google/wiki40b huggingface dataset:
דני קרפל (קומיקאי)

ביוגרפיה

קרפל פרץ לתודעת הקהל כחלק מצוות תוכנית המערכונים המצליחה "פלטפוס" בשנת 1994, בה הדמות הידועה ביותר שגילם הייתה גיבור העל חסר התועלת "איש החרגול".
במשך השנים הוא השתתף כמנהל האמנותי של תוכנית המערכונים "דומינו" (1999) וכבמאי שחקנים בתוכנית "האקדמיה לצחוק" (2004). כן היה עורך סדרות הטלוויזיה "קצרים" (2004), "גומרות הולכות" (2006), "של מי השורה הזאת" (2006) ו"כפיות" (2007). הוא כתב את התסריט של "השנים הכי יפות" (2011), יחד עם דורון צור וירון ניסקי.
משנת 2013 מגלם את מנהל בית הספר בסדרה "הקלמרים". ב-2015 גילם את יועץ בית הספר בסרט "אבוללה" בבימויו של יוני גבע, את דן בסדרה "מריו", ואת האלוף יבלונקה בסדרה "אלישע".
ג'ונתן ספרן פויר

ביוגרפיה

ספרן פויר נולד בוושינגטון. הוא בנם של אלברט פויר, עורך דין, ואסתר ספרן פויר, נשיאת חברה ליחסי ציבור. אחיו הגדול פרנקלין פויר כיהן כעורך ה"ניו ריפבליק", ואחיו הצעיר ג'ושוע הוא עיתונאי עצמאי.
ב-1995, במהלך לימודי הפילוסופיה של ספרן פויר באוניברסיטת פרינסטון, הוא השתתף בקורס כתיבה בהנחיית הסופרת ג'ויס קרול אוטס, והחל להתעניין בתחום. קרול אוטס אף הנחתה את עבודת הגמר שלו, שעסקה בבחינת חייו של סבו מצד אמו, לואיס ספרן, שהיה ניצול השואה. על עבודתו קיבל ספרן פויר את פרס אוניברסיטת פרינסטון לכתיבה יצירתית.
בסיום לימודיו בשנת 1999, ערך ספרן פויר מסע לאוקראינה כדי להרחיב את עבודת הגמר שלו. במקביל ערך אנתולוגיה של סיפורים קצרים בהשפעת ג'וזף קורנל ב-2001, ואף תרם לה סיפור קצר משלו. ב-2002 פרסם את סיפור המסע שלו וסיפור חייו של סבו כרומן רחב יריעה, "הכל מואר", שהפך לרב מכר וזכה במספר פרסים, בהם פרס הספר היהודי הלאומי ו"פרס ספר הביכורים של הגרדיאן". ב-2005 יצאה אף גרסה קולנועית של הסרט, בשם "הכל מואר", בכיכובו של אלייז'ה ווד.
ב-2005 יצא הרומן השני של ספרן פויר, "קרוב להפליא ורועש להחריד", המתאר את מסעו והתמודדותו של ילד בן תשע בניו יורק שלאחר פיגועי 11 בספטמבר, בהם נהרג אביו. בכתיבתו השתמש במספר סגנונות כתיבה ייחודיים, בהם כתיבה ויזואלית, שילוב קווי עלילה רבים, תמונות ועוד; סגנון כתיבתו התקבל בתגובות מעורבות מצד מבקרי הספרות. הספר זכה להצלחה רבה במכירות ותורגם למספר שפות. בשנת 2011 הופק סרט קולנוע המבוסס על הסרט בבימויו של סטיבן דלדרי ובכיכובם של טום הנקס, סנדרה בולוק ומקס פון סידוב (שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר). הסרט עצמו היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר.
ספרן פויר, שמאז ילדותו הוא צמחוני ואוכל בשר לסירוגין, הופיע בסרט התעודה העוסק בשחיטה כשרה ומעודד צמחונות, "If This is Kosher...". בנובמבר 2009 יצא ספרו הראשון שאינו רומן, "לאכול בעלי חיים", בו הוא משלב נרטיבים אישיים עם טיעונים פרו-צמחוניים. הספר ראה אור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר בשנת 2010.
בשנת 2012 ערך ספרן פויר מהדורה של הגדה של פסח ובה לצד הטקסט המסורתי - קטעי פרשנות והסברים מודרניים. להגדה זו היו שותפים הוגים יהודיים אמריקאים נוספים. ההגדה יצאה בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
בפברואר 2013 מינה אותו ברק אובמה לחבר במועצת מוזיאון השואה בוושינגטון.
בסתיו 2016 יצא לאור ספרו "הנני" (Here I am), העוסק בזוגיות ובחיי משפחה יהודית-אמריקאית על רקע אירועים דרמטיים בישראל ובמזרח התיכון.

חיים אישיים

ספרן פויר נישא ב-2004 לסופרת ניקול קראוס. לזוג נולדו שני ילדים והם התגוררו בברוקלין שבניו יורק. ב-2014 נפרדו השניים.
קארל רובי

ביוגרפיה

רובי נולד בדרבי שבפנסילבניה. הוא למד משפטים ושחה באוניברסיטת מישיגן.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס ב-19 באוגוסט 1961 קבע רובי במשחה ל-200 מטר פרפר שיא עולם חדש של 2:12.6 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של בן ארצו מייק טרוי (2:12.8 דקות). שיא זה החזיק מעמד 6 חודשים ונשבר על ידי יריבו קווין ברי מאוסטרליה (2:12.5 דקות). שישה חודשים לאחר מכן, הוא החזיר לעצמו את השיא העולמי לאחר ששיפר אותו פעמיים באותו היום וקבע לבסוף תוצאה של 2:10.8 דקות. חודשיים לאחר מכן, נשבר שיאו שוב על ידי קויין ברי (2:09.7 דקות) ושלושה חדשים לאחר מכן ברי שיפר את השיא שוב (2:08.4 דקות). חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בטוקיו, יפן ב-18 במרץ 1963 רובי החזיר לעצמו את שיא העולם בתוצאה של 2:08.2 דקות.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו ברזיל בסוף אפריל אותה שנה זכה רובי במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.3 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה רובי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.5 דקות, אחרי קווין ברי שקבע שיא עולם חדש של 2:06.6 דקות ולפני בן ארצו פרד שמידט (2:09.3 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:51.4 דקות.  
באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט הונגריה בשנת 1965 זכה רובי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.3 דקות ומדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:55.3 דקות.
באוניברסיאדה שנערכה בטוקיו יפן בשנת 1967 זכה רובי ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:56.5 דקות ומדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.0 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.9 דקות.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה רובי במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.7 דקות, לפני מרטין וודרוף מבריטניה (2:09.0 דקות) ובן ארצו ג'ון פריס (הברית2:09.3 דקות). נוסף לכך, הוא השתתף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, אך למרות שהרביעייה האמריקאית זכתה במדליית זהב, אותה עת שחיינים ששחו בשלבי המוקדמות לא זכו במדליות.
ב-30 בנובמבר 2011 נפטר רובי בסרסוטה, פלורידה.
התוכנית הגדולה לשינוי הטבע

ביצוע התוכנית

במסגרת התוכנית בוצעו מספר פרויקטים רחבי היקף שביקשו לרתום את הטבע לצורכי האדם: יצירת קרקעות חקלאיות חדשות באמצעות בירוא יערות, בניית ערים חדשות ומתקנים הידרואלקטריים, הקמת שוברי רוח וניסיון לשלוט במזג האוויר ובאקלים. בין השאר, נבנו מספר תעלות השקיה באזור הערבות של דרום ברית המועצות ובמדבריות מרכז אסיה. פרויקט אחר שהוצע הוא שתילת חגורת מגן רחבה של עצים, או "רצועת יער", בדרום ברית המועצות כפי שבוצע במישורים הצפוניים של ארצות הברית בשנות ה-30.
התוכנית נועדה להתבצע עד 1965, אך הופסקה לאחר מותו של סטלין ב-1953 וספגה ביקורת קשה בתקופת הדה-סטליניזציה.
תעסוקה גמישה

הסדרי עבודה בין מעסיקים לעובדים כוללים לרוב הגדרות נוקשות לגבי שעות תחילת יום העבודה וסיומו, ימי עבודה וחופשה, וקביעת האתר שבו מתבצעת העבודה. לעומת הסדרים נוקשים אלו, התפתחו הסדרי עבודה גמישים, המאפשרים לעובדים ויסות בין ניהול הקריירה לחייהם האישיים באופן ההולם צורכי חיים שונים. הסדרי תעסוקה המשוחררים מהדפוסים הנוקשים קרויים תעסוקה גמישה. מצד שני, חלק מההסדרים מטשטשים את הגבולות בין עבודה ופנאי, כמו למשל עבודה בבית. מדינות שונות באירופה (צרפת וגרמניה) החלו בחקיקה והסדרים לצמצם הגמישות וליצור גבולות ברורים יותר בין העבודה לחיי משפחה ופנאי, וזאת במטרה להגדיל את רווחת העובד.

תוכניות עבודה

ארגונים עסקיים נדרשים לאתר את הסדרי התעסוקה המתאימים ביותר לארגון ולצרכיו ולהטמיעם באופן אשר יפיק את הרווחים הכלכליים בצורה המרבית. נושא זה מאוגד היום תחת הגדרה רחבה הכוללת את ההסדרים השונים ונקרא בשם מדיניות ארגונית ידידותית למשפחה. הארגון נדרש לבצע מהלכים אלו כך שיכללו מענה מקצועי מלא להבטים משפטיים וארגוניים רחבים.
היכולת ליישם הסדרי תעסוקה גמישה תלויה באופיו של הארגון ובאופיה של המשרה. עובד העוסק בקבלת קהל חייב להיות נוכח במקום ובזמן שנקבעו לקבלת קהל - בתפקיד זה אין מקום לגמישות. גם עבודה הנעשית בצוות אינה מאפשרת גמישות בזמן העבודה ובמקום העבודה - על כל חברי הצוות להיות בזמן העבודה באותו מקום. גם עבודה הכרוכה בהפעלתן של מכונות אינה מאפשרת גמישות רבה.
לעומת אלה, עובד שתפקידו מתן מענה לפניות טלפוניות יוכל לעשות זאת מכל מקום, לאחר התאמה של מערכת הטלפוניה הארגונית. כאשר מתן המענה אינו דורש מומחיות גבוהה, ניתן יהיה לפצל משרה זו בין עובדים אחדים, שיתאמו ביניהם את מספר השעות שכל אחד מהם עובד ואת מועדן (תוך עמידה במסגרת השעות שבהן יש לספק שירות זה).

טכנולוגיה ותעסוקה גמישה

פיתוחים טכנולוגיים שתרמו למזעור מוצרים ולאפשרות לניידם ממקום למקום, מקלים היום על מגמות אלו, ובעזרת הטלפון והמחשב הנייד עובדי ידע (Knowledge Workers) יכולים היום לבצע עבודתם ממקומות שונים ובזמנים שונים, לאו דווקא מאתר העבודה הרשמי של הארגון.
בסיס חיתוך

בסיס חיתוך הוא המקום שבו מספר איברי הגייה סותמים באופן חלקי או מלא את חלל הפה או הגרון ויוצרים את אופן החיתוך שהוא מידת החסימה של מעבר האוויר ביניהם. העיצורים מופקים כתוצאה מתזוזתם של איברי הגייה מסוימים כלפי אחרים ומזרימת האוויר ביניהם, המקומות בהם מתקיימת פעולה זו נמצאים לכל אורך חלל הפה, בין מיתרי הקול הנמצאים בחלק העליון של קנה הנשימה לבין השפתיים והם מאפיינים את בסיסי החיתוך. לכל בסיס חיתוך יש איבר הגייה פעיל, איבר הגייה סביל וישנם בסיסי חיתוך שעשוים להיות ראשיים או משניים.

ריבוי בסיסי חיתוך

ניתן ליצור יותר מבסיס חיתוך אחד בזמן הגיית העיצור, את העיצורים המופקים כאשר בעת הגייתם נוצרים יותר מבסיס חיתוך אחד ניתן לחלק לפי מידת החיתוך לעיצורים עם בסיסי חיתוך כפולים ולעיצורים עם בסיס חיתוך ראשי ובסיס חיתוך משני.
פרפה

פרפה (מצרפתית: Parfait, שפירושו "מושלם"), או "פרפיי" בספרי המגדנאות, הוא סוג של קינוח קפוא. המילה "פרפה" יוחסה לקינוח בשנת 1894.

צרפת

המונח הצרפתי "פרפה" מתייחס לקינוח קפוא המיוצר מסירופ סוכר, ביצים ושמנת.

ארצות הברית

פרפה אמריקאי מכינים בדרך כלל משכבות קצפת או גלידה או קינוח עם ג'לטין ועם מרכיבים אחרים כגון גרנולה, אגוזים, יוגורטים, סירופים, ליקרים, פירות טריים, או ציפוי מוקצף. הפרפה מוגש בדרך כלל בכוס מבריקה וגבוהה העושה רושם לעין. המונח המסורתי "פרפה" מתייחס לקינוח הדומה לגלידה, כמו גלידת "סאנדיי" אמריקאית.
כיום, המונח "פרפה יוגורט" הופך לפופולרי על ידי קמעונאים מומחים בארצות הברית. הוא כולל שכבות של פירות, יוגורט גרנולה או דגנים אחרים. נהוג לאכול את הקינוח בדרך כלל לארוחת בוקר או בתור חטיף.
הפועל צפרירים חולון

היסטוריה

מקור השם צפרירים במתנ"ס צפרירים בשכונת תל גיבורים. הקבוצה עלתה לראשונה לליגה הבכירה בישראל בשנת 1987. בעשורים הבאים המשיכה הפועל צפרירים חולון לשחק בליגה העליונה. היא ירדה במהלכם 3 פעמים (1989, 1997 ו-1999) לליגת המשנה, אך כל פעם שבה ועלתה לאחר עונה אחת.
אמצע שנות התשעים היו שנות השיא של הקבוצה. שחקני רכש כגון הקשר יוסי אבוקסיס הובילו אותה להיות קבוצת מרכז טבלה בליגה הבכירה. בשנת 1996 מונה גיא לוי למאמן הקבוצה, והוא התמיד בתפקידו ארבע עונות במהלכן ירדה הקבוצה פעמיים לליגה השנייה אך עלתה בחזרה בתוך עונה אחת לליגה הבכירה. באותן שנים הייתה בנויה הקבוצה על שלד של שחקנים מקומיים, וביניהם מרקו בן ברוך, אבי פס, דודי ביטרן, טל חן וזיו כבדה. בעונת 1998/1999 שיחק בקבוצה קשר נבחרת ניגריה לשעבר סמסון סיאסיה ובעונת העלייה לליגת העל (1999/2000) כיכב בקבוצה החלוץ דני ניראון. לאחר עונה זו, בה סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה הלאומית, עזב גיא לוי את המועדון ובמקומו מונה ניר לוין למאמן הקבוצה. לוין עזב לאחר שלושה מחזורים, והקבוצה הלכה והתדרדרה בטבלה וסיימה את עונת 2000/2001 במקום האחרון בליגת העל.
בתום עונת 2001/2002, שנה לאחר שירדה לליגה הלאומית, הייתה אמורה הקבוצה לרדת לליגה השלישית, אך ניצלה עקב הדחתה של הכח רמת גן, אשר סבלה מחובות כבדים וירדה במקומה. דבר דומה אירע בעונת 2003/2004, כאשר הפעם הייתה זו עירוני קריית גת שירדה במקומה של הפועל צפרירים חולון.
בעונת 2004/2005, תחת הדרכתו של המאמן משה פיזנטי, ירדה הקבוצה לליגה הארצית. בעונה שלאחר מכן הופחתו ממאזנה 9 נקודות ליגה לאחר שנקלעה לקשיים כלכליים ונכנסה להליך פירוק. הקבוצה התקשתה להתאושש, הדרדרה למקום האחרון ולבסוף ירדה לליגה א' והשלימה ירידה של שלוש ליגות בתוך שש שנים.
במהלך עונת 2006/2007, תחת הדרכתו של המאמן אריק גילרוביץ', התמודדה הקבוצה במאבקי התחתית בליגה א' דרום, ולבסוף נשארה בליגה לאחר שדורגה מקום אחד מעל הקו האדום. בעונת 2007/2008 שוב נאבקה הקבוצה בתחתית וסיימה את העונה במקום ה-12 המוביל למשחקי מבחן עם שתי סגניות ליגה ב' דרום. הקבוצה ניצחה במשחק הראשון 0:2 את הפועל מחנה יהודה אך הובסה במשחקה השני 4:1 בידי הפועל ערד ונשרה לליגה ב'.
בעונת 2008/2009 אימן את הקבוצה צחי חרמץ, ובסופה העפילה הקבוצה בחזרה לליגה א', שהפכה אז לליגה השלישית בישראל בעקבות שינוי במבנה הליגות וביטול הליגה הארצית. לאחר שנתיים בליגה א', בתום עונת 2010/2011 ירדה הקבוצה לליגה ב'. בעונת 2014/2015 העפילה הקבוצה למשחקי פלייאוף העלייה לליגה א', אך הודחה בשלב חצי הגמר, שנה מאוחר יותר רשמה הקבוצה את רגע השפל הגדול בתולדותיה שעה שירדה לליגה ג' לאחר שני הפסדים בפליאוף נגד הירידה לבית"ר רמת גן ומכבי עירוני כפר יונה.
בתום עונת 2015/2016 ירדה הקבוצה לליגה ג', אולם בפגרת הקיץ בוצע איחוד של הקבוצה עם מ.כ. יניב חולון מליגה ב' ועל כן הקבוצה המאוחדת ששמה הפועל צפרירים חולון יניב שיחקה בליגה ב' גם בעונת 2016/2017. מועדון הכדורגל יניב חולון נוסד ב-2014 כניסיון להחזיר למודעות את קבוצת העבר הפועל חולון בטרם אוחדה עם צפרירים, אך נאסר עליה לכנות את עצמה הפועל יניב חולון מכיוון שזכויות השם השתייכו להפועל צפרירים חולון. המועדון פעל שנתיים בלבד כמועדון עצמאי. כבר בתום העונה הראשונה המועדון העפיל לליגה ב' וכעבור שנה נוספת כבר אוחדה הקבוצה עם הפועל צפרירים חולון. הקבוצה המאוחדת שיחקה בצבעים סגול וצהוב שהיו צבעיה של מ.כ. יניב חולון.
בתום עונת 2016/2017 פורק האיחוד, לאחר שיניב חולון לא עמדה בהסכמים אשר נקבעו מול העירייה, וצפרירים חולון הוקמה מחדש והחלה לשחק בליגה ג'.
סטפן אדברג

קריירה

סטפן אדברג עלה על במת הטניס העולמי בגיל 17, כאשר הצליח לזכות בכל ארבעת טורנירי הגרנד סלאם לנוער של שנת 1983. אדברג הוא השחקן היחיד בהיסטוריה שהשיג זאת. באחד ממשחקיו באליפות ארצות הברית הפתוחה לנוער של אותה שנה פגע כדור שהגיש אדברג במפשעתו של שופט הקו ריצ'רד ורטהיים וגרם למותו, לאחר שזה התמוטט מעצמת המכה וראשו נחבט בכיסאו תוך כדי הנפילה לאחור.
שנת 1983 הייתה גם השנה בו הצטרף אדברג לסבב המקצועני וזכה בטורניר המקצועני הראשון שלו לזוגות בבזל. שנה לאחר מכן במילאנו זכה לראשונה בתואר מקצועני ליחידים.
משחק ההגשה והיעף של אדברג התאים במיוחד למשטחי דשא. אין פלא, אם כן, שתואר הגרנד סלאם הראשון שלו הגיע באליפות אוסטרליה הפתוחה ב-1985, לאחר שניצח בגמר את בן ארצו מאטס וילנדר. שנתיים לאחר מכן חזר על ההישג לאחר ניצחון בחמש מערכות על פאט קאש בגמר האליפות; הייתה זו השנה האחרונה בה נערכו משחקי האליפות על דשא. בשנת 1987 זכה אדברג בצוותא עם שוודי נוסף, אנדרס יאריד, בשני תוארי גרנד סלאם לזוגות: האליפויות הפתוחות של אוסטרליה ושל ארצות הברית.
ב-1988 הגיע אדברג לראשון מבין שלושה משחקי גמר רצופים נגד יריבו הגדול בוריס בקר באליפות וימבלדון. אדברג ניצח בראשון ובשלישי מביניהם, כשבאמצע גבר עליו בקר בשלוש מערכות ב-1989. הגמר של 1990 הוכרע במערכה חמישית ונחשב לטוב מבין משחקיהם.
כחודש לאחר הזכייה בווימבלדון 1990 הביאה זכייה נוספת, בטורניר סינסינטי בארצות הברית את אדברג למקום הראשון בעולם ליחידים. הוא שמר על מקומו בצמרת ביתרת השנה כמו גם בשבועות רבים ב-1991 ו-1992. בשתי השנים הללו זכה ברציפות באליפות הפתוחה של ארצות הברית, לאחר שניצח במשחקי הגמר העוקבים את ג'ים קורייר ופיט סמפראס האמריקאים.
מסכת זכיותיו בטורנירי גרנד סלאם הסתיימה ב-1996, עת זכה יחד עם פטר קורדה באליפות אוסטרליה הפתוחה לזוגות. בדומה לסמפראס אחריו, לא הצליח אדברג לזכות באליפות צרפת הפתוחה הנערכת על מגרשי חימר, שלא היטיבו עם משחקו. עם זאת היה אדברג קרוב לזכייה בצרפת ב-1989, כאשר הפסיד בגמר בחמש מערכות למייקל צ'אנג בן ה-17. בסוף 1996 הודיע על פרישתו מהסבב המקצועני.
במהלך הקריירה המקצוענית שלו, שנמשכה כשלוש עשרה שנים, זכה אדברג ב-42 תארים ליחידים ו-18 תארים לזוגות. 54 ההופעות הרצופות שערך בטורנירי גרנד סלאם מהוות שיא עולמי. במשך 72 שבועות עמד בראש הדירוג העולמי ליחידים. סך הפרסים שזכה בהם בסבב עמד על למעלה מ-20 מיליון דולר.
חמש פעמים העניק לו ה-ATP את פרס הספורטיביות של הסבב (1988-1990, 1992 ו-1995) ועם פרישתו שונה שמו של הפרס עצמו לפרס סטפן אדברג. ב-2004 נכנס להיכל התהילה הבינלאומי של הטניס.

גביע דייוויס

אדברג היה שותף לשבע הופעות של נבחרת שוודיה החזקה בגמר גביע דייוויס. ארבע פעמים, ב-1984, 1985, 1987 ו- 1994 אף זכה עם נבחרתו בתואר. בסך הכול שיחק 70 משחקים במסגרת זו וניצח 47 (67%).

המשחקים האולימפיים

אדברג השתתף לראשונה במשחקים האולימפיים ב-אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ואף סיים במקום הראשון. אולם הופעה זו לא זיכתה אותו במדליית זהב אולימפית משום שטניס היה אז ספורט ראווה בלבד במשחקים. ארבע שנים לאחר מכן, באולימפיאדת סיאול (1988) כבר היה טניס ספורט אולימפי לכל דבר ואדברג הוסיף לארון הגביעים שלו שתי מדליות ארד אולימפיות, בזוגות וביחידים. באולימפיאדת ברצלונה (1992) כשל בסיבוב הראשון בשתי התחרויות גם יחד.
טשקנט

גאוגרפיה

טשקנט שוכנת בנאת המדבר הגדולה, מתוך ארבע נאות מדבר חשובות שבאוזבקיסטן, ליד נהר צ'ירצ'יק.
העיר שוכנת על דרך הסחר הראשית (דרך המשי) שבין סמרקנד לטשקנט.
האזור בו נמצאת העיר פעיל מבחינה טקטונית, והאזור סובל מרעידות אדמה. האחרונה המשמעותית שבהן הייתה בשנת 1966 בעוצמה של 7.5 בסולם ריכטר וגרמה להרס ניכר בעיר.

היסטוריה

בתקופה הטרום-איסלאמית נקראה העיר "צ'אץ'". כך היא נקראת גם ב"אפוס המלכים", השאהנאמה, שנכתב על ידי המשורר הפרסי פירדוסי.
העיר הייתה חלק מאמירות בוכרה, ובמהלך המאה ה-17 עברה לח'אנות קוקנד. במחצית השנייה של המאה ה-19 סופחה לאימפריה הרוסית והייתה מקום מושבו של מושל טורקסטן.
החל משנת 1930 הייתה בירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית.

אדריכלות

עקב הרס המבנים ההיסטוריים שהתרחש בעקבות המהפכה הבולשביקית ב-1917, ומאוחר יותר בגלל רעידת האדמה החזקה ב-1966 נהרסה מרבית המורשת ההיסטורית של טשקנט. אחרי רעידת האדמה הגדולה, ועם בנייתה מחדש נבנו בעיר מבנים מפוארים ובעלי זיקה לתרבויות שונות בעולם כמו התרבות המוסלמית המודרנית, התרבות הסובייטית, ואף התרבות הסינית. בעיר נבנו גנים גדולים ומפוארים להדגשת חוזקו של הממשל הסובייטי (כמו "גן הניצחון","פארק לנין"). מבנים רבים קיבלו אופי מוסלמי (כיפת גג עגולה וכדומה). בתחילת המאה ה-21 נבנו בעיר גורדי-שחקים המטפסים לגובה של כ-50 קומות.

תחבורה

לעיר מערכת תחבורה מתקדמת שכוללת רכבת קלה, רכבת תחתית בעלת תחנות מפוארות, מוניות, ואוטובוסים מתקדמים. בעיר נמצא גם נמל התעופה הגדול במדינה, נמל התעופה הבינלאומי טשקנט, שמקשר את העיר לשאר אסיה וליבשות צפון אמריקה ואירופה. מערכת התחבורה בטשקנט לא משקפת את מערכת התחבורה ביתר המדינה, שם התחבורה ישנה ולעיתים פרימיטיבית למדי.
אוזבקיסטן איירווייז מפעילה מספר טיסות שבועיות בין נמל התעופה הבינלאומי טשקנט לנמל התעופה בן-גוריון. תרמילאים ישראלים רבים מנצלים את מחיריה הנמוכים של החברה לעומת מחירי אל על בטיסות למזרח הרחוק ולכן רוב הפעמים המטוסים מלאים.

חינוך והשכלה

בעיר קיימים מוסדות אקדמיים רבים לחינוך גבוהּ, כמו האוניברסיטה לשפות זרות, האוניברסיטה הלאומית. בעיר למעלה מ-21,000 בתי ספר. ומספר הנרשמים למוסדות החינוך גבוה הוא גדול מאוד.

תקשורת וטכנולוגיה

בעיר פועלים תשעה עיתונים באוזבקית, ארבעה עיתונים באנגלית ותשע הוצאות לאור ברוסית. כמו כן בעיר פועלות תחנות רדיו רבות שבהן תחנת הרדיו הממשלתית.
בעיר ניצב מגדל תקשורת ענק שהוא אחד מסמלי העיר.
כמעט לכל משפחה בעיר יש טלוויזיה, ומספר המתחברים לרשת האינטרנט הולך וגדל משנה לשנה.  
בעיר מתקנים טכנולוגיים רבים של חברות שונות כמו IBM, יוניסיס, אפל ופקרד בל, כמו כן בעיר קיימים בתי קפה-אינטרנט רבים.
חורשת הארבעים

חורשת הארבעים (בערבית: شجرات الأربعين, בתעתיק: שג'ראת אלארבעין) היא חורשת עצי אלון מצוי עתיקים הנמצאת בפארק הכרמל, בשטח השיפוט של העיר נשר ממזרח לשטח אוניברסיטת חיפה ליד דרך הדורות. חלק מהעצים בחורשה הם בעלי גזעים מיוחדים שלא ניתן למצוא בכל חורשה.
שם החורשה ניתן לה על שם כארבעים עצים בני מאות שנים הקיימים בחורשה ואשר מייחסים אותם לארבעים נביאים. על פי האגדה מתכנסים בחורשה מדי שנה, באחד מלילות שישי, ארבעים מאבות העולם הבא. בחורשה עשרות עצי אלון עתיקים, חלק מהעצים מתנשאים לגובה של 7 מטר, וקוטר גזעם מטר וחצי. בחורשה גדלים עצים נוספים כגון עצי חרוב. החורשה נמצאת מצפון לאזור ה"ח'רייבה" ובה עובר שביל כחול המשקיף על נופי מפרץ חיפה. ממזרח לחורשה נמצאת "באר הארבעים", עומקה 5 מטר, פתח הבאר בולט מעל פני השטח לגובה של 0.5 מטר, והוא בנוי מאבני גוויל. הבאר מדופנת בחלקה באבנים. השביל שליד הבאר ממשיך ויורד דרך החורש לעבר מצוקי הארבעים.
החורשה מקודשת לעדה הדרוזית. בזכות קדושתה נשמרה החורשה ועציה לא נכרתו. שטח החורשה היה מקודש עוד בימי קדם. בשולי החורשה הפתוחה בצדה הדרום-מזרחי, נמצאו שרידי מזבח שנעקר בתקופה העות'מאנית ממקומו לצורכי בנייה על ידי משפחת ח'ורי מחיפה. החורשה ניצלה משריפה שכילתה חלק מהיער הסמוך באפריל 2005.
לפי אחת האגדות, קיבלה החורשה את שמה מכיוון שמדי שנה ושנה, באחד הלילות, מגיעים למקום ארבעים מאבות העולם ומחליטים על גורל העולם בשנה הקרובה.
שטח אדמת החורשה נרכש על יהושע חנקין ממשפחת חורי כחלק מרכישת אדמות אזור יאג'ור-ח'רייבה (לימים כונה "פסגת הכרמל") עבור החברות הכשרת היישוב, אפריקה-א"י והסינדיקט לצמנט פורטלנד בארץ ישראל, עסקה שנחתמה סופית בשנת 1937. חלק מהאדמות יועדו להקמת שכונה עירונית. לאחר חתימת העסקה נלמד השטח ונמדד. בחורשת הארבעים מופה כל עץ במקומו המדויק.
פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר

היסטוריה של הפרס

לפני שנת 1974, הפרס ניתן באופן לא רציף, ובפרס זכו כמה סרטים במשותף. עד לשנת 1986, הפרס היה ידוע כ"פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר", כאשר כל סרט לא-אמריקאי היה יכול לזכות בפרס. בשנת 1987, שמו של הפרס שונה ל"פרס גלובוס הזהב לסרט בשפה זרה", כאשר כל סרט שבו שחקניו לא דיברו אנגלית-אמריקאית היה יכול להיות מועמד לקבלת הפרס. בנוסף, שינוי זה אפשר גם לסרטים אמריקאים, שלא דוברים אנגלית להיות מועמדים לטקס. דוגמאות לכך ניתן לראות בסרטים "מכתבים מאיוו ג'ימה", "אפוקליפטו" ו"רודף העפיפונים". החל משנת 1987, חלו שינויים בקריטריונים לקבלת פרס זה, כאשר הקריטריונים לזכאות לקבלת הפרס נוקשים יותר מאשר בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. קריטריונים נוקשים אלו באים לידי ביטוי בכך שסרטים אמריקאים מעולם לא זכו בקטגוריה. עד שנת 2006, גם סרטים שנעשו מחוץ לארצות הברית היו צריכים לכלול בתוכם דיאלוג מרכזי בסרט שיתנהל בשפה הרשמית של המדינה השולחת את הסרט לטקס.
המדינה בעלת הפרסים הרבים ביותר היא הממלכה המאוחדת, עם שבע זכיות. כשאחריה נמצאות ספרד וצרפת.

קריטריונים לזכאות

כמו פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, הפרס לא דורש שהסרט המועמד אליו יופק בארצות הברית. החוקים הרשמיים של הפרס קובעים שאורכו של הסרט חייב להיות לכל הפחות 70 דקות, כאשר לפחות 51% מהדיאלוגים בסרט הם בשפה שהיא אינה אנגלית. בנוסף, על הסרט להיות מוקרן במדינת המקור לפחות 14 חודשים. איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד, הקובע את הזוכים בפרס גלובוס הזהב, לא מגביל גם את כמות הסרטים שנשלחים ממדינה מסוימת, בשונה מפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, המגביל שליחת סרט אחד לכל מדינה.
פאבלה יורישיץ' שטורם

ביוגרפיה

שטורם נולד ב-8 באוגוסט 1848 בעיר גרליץ בפרובינציית שלזיה שבממלכת פרוסיה, בשם פאולוס שטורם (Paulus Sturm). משפחתו הייתה ממוצא סורבי. הוא ואחיו אויגן למדו באקדמיה הצבאית המלכותית בברסלאו ובשנת 1867 התגייסו לצבא פרוסיה ולחמו במלחמת צרפת-פרוסיה. ב-1875 הם עזבו את הצבא, ועברו לגור בנסיכות סרביה. האחים התאהבו בסרביה, ובהתאם לכך שינו את שמותם לשמות סרביים. פאולוס היה ל"פאבלה" ואויגן היה ל"יבגני". את שם משפחתם הם שינו ל"יורישיץ'" והשאירו את השם "שטורם" ככינוי. פאבלה אף נישא לאשה סרבית כדי לקבל אזרחות סרבית. שני האחים קיבלו משרה של מרצים באקדמיה הצבאית המלכותית בבלגרד. עם פרוץ המלחמה הסרבית-עות'מאנית (1876–1878) התגייסו שניהם לצבא סרביה כמתנדבים. פאבלה התקדם בצבא, ועם פרוץ מלחמת בולגריה-סרביה ב-1885 כבר היה מפקד רגימנט.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, פיקד שטורם על דיוויזיית "דרינה" אשר התבלטה במהלך קרב קומנובו. הוא פיקד על הדיוויזיה גם במהלך מלחמת הבלקן השנייה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה שטורם למפקד הארמייה השלישית. לצד הארמייה השנייה לקחה הארמייה שלו חלק נכבד בקרב קר שבסופו נהדפה הפלישה הראשונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית אל סרביה. הארמייה השתתפה גם בקרב דרינה במהלכו ניצחה את האוסטרים, אולם במחיר אבדות כבדות. הארמייה השתתפה בהדיפת הפלישה האוסטרית השלישית, ונלחמה בקרב קולובארה בדצמבר של אותה שנה, שכמו קודמיו הסתיים בניצחון סרבי מוחץ.
בשנת 1915 חל שינוי ניכר במערכה, עקב הצטרפות הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה למלחמה לצד אוסטריה. הארמייה הובסה במתקפת מורביה ומתקפת קוסובו, ובהדרגה נכבשה סרביה בידי מעצמות המרכז. הארמייה של שטורם פורקה, ושרידיה נסוגו לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. ב-1916 הוקמה הארמייה מחדש בחזית המוקדונית ושטורם מונה מחדש למפקדה. הוא פיקד על הארמייה במהלך קרבות שונים, וביניהם קרב קיימאקצאלאן, אולם באוגוסט 1916 הוחלף בידי מילוש ואסיץ' בשל מצבו הבריאותי המעורער. הוא נשלח לחזית המזרחית כדי לסייע בארגון חיל המתנדבים הסרבי אשר לחם בצבא האימפריה הרוסית. בתחילת 1917 הוא הוחזר לחזית המזרחית, ומילא תפקידי מטה בסלוניקי עד סוף המלחמה.
ב-1921 פרש שטורם מהצבא. הוא נפטר בביתו שבבלגרד ב-13 בפברואר 1922 בגיל 73.