ג'ניס איאן

ילדות ונעורים

נולדה למשפחה יהודית בעיר ניו יורק, היא גדלה בעיקר באזור ניו ג'רזי. בתחילה גדלה בחווה, ולמדה בבית הספר היסודי East Orange High School  בניו ג'רזי  ובבית הספר התיכון של העיר ניו יורק למוזיקה ואמנות . אביה היה מורה למוזיקה, ויחד עם אימה הם ניהלו מחנה קיץ בצפון מדינת ניו יורק. בתקופת המלחמה הקרה הם היו נתונים תחת השגחה ממשלתית בגלל הנטייה הפוליטית השמאלנית שלהם. 
כילדה היא העריצה את עבודתם של חלוצי מוזיקת הפולק כמו למשל ג'ואן באאז ואודטה. היא החלה ללמוד לנגן בפסנתר כבר כשהייתה בת 6–7, וכבר בתחילת שנות הנעורים שלה ידעה לנגן בכלים רבים: אורגן, צ'מבלו, קרן יער, חליל וגיטרה. בגיל 12 היא כתבה את שירה הראשון, "Hair of Spun Gold" שפורסם במגזין הפולק Broadside ולאחר מכן הוקלט לאלבום הבכורה שלה. בשנת 1964 היא שינתה את שמה חוקית לג'ניס איאן. שם המשפחה החדש שלה היה שמו האמצעי של אחיה אריק.

קריירה מוזיקלית

בגיל 13 כתבה וביצעה איאן את שירה הראשון שהפך ללהיט, "Society's Child (Baby I've Been Thinking)‎". השיר עוסק במערכת יחסים רומנטית בין-גזעית, שנתקלת בהתנגדות מכל הצדדים (אימה של הנערה, העמיתים והמורים שלה). השיר שוחרר פעמיים לתקשורת בשנים 1965–1967, ולבסוף נהפך ללהיט בארצות הברית לאחר שלאונרד ברנשטיין הציג אותו בתוכנית מיוחדת בערוץ הטלוויזיה CBS שנקראה  Inside Pop: The Rock Revolution. 
התוכן של השיר נחשב בגדר טאבו בכמה תחנות רדיו, והם אסרו את השמעתו והוציאו אותו מהפלייליסט שלהן. בשנת 2008 איאן סיפרה באוטוביוגרפיה שכתבה על דברי שטנה ואף איומים על חייה, שקיבלה בדואר בעקבות השיר, והזכירה שתחנת רדיו באטלנטה שניגנה את השיר הוצתה ונשרפה. בקיץ 1967 השיר הגיע למקום ה 14 במצעד Billboard Hot 100, ומכר 600 אלף עותקים. האלבום ממנו הוא לקוח מכר 350 אלף עותקים. 
כשהייתה בת 16 איאן פגשה את השחקן ביל קוסבי מאחורי הקלעים של התוכנית Smothers Brothers בה היא קידמה את שירה Society's Child. מאחר שהיא הייתה קטינה, היא הייתה מחויבת בליווי במהלך מסע ההופעות שלה. כאשר קוסבי פגש בה, היא נחה על ברכיה של האישה שהייתה המלווה שלה. קוסבי לכאורה פירש את האינטראקציה בין איאן למלווה שלה כ"לסבית". נראה שלאחר מכן הוא הזהיר תוכניות טלויזה אחרות שאיאן היא לא "בידור המתאים למשפחה" ולא צריכה לקבל במה בתוכניות טלוויזיה בגלל הזהות המינית שלה. 
"Society's Child" שם את איאן במשבצת של זמרת-של-להיט-אחד, עד שיצא הסינגל המצליח שלה ביותר בארצות הברית, "At Seventeen", בשנת 1975. השיר הוא אמירה מרירה על אכזריות בגיל ההתבגרות, אשליית הפופולריות וחרדת ההתבגרות, כפי שהשתקפה בפרספקטיבה של איאן בת ה 24. השיר היה להיט ענק, וקיבל שבחים עצומים ממבקרים ומקהל הקונים כאחד. הוא הגיע למקומות הראשונים במצעדי הפזמונים העיקריים. בשנת 1975 הוא זכה בפרס הגראמי עבור ביצוע הפופ הקולי הטוב ביותר לזמרת, והביס שירים מתחרים של זמרות מובילות באותה תקופה. איאן ביצעה את השיר "At Seventeen" כאורחת בתוכנית הבכורה של סאטרדיי נייט לייב ב-11 באוקטובר 1975. האלבום מתוכו לקוח השיר, Between the Lines, היה גם הוא להיט במצעדים. האלבום זכה במהירות במעמד של אלבום זהב ולאחר מכן לפלטינה עבור מכירות של למעלה ממיליון עותקים בארצות הברית. מדד נוסף להצלחתה כזמרת הוא אנקדוטלי: בחג האהבה (יום וולנטיין) בשנת 1977, איאן קיבלה 461 כרטיסי ולנטיין, בעקבות מילות השיר "At Seventeen" שדיברו על כך שהיא מעולם לא קיבלה כזה כרטיס מאף נער.
השיר שלה "Fly Too High"  הופק על ידי מפיק הדיסקו Giorgio Moroder, היה תרומתה של ג'ניס איאן לפס הקול לסרטה של ג'ודי פוסטר, Foxes. היא קיבלה על שיר זה מועמדות לפרס הגראמי והשיר נהפך ללהיט במדינות רבות: ישראל, דרום אפריקה, בלגיה, הולנד ואוסטרליה. איאן זכתה גם לפופולריות רבה ביפן ושיריה הגיעו למקומות גבוהים במצעדים ביפן. 
מספר שירים של איאן זכו לגרסאות עבריות. ביניהם "ג'סי" בביצוע מיכל טל, "בת 17" בביצוע צילה דגן ו"צל כבד" בביצוע אריק סיני.

כתיבה ועריכה

איאן כותבת מדע בדיוני. היא קוראת של הז'אנר שנים רבות. היא נכנסה לפאנדום המדע הבדיוני בשנת 2001, בהשתתפותה ב Millennium Philcon. סיפורים קצרים שכתבה התפרסמו באוספים שונים, והיא ערכה יחד עם Mike Resnick את האנתולוגיה Stars: Original Stories Based on the Songs of Janis Ian, שפורסמה בשנת 2003. היא משתתפת לעיתים בכינוסים של מדע בדיוני. 

איאן הייתה כותבת טור קבועה ועדיין כותבת לעיתים, עבור מגזין החדשות של LGBT,
 The Advocate. 
ביולי 2008 היא פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה Society's Child, אשר זכה לשבחי הביקורות. יחד עם הספר יצא גם דיסק שמכיל הרבה משירי האהבה של איאן.

חיים אישיים

איאן נישאה למפיק הסרטים הפורטוגלי טינו סרגו בשנת 1978; הם התגרשו לאחר חמש שנים. באוטוביוגרפיה שלה איאן חושפת פרטים על התעללות פיזית ורגשית שספגה מסרגו. לאחר שעברה להתגורר בנאשוויל, איאן פגשה את פטרישיה שניידר בשנת 1989. איאן יצאה מהארון כלסבית בשנת 1993 כאשר הוציאה לאור את אלבומה Breaking Silence. שניידר ואיאן התחתנו בטורונטו בשנת 2003. 
אמה של איאן, פרל, אובחנה כחולת  טרשת נפוצה בשנת 1975. איאן ואחיה שיכנעו את אימם להגשים את חלומה ולהירשם לקולג'. פרל בסופו של דבר השתתפה בתוכנית להשכלת מבוגרים ב  Goddard College, וסיימה לבסוף עם תואר שני. לאחר מותה של פרל, איאן החליטה לגייס כסף לתמיכה בתוכניות לחינוך המשך לסטודנטים מבוגרים. כיום הקרן שהקימה איאן, "Pearl Foundation scholarships", תורמת מעל 800 אלף דולר במלגות שונות.