שנעלמו מקולומביה הבריטית הוחזרו מחדש.
בית גידולו של הכבש גדול-הקרניים הוא מגוון ורחב וכולל: שטחי מרעה פתוחים או סלעיים, אחו, מרעה תת-אלפיני ויערות נשירים דלילים, מדרונות הררים מכוסי עשב ועמקי נהרות, אזורי מדבר צחיחים למחצה; או גבעות, סלעים וצוקים שבהם צמחייה דלילה.
בית הגידול משתנה בין תת-המינים: "כבש הרוקי" ו"כבש נבדה" מצויים בעיקר ברכסי הרים גבוהים של הרוקי וסיירה נבדה בקנדה וארצות הברית; ולעומת זאת ה"כבש המדברי" כשמו, מצוי בעיקר במערכות אקולוגיות מדבריות של מערב ארצות הברית ומקסיקו. בקיץ כבשים אלה מצויים בגבהים של 8,500-6,000 מטר מעל פני הים, בעוד שבחורף הם לא יעברו את הגובה של 5,000-2,500 מטר; הגורם המגביל של כבשים אלה הוא שלג עמוק שבו מסובך למצוא מזון, ועל פי רוב הם נמצאים במדרונות שבהם כמות השלג השנתית היא פחות מ-60 סנטימטרים.

התנהגות ופעילות

כבש גדול-קרניים מותאם במיוחד לסביבתו הסלעית, וזריזותו וראייתו החדה עוזרות לו לזהות ולהתחמק במהירות מטורפים; במרדף מתמשך בסלעים הכבש יטפס בקלילות על צוקים וסלעים כמעט אנכיים, כאשר רק לעיתים נדירות הטורף יכול להמשיך לרודפו שם. מין זה בדרך כלל פעיל בחלקים הקרירים של היום, ובתקופות החמות ביותר נכנס לעיתים למים רדודים כדי להתקרר. אף שמין זה נצפה גם בפעילות לילית, הוא על פי רוב מבלה את הלילה בהצטופפות בקבוצות על מדרונות סלעיים המספקים מבט רחב על הסביבה כדי להישמר מפני טורפים. במהלך היום בקיץ הם חיים בקבוצות של 10–20 פרטים, ובחורף הם עלולים להתקבץ לעדרים גדולים של עד 100 פרטים.
התזונה משתנית בהתאם למיקום, וכוללת בעיקר עשבים, יחד עם עשבי תיבול, עלים, נבטים, זרדים, שיחים וענפי עצים שונים. במהלך החורף המזון מוגבל למדי וכולל בעיקר שיחים חזזיות וזרעים, שאותם הם מגלים על ידי חפירה עם פרסותיהם בשלג. בכל העונות הם נוהגים לחפש מרבצי מלח טבעיים במינרלים שונים, וכשימצאו אחד כזה יבקרו בו באופן קבוע. מחוץ לעונת הרבייה העדרים בדרך כלל מופרדים (זכרים ונקבות לחוד), ולעיתים ניתן לרעות עדרים מעורבים או כאלו עם צאצאים בוגרים. שני העדרים פועלים בשטח של 48 קמ"ר ומושפעים מתנועות העונה, כאשר בקיץ הם עולים לאזורים גבוהים, ובחורף מתרכזים בעמקים מוגנים.
אף שלכבשים גדולי הקרן יש היררכיה בעדר, אין זה נדיר לצפות בשאר השנה עדרים ללא היררכיה או אפילו ללא איל מנהיג - שלא כמו ההיררכיה הקפדנית השוררת אצל כבשי המופלון למשל. לעומת זאת לפני עונת הרבייה (המתרחשת בסתיו ותחילת החורף), הזכרים יקימו היררכיה דומיננטית הנקבעת על ידי הקרבות או על ידי גודלה של הקרן; כאשר יהיו בעדר שני זכרים גדולים בעלי קרניים דומות, הקרב ביניהם יהיה בלתי נמנע.

לחימה בין זכרים

במהלך עונת הרבייה (ובמידה מוגבלת גם כל השנה) הזכרים מקיימים ביניהם קרבות מרהיבים, המתחילים כאשר שני זכרים צועדים מעט אחורה לוקחים תנופה ומזנקים אחד על השני עם ראש כפוף בעוצמה אדירה; לעיתים במהלך התנגחות חזקה זו ניתן לראות שביבי קרן מעופפים. כאמור הקרן חלולה מבפנים ומונעת פגיעה במוח כך שהפציעות הן די נדירות, אולם הקרן עצמה עלולה להינזק כשעל פי רוב חלקים מהקרן מתקלפים או (נפוץ יותר) שהשפיצים של הקרן הופכים להיות מעוגלים כתוצאה מהתנגשויות רבות. הקרב עצמו עשוי להימשך שעות רבות עד שאחד מהם ייכנע. גם הנקבות עלולות להילחם ביניהם על מעמד גבוה בעדר, כאשר אצלם על פי רוב ההיררכיה נקבעת על פי הגיל.

מחזור חיים

ההריון נמשך בסביבות שישה חודשים (כ-175 ימים), לאחריהם נולד טלה אחד ולעיתים רחוקות אף שניים או שלושה. מרבית הלידות מתרחשות בשבועות הראשונים של תקופת ההמלטה באביב. נקבות באזור הרי הרוקי, נודדות בתקופת האביב לאזורים אלפיניים גבוהים, ככל הנראה על מנת ללדת באזורים בטוחים מפני טורפים; מצד שני באזורים אלו אין צמחייה מזינה ומספקת, ואם הטלאים נולדו באיחור, סביר להניח שהם לא ישרדו בשל תפוקת החלב הנמוכה של הנקבה הנובעת מאיכות מזון ירודה.
הטלאים שוקלים בשעת הלידה 4.5-3.6 קילוגרם ומתחילים ללכת ולקפץ בתוך שעות ספורות. לאחר מספר שבועות הטלה מתחיל לבלות זמן מעט עם אימו, ואת מרבית הזמן מבלה בקבוצות של טלאים החוזרים לאימם רק כדי לינוק או לנוח. הטלאים נגמלים לאחר 4–6 חודשים, ומגיעים לבגרות לאחר 18 חודשים; בדרך כלל הזכרים אינם מתרבים עד שהם מגיעים לגיל 5–7 שאז יש להם אפשרות לנצח בקרבות. בעוד שהנקבות נשארות בדרך כלל בעדר שבו נולדו​לכל חיים, הזכרים עוזבים את אימם בסביבות 2–4 שנים ומצטרפים לעדר משלהם.
תוחלת החיים של כבש גדול-קרניים זכר בטבע היא בדרך כלל 9–12 שנים בגלל הקרבות המתישים, ונקבות יגיעו ל-10 עד 15 שנים לכל היותר. בשבי תוחלת החיים עלולה להגיע עד 20 שנה.

טורפים ומחלות

הטורפים של הכבשים גדולי הקרניים (בכל הגילאים) הם דובי גריזלי, זאבים מצויים ובמיוחד פומות ההרים, שלהם כוח גדול וזריזות מספקת למרדף אחר הכבש בבתי גידול סלעיים והרריים. הנקבות עלולות להיטרף על ידי קויוטים, והטלאים גם על ידי שונרים צפוניים, גרגרנים או עיטים זהובים בשבועות הראשונים לחייהם. תמותה נוספת מתרחשת כתוצאה מהחלקה והתרסקות במדרונות, צוקים שנופלים, או מפולות סלעים בבית גידולם ההררי.
כבשים גדולי-קרניים רגישים מאוד למחלות מסוימות כגון שחין ודלקת ריאות הנישאות על ידי כבשי בית שאיתם הם באים במגע; כיון שכבשים אלה רגישים לבעיות סביבתיות הנגרמות על ידי האדם, ניתן לדעת על ידם מבעוד מועד על זיהומים סביבתיים או מחלות שמתפרצות בשקט.

מספרים

האומדן הכולל של מספרי הפרטים של כבש גדול-קרניים נכון ל-2014 הם: 74,600; מתוכם 42,700 בארצות הברית (ב-340 אוכלוסיות מפוזרות, מתוכם 8 גדולות; 64 אוכלוסיות הם בעלות 100 פרטים בכל אחת); 27,400 בקנדה (ב-14 אוכלוסיות מתוכם 5 גדולות); ו-4,500 במקסיקו (בשתי אוכלוסיות גדולות ושתיים קטנטנות).