פינלנד

אטימולוגיה

המקורות הכתובים הראשונים המכילים את השם פינלנד מתוארכים בקירוב למאה העשירית . שני כתבים אשר נמצאו במחוז אופסלה שבשוודיה והכילו צורה מעוותת של השם- פינלונטי. לוח שלישי מהמאה ה-13 נמצא באי גוטלנד שבמזרח שוודיה ועליו חרוט השם פינלנדי.משערים שהשם מקושר לשבט הפינים אשר מוזכר לראשונה בשנת 98 לספירה אולם משמעותו אינה ידועה.

פוליטיקה

בפינלנד קיימת מערכת נשיאותית־למחצה במקביל לדמוקרטיה פרלמנטרית. נשיא פינלנד נושא באחריות למדיניות החוץ של המדינה. אולם רוב הסמכות הביצועית היא בידי הקבינט ("מועצת המדינה") בראשות ראש הממשלה שנבחר על ידי הפרלמנט.
האדוסקונטה, או הפרלמנט הפיני, מונה 200 חברים והוא הרשות המחוקקת העליונה בפינלנד. בסמכותו לשנות את החוקה, להביא לנפילת "מועצת המדינה" ולהטיל וטו־נגדי על וטו נשיאותי. החלטות האדוסקונטה אינן נתונות לביקורת או לשינוי משפטי. חרף ההשפעה הסובייטית, המערכת הפוליטית בפינלנד נותרה דמוקרטית לכל אורך המלחמה הקרה.
מערכת המשפט בפינלנד מחולקת בין בתי משפט בעלי סמכות שיפוטית אזרחית ופלילית לבין בתי משפט מנהליים שבסמכותם לדון בסכסוכים בין בודדים לבין גוף ממשלתי כלשהו, למשל: הורים המערערים על החלטת מערכת החינוך המקומית לשבץ את ילדם בבית ספר מסוים. קיימים בתי משפט מקומיים, מחוזיים וכן בית משפט עליון. באשר לבתי המשפט המנהליים, לא קיים דרג ביניים, וישנו בית משפט מנהלי עליון. בפינלנד קיימים מספר בתי משפט מיוחדים, כשהבולט שבהם הוא "בית המשפט העליון לענייני הדחה", הדן באישומים פליליים כנגד נשיא הרפובליקה, שופטי בתי המשפט העליונים, שר המשפטים ויו"ר הפרלמנט.
חוקת פינלנד ויחסה למערכת המשפט חריגה בכך שלא קיים בית משפט לענייני חוקה, ובכך שלבית המשפט העליון אין סמכות מפורשת להכריז כי חוק כלשהו הוא בלתי חוקתי. מידת החוקתיות של חוקים בפינלנד נקבעת בהצבעה ברוב פשוט בפרלמנט. ועדת החוקה בפרלמנט עורכת סקירה וממליצה על תיקונים, והיא זו שממלאת בפועל תפקיד של בית משפט לענייני חוקה.
בנובמבר 2014 אישר הפרלמנט הפיני נישואים חד מיניים ולא מגדריים.

כלכלה

כלכלת פינלנד מאופיינת באיגודים מקצועיים חזקים המקיפים כ־80% מכוח העבודה. הממשלה הפינית והביטוח הלאומי הפיני הם בעלי חלק ניכר מהתעשייה הפינית. שוויוניות חלוקת ההכנסה הפנויה בפינלנד גבוהה מאוד ועומדת על 0.21 על פי מדד גיני.
עד לשנות ה־80 של המאה ה־20 הייתה פינלנד מדינה נחשלת במושגים אירופאיים, ופיגרה בהרבה אחר שכנותיה הסקנדינביות. מאז פינלנד היא מדינה מתועשת ועשירה, בעלת כלכלת שוק  בעיקרה ועם זאת מפעילה מערכת רווחה מפותחת המתפקדת היטב כיאות למדינת רווחה סוציאל־דמוקרטית. התעשיות המרכזיות בפינלנד הן תעשיות העץ והנייר, המתכות, האלקטרוניקה והטלקומוניקציה. המסחר הבינלאומי ממלא תפקיד חשוב בכלכלה הפינית, כאשר הייצוא מהווה קרוב לשליש מהתמ"ג.
עקב האקלים הקשה, החקלאות בפינלנד מוגבלת ולא נועדה לייצוא, אלא רק לסיפוק צורכי תחזוקה יעילה של שוק המוצרים הבסיסיים במדינה. בשנת 2003 נכנסה פינלנד למיתון עקב המצב הכלכלי בעולם אך יצאה ממנו במהלך 2004.
מבחינה חברתית דומה פינלנד למדינות הסקנדינביות. נהוגה בה תמיכה סוציאלית רחבה, וחוקי עבודה ועוד הנוטים לטובת העובדים. היא נחשבת במקומות רבים למופת בנושא זה, כאשר מצד אחד כלכלתה פתוחה ומפותחת, ומצד שני יש בה תמיכה נרחבת לחלשים ולעובדים.
בשנת 2012 נכנסה פינלנד למיתון שנמשך עד לחודש יוני 2014, לאחר קריסת המפעל הלאומי נוקיה שתרם כ־4% מדי שנה לתמ"ג המדינה. לאור התוצאות החלשות, בחודש יוני התפטר ראש הממשלה הקודם, יורקי קאטאינן, ואלכסנדר סטוב החליפו לאחר הצבעה בפרלמנט. סטוב הכריז על מספר רפורמות בהן העלאת גיל הפרישה, העלאת מיסים, פתיחת שערי פינלנד להגירה מוגברת, וקיצוץ מזערי ביותר של מערכת הרווחה.
ב־2014 ירד דירוג האשראי של פינלנד ממושלם (AAA) לרמת "כמעט מושלם" (AA+) בעיקר עקב החוב הציבורי הגדול. עם זאת, האופק הכלכלי של המדינה הועלה מ"שלילי" ל־"יציב".
בבחירות הכלליות שנקבעו לאפריל 2015, למרות חזרת הצמיחה הכלכלית בחודשים האחרונים, הודחה מפלגת השלטון. בראשות הממשלה זכה יוהה סיפילה. במהלך חודש נובמבר 2015 הוחלט לבצע ניסוי ראשון מסוגו של משכורת קבועה על בסיס אזרחי שתפתור את בעיית האבטלה שממנה סבלה המדינה בעת המשבר הכלכלי. מטרת התהליך הייתה לפשט את מערכת הרווחה הפינית כך שתהיה נגישה לכל, ובשלב הראשון של הניסוי הוחלט כי הקצבה תינתן לנשים חד הוריות עם ילדים ולמובטלים שאיבדו עבודתם בערי הפריפריה של פינלנד כך שהרשויות יוכלו לבחון כיצד הדבר מקדם את החברה ובאיזה אופן הוא ישים.
במהלך הרבעון הראשון של שנת 2016 צמחה פינלנד מעל לצפוי, בכ־1.6%, עקב רפורמות רבות והתחזיות העידו על הפשרת הקיפאון הכלכלי בו הייתה המדינה שרויה בשנים קודמות. באפריל 2018 הוחלט לבטל את הניסוי.

עולם החי והצומח

בפינלנד יותר מ־300 מיני עופות, בהם עגורים ועופות דורסים שפעמים רבות מתאימים את עצמם לסביבה בזכות כסות נוצות לבנה, המתאימה לסביבה המושלגת ומתחלפת לרוב עם בוא הקיץ; מלבד העופות, בפינלנד איילים, כשהמוכר בהם הוא אייל הצפון שעליו התבססו הלאפים כמעט לחלוטין בחייהם; הם אכלו את בשרו, שתו את חלבו, והשתמשו בעורו כחומר דלק וכיסוי לבניית אוהלים, וכן קיפודים, בונים, ארנבון מצוי ולמינגים. בין הטורפים הנפוצים בפינלנד ניתן למנות את חתולי בר וחתוליים וסמוריים אחרים, כשהגדול מן הטורפים הוא הדוב החום. רוב יערותיה של פינלנד מחטניים (טייגה), כמו בשאר האזורים בסקנדינביה, ונפוצים בהם בעיקר האורן, הארזית האשוחית, הליבנה, וכן עוד עצים מחטניים, רבים מהם גבוהים מאוד.

דת

רוב תושבי פינלנד (70%) משתייכים לכנסייה הלותרנית של פינלנד, ואילו אחוז אחד משתייך לכנסייה האורתודוקסית הפינית. 27% אינם רואים עצמם כמשתייכים לדת כלשהי. יתר התושבים משתייכים לקבוצות פרוטסטנטיות שונות, קתוליות, בודהיזם,יהדות ואסלאם.
בפינלנד, ישנו חוק האוסר על רישום אדם ודתו, לכן מספרי הקהילה הדתית משתנים בין סקר לסקר. 
בתחילת המאה ה־21 ישנה נטייה בקרב צעירים לעזיבת הדת והצהרה כ"חסרי דת". מעמד זה מקובל בפינלנד וכבר שנים רבות הממשלה מנסה לקדם הפרדת שרותי הדת מהמדינה. כך למשל פינלנד הייתה המדינה הסקנדינבית הראשונה שהפרידה בין הנצרות הלותרנית לבין המדינה, באמצע המאה ה־19.

אסלאם בפינלנד

ההתיישבות המוסלמית הראשונה בפינלנד צוינה כבר במאה ה-19. הקבוצה הגדולה הראשונה של המוסלמים שהגיעו לארץ היו הטטרים ובשקירים. הקהילה הורכבה מסוחרים וחיילים ששרתו בצבא האימפריה הרוסית בפינלנד כאשר הייתה תחת שליטתה. במהלך התקופה הוקם בית קברות מוסלמי ובית תפילה לחברי הקהילה. חלק החיילים ומשפחותיהם נשארו בארץ לאחר סיום השלטון הצאר ואף אוזרחו כאזרחי המדינה שנים ספורות לאחר עצמאותה של פינלנד. בשנת 1925 הוקם "האיגוד האסלאמי הפיני", ארגון שבפועל מקבל לשורותיו כחברים תושבים ממוצא טטרי. בשנות השמונים חודשה ההגירה המוסלמית ונאמדה בכאלף מהגרים ובמהלך שנות התשעים אף הוכפל מספר המהגרים לעשרות אלפים אשר מוצאם ממדינות אסיה, אפריקה ומדינות יוגוסלביה לשעבר. כיום דת האסלאם היא הדת השנייה בגודלה בפינלנד, עם כ־2% מוסלמים על פי הערכות, בפינלנד יש בערך 70,000 מוסלמים על פי הערכות.

שפה ותרבות

השפה הפינית שייכת למשפחת השפות הפינו־אוגריות. השפות הקרובות ביותר לפינית הן קבוצת הלשונות הפינו־בלטיות, שהידועה בהן היא הלשון האסטונית.
האפוס הלאומי של הפינים הוא ה"קאלוואלה", והיא חשובה אצלם כמו ה"איליאדה" אצל היוונים (ראו גם בערך מיתולוגיה פינית).
האמירה הפינית "זו ממש עברית!" (Se on täyttä hepreaa) מקבילה לאמירה העברית "זה סינית בשבילי". הפינים הם ממציאי הסאונה והיא חלק חשוב מאוד בדתם הקדומה ובתרבותם עד ימינו אנו.
השפה השנייה בתפוצתה בפינלנד, השפה השוודית, משמשת את האוכלוסייה הפינו־שוודית שמונה 5.5% מכלל האוכלוסייה, דוברי השוודית מתרכזים בעיקר בחוף המערבי של פינלנד, בצד אשר קרוב לשוודיה, מרבית הפינו־שוודים הם משוודיה במקור, לשוודית מעמד שווה לפינית ואף קיימת חובה שכל משרד או משרתי ציבור יחזיקו בעובד שמדבר שוודית על מנת שיוכל לסייע לדוברי השוודית.
השפה הפינית והשוודית נלמדות כלימודי חובה בבתי הספר הפיניים. ללא בגרות בשוודית התלמיד לא זכאי לתעודת גמר.

ספרות

יוהני אהו היה סופר פיני חשוב אשר פעל במפנה המאות ה־19 וה־20. אחת מסופרות הילדים החשובות ביותר במאה ה־20 היא טובה ינסון, פינית דוברת שוודית, שכתבה ואיירה את הספרים על־אודות עמק המומינים, פרי דמיונה. "שבעה אחים", ספרו שנחשב לגדול סופרי פינלנד אלקסיס קיוי תורגם לעברית לפני שנים רבות ונחשב לקלאסיקה ספרותית.
מאז העשור האחרון של המאה ה־20, ראו אור בעברית מבחר ספרים פיניים. בהוצאת כרמל תורגמו מספר יצירות בידי רמי סערי, בהם "היונה והפרג" (2002) ו"השיר על ילדי סיביר" (2005) מאת טימו ק' מוקה, "מהר, לבד ועכשיו" (1999) ו"עמוק בלב היער" (2006) מאת סירקה טורקה, "שיבת הבן" (2000) ו"טבילת הדרקון" (2003) מאת אווה טיקה, "אהבה קטנה" (1999) מאת אילה פננן, "החבל" (2001) מאת ויו מרי, "דלת לחלום" (2003) מאת אונו קיילאס, "הפרפר חוצה את הכביש" (2007) מאת אווה קילפי, "האי" (2004) מאת ראיה סייקינן ו"שחורי/כף־דבש" (2005) מאת משוררה הלאומי של פינלנד, אינו לינו. כמו כן התפרסמו "טאבו" (1998) מאת טימו ק' מוקה בהוצאת ידיעות אחרונות, "שנת הארנב" (2004) מאת ארטו פאסילינה בהוצאת עם עובד, "גבר זר בא למשק" (2006) מאת מיקה ולטרי בהוצאת הקיבוץ המאוחד ו"הטיהור" (2009) מאת סופי אוקסנן בהוצאת כנרת, זמורה־ביתן.