google/wiki40b huggingface dataset:
גרז'בילה ונצלאוסקאיטה

גרז'בילה ונצלאוסקאיטה (בליטאית: Gražbylė Venclauskaitė;‏ 31 במאי 1912, ריגה - 1 בפברואר 2017, ליטא) היא משפטנית ליטאית וחסידת אומות העולם מליטא.

קורות חיים

אביה של ונצלאוסקאיטה היה עורך דין ואמה - שחקנית. סנדקה היה הפילוסוף והסופר וידונס , מראשי האגודה התאוסופית בליטא. במלחמת העולם הראשונה התגוררה ונצלאוסקאיטה בטולה שברוסיה. בשנת 1930 סיימה את לימודיה בגימנסיה בשאוולי והחלה לימודי משפטים בקובנה. בשנת 1937 הוסמכה בתור עורכת דין. היא הייתה שופטת ומשנת 1941 - נוטריונית ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית. משנת 1944 הייתה משפטנית בקובנה, ומשנת 1947 עד פרישתה ב-1981 הייתה משפטנית בשאוולי.

הצלת יהודים

סטניסלבה ונצלאוסקיינה (Stanislava Venclauskienė), אמה של גראז'בילה, הייתה ידועה בשאוולי בזכות העובדה שהיא גידלה בביתה כשמונים יתומים נטושים. בשנות מלחמת העולם השנייה פתחה ונצלאוסקיינה מתפרה בביתה ובה העסיקה כמעט חמישים יהודיות. כך סייעה לפרנסת משפחותיהן, שחיו בגטו שאוולי. זאת עשתה בעזרת בנותיה, גרז'בילה ודנוטה. 
בסוף 1941 נרצחו הנשים היהודיות מהעיירה טלז בבורות ירי. שתיים מהן, אטה בלנק ובתה אניקה-חנה, היו בין היהודיות שנורו אך לא נהרגו, וזחלו מהבור חזרה לגטו טלז. אטה הצליחה לצאת בחשאי מהגטו ויצרה קשר עם מכרה ליטאית. זו השיגה לבלנק אישור עבודה בביתה והסתירה אותה גם כשציוו הגרמנים על כל יהודי טלז להיכנס לגטו. בלנק ובתה נשארו בבית המכרה עד שהלשנה אילצה אותן לעזוב. לאחר מכן הגיעו לשאוולי וניצלו בידי ונצלאוסקיינה, שקלטה אותן בביתה. לפחות חמישה יהודים נוספים הסתתרו בביתן של ונצלאוסקיינה ובנותיה. בני משפחת ונצלאוסקיינה הסתירו את היהודים למרות עונש המוות שהוכרז על ידי הכובשים הגרמנים וחל על כל ליטאי שהסתיר יהודים, ולמרות ההלשנות המרובות של ליטאים על מסתירי יהודים.
בשלביה האחרונים של המלחמה התחוור למסתירות שהמשך ההסתרה מסוכן. גרז'בילה לקחה את חנה אל מחוץ לשאוולי ואימצה אותה כחוק. ביתר תקופת הכיבוש הגרמני שהתה חנה עם גרז'בילה, הרחק משאוולי, עד השחרור.

הכרה

ב-1995 העניק יד ושם לוונצלאוסקאיטה, לאמה ולעוד ארבעה מבני משפחתן את התואר "חסידי אומות העולם". כמו כן קיבלה ונצלאוסקאיטה אזרחות כבוד של שאוולי.
סשה רויז

ביוגרפיה

רויז נולד בתל אביב להורים יהודים ממוצא רוסי, המשפחה היגרה למונטריאול שבקנדה בשנת 1980. רואיז למד משחק בבית הספר למשחק של גילפורד. רויז הופיע במספר סדרות דרמה טלוויזיוניות פופולריות בארצות הברית בהן: שקר לי, שליחות קטלנית: יומני שרה קונור, מיאמי, קאסל, בית. בעקבות תפקידו בסרט המצליח "היום שאחרי מחר" הופיע גם במספר סרטים, בהם "16 רחובות", "איש השנה" "לא ייאמן" ו"פומפיי". תפקיד ראשון גילם במותחן מדע בדיוני העצמאי "חילוץ". בשנים 2011–2017 גילם רויז את תפקיד שון רנארד, מפקד במשטרת פורטלנד ומכשף בסדרת הטלוויזיה "גרים". משנת 2017 מגלם רואיז את תפקיד בנט, סגן הנשיא, בסדרת המדע הבדיוני "המושיעים" ברשת CBS האמריקאית. בשנת 2019 שיחק בפרק 1 בעונה 4 של "לוציפר".

חיים אישיים

רויז מתגורר כיום בלוס אנג'לס. רויז דובר צרפתית ורוסית בנוסף לאנגלית.
שולה מודן

ביוגרפיה

מודן נולדה כשולה אילני בתל אביב להורים יוצאי פולין. אביה עסק בטקסטיל, ואמה הייתה מחנכת. מודן למדה בבית הספר היסודי "החשמונאים" ובבית הספר התיכון "עירוני ה". בעקבות אמה רצתה  להיות מורה וסיימה לימודי ספרות עברית ותרבות צרפת באוניברסיטת תל אביב וכן לימודי הוראה. בתום לימודיה, לימדה במשך שנה ספרות עברית בתיכון, אך מיד המשיכה ללימודי עבודה סוציאלית עם התמחות בפסיכותרפיה. 
בגיל 24 מודן נישאה לעודד מודן ויחד הם הבעלים של מודן הוצאה לאור ובמהלך השנים האחרונות מודן היא עורכת הסדרה הפסיכולוגית בהוצאה. 
מודן היא אם לארבעה: רוני (עורכת בהוצאת מודן), נירית (עובדת בערוץ החיים הטובים), אמיר וליאור, וסבתא לנכדים.
מודן כתבה את ספרה הראשון "ליאור בכה כשאמא הלכה" בשנת 1988 בהשראת בנה ליאור, והוציאה במהלך השנים ספרים נוספים בסדרה תחת שמו. עם הולדת נכדה כתבה עבורו את הספרים "איפה זה?" ו"איפה גברת זרת?: משחק אצבעות". בשנת 2016 כתבה רומן ראשון למבוגרים, "מסיבה לילדות טובות".
Mrs. World

Mrs. World היא תחרות יופי שנתית לנשים נשואות. תחרות זו נוצרה בעקבות האיסור על נשים נשואות להשתתף בתחרויות היופי הפופולריות (מיס תבל, מיס עולם), שכן, אחת הדרישות בתחרויות האלה היא שהמתמודדת תהיה רווקה וללא ילדים, 
בין מנחי התחרות נמנים פלורנס הנדרסון ואלן טיק. 
ב-1999 אירחה ישראל את התחרות בתיאטרון ירושלים בהנחיית אקי אבני. 
הישראלית היחידה שזכתה בתואר היא סימה בכר, רעייתו לשעבר של הכדורגלן אילן בכר, בתחרות שנערכה בהודו בשנת 2005.
טרווי מקוי

ראשית חייו

מקוי נולד וגדל בז'נבה שבניו יורק ב-6 באוגוסט 1981. מוצא אביו מהאיטי, ואמו ממוצא אינדיאני ואירי. בילדותו, כשגלש מקוי בסקייטבורד, ברכו נפגעה בתאונת החלקה והוא רותק לכיסא גלגלים למשך ארבעה חודשים, אך כתוצאה מכך התפנה להתמקד בעיסוק אמנותי. בכיתה י' עבר לכיתת ההתעמלות בה למד מאט מקגינלי, שותפו לעתיד ללהקת ג'ים קלאס הירוז, ושניהם נעשו חברים, כיוון ששניהם היו מתופפים באותה התקופה (מקוי ניגן אז בלהקת פאנק רוק). השניים החליטו להקים להקה וניגנו יחד עם מוזיקאים נוספים, עד שהוקמה בסופו של דבר להקת Gym Class Heroes.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, נרשם מקוי לבית ספר לאמנות באוטיקה שבניו יורק, אך בגיל 20 עזב אותו כדי להתמקד לעיסוק במוזיקה ובקִעקוע.

קריירת סולו

בתחילת 2010 הודיע מקוי כי הוא פותח בקריירת סולו, אך למרות זאת ג'ים קלאס הירוז לא תתפרק. הוא עבר למיאמי, והחליט לאמץ את הכינוי בו כינתה אותו משפחתו: "טרווי". ב-9 במאי 2010 הוציא מקוי את סינגל הסולו הראשון שלו "Billionaire" בו שר גם ברונו מארס. את השיר כתבו והפיקו חברי הסמיזינגטונס. השיר זכה להצלחה גדולה מכל סינגל שהוציא יחד עם הג'ים קלאס הירוז, והגיע למקום הרביעי בבילבורד הוט 100 ולמקום השני במצעד הסינגלים הבריטי והגיע למעמד של פלטינה ×2 בארצות הברית. ב-8 ביוני 2010, לאחר שנה וחצי של עבודה, יצא אלבום הבכורה של מקוי "Lazarus". מלבד "Billionaire" יצאו מהאלבום גם הסינגלים "Need You" ו-"We'll Be Alright".
באוגוסט 2010 השתתף מקוי בחלק מההופעות מסיבוב ההופעות "Last Girl on Earth Tour" של ריהאנה.
בנובמבר ובאוקטובר 2010 יצא מקוי לסיבוב של 13 הופעות באירופה יחד עם ברונו מארס, במהלכו הופיעו חמש פעמים בממלכה המאוחדת, ארבע בגרמניה ופעם אחת בהולנד, דנמרק שוודיה וצרפת.
HTML

HTML (ראשי תיבות באנגלית: Hyper Text Markup Language; בעברית: שְׂפַת סִימָנֵי עֲרִיכָה לְתַמְלִיל-עָל) שפת תגיות לתצוגה ועיצוב דפי אינטרנט ותוכן לתצוגה בדפדפן. זו שפת התגיות המרכזית בעולם האינטרנט, המהווה שלד למרבית עמודי התוכן באינטרנט. השפה מאפשרת עיצוב תוכן בצורה מהירה, קלה ללימוד באופן יחסי וקלה לכתיבה.
HTML תוכננה לעבוד על כל מחשב, מכל סוג והיא סלחנית מאד לגבי פרטים קטנים. היא מותרת לשימוש על ידי כל מפתח אתרים, ללא צורך ברכישת זכויות יוצרים מחברה כלשהי, והיא ניתנת לקריאה בכל סוגי המערכות. HTML מאפשרת ליצור קישורים למסמכי HTML נוספים או לסוגים שונים של נתונים. כמו כן, היא תומכת במולטימדיה, היא מאפשרת להציג נתונים בעזרת: טקסט, צליל, תמונה, וידאו ועוד.
HTML משמשת תקן ברשת האינטרנט וכלליה מוגדרים על ידי ארגון תקינה בינלאומי, W3C. גרסת HTML5 נמצאת תחת פיתוח ונעשה בחלקים ממנה שימוש כיום בדפדפנים כגון מוזילה פיירפוקס וכרומיום.
HTML גם מאפשר הטמעה של תסריטים בדף, למשל JavaScript, ובכך להשפיע על התנהגות הדף במצבים שונים, שילוב שפת תכנות זו מאפשרת יצירת אינטראקטיביות בין האתר למשתמש בו.
קובצי HTML נשמרים בסיומות ".htm" ו-".html".

תגיות

התגיות הן הוראות בקרה שאינן מוצגות, ותפקידן לתת הוראות לדפדפן, כיצד לעצב ולסדר את התוכן במסמך.

DOCTYPE

לפי התקן, דפי אינטרנט צריכים להכיל תגית DOCTYPE בתחילת הדף, על מנת להצהיר על גרסת ה-HTML של הדף. דוגמה למשפט כזה:
<!DOCTYPE HTML PUBLIC "-//W3C//DTD HTML 4.01//EN" "http‏://www.w3.org/TR/html4/strict.dtd"> המציין כי הדף נבנה באמצעות HTML 4.01.

ישויות HTML

ישות HTML ‏(Entity reference) היא סימן טקסטי שלרוב אינו מופיע בא"ב של השפות השונות. מבנה של ישות HTML הוא כזה: ;name& כאשר "name" הוא שם הישות. קובץ הגדרות המסמך של HTML 4 מצהיר על 252 ישויות HTML‏.

יצירת דפי HTML

דפי HTML נוצרים לרוב בצורה אוטומטית על ידי מערכות ניהול תוכן, אולם אפשר ליצור אותם גם בעזרת כל עורך טקסט (אפילו פנקס הרשימות של מערכת חלונות). ישנם גם לא מעט עורכי טקסט שמיועדים לעריכת דפי HTML. יש גם אפשרות לערוך דף HTML כמסמך מלל עשיר בממשק של מעבד תמלילים – אם בתוכנת מעבד תמלילים שיכולה לשמור את תוכנו של המסמך כמסמך HTML ואם זו מערכת ניהול תוכן שמספקת ממשק WYSIWYG לעריכת דפים.

היסטוריה

"האבא" (המקור) של HTML הוא תקן שנקרא SGML המיועד להעברת מסמכים אלקטרוניים וניהול מסמכים. זהו תקן בעל עושר תחבירי וגמישות, אבל זו הייתה ונשארה בעייתו הגדולה ביותר. רק מתכנת בעל רקע וניסיון יכול לעצב מסמך שיעמוד בחוקי התקן. לקחו מ-SGML מספר הגדרות ותגיות, הגדירו מספר מבנים פשוטים ויצרו את HTML, שהשימוש בו התפשט במהרה.HTML נכתבת בצורה של תגיות, התחומות בסוגריים משולשים. הדפדפן איננו מציג תגיות אלו, אלא משתמש בהן כדי לפרש כיצד להציג את תוכן הדף. HTML מאפשר להציג בדף תמונות, טפסים ואובייקטים שונים. נוסף על כך הוא מוסיף סמנטיקה לטקסט כמו כותרות, פסקאות, רשימות, קישורים ועוד.
סמל שווייץ

סמל שווייץ מכיל את אותו צלב יווני לבן המופיע על דגל שווייץ, אך על מגן אדום. צורתו של המגן משתנה לרוב, למרות שיצאה החלטה פדרלית הכוללת את שרטוט הסמל. כמו הדגל, גם סמל שווייץ מופיע על פריטים רבים, כמו הפרנק השווייצרי, לוחיות רישוי ומוצרים תוצרת שווייץ, כגון אולר צבאי שווייצרי.
ניק לאשיי

שנותיו הראשונות

לאשיי נולד בקנטקי ארצות הברית. בנם של קייט ליימבאך וג'ון לאשיי. יש לו שני אחים קטנים, אחות ובנוסף, שני קרובים מאומצים. לאשיי גדל באוהיו ולמד בבית הספר הקהילתי לאומנות שם פיתח את קולו בזמן שהצטיין בספורט. לאחר סיום התיכון החל ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה שבלוס אנג'לס, קליפורניה. לאחר שנה רצה להיות קרוב למשפחתו והחליט לעבור לאוניברסיטה באוהיו שם הצטרף לאחווה.

קריירה

לאשיי החל את קריירת השירה שלו באמצע שנות התשעים כחבר בלהקת הבנים "98 Degrees" יחד עם אחיו דרו ושני חברים נוספים. אלבום הבכורה של הלהקה יצא ביולי 1997 אך ההצלחה הגדולה הייתה עם יציאת האלבום השני שנה מאוחר יותר. הלהקה מכרה למעלה מ-10 מיליון עותקים.
ב-2 בינואר 2000 יצא הסינגל הראשון של לאשיי "Where You Are" שהיה דואט מהאלבום של ג'סיקה סימפסון. בקיץ 2003 החלה תוכנית הריאלטי "Newlyweds" בכיכובו של לאשיי ואשתו דאז ג'סיקה סימפסון, התוכנית שודרה בערוץ MTV ועסקה בחיי הזוג כנשואים טריים. ב-2005 זכתה התוכנית בפרס בחירת הקהל עבור תוכנית הריאליטי המועדפת. זמן קצר לאחר מכן בוטלה התוכנית.
ב-11 בנובמבר 2003 יצא אלבום הבכורה של לאשיי, "SoulO". הסינגל הראשון מהאלבום היה "Shut Up" שיצא ב-19 באוגוסט 2003. הסינגל השני מהאלבום היה "This I Swear" שנבחר להיות הפתיח לסדרה "Newlyweds". למרות שיצא במהלך הצלחת הסדרה, נחל האלבום כישלון מסחרי.
לאשיי שיחק תפקיד משנה בסדרה מכושפות בשנים 2004–2005.
אלבומו השני של לאשיי נקרא "What's Left of Me" ויצא ב-9 במאי 2006. האלבום נכנס למקום השני במצעד הבילבורד. האלבום זכה למעמד זהב לאחר שמכר למעלה מחצי מיליון עותקים. הסינגל הראשון שיצא היה "What's Left of Me" כשם האלבום שיצא ב-21 בפברואר 2006 והגיע למקום השישי. הסינגל השני מהאלבום היה "I Can't Hate You Anymore" שיצא ב-30 באוקטובר 2006. אחריו יצא "Resolution" ב-12 בדצמבר 2006. ב-18 בדצמבר 2007 יצא הסינגל "Ordinary Day" שהוקלט כחלק מפסקול הסרט של אופרה וינפרי. לאשיי ידוע גם בעקבות תפקידו בסדרה מגרש ביתי.
ב-2007 החל לאשיי לעבוד על אלבומו השלישי. האלבום, "Coming Up For Air" לא יצא אל החנויות כפי שתוכנן עקב חילוקי דעות עם חברת התקליטים, "Jive Records", וביוני 2010 עזב לאשיי את החברה. הסינגל הראשון מהאלבום יצא לאור בשנת 2007 והיה בעצם קאבר לשיר "Patience" של להקת טייק דאת. הסינגל השני מהאלבום היה "All in My Head" שיצא ב-29 באוגוסט 2009. לאשיי הופיע בהופעת אורח בסדרה מגרש ביתי.
במרץ 2009 עלתה בערוץ MTV תוכנית ריאליטי דוקומנטרית בהפקתו של לאשיי שנקראה, "Taking the Stage", ועסקה בחייהם של תלמידי תיכון בבית ספר לאומנות. הסדרה שודרה במשך שתי עונות עד ביטולה באפריל 2010. החל ממרץ 2009 לאשיי מנחה תוכנית שירה בשם "The Sing-Off" של רשת NBC.

חיים פרטיים

לאשיי והזמרת ג'סיקה סימפסון יצאו החל משנת 1999 וב-26 באוקטובר 2002 השניים התחתנו. בנובמבר 2005 לאחר חודשים של השערות בצהובונים הודיעו השניים כי הם נפרדים. גירושי הזוג התבצעו ב-30 ביוני 2006. השניים מכרו את אחוזתם שבקליפורניה לג'סטין ברפילד כוכב הסדרה מלקולם באמצע. זמן קצר לאחר שיצא הסינגל "What's Left of Me" מהאלבום השני השתתפה בקליפ הדוגמנית ונסה מינילו והשניים החלו לצאת, השניים נפרדו ביוני 2009 אך חזרו באוקטובר אותה שנה. ב-4 בנובמבר 2010 הודיעו השניים על אירוסיהם. השניים נישאו ב-15 ביולי 2011 בחתונה קטנה של משפחה וחברים.
בלו אייר

פעילות החברה בישראל

החברה מפעילה מנמל התעופה בן-גוריון ארבע טיסות שבועיות לנמל התעופה הבינלאומי בוקרשט אנרי קואנדה. 
החל מ-19 ביוני 2017, החברה מפעילה שתי טיסות שבועיות לנמל התעופה הבינלאומי אברם יאנקו בקלוז'-נאפוקה. קו זה הוא הקו היחיד של החברה בו מוגשות ארוחות מלאות לכל הנוסעים ללא עלות נוספת.
אות שותקת

אות שותקת היא אות שאף על פי שהיא נכתבת במילה, אין הוגים אותה. אות זו יכולה להעיד על האטימולוגיה של המילה, שכן ייתכן שברבדים קדומים של השפה היא נהגתה.

בשפות שמיות

בעברית, כמעט כל האותיות השותקות הן אל"ף. בחלק נכבד מהמקרים, אל"ף שותקת בעברית היא שריד למעתק הגאים, שקודם לו המילים נהגו עם צליל /a/ ארוך ואחריו נותר צליל /o/. מעתק זה נראה בבירור בהשוואת העברית לערבית במילים כמו "לא", "ראש" או "שמאל". קבוצה גדולה אחרת של מילים עבריות עם אל"ף שותקת הן מילים, שהושאלו משפות אירופיות בעת החדשה והכתיב העברי שלהן מחקה את הכתיב הלועזי. דוגמאות לזה: פארק, פאן, ואן. 
אות שותקת שאינה אל"ף, בעברית, היא נדירה ביותר. דוגמה ייחודית לאות שותקת בעברית, שאינה אל"ף, היא האות שי"ן השנייה בשם יִשָּׂשכָר.
בערבית מציין הסימן וסלה על האות "ا" (אליף), שהיא אינה נהגית (ראו תמונה). זאת בניגוד לאליף עיצורית וגם בניגוד לאליף, שהיא אם קריאה. (אם קריאה היא אות, שמסמלת תנועה ארוכה). 
וסלה מופיעה על ا כאשר אחת מן הצורות הבאות מופיעה באמצע המשפט: אל הידיעה; צורת הציווי בבניין فَعَلَ (בניין 1); צורות העבר, הציווי והמקור בבניינים إِنْفَعَلَ (7), إِفْتَعَلَ (8), إِفْعَلَّ (9) ו-إِسْتَفْعَلَ (10); "עשרת השמות", קרי, עשר מילים המתחילות ב-إِ (إسم, إست, إبن ו-إبنة, إثنان ו-إثنتان, إمرؤ ו-إمرأة, إيمن الله  ו-إيم الله). כמו כן, כאשר אל הידיעה מופיעה לפני אות שמש, האות ل מאבדת את ניקודה ואות השמש מודגשת בשַדָּה. תהליך זה מקורו בהידמות המלאה שחלה ביידוע בשפות השמיות, אלא שבערבית נשמר הכתיב של ה-ل.

בשפות אחרות

באנגלית ישנם צברי עיצורים שנהגים במלואם (כמו bl או nd במילה Bland) אך גם כאלה, שרק עיצור בודד נהגה בהם. דוגמה לעיצור, שאינו נהגים בשל סמיכותו לעיצור נוסף ויצירת צרור עיצורים קשה להגייה הוא העיצור k, בצרור העיצורים kn, כאשר הוא מופיע בראש מילה, כמו במילים knife או know. במילים אלה נהגית רק האות n.
סוג אחר של אותיות שותקות באנגלית הוא אותיות המסמנות צליל שכבר לא קיים בשפה, כמו האותיות gh, במילה light. סימון זה הוא שריד לצליל הדומה לכ"ף עברית רפה, אשר נהגה ברבדים קדומים של השפה ומבוטא כיום בגרמנית.
באנגלית יש גם אותיות "ספק שותקות". דהיינו, התופעה שדוברי האנגלית מכנים בשם "E שותקת" אינה לגמרי תואמת את שמה. "E שותקת" היא E שנמצאת בסוף מילה, אחרי אות עיצור שבאה אחרי אות תנועה, כמו במילים cute, like, bite. אות זאת אכן לא נהגית, כשלעצמה, אך קיומה משנה את אופן קריאת אות התנועה האחרת שבמילה - זו שלפני העיצור, שלפני ה-E. אות ספק שותקת נוספת היא L או L כפולה, שמופיעה אחרי האות A, כמו במילים all או talk. אות L כזו, משנה הרבה פעמים את הצליל של הA, כך שיהיה דומה יותר לצליל הניקוד, חולם.
בשפה הצרפתית עיצורים הבאים בסוף מילה אינם נהגים, למעט העיצורים c,‏ f,‏ l ו-r. אולם כאשר המילה הבאה נפתחת באות ניקוד, העיצור בסוף המילה כן נהגה, כאילו היו שתי המילים למילה אחת. הדוגמה הבולטת ביותר להיעדר ההגייה של עיצורים בסופי מילים היא צורת הריבוי. כמו בשפות אירופאיות רבות, גם בצורת הריבוי בצרפתית מוסיפים במקרים רבים את האות s לסוף המילה, לציון הריבוי. אולם בצרפתית אות זאת אינה נהגית כלל. לדוגמה, במילה parents, שפירושה "הורים", לא הוגים את ה-s וגם לא את ה-t. אולם בביטוי parents enregistrés, ה-s כן נהגית, משום שהמילה שאחריה נפתחת באות הניקוד e. יחד עם זאת, ה-t של המילה הראשונה עדיין אינה נהגית.
עריץ

מקור השם

מקור השם "טיראן" נעוץ ביוון העתיקה של המאה ה-6 לפנה"ס. בתקופה זו בערים יווניות רבות ארגנו אנשים שונים הפיכות נגד המשטר האריסטוקרטי בתמיכת ההמונים והכתירו עצמם ל"טיראנים" (המילה היוונית ל"שליט יחיד", אשר נכנסה לשפות האירופיות במשמעות של עריץ). השושלות הטיראניות לא החזיקו מעמד זמן רב, ומהמאה ה-5 לפנה"ס כמעט ולא נותרו טיראנים ביוון - הם הודחו בהפיכות דמוקרטיות, שכן העם מאס בשלטונם האכזרי. אולם, התופעה קיבלה התפתחות משמעותית בפזורה היוונית בתקופה ההלניסטית. ברוב הערים היווניות שלטה טיראניה ולא דמוקרטיה במשך תקופות ארוכות עד לכיבוש הרומי.
בעת החדשה, לאור רעיונות תקופת ההשכלה, הפך המושג "עריץ" מילה נרדפת לכל אוטוקרט, ובכך הפך את כל שליטי-היחיד למגונים, שהרי המילה "עריץ" נושאת עמה קונוטציה שלילית.

משטרי העריצות כיום

משנת 2008 החל מעמדם של משטרי עריצות רבים ברחבי העולם להתערער בעקבות גלי מחאה גדולים שהתרחשו במינמאר ובעוד ארצות נוספות ודוכאו ביד קשה. שיאן של המחאות התרחש בשנים 2010–2011, בהן העולם הערבי התקומם כנגד העריצים מועמר קאדפי, בן עלי בתוניסיה, חוסני מובארק במצרים ונפתחה מלחמת אזרחים בסוריה כנגד משטרו של בשאר אל-אסד. המחאות עוררו גלים רבים בעולם כולו ועריצים בכל עולם חוו התערערות במעמדם גם במדינות כמו סודאן, חוף השנהב, סעודיה, בחריין, אלג'יריה, מרוקו, ירדן, בורמה, צ'אד, ג'יבוטי, בלארוס ועוד.
רבים טוענים שרשתות חברתיות מקוונות כמו טוויטר ופייסבוק הן אלה שגרמו לקריסתם והחלשתם של משטרי העריצות ברחבי העולם. בעבר אמצעי התקשורת היו נתונים באופן בלעדי לשלטון וכך הם יכלו למנוע כל קשר לעולם מבחוץ ולמנוע התמרדות של האזרחים. במהלך שנות האלפים העריצים הרשו לאינטרנט לחדור למדינה, הפוטנציאל הכספי שהשליטים ראו, יחד עם חוסר ההבנה של השלכות האינטרנט, גרם לעריצים לתת פתח להכנסת מחשבים וטכנולוגיה והביא את העריצים לאבד את המונופול שלהם על התקשורת והמידע. העמים הנתונים תחת משטרי העריצות החלו לקבל מידע ממקורות שונים שאינם נמצאים תחת שליטת העריץ, הם קבלו מרחב מידע והבעה חדשים שנתנו להם פתח לספרה ציבורית חופשית שלא התאפשרה להם בחיים האמיתים, וגם חשף אותם לתרבות המערב ולמגוון דעות חדשות- כל אלה יחד עם משטר מושחת ומאוס, החל לקעקע את הלגיטימציה של העריצות להמשיך לשלוט ולהגן על העם ויחד עם שיתוף פעולה של כוחות נוספים בתוך המדינה, העם הביא לקריסתם. 
גם מדינות בהם אין אינטרנט בשימוש נרחב יכלו להעביר את המסר שלהם במהירות רבה יותר ברחבי העולם בזכות התקשורת המידית מה שגורם ללחץ בינלאומי גבוה יותר וקושי של השליטים להסתיר את הדיכוי והפשעים שהם מבצעים בתוך ארצם.
סקובי דו והאחים בו

עלילה

שאגי מגלה שהדוד שלו, קולונל בורגארד, נפטר והשאיר לו את האחוזה הכפרית שלו שככל הנראה מלאה ברוחות רפאים. שאגי, סקובי וסקראפי בראשם נוסעים לדרוש את ירושתו של שאגי אך עם הגעתם למקום הם נרדפים על ידי פרש ללא ראש והשולייה שלו - רוחו של הקולונל, כביכול, שרודף אחריהם ומצווה עליהם לעזוב.
בינתיים, הם פוגשים משרת מפחיד, פרקרד, שמספר להם שאוצר עצום של תכשיטים חבוי איפשהו באחוזה אבל אין להם בשביל מה להשאר מכיוון שהוא תובע את התכשיטים לעצמו וטוען שהם שייכים לו. למרות זאת החבורה יוצאת במצוד אחר תכשיטי המשפחה למגינת לבם של פרקרד והשריף המקומי, שלדבריו הוא ספקן לגבי קיומם של התכשיטים. תוך כדי מתחולל מרדף אחר קוף קרקס שנמלט מקרון רכבת שירד מהפסים. החבר'ה הולכים בעקבות התכשיטים בעזרת כמה רמזים שהקולונל השאיר להם אבל ההתקדמות שלהם נקטעת על ידי מספר התגלויות של רוחות רפאים הכוללות שלדים חיים, גופות ערופות ראש ורוחו של הקולונל. כדי להתמודד עם הרוחות הם מזעיקים לעזרה את האחים בו, שלושה ציידי רוחות שלמרבה הפלא - הם רוחות בעצמם!
האם האחוזה באמת רדופה או שהרוחות נוצרו על ידי מישהו שמנסה להשיג את האוצר בשביל עצמו? יש הרבה מאוד חשודים כולל פרקרד והשכן של הקולונל המנוח; בילי בוב שמשפחתו הייתה יריבה של משפחת בורגארד במשך דורות.
מרתה גרהם

ביוגרפיה

גרהם נולדה בפיטסבורג שבפנסילבניה בשנת 1894 להורים פרסביטריאנים אדוקים. כשהייתה בת 14, עברה עם משפחתה לסנטה ברברה שבקליפורניה. היא החלה להתעניין במחול לאחר שראתה הופעות של רות סט. דניס בשנות העשרה של המאה ה-20, אך רק בגיל 22 (1916) נרשמה לבית הספר למחול "דנישון" בלוס אנג'לס, שנוסד על ידי רות סט. דניס וטד שון, ונשארה שם עד 1923. ב-1922 גרהם הופיעה כאחת הרקדניות המצריות של שון בסרט אילם קצר בבימויו של הוגו רייסנפלד.
בשנת 1925 הפכה מדריכת מחול ב"בית הספר איסטמן למוזיקה ולתיאטרון" ברוצ'סטר שבניו יורק, בו ניהל רובן ממוליאן את בית הספר לדרמה. בין היתר השניים הפיקו סרט קצר בשני צבעים בשם "החליל של קרישנה", בהשתתפות תלמידי בית הספר. ממוליאן עזב את בית ספר זמן קצר לאחר מכן, וגרהם בחרה לעזוב גם כן, אף על פי שנתבקשה להישאר.
ואז החלה בדרכה העצמאית, בתמיכתו של לואיס הורסט, מלווה מוזיקלי שהכירה בזמן הלימודים ב"דנישון" ושברבות השנים הפך למדריך המוזיקלי שלה ולמאהבה. בשנת 1926 הקימה גרהם את להקת המחול "להקת המחול של מרתה גרהם" (The Martha Graham Dance Company), שמנתה רקדניות כמרתה היל, אנה סוקולוב, ג'יין דדלי, סופי מאסלו, ודורותי ברד. בלהקה זו פיתחה גרהם את סגנון התנועה המיוחד שלה, המזוהה בעיקר עם עקרון הכיווץ וההרפיה, וגיבשה את עולם הדימויים המקושר לסגנון זה, ברוח האמנות המודרנית של אותן שנים. בשנת 1927, הקימה גרהם את "מרכז מרתה גרהם למחול בן זמננו", שעם הלומדים בו נמנתה הברונית בת שבע דה רוטשילד.
בשנת 1932 יסדה גרהם במכללת בנינגטון את התואר הראשון במחול (bachelor of arts degree in dance). מאוחר יותר, בשנת 1951, נמנתה עם מקימי מחלקת המחול בבית הספר "ג'וליארד".
ב-1936 חיברה את יצירתה החשובה "Chronicle", שסימנה את תחילתה של תקופה חדשה באמנות במחול בת-זמננו. המחול עסק בנושאים כבדי משקל, בהשראת נפילת הבורסה ב-1929, השפל הגדול ומלחמת האזרחים בספרד, והגישם באופן דרמטי, תוך שהוא מתמקד בנושאים כמו בדידות ודיכאון, שהשתקפו בתלבושות ובתפאורת הבימה האפלים.
חיי הריקוד של גרהם דעכו אט אט במהלך שנות החמישים. יצירתה החשובה ביותר בתקופה מאוחרת זו הייתה "קליטמנסטרה" רחבת-ההיקף (יצירה הממלאת בארכה תכניה שלמה), שנוצרה בשנת 1958, למוזיקה של המלחין האמריקני יליד מצרים חלים א (ל)-דבע (حليم الضبع). בשנת 1965, כאשר עברה הברונית בת שבע דה רוטשילד לישראל, וייסדה את להקת המחול "בת שבע", היא קראה לגרהם, ידידתה הקרובה משכבר הימים, וזו הפכה למנהלת הראשונה של הלהקה, הכשירה את דור הרקדנים הראשון בה ויצרה כמה יצירות עבורה. הופעת המחול האחרונה של גרהם הייתה בסוף שנות השישים, ומאז ואילך התמקדה גרהם בכוריאוגרפיה. גרהם המשיכה בעבודתה זו עד סמוך למותה מדלקת ריאות, בגיל 96. לטעמם של כמה מבקרים, אף שהתיעוד לביצועיה כרקדנית דל, הישגיה כאן ניכרים יותר מהישגיה ככוריאוגרפית.]
בשנת 1948, נישאה גרהם לאריק הוקינס, רקדן ראשי בלהקתה. בתחילה לא רצתה להינשא, אך נאותה לעשות כן לאחר שמונה שנים של חיים משותפים.
בשנת 1976 הוענקה לגרהם מדליית החירות הנשיאותית על ידי נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד. בשנת 1998, העניק המגזין "טיים" לגרהאם את תואר "רקדנית המאה" ומנה אותה עם האנשים החשובים ביותר במאה העשרים.
בית הספר לקצינים של צה"ל

היסטוריה

קורסי מפקדי המחלקות (מ"מ) של ההגנה נערכו משנת 1921 במקומות שונים ברחבי הארץ. הקורס הראשון נערך בקיבוץ כפר גלעדי), והחל משנת 1937 התקיימו ברובם בבסיס ג'וערה. בעקבות הקמת צה"ל במאי 1948, עבר בית הספר לקצינים למחנה 80 בפרדס חנה, באוגוסט 1955 למחנה סירקין בפתח תקווה ובמאי 1968 עבר לדרום הארץ, בסמוך למצפה רמון.
עד לסוף שנות ה-90 הוכשרו בבה"ד 1 קצינים בלבד, במגמות אג"מי, בסיסי וחי"ר, וקצינות הוכשרו בבה"ד 12 שבצריפין. בשנת 2002 אוחדה סופית ההכשרה הבסיסית של קציני וקצינות המטה למגמת "נחשון", והחל השילוב המגדרי בבתי הספר, בהתאם למגמות ההכשרה. עם סגירת בית הספר לקצינות בשנת 2005, עברה הכשרתם של כל הקצינים והקצינות לבה"ד 1. משנת 2006 מתקיים בבה"ד 12 קורס קצינים משולב לבעלי בריאות לקויה.
בשעת חרום משמש הבה"ד, על כל חניכיו באותו זמן נתון, כחטיבת חי"ר 261, הכפופה כיום לאוגדת עזה. החטיבה לחמה בחלק ניכר ממלחמות ישראל, ובהן, מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים, מלחמת לבנון הראשונה האינתיפאדה השנייה ומבצע צוק איתן. החטיבה כוללת גדוד סדיר אחד שהוא גדוד גפן של הבה"ד אליו מצטרפת פלוגת מילואים, ושלושה גדודי מילואים נוספים.
נגד משמעת בית הספר לקצינים משנת 1968 הוא רב-נגד יצחק טאיטו, החייל הוותיק ביותר בצה"ל. לפניו שרתו בתפקיד רק שני נגדים: אברהם מקל עד שנת 1954 ושלמה ישראלי בין השנים 1954–1968.
מפקד בית הספר לקצינים החל ממאי 2019, הוא אל"ם גיא לוי.

גדוד גפן

בבה"ד 1 לא מתקיימות השלמות חייליות ייעודיות לקורס הקצינים, מלבד זו של קציני החי"ר והיחידות המיוחדות. הצוערים מיחידות אלו עוברים את ההשלמה במסגרת גדוד גפן. עד סוף שנות ה־90 התקיימה הכשרת קציני החי"ר כקורס יחיד, ללא השלמה חילית נפרדת, אולם בשנת 2000 שולבו צוערי החי"ר בקורס קציני יבשה אחוד - "להב". עם סיום שלב זה עוברים הצוערים לגדוד גפן להשלמת הח"יר הייעודית. התכנים שונים במעט מקורס לקורס, אך עיקר החומר המועבר לחניכים הוא דומה: שיעורים בניתוח קרקע ואויב, מנהיגות צבאית, היסטוריה צבאית, מורשת קרב, פיקוד ושליטה, במקביל מועברים שיעורי קרב מגע וכושר גופני בעצימות גבוהה. הצוער נדרש להוכיח יכולות גבוהות בטופוגרפיה, ניתוח שטח מבצעי וניווט, בין היתר בתרגיל ניווט בדד למרחק של כארבעים קילומטרים. כמו כן רוכש הצוער ומתרגל טכניקות הדרכה והעברת שיעורים, טכניקות חניכה והדרכת קליעה, ומיומנויות פיקוד ושליטה במתארי לחימת חיל רגלים ובהם: לוחמה בשטח בנוי, לוחמה בשטח סבוך, לחימת חיל רגלים ממוכן וכיבוש יעד מבוצר. לקראת סוף הקורס נערך תרגיל רב-חילי הכולל את צוערי גדוד גפן, יחד עם צוערי ההשלמות של חילות השריון, ההנדסה, התותחנים וחיל האוויר, במהלך התרגיל מתאמנים הצוערים כמפקדים בתרגילי קרב משולב. לאחר מלחמת לבנון השנייה הושם בקורס דגש משמעותי על ערך הניצחון בקרב ובמלחמה. ב-2011 יזם מפקד הבה"ד, אל"ם ערן ניב, פרק הכשרה במהלך הקורס, המכונה "סדרת ברבור שחור", שייעודה חיזוק המוכנות המנטאלית של צוערי קורס קציני החי"ר לאפשרות כי יופתעו על- ידי האויב.
הגדוד לקח חלק במבצע צוק איתן, ובין היתר לחם בשתי חוליות טרור פלסטיניות שחדרו לשטח ישראל באמצעות מנהרות תת-קרקעיות. החוליה הראשונה הותקפה מהאוויר והחוליה השנייה הספיקה לירות טיל נ"ט על רכב צבאי לפני ש-10 מחבריה נהרגו על ידי כוחות צה"ל מן הירי נהרגו ארבעה מהחיילים ובהם מפקד הגדוד, דולב קידר, את מקומו תפס זמנית, המפקד הקודם שי קלפר, ולאחר מכן מונה לתפקיד אליעד מאור.
מפקד הגדוד משמש בתפקידו במשך שנה, ומתמנה לתפקיד, בדרך כלל, לאחר ששימש במשך שנה כמפקד גדוד במגמת להב בגדוד "דקל" או "הדס".