google/wiki40b huggingface dataset:
חתיכה אחת משתי חתיכות

רקע

מקור השם "חתיכה אחת משתי חתיכות" הוא בסוגיה הנידונה בגמרא, לגבי אחד שספק אכל חֵלֶב.

יסוד המחלוקת

המשנה במסכת כריתות מביאה את מקרה הספק:
ספק אכל חלב, ספק לא אכל, ואפילו אכל, ספק יש בו כשיעור, וספק אין בו, [או] שומן וחלב לפניו, ואכל אחד מהן, ואינו יודע איזה מהן אכל, ... [הדין הוא ש]מביא אשם תלוי
— תלמוד בבלי, מסכת כריתות, דף י"ז, עמוד א'
על משנה הזו המתארת את מציאות הספק, מביאה הגמרא שתי דעות אמוראים לגבי החיוב באשם:
איתמר רב אסי אמר: חתיכה אחת שנינו, ספק של חלב, ספק של שומן. חייא בר רב אמר: חתיכה משתי חתיכות שנינו. במאי קא מיפלגי? רב אסי סבר יש אם למסורת {ויקרא ה } מצות כתיב, וחייא בר רב אמר יש אם למקרא מצוות קרינן
— תלמוד בבלי, מסכת כריתות, דף י"ז, עמוד ב'
בגמרא לעיל מבואר כי דעתו של רב אסי היא שדי בחתיכה אחת שאכל, שיש ספק לגביה אם איסור היא או היתר, כדי לחייב והוא המחמיר בעניין זה. ואילו דעתו של חייא בר רב היא שצריך דווקא שיהיו שתי חתיכות, אחת של איסור ואחת של היתר, והוא אכל אחת מהן ואינו יודע איזו. והוא כאמור מיקל שכן בחתיכה אחת פוטר.

הגמרא מבארת שיסור המחלוקת הוא האם יש אם למסורת והיינו שמכיוון שהכתיב הוא "מצות" (כלומר עם ו' אחת) בפסוק: "וְאִם נֶפֶשׁ כִּי תֶחֱטָא וְעָשְׂתָה אַחַת מִכָּל מִצְו‍ֹת ה' אֲשֶׁר לֹא תֵעָשֶׂינָה וְלֹא יָדַע וְאָשֵׁם וְנָשָׂא עֲו‍ֹנוֹ" (ספר ויקרא, פרק ה', פסוק י"ז), אז לומדים מצווה אחת. מנגד, סובר חייא בר רב, שיש אם למקרא ולכן מכיוון שקוראים מצְוֹת (כלומר ה-ו' בפסוק עם חולם) אז לומדים מצוות ברבים, והמשמעות שצריך שתי חתיכות.

מקרים

דין זה ישפיע על הפסיקה במקרים הבאים:

עשה מלאכה

כאשר אדם עשה מלאכה שאסורה בשבת, והיו צמודים שבת וחול ואינו יודע באיזה יום מביניהם עשה את המלאכה, או שעשה מלאכה בשבת ולא ידע מעין אי זו מלאכה עשה. והלכה שמביא קרבן אשם תלוי. אבל שבת ויום הכפורים ועשה מלאכה בין השמשות שביניהן הרי זה פטור מקרבן ואינו מביא חטאת שהרי אינו יודע עצמו של חטא (שכל חטא חיובו אחר), ואינו מביא אשם תלוי שהרי יודע בוודאי שחטא.

ספק באיסורי עריות

היו אשתו ואחותו ובא על אחת מהן ואינו יודע על איזו מהן בא, חייב. אבל הבא על אשה שהיא ספק נדה, או ספק ערוה של קירוב בשר, פטור מאשם תלוי.

ראתה לאחר זמן

במסכת נידה מובא מקרה לדוגמה של "ראתה לאחר זמן" והוא מקרה בו אשה ששימשה עם בעלה ולאחר מכן בדקה עם עד ומצאה את העד טמא. יוצא אם כך ישנו חשש שהייתה נידה מקודם לכן ואז חייבים מדין בעילת נידה. ומובא שם שחייבים אשם תלוי לדעת התנא (שחולק לכאורה על המשנה בדף הקודם שבה אמר התנא שפטורים מן הקרבן). ומבארת הגמרא שבמשנה אמרו שפטורין מן הקרבן מפני שלדעת התנא במשנה "בעינן [צריכים] חתיכה משתי חתיכות" כדי לחייב אשם.
ריצ'רד פרנקלין

חייו

פרנקלין גדל והתחנך במלבורן. בהמשך עבר לקליפורניה כדי ללמוד קולנוע, שם למד עם ג'ורג' לוקאס, רוברט זמקיס וג'ון קרפנטר.
העריץ את סרטי אלפרד היצ'קוק, ונהג לשוחח אתו בטלפון עד מותו.
לאחר שסיים את לימודיו, החל פרנקלין להתמחות בקומדיות זולות, בסרטי אימה ובפורנוגרפיה רכה. ב-1981 ביים רימייק ל"חלון אחורי", בכיכובה של ג'יימי לי קרטיס, לפי תסריט מאת אוורט דה רוש.
בשנת 1983 ביים, לפי הזמנה של המפיק ברנרד שוורץ, את "פסיכו 2". לאחר מכן, פרנקלין הוסיף לעבד את תסריטיו של דה רוש לסרטי אימה ומתח. את סרטיו האחרונים ביים ב-1995, 1996 ו-2003.
מת מסרטן הערמונית ב-11 ביולי 2007, ארבעה ימים לפני יום הולדתו. לפני מותו, התראיין לסרט תיעודי על הוליווד, אך לא הספיק להופיע בתוספות לדיסק של "פסיכו 2". קוונטין טרנטינו היה אמור לכתוב את הביוגרפיה שלו, אך הדבר בוטל.
ויליאם בייליס

ביוגרפיה

ויליאם בייליס נולד בוונסברי, סטאפורדשייר וגדל בלונדון. התחיל ללמוד רפואה ביוניברסיטי קולג' לונדון בשנת 1880, אך נשר מהלימודים לאחר שנכשל בלימודי אנטומיה. לבייליס תואר ראשון בפיזיולוגיה מודהאם קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, שם חקר שינויים חשמליים במערכת העצבים בעקבות הפרשת רוק תחת הפיזיולוג ג'ון בורדון סנדרסון. בשנת 1888 חזר ליוניברסיטי קולג' כעוזרו של אדוארד שארפי-שפר. בשנת 1890 החל לשתף פעולה עם ארנסט סטארלינג בחקר הפעילות החשמלית של הלב, בפרט בחקר לחצים בעורקים ובנימים. בשנת 1897 הם שינו את כיוון המחקר, והתמקדו בהשפעת מערכת העצבים על עיכול מזון.
באותה תקופה היה ידוע שבלוטת הלבלב מפרישה מיצים מעכלים בתגובה למעבר המזון במערכת העיכול. ידעו שהזרקת חומצה הידרוכלורית לנהור המעי עוררה הפרשת על ידי הלבלב ואילו הזרקתה לדם לדם לא הניבה תגובה, אך לא ידעו למה. בייליס וסטארלינג שיערו שמערכת העצבים היא שמבקרת את הפרשת מיצי הלבלב, אך ניתוק העצבים הרלוונטיים לא שינה את התגובה. לאחר מכן הם ניסו להזריק למעי תמצית שהכילה דגימה של רירית מעיים וחול המכיל חומצה הידרוכלורית, והדבר הוביל להפרשה ניכרת של מיצי לבלב. הם בודדו את החומר הכימי האחראי על ההפרשה וכינו אותו סקרטין; חומרים כימיים מסוג זה, שיכולים להשפיע על איברים או על מערכות הרחוקים מהמקום בו הופרשו, בייליס כינה הורמונים.
בשנת 1911 ייסד את החברה הביוכימית (The Biochemical Society).
בשנת 1912 נוצרה עבורו משרת פרופסור לפיזיולוגיה כללית ביוניברסיטי קולג'.
בשנת 1916 פרסם מאמר בנושא טיפול בהלם. הלם נגרם בעקבות ירידה בלחץ הדם, אשר נגרמת בשל ירידה בנפח הדם (לפי חוק פרנק-סטרלינג). תמיסת מלח תוך ורידית יכולה להעלות את לחץ הדם, אך רק לפרק זמן קצר ונמצא שהיא לא עזרה בריפוי תסמיני ההלם. בייליס הוכיח כי אם תמיסת המלח מכילה חמישה אחוז ג'לטין או גומי ערבי, עליית לחץ הדם מתרחשת לאורך זמן וההלם פוחת. מסקנות המאמר יושמו במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1919 פרסם את ספר הלימוד המשפיע "עקרונות הפיזיולוגיה הכללית", שאותם הגדיר כתהליכים המשותפים לכל היצורים החיים. הספר יצא בארבע מהדורות ועודכן לאחר מותו.

פרסים והוקרות

בייליס היה עמית בחברה המלכותית מאז יוני 1903. זכה במדליה המלכותית בשנת 1911 ובמדליית קופלי בשנת 1919.
בשנת 1922 קיבל תואר אבירות על תרומתו לרפואה.
חג נבי שועייב

חג הנביא שועייב הוא חג דרוזי אשר נמשך ארבעה ימים בין התאריכים 25 באפריל ל-28 באפריל במתחם נבי שועייב בכפר חיטין שמעל הכנרת. היום הראשון מיועד לקיום תפילות על ידי דתיים בלבד ושלושת הימים הנותרים מיועדים לכלל העדה. 
הנביא שועייב מזוהה עם יתרו חותן משה, המוכר גם בכינויים נוספים (רעואל, פוטיאל, חבר). לפי המסורת, הוא נולד בחצי האי ערב, נדד ברחבי הסהר הפורה בהטפה לצדק ולאמונה מונותאיסטית, נקבר במקום פטירתו. לטענתם יתרו לא התגייר ונשמתו התגלגלה לנביא שועייב, בו הם רואים אבי הדת. 
במדינת ישראל עובדים דרוזים רשאים להיעדר מעבודתם במהלך ימי החג מבלי ששכרם ייפגע.

רקע

לפי המסורת הדרוזית, הנביא שועייב הוא אבי הנביאים ושליח האל, לא היה ולא יהיה נביא גדול ממנו. 
על עניין זיהויו עם יתרו יש שתי מסורות סותרות. מסורת אחת מסתמכת על ההשקפה הדתית, שאין הנביאים מתחתנים ועל אחת כמה וכמה הנביא שועייב, שלא נישא מעולם לאישה ולא הייתה לו בת. מסורת זו מנמקת את הקרבה בין שועייב למשה בנישואי האחרון עם בת קרוביו של הנביא שועייב. המסורת השנייה מאשרת את זיהויו של יתרו עם שועייב ורואה בו את חותנו של משה ואבי ציפורה.

החג

הדרוזים בדרך כלל חוגגים רק חג אחד ושמו עיד אל-אדחא. העדה הדרוזית בישראל בהנהגת שייח' אמין טריף, לעומת זאת, העניקה לתקופה מעמד מיוחד, הרואה אותו כזיארה, יום חג. בתי ספר הפועלים בישראל תחת מערכת החינוך הדרוזית סגורים לתקופת החג, ואילו חיילים דרוזיים בצה"ל מקבלים בתקופה זו ימי חופש. הקהילה כולה, ולא רק הדרוזים הדתיים בישראל, חוגגים זיארה זו.
אל חגיגות החג מגיעים מנהיגים דתיים רבים מכל הדתות בישראל וכן מנהיגים פוליטיים ולעיתים אף ראשי ממשלות באים לברך את הקהילה הדרוזית בישראל במהלך החגיגות שלהם על במקאם אל-נבי שועייב. 
מנהיגים או שייח'ים דתיים מהר הכרמל, הגליל ורמת הגולן מנצלים את ההזדמנות הזו כדי לדון בנושאים דתיים.

עלייה לרגל

לפי המסורת הדרוזית, טביעת רגלו השמאלית של שועייב נראית באתר הקבר והדרוזים מציינים שם את החג במשך מאות שנים. העולים לרגל נוהגים ליצוק שמן לתוך טביעת הרגל ולמשוח את השמן על גופם כברכה להצלחה ולמזל טוב. במהלך החג נערכות חגיגות המוניות במתחם ומנהיגי העדה נאספים לדון בסוגיות דתיות.
במקור לדרוזים לא היה תאריך קבוע לעלייה לרגל. כאשר הכירה ממשלת ישראל בחגים הדרוזיים באופן רשמי, תאריכי החג נקבעו בימים שבין ה-25 באפריל ל-28 באפריל. 
מאז 1967, דרוזים מרמת הגולן יכולים לבקר במתחם נבי שועייב בחופשיות והם גם מעורבים בחגיגות. דרוזים סוריים מחוץ לגולן לעומת זאת, מעולם לא היו מעורבים בחגיגות. הדרוזים בלבנון לעיתים רחוקות מבקרים במקדש. עם זאת, בשנת 1982, בתקופת השליטה הישראלית בדרום לבנון, קבוצת דרוזים מלבנון נענתה לבקשת השייח' אמין טריף לבוא ולבקר. בעקבות הסכם השלום בין ישראל לירדן בשנת 1994, לדרוזים ירדניים מותר לבוא לבקר במקדש לאורך כל השנה, והביקורים שלהם אינם מוגבלים לתקופת החג.
קמוב Ka-60

היסטוריה

יחידת הפיתוח של חברת קמוב החלה לפתח את המסוק בשנת 1983, בזמן שחיל האוויר הרוסי הפעילו גרסאות של מסוק המיל מי-8. מסוקי המי-8 היו מאוד נפוצים באותה תקופה, אך לא מאוד חסכוניים ביחס לכושר הנשיאה שלהם (4 טון). אולם, כאשר מסוקי המי-4, שהותאמו לשאת מטענים קלים יותר (עד 2 טון), הוצאו מהשירות היה צורך רב במסוקים מסוג זה. ה-Ka-60 נועד מלכתחילה להחליף את המי-4, ונקרא אז V-60 (ברוסית: В-60). התוכנית קיבלה תמיכה ממשלתית בשנת 1984, וב-1988 התקבל תרשים מוכן של המסוק. הסיפון של המסוק שבתרשים היה שונה במקצת מזה של המסוק כיום. ב-1990, המיזם יצא לפועל תחת השם "60-Ka".

מבנה ועיצוב

ה-Ka-60 הוא המסוק הראשון של חברת קמוב שיוצר עם רוטור זנב פנימי שזה בעל 12 להבים מסוג "Fenestron" מנועיו של המסוק יוצרו במיוחד בשבילו תחת השם RD-600V (רוסית: РД-600В) על ידי חברת "Saturn". כל הרכיבים והמערכות שבמסוק הם מתוצרת רוסית. במסוק הותקנו גלגלי נחיתה מתכנסים וכן בולמי זעזועים במושב ובגלגלים של המסוק. מאפיינים אלה יכולים להועיל בזמן נחיתת אונס, ולאפשר נחיתה רכה יותר.
שיפון (בד)

שיפוֹן (מצרפתית: Chiffon) הוא בד דק ושקוף המזכיר את בד הוואל אך אינו רך כמוהו. בד השיפון משמש לרוב בתפירת שמלות ערב ושמלות כלה, מאחר שהבד נוקשה מעט הוא מאפשר את יצירת הנפח לשמלות הכלה. הבד מיוצר באריגת שתי וערב והוא ארוג בדרך כלל מסיבי משי טבעי או מסיבים סינתטיים.
זמר זמר לך

זֶמֶר זֶמֶר לָךְ הוא שיר עברי שחיבר המשורר אברהם בן-זאב, אז חבר קיבוץ עין שמר, בשנות הארבעים. הלחן העממי חובר אל המילים, לפי עדות המשורר: "מנוער עולה מבולגריה. הם שרו את השיר הזה ורקדו לפיו הורה הם שרו זאת עם מילים כלשהן - "חבריה, בואו ונרקוד...".
המשורר ביטא בשיר את ערכי מפעל ההתיישבות הציונית, תנועת העבודה והחלוציות; הוא מהלל את הזמר והשירה, הריקוד והמחול, שהיו שכיחים אצל חלוצים וחלוצות בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20, ומעלה על נס את אהבת ארץ ישראל ואת העבודה החקלאית, שיסודה בחריש ובזריעה ונטיעה, בשורות ארוכות, "תלמים".
השיר המחורז כולל שלושה בתים ופזמון.
הבית הראשון מתחיל במילים: "זֶמֶר זֶמֶר לָךְ", אשר מוקדש לארץ ישראל, למולדת הרוחנית, ל"מכורה".
 הבית השני מתחיל במילים: "הוֹרָה הוֹרָה לָךְ", שמו של ריקוד המוקדש למולדת אף היא.
 הבית השלישי מתחיל במילים: "תֶּלֶם תֶּלֶם לָךְ" שאיזכורם גם הוא מוקדש למולדת.
 הפזמון מדגיש את אווירת השירה, הריקוד הקצבי, והתקווה לבניין חיים חדשים:
"הֲרָרַיִךְ הֵמָּה יִשְׂמָחוּ

עֵת מְחוֹל הַהוֹרָה יִסְעַר

אֶלֶף פְּרָחִים לְפֶתַע יִפְרָחוּ

יְכַסּוּ אֶת עֵין הַמִּדְבָּר".
 "זמר זמר לך" נעשה אהוד מאוד וזכה לביצועים רבים במאה ה-20 וה-21, בין השאר, על ידי אהובה צדוק, הגבעטרון, דורית ראובני, עפרה חזה, וגאולה גיל. מקובל לנגנו בהרכבים תזמורתיים בחגיגות ובטקסים ממלכתיים וצבאיים בימי מועד וזיכרון.
מקור הלחן אינו ידוע. יש אומרים שמקורו מחסידות בויאן, ויש אומרים שמקורו מעולים מבולגריה או מטורקיה.
ולמירה

יהודים

הקהילה היהודית הייתה קטנה ביותר. במפקד האוכלוסין של שנת 1935 נמנו 93 יהודים, כאחוז בודד מכלל התושבים.
150 יהודים נרצחו במהלך יולי אוגוסט 1941 בידי "המשמר העצמאי" (Straz Niepodleglosci).מיליציה לטבית מקומית.
צביקה קליין

ביוגרפיה

צביקה (צבי מיכאל) קליין נולד ב-13 בדצמבר 1982 בשיקגו שבארצות הברית, לצ'ארלס (בעל חברת אמקון להשמת עובדים בכירים עבור חברות ישראליות בארצות הברית) ולבוורלי קליין. לצביקה קליין אח, אבי, ואחות, דינה.
הוריו גדלו והתחנכו בתנועת בני עקיבא בשיקגו, ובעקבות כך הפכו מחוברים לציונות ואף החליטו לבסוף לעלות לישראל. קליין עלה לישראל עם משפחתו כילד, בשנת 1985. קליין היה פעיל אף הוא בבני עקיבא כמדריך.
קליין שירת בצבא כמייסד וראש דסק תקשורת דתית-חרדית בחטיבת דובר צה"ל.
לקליין תואר ראשון BA במדעי החברה והרוח מהאוניברסיטה הפתוחה.
צביקה קליין נישא ב-2014 לאביטל טקל-קליין, ולהם תאומים. המשפחה גרה בירושלים.

קריירה מקצועית

בין השנים 2005 ל-2006, שימש קליין כשליח הסוכנות היהודית ובני עקיבא העולמית לדרום פלורידה. לאחר מכן, כיהן כמנהל פרויקט שליחי "בן עמי" בהסתדרות הציונית העולמית, עד לשנת 2009.
במקביל, כיהן כדובר תנועת בני עקיבא העולמית, עד שנת 2011.
בשנת 2011, החל קליין לעבוד ככתב וכפרשן לענייני העולם היהודי, עלייה וקליטה בעיתון מקור ראשון, והוא ממשיך בתפקיד זה עד עתה (2019).
בין השנים 2012 ל-2014 כיהן גם כעורך ראשי של ערוץ "nrg יהדות" וכתב לענייני העולם היהודי, עלייה וקליטה בעיתון "מעריב".
בשנת 2012 היה קליין מהעיתונאים הראשונים שהגיעו לזירת הפיגוע בבית הספר היהודי "אוצר התורה" בטולוז, ואף סיקר את ההפגנות הקטלניות בכיכר "מיידן" שבקייב אוקראינה, סביב חילופי השלטון.
בשנת 2014, קליין היה העורך הראשי של תוכנית הטלוויזיה "היהודי הגולש" בהגשתו של גיל קופטש בערוץ 20.
קליין שימש בשנת 2018 כמנהל קהילת בוגרי תוכנית "קומיוניטי" למובילי דעת קהל ישראליים בנושא התפוצות – בבית הנשיא. קליין ממשיך בתפקיד זה עד עתה (2019).
פאנסאב

פאנסאב (באנגלית: Fansub, קיצור של Fan subtitled, כלומר: כתוביות על ידי מעריצים) הוא עותק של סרט או סדרת טלוויזיה זרה שתורגם על ידי מעריצים לשפה אחרת. המונח הזה מתייחס ברוב המקרים לסדרות או סרטי אנימה שתורגמו מיפנית.

צורות הפצה

הפנסאב מופץ בשתי צורות עיקריות:

קידודים

קבוצות רבות בוחרות לשחרר את התוצרים שלהן כקובץ וידאו שלם (להבדיל משחרור קובץ כתוביות נפרד), תוך שיפור וחידוד של הווידאו המקורי ושימוש בקודקים כגון H.264 ו-XviD ובקונטיינרים לדוגמת AVI, OGM, MKV וMP4. הקהילה פתחה מספר פרויקטים הכוללים איגוד של מפענחים הנדרשים לניגון התוצרים, כגוןCCCP או K-Lite.

דרכי הפצה

כיום, דרכי ההפצה העיקריות והמועדפות על קבוצות פנסאב הן רשתות שיתוף קבצים, בעיקר ביטורנט ופרוטוקול העברת קבצים XDCC של רשת IRC. קיים גם שימוש בפרוטוקול ed2k אך זו היא יותר הפצה של מעריצים-למעריצים ולא מהמפיצים-למעריצים. כמו כן, ישנן קבוצות המחלקות את ההוצאות שלהן על דיסקים בכנסים ובמפגשים של אנימה ואוטאקוס. בישראל, קבוצות פנסאב עבריות בדרך כלל מפיצות בהורדות ישירות וצפיות ישירות דרך הגוגל דרייב.

זכויות יוצרים והאתיקה של פאנסאברים

חוקיות הפנסאב לא ברורה ושנויה במחלוקת, היא תלויה באופן ההפצה ואזור ההפצה. בקרב פאנסאברים לא נהוג להפיץ סדרות שקיבלו רישיון הפצה באזור בו הקבוצה פועלת, כי למחזיקי הרישיון יש את הזכות הבלעדית להפיצה. בנוסף לזה, אם הקבוצה מתעלמת מהרישיון, הרבה ממחזיקי הטראקרים של ביטורנט מעדיפים להפסיק את הפצת הסדרה בשרתיהם מחשש לתביעות משפטיות. דוגמה לבעייתיות היא הסדרה Ninja Scroll TV. כשקיבלה רישיון הפצה בארצות הברית, מחזיקי הרישיון פנו לקבוצה שהפיצה את הסדרה, וביקשו ממנה להפסיק את ההפצה כיוון שתכננו להוציא את הסדרה על DVD חודשים ספורים לאחר מכן. הקבוצה סירבה לבקשת החברה, אך למרות זאת החברה לא הגישה תלונה נגד הקבוצה. במקום זאת היא יידעה את קהילת מעריצי האנימה בארצות הברית, שבתגובתם גינו בצורה חריפה את הקבוצה.
אגם מוריין

תיירות

האגם נחשב ליפה באגמי הרי הרוקי הקנדיים, והוא אחד משלושת אתרי הביקור המרכזיים של הפארק הלאומי (אחרי באנף, ואגם לואיז).

מסלולי הליכה

סביב האגם מספר מסלולי הליכה הפתוחים מעת לעת. השביל בו עושים מרבית תיירים שימוש הוא שביל רוקפייל (The Rockpile Trail) העובר על המורנה. אורכו של שביל זה 300 מטרים ובו הפרש גבהים של 24 מטרים, וממנו נשקף נוף מרהיב של האגם, והוא אחד האתרים המצולמים ביותר בכל קנדה. 
בסמוך לשביל המורנה מתחיל שביל אגמי קונסולישן ( the Consolation Lakes trail), שאורכו 3 קילומטרים, ובו הפרש גבהים של 90 מטרים. שביל מקשר בין אגם קונסולישן התחתון לאגם העליון.

נוף עמק עשר הפסגות

נוף ההרים שמאוחרי האגם (נוף עמק עשר הפסגות) מכונה בשם "נוף עשרים הדולרים" מאחר שנוף זה הופיע על צידו האחורי של שטר ה-20 דולרים הקנדיים בסדרת השטרות שהודפסה בין השנים 1969 ו-1979.
קרב שבע

קרב שבע הוא מקצוע קרב רב באתלטיקה קלה, הכולל תחרות בשבעה מקצועות: ריצת 100 מטר משוכות, קפיצה לגובה, הדיפת כדור ברזל, ריצת 200 מטר, קפיצה לרוחק, הטלת כידון וריצת 800 מטר. בקרב שבע מתחרות נשים בלבד, בעוד שגברים מתחרים בקרב עשר.
עד שנות ה-80 של המאה ה-20 התחרו נשים בחמישה מקצועות בלבד, והמקצוע נקרא קרב חמישה. באולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984 נוספו שני מקצועות, הטלת כידון וריצת 800 מטר, ומאז נערכות התחרויות במתכונת זו. בראשית המאה ה-21 החלו להיערך גם תחרויות נשים בקרב עשרה, בדומה לתחרויות הגברים (תחרויות הכוללות גם ריצת 100 מטר, זריקת דיסקוס, קפיצה במוט, וריצת 1500 מטר במקום ריצת 800 מטר). אף שהתאחדות האתלטיקה הבינלאומית מכירה בתחרויות אלה, הן אינן מהוות חלק מהתחרויות הגדולות הרשמיות.

קרב שבע לגברים

בתחרויות הנערכות באולם, מתחרים הגברים בקרב שבע ולא בקרב עשר, ואולם מרחקי תחרויות הריצה שונים מאלה שבהם מתחרות הנשים בקרב שבע.
ג'טסון מילארפה

קורות חיים

מילארפה נולד בכפר קייה שבטיבט למשפחה עשירה. בעת הולדתו נודע בשם "מילה תופגה" שמשמעו "שימחה לשמוע". לאחר מותו של אביו, בעת שהיה מילארפה ילד צעיר, דודו ודודתו גזלו את כל עושרה של משפחתו והשאירו אותו ואת אמו חסרי כול. בשל עוניים לא יכול מילארפה לשאת את אהובתו. לבקשת אמו, בגיל 15, עזב מילארפה את ביתו והלך ללמוד קסמים על מנת לנקום בו. לאחר תום לימודיו שב מילארפה לבית דודו והרס את הבית בהורגו 35 אנשים (אף שהדוד והדודה ניצלו). דודו של מילארפה ואנשי הכפר יצאו לרדוף אחריו אולם הוא הביסם ברעידת אדמה ושלח ברד להרוס את שדות הכפר.
מילארפה חש ייסורי מצפון בשל ההרג המיותר. מורו אמר לו שזו הקארמה שלו, ומילארפה יצא ללמוד את הדרך להארה על מנת לשנות את הקארמה שלו. מילארפה הגיע אל הלמה מרפה לוטסאווה שדרש ממנות לבנות ולהרוס שלושה מגדלים בטרם ילמדו, וגם לאחר שביצע את המטלה לא הסכים ללמדו. אשתו של מרפה זייפה עבור מילארפה מכתב על מנת שילמד ממורה אחר. מילארפה יצא לחפש את הלמה נגוגדון צ'ודור במטרה ללמוד ממנו מדיטציה, אולם נכשל בלימודיו ונאלץ להודות בזיוף. צ'ודור הורה לו לשוב למרפה, והלה הסכים ללמדו. לבסוף הגיע מילארפה למצב של "ואג'ראדהרה" - "הארה מלאה", ונחשב הראשון שהגיע למצב זה במהלך חייו מבלי צורך בגלגול בגוף אחר.
בגיל 45 החל להתגורר במערה המכונה כיום מערת מילארפה, שם הפך עורו לירוק (ולכן פסליו צבועים ירוק), ושם קיבל את הכינוי "מילארפה" - "מילה, לובש הכותנה".
מילארפה נודע בשיריו, אשר השתמרו עד ימינו.
על פי האמונה הטיבטית הייתה למילארפה יכולת ה"לנג גומ פה" - "מדיטציית האוויר" - יכולת הריצה המהירה - ולדבריו יכול היה לגמוא בימים ספורים מרחק אשר קודם ללימודיו נדרשו לו חודשים לעבור.
חורבת אלערק

חורבת אלערק או ח'רבת ערק, היא חורבה של עיירה גדולה מן התקופה הרומית ומן התקופה הביזנטית, מצפון-מערב לאופקים, ליד היישוב הבדואי אלהוזיל, על גדותיו של נחל גרר.
על פי אחת הסברות, במקום זה שכנה העיר אורדה, בירת סלטוס גרריתיקוס (מחוז גרר) בזמן התקופה הביזנטית. עיר הבירה אורדה שימשה לתחנת משמר בתקופה הרומית, ואף למקום מושבו של הנציב האזרחי של סלטוס גרריתיקוס.
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בחורבת אלערק הם: אבני פסיפס, בורות מים ובארות, אבני ריחיים, שרידי בית מרחץ שבו נמצאו שרידי תנורים, כותרות ובסיסים של עמודים, ברכות, יסודות מבנים ושרידי בית בד.
סירטקס

Sirtex Medical Limited (סירטקס) היא חברת אביזרים רפואיים שבסיסה באוסטרליה, המספקת טיפול רדיואקטיבי לסרטן הכבד שאינו ניתן לניתוח, הנקרא מיקרוספירות SIR-Spheres. בראש החברה עומד כיום מר גילמן וונג, שזכה בתואר מנכ"ל השנה לשנת 2012 של כתב העת CEO Magazine. החברה הוקמה בשנת 1991.

כיצד פועלות המיקרוספירות SIR-Spheres

כאשר משתמשים במיקרוספירות SIR-Spheres (סירספרס) לטיפול בסרטן הכבד, הטיפול נקרא "טיפול קרינתי פנימי וממוקד לכבד", או בראשי תיבות באנגלית SIRT. זוהי אפשרות טיפול חדשה יחסית לאנשים הסובלים מסרטן כבד שאינו ניתן לניתוח SIR-Spheres הן כדוריות רדיואקטיביות קטנטנות, גודלן כשליש מרוחבה של שערת אדם, והן מוזרקות לתוך הגידול שבכבד.

איך משתמשים בהן

למיקרוספירות הרדיואקטיביות זמן מחצית חיים של כ-64 שעות. הטיפול ניתן על ידי רדיולוג פולשני המתמחה בטיפולים ממוקדים בפולשנות מזערית. ההליך מתבצע בדרך כלל בהרדמה מקומית. חתך קטן נעשה במפשעתו של החולה וצנתר גמיש מונחה לתוך הכבד במעלה עורק הירך שברגל עד אתרי הגידול. הצנתר נע דרך עורק הכבד וממוקם על ידי הרדיולוג הפולשני כך שיתאפשר עירוי של מיקרוספירות SIR-Spheres לאתר הגידולים. עירוי המיקרוספירות נמשך כ-15 דקות, וההליך כולו נמשך כשעה. רוב המטופלים משתחררים בתוך 24 שעות.

סרטן כבד ראשוני

סרטן כבד ראשוני או קרצינומה של תאי הכבד (HCC) היא הצורה השכיחה ביותר של סרטן הכבד והיא אחראית לכ-90% מגידולי הכבד הממאירים במבוגרים. סרטן כבד הוא הסרטן השישי בשכיחותו בעולם וסיבת המוות השלישית לתמותה מסרטן בעולם. יותר מ-600,000 מקרים של סרטן כבד מאובחנים מדי שנה בעולם. מספר זה כולל כ-19,000 מקרים בארצות הברית, 54,000 באירופה ו-390,000 בסין, קוריאה ויפן. ההיארעות של קרצינומה של תאי הכבד (HCC) עולה בשל שיעורים עולים של זיהום כרוני בדלקת כבד מסוג B ודלקת כבד מסוג C באסיה. גורמי סיכון אחרים כוללים העמסת יתר של ברזל, שחמת כבד בגלל אלכוהול ומספר הפרעות מולדות. שיעורי שרידות של חמש שנים לחולי סרטן הכבד נחשבים לנמוכים לעומת סוגי סרטן אחרים.

סרטן המעי הגס

סרטן המעי הגס (CRC) הוא סיבת המוות השלישית בשכיחותה לתמותה הקשורה לסרטן בעולם המערבי. מעריכים שמחלה זו מאובחנת אצל 1.6 מיליון איש בעולם מדי שנה. אצל כ-50% מחולי סרטן המעי הגס (CRC) מתגלות גרורות בכבד. סרטן המעי הגס הגרורתי (mCRC) הוא בדיוק סוג הסרטן שלמטרת הטיפול בו, פיתחה חברת Sirtex את המיקרוספירות SIR-Spheres. ההערכה היא שבקרב 30-40% מן החולים המתקדמים, הכבד הוא אתר ההתפשטות היחיד.
באבחנה הראשונית, ל20–25% מן החולים יהיו גרורות בכבד הניתנות לאיתור קליני, ועד 50% מכל החולים יפתחו גרורות בכבד לאחר כריתת הגידול הראשוני בתוך שלוש שנות מעקב. מתוך חולים אלה עם מחלת כבד גרורתית, כ-25% בממוצע יתאימו לניתוח כריתה של הגידול בכבד, שהוא הריפוי הפוטנציאלי היחיד הזמין לחולים. השאר מתאימים לצורות טיפול חליפיות, כמו כימותרפיה וטכנולוגיות אחרות, ובכללן מיקרוספירות SIR-Spheres.
משה שמעון אנטוקולסקי

ר' משה שמעון (שימֶל) הכהן אַנטוֹקוֹלסקי (בכתיב יידי: אנטאָקאָלסקי; ברוסית: Антокольский; לעיתים אנטֶקולסקי, אנטעקאָלסקי; כ"א בסיוון תר"י, מאי 1850 (לפי הלוח היוליאני: אפריל), וילנה – מרץ 1911, שם) היה רב, מגיד מישרים וסופר משכיל איש וילנה.

ביוגרפיה

נולד באביב 1850 באנטוקול, פרוור של העיר וילנה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (מכאן שם משפחתו). אביו, ברוך ראובן, היה אחיו של האמן הנודע מארק אנטוקולסקי.
כשהיה בן שמונה נפטר אביו. חרף הקשיים הכלכליים, שלחה אותו אמו ללמוד אצל מיטב המלמדים. בהמשך למד בישיבת ר' מיילס (מיילעס) בווילנה, אצל הרב שמואל איסר כהנא, והתבלט בלימודיו.
בשנת תרכ"ז נישא, והיה אב לבנות ובן (ברוך ראובן, שנפטר בא' באדר תרנ"ט, בגיל 25).
בשנת תרכ"ט נסמך לרבנות על ידי רבי יהושע אייזיק שפירא מסלונים ורבי שמואל שטראשון (רש"ש) מווילנה. (בנו, מתתיהו שטראשון, היה מידידיו הקרובים.) בשנת תר"ל ערך את "מקורי הרמב"ם" לר' שמואל שטראשון, והוסיף עליו הערות וחידושים.
בשנת תרל"ד (1873), שלוש שנים לאחר שהפך ר' שמואל יוסף פין את כתב העת "הכרמל" לירחון, נתמנה אנטוקולסקי לעוזרו הראשי.
פרסם הערות ומאמרים תורניים ב"הכרמל", ב"הצפירה", "המגיד" ו"הלבנון", וכן ב"האסיף", ב"גן פרחים" ובמאספים אחרים.
בשנת תרס"ו הוציא בהוצאת שרגא פייבל גארבער בווילנה מאסף בשם "הכרם" ("מכתב עתי לבני ישראל יוצא לחדשים לענייני ספרות ומדע").
חי במחסור, ונאלץ להתפרנס מעבודה כדרשן מסורתי.
אנטוקולסקי נפטר בראשית אביב 1911, בגיל 61. הותיר אישה, בנות נשואות ונכדים.
גידי אורשר

ביוגרפיה

למד בבית הספר היסודי ע"ש א.ד. גורדון בתל אביב, ובתיכון עירוני ה' במגמה ריאלית-אלקטרונית. את השרות הצבאי עשה כטכנאי בגלי צהל ובמסגרת זאת החל להכין כתבות על קולנוע לתוכניות השונות. בשנת 1971 החל את לימודי התיאטרון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. לאחר שנה כשנפתח באוניברסיטה החוג לקולנוע עבר ללמוד שם, במחזור הראשון, במשך ארבע שנים נוספות.
עד צאתו לגמלאות שימש אורשר במשך למעלה מ 40 שנה כמבקר הקולנוע של גלי צה"ל וממציא המונח "סולם אורשר" לדירוג סרטים. ייסד את אתר האינטרנט של גלי צה"ל וניהל את המחלקה במשך למעלה מ 15 שנים. מיזמי וממקימי האקדמיה הישראלית לקולנוע, חבר הוועד המנהל של האקדמיה ונציג מבקרי הקולנוע בה. הוא מרצה לקולנוע ומיוזמי "יום קולנוע ארוך" לתלמידי בתי הספר בסל תרבות ארצי. כתב את ערכי הקולנוע באנציקלופדיה "בריטניקה החדשה לנוער". בעבר הגיש במשך 7 שנים את פינת קולנוע בתוכנית הטלוויזיה המיתולוגית  "זהו זה". במשך שנים ועד יציאתו לגמלאות היה מורה בכיר לקולנוע במרכז האקדמי ויצו בחיפה ולימד קולנוע ורדיו בסמינר הקיבוצים בתל אביב. ערך והגיש במשך שנים תוכניות על מחשבים ואינטרנט "ג'וקים בראש" בגלי צהל ובערוצי הכבלים והנחה את התוכנית "הפרלמנט של זומביט" בטלוויזיה החינוכית. ממקימי איגוד הביקורת האירופאי-ים תיכוני "פדאורה" וסגן נשיא של הארגון, חבר בוועדות שיפוט רבות בפסטיבלים בארץ ובחו"ל. בעל אתר האינטרנט "סולם אורשר" לצפיה מודרכת, ביקורת קולנוע, טלוויזיה וכל מה שלידם.
ב-9 ביולי 2016 הושעה משידור בגלי צה"ל לחודש, בעקבות דרישת שר הביטחון, שרת התרבות וראש הממשלה אחרי שפרסם פוסט בדף הפייסבוק שלו, שבו יצא כנגד "קבלני הקיפוח"  בש"ס וב"קשת המזרחית". הפוסט הסאטירי תקף את אותם "נציגים" של בני עדות המזרח וייחס להם העדפה של שימור אמונות טפלות על פני מדע.
אורשר מתגורר במושב גת רימון, נשוי, ואב לשני בנים.
גופיל G4

היצרנית "‏Goupil‏"

גופיל הוקמה בדרום מערב צרפת בשנת 1996, במטרה לייצר רכבים המבוססים על הנעה חשמלית. בשנת 2011 ייצרו את הרכב החשמלי הראשון, ובשנת 2016 נרכשה החברה על ידי "Polaris Industries" 
החברה ייצרה כ-20,000 רכבים חשמליים המשווקים ב-35 מדינות.
בישראל מייבאת את דגם ה"גופיל G4":  ד.ל.ב מוטוספורט.
סלינאס גראנדס (בואנוס איירס)

סלינאס גראנדס (בספרדית: Salinas Grandes) הם קבוצה של מספר מדבריות מלח קטנים המרוכזים בדרום-מזרח פרובינציית בואנוס איירס ובדרום-מערב פרובינציית לה פמפה שבארגנטינה. המדבריות נוצרו כתוצאה מהתאיידות אגמים קדומים. בין המאה ה-18 לסוף המאה ה-19 פעלו במדבריות מכרות מלח.