פריווילגיה גברית

היקף

פריווילגיות גבריות אינן מחולקות באופן שווה בין כל הגברים. אלה שמתאימים ביותר לנורמה הגברית האידיאלית נהנים מרוב הזכויות. בחברות פטריארכליות האידיאל הזה, שהוא קיים בבסיס החברה אך בלתי מושג עבור רוב הגברים, מתואר כ"לבן, הטרוסקסואלי, סטואי, עשיר, חזק, קשוח, תחרותי ואוטונומי". חוקרי לימודי גבריות מתייחסים לנורמה הגברית האידיאלית הזו כגבריות הגמונית. בעוד שכל הגברים נהנים מפריווילגיה גברית במידה מסוימת, אלה הנראים בבירור שונים מהאידאאל ההגמוני אינם יכולים להפיק את התועלת המלאה ממנה במצבים מסוימים, במיוחד בחברת גברים אחרים שמתאימים יותר. גברים שחוו בריונות ואלימות במשפחה, בפרט, אינם עשויים לקבל את העובדה שהם נהנים מזכויות יתר. סוגים אלה של אלימות כפויה קשורות לרעיון של "גבריות רעילה", התוצר של היררכיות של דומיננטיות שהן מובנות באידיאל הגבריות, ושדרכן חלק מהגברים נפגעים מגברים אחרים או מהמגבלות המושמים עליהם. עם זאת, הם עדיין מחזיקים בפריווילגיות לעומת נשים או לעומת גברים אחרים בעלי מאפיינים פחות הגמוניים (לדוגמה, גברים לבנים לעומת גברים שחורים, או גברים הטרוסקסואליים לעומת גברים הומואים).
אי-הנראות של הפריווילגיה הגברית נוכחת למשל בדיונים על פערי השכר בארצות הברית; הפער מוגדר בדרך כלל על ידי ציון השכר של נשים כאחוז מזה של גברים. אך אם שכר נשים היה משמש כקו בסיס, זה היה מדגיש את הדיבידנד שגברים זוכים לו בצורת שכר גבוה יותר (32% בשנת 2005).  במסחר, הדומיננטיות הגברית מבחינת בעלות ושליטה על ההון הפיננסי וצורות אחרות של עושר יצרה השפעה גברית לא מידתית על מעמדות העובדים ועל גיוס עובדים ופיטוריהם. בנוסף, נטל לא פרופורציונלי מוטל על נשים בשוק העבודה כשמצופה מהן להיות האחראיות הכמעט-בלעדיות לטיפול בילדים ובבית; נשים עלולות להיות מפוטרות או מנועות מקידום במקצוען בשל כך, מה שמציב אותן בעמדת חסרון כלכלי ביחס לגברים.
המושג פריווילגיה גברית אינו חל על התרחשויות בודדות, או שימוש בכוח פיזי אינדיווידואלי, אלא הוא מתאר את אחד ממבני הכוח המערכתיים הרבים הקיימים באופן מצטלב ואשר שלובים ברוב החברות והתרבויות.
דוגמה לזכאות הגברית במסגרות אקדמיות ממוסדות ניתן לראות בשכיחות של גברים המחליטים כיצד ייבנו תוכניות הלימודים וכיצד מלמדים היסטוריה וספרות ברחבי העולם. מבחינה היסטורית, כל אלה שהחזיקו בתואר נשיא ארצות הברית היו גברים. הממשלה האמריקאית ברמה הלאומית, כולל הסנאט של ארצות הברית ובית הנבחרים של ארצות הברית, היא ברובה גברים, וכך גם במדינות ברחבי העולם.

מחקר

המחקרים הראשונים בתחום הפריווילגיה הופיעו יחד עם מחקרן של פמיניסטיות בתחום לימודי הנשים בשנות ה-1970. תחום מחקר זה החל בבחינת החסמים לשוויון וצדק מגדרי. מאוחר יותר, החוקרות החלו להתמקד בהצטלביות והטבע החופף של פריווילגיות הקשורות למין, גזע, מעמד חברתי, נטייה מינית, ומדרגים חברתיים נוספים.
פגי מקינטוש, אחת מהחוקרות הפמיניסטיות הראשונות שחקרה פריווילגיות גבריות, כתבה גם על פריווילגיה לבנה, תוך שימוש במטאפורה של "התרמיל הבלתי נראה" כדי לתאר קבוצה של יתרונות שיש לאנשים מקבוצות מסוימות, לעיתים קרובות גם באופן לא מודע.  לדברי מקינטוש, הפריווילגיה הגברית אינה תוצאה של מאמץ מתמשך לדכא נשים; אך עם זאת, היתרונות הטבועים במערכת גורמים לכך שגברים מרוויחים מן ההטיה המערכתית שמעמידה נשים בעמדת חסרון. ניתן לתאר את היתרונות של פריווילגיה לא מדוברת זו כאמצעים מיוחדים, כלים, מערכות יחסים או הזדמנויות שונות אחרות. לדברי מקינטוש, פריווילגיה זו עשויה להשפיע לרעה על התפתחותם של גברים כבני אדם, ומעטים מהם אי פעם קוראים תיגר על המבנה הקיים או רואים אותו כבר שינוי.
הניסיון לבחון את תפקיד הפריווילגיה בחייהם של סטודנטים הפך למאפיין קבוע של ההשכלה האקדמית בצפון אמריקה. על ידי הפניית תשומת לב לנוכחות של זכויות יתר (כולל של גברים, לבנים וקבוצות אחרות) בחייהם של תלמידים, מחנכים מבקשים לטפח תובנות שיכולות לסייע לתלמידים לתרום לצדק חברתי .

תגובות תרבותיות

מבקרי הפמיניזם מתנגדים לנרטיב הפריווילגיה הגברית, וטוענים כי הוא מתעלם מן החסרונות הניצבים בפני גברים, או שהם ממוזערים. בין חסרונות אלה הם כוללים גזרי דין חמורים יותר, ופחות מסרים חיוביים בגיל ההתבגרות.
גברים רבים הגיבו לדיונים על פריווילגיה גברית באמירות שהם לא מרגישים שקיבלו כל יתרון לא מורווח בניסיונותיהם למצוא הצלחה בתעסוקה, בחינוך, או מערכות יחסים. פעילי זכויות הגבר, כמו גם גברים אנטי-פמיניסטים, מכירים לעיתים קרובות שהתפקידים המסורתיים של הגברים מזיקים לגברים, אך מכחישים כי לגברים כקבוצה יש כוח מוסדי או זכויות יתר, וטוענים כי גברים כיום הם קורבנות ביחס לנשים.
ישנם גברים המזדהים כפמיניסטים אשר נוטלים חלק פעיל בקריאת תיגר על דיכוי סקסיסטי, וטוענים שפריווילגיה גברית קשורה קשר הדוק לדיכוי נשים. הם מתארים את התנהגותם המדכאת של הגברים כתכונות תרבותיות הנלמדות במערכות חברתיות פטריארכליות, ולא כתכונות ביולוגיות מולדות.  גברים הפעילים בתנועה הרחבה יותר של פרו-פמיניזם או אנטי-סקסיזם טוענים שתפקידי מגדר מסורתיים פוגעים הן בגברים והן בנשים. פרו-פמיניזם ליברלי נוטה להדגיש את הדרכים שבהן גברים סובלים מהתפקידים המסורתיים הללו, בעוד שפרו-פמיניזם רדיקלי נוטה להדגיש את הפריווילגיות הגבריות ואי-השוויון המגדרי.