google/wiki40b huggingface dataset:
זרסנאי טדסה

ביוגרפיה

טדסה נולד באדי בנה.
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיים טדסה במקום שמיני בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:05.57 דקות.

מדליה אולימפית ראשונה לאריתריאה

באולימפיאדת אתונה (2004) זכה טדסה במדליית ארד בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:22.57 דקות, אחרי קנניסה בקלה שקבע שיא אולימפי חדש של 27:05.10 דקות וסילשי סיהינה 27:09.39 דקות, שניהם מאתיופיה ובכך היה לספורטאי היחידי שזכה במדליה אולימפית מאריתריאה. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:24.31 דקות.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים טדסה במקום שישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:12.82 דקות ובמקום 14 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:40.27 דקות.
במשחקי אפריקה שנערכו באלג'יר, אלג'יריה בשנת 2007 זכה טדסה במדליית זהב בריצת 10000 בשיא משחקים חדש של 27:00.30 דקות. באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן אותה שנה הוא סיים במקום רביעי בריצת 10000 מטר תוצאה של 27:21.37 דקות 
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים טדסה במקום חמישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:05.11 דקות.

סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה טדסה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 26:50.12 דקות, אחרי בקלה שקבע שיא אליפות חדש של 26:46.31 דקות, ולפני מוזס נדיימה מקניה (26:57.39 דקות).

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בליסבון, פורטוגל, ב-21 במרץ 2010 קבע טדסה בריצת חצי מרתון שיא עולם חדש של 58:23 דקות, במהלך הריצה שיפר את שיא העולם בריצת 20 ק"מ וקבע תוצאה של 55:21 דקות. 
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 סיים טדסה במקום רביעי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:22.57 דקות. בתחרות שנערכה בליסבון אותה שנה, הוא קבע את הישג השנה בעולם בריצת חצי מרתון 58:30 דקות.

Breaking 2

זרסנאי היה אחד משלושת רצי המרתון שהשתתפו בפרויקט של חברת נייקי בשנת 2017 בו ניסו לשבור את שיא העולם במרתון ולרדת משעתיים. אמנם פרויקט זה לא הצליח להביא רץ למתחת לשעתיים, אולם הושגה בו התוצאה הטובה ביותר בריצת מרתון אי פעם של 2:00:25 על ידי הרץ הקנייתי אליוד קיפצ'וגה. זרסנאי הגיע במקום שני תוך שהוא שובר את שיאו האישי בתוצאה של 2:06:51. תוצאות אלו אינן מוכרות על ידי איגוד האתלטיקה.
שני בוינג'ו

קורות חיים

בוינג'ו נולדה בירושלים וגדלה במעלות תרשיחא ובכפר ורדים. אמהּ, יוצאת עיראק, עובדת בתפן ואביה, שנולד ברומניה, הוא מומחה ליינות. סיימה את לימודיה בשנת 2005, ב-Phillips Exeter Academy. לאחר שירותה בצה"ל התקבלה ללימודים באוניברסיטת הרווארד וסיימה תואר ראשון בשנת 2011.
בהיותה סטודנטית באוניברסיטת הרווארד, כיהנה כנשיאת אגודת הסטודנטים רדקליף, הארגון הפמיניסטי של הרווארד, וכסגנית יו"ר בית קווינסי באותה אוניברסיטה. היא הייתה שותפה זוטרה למחקר, במכון למחקר מתקדם רדקליף, ועבדה למען החוקר ראובן שניר. בקיץ 2008 למדה באוניברסיטת ואסדה (Waseda University) שבטוקיו. בקיץ 2009 עבדה באגודה לזכויות האזרח בישראל.
בקיץ 2010 קיבלה מלגה לפיתוח כתיבתה מאוניברסיטת אייווה., ובשנת 2012 יצא לאור ספרה הראשון, "עם הנצח לא מפחד", בשפה האנגלית.
לאחר תקופה בה התגוררה בהתנחלות מעלה אדומים עברה לחיפה, שם היא כותבת את ספרה הבא.
כתביה של בוינג'ו הופיעו בעיתונים יוקרתיים ביותר כמו ניו יורק טיימס, ניו יורקר ועוד.
גרג אודן

נעורים

אודן גדל בטרה הוט, אינדיאנה ושיחק לצדו של חברו הטוב מייק קונלי בתיכון לורנס נורת'. בשנת 2006 נבחר אודן בן ה-18 לתואר היוקרתי 'מר כדורסל' של מדינת אינדיאנה, ולתארים נוספים ויוקרתיים.
עוד בהיותו בתיכון סומן אודן כמי שישיב רוח רעננה בליגת ה-NBA והכדורסל האמריקאי, בפרט בעמדת הסנטר בה דובר עליו כשחקן הדומיננטי ביותר מאז שאקיל אוניל, על פי ההערכות יכול היה להיבחר כבר בדראפט של 2006 בבחירה הראשונה, אך מגבלת הגיל שהעבירה מנהלת ה-NBA קבעה כי שחקן יוכל להיכנס לליגה רק מעל גיל 19 או שנה מסיום התיכון ואודן נאלץ לשחק שנה בליגת המכללות.

מכללות

בעונת 2006-07 הודיעו אודן וקונלי לציבור כי ישחקו בשורות אוניברסיטת המדינה של אוהיו, אותה מאמן אביו של קונלי, מייק קונלי האב. את פתיחת העונה של ליגת המכללות החסיר אודן עקב ניתוח שעבר בכתף בחודש יוני, 2006. משחקו הראשון היה מול אוניברסיטת ולאפראיסו. אודן הוליך את קבוצתו לגמר טורניר המכללות, שם נוצחה בידי אוניברסיטת פלורידה, למרות 25 נקודות, 12 ריבאונדים ו-4 חסימות של אודן. ב-32 משחקיו בשנתו הראשונה והיחידה באוניברסיטת המדינה של אוהיו קלע אודן 15.7 נקודות ואסף 9.6 ריבאונדים בממוצע, להם צירף גם 3.3 חסימות.

קריירה מקצועית

ב-28 ביוני 2007 נבחר גרג אודן ראשון בדראפט ה-NBA‏ 2007 על ידי הפורטלנד טרייל בלייזרס, אשר התקשו בהחלטה לבחור בין אודן לבין קווין דוראנט, אשר זכה בתואר שחקן העונה במכללות. לפני פתיחת העונה הסדירה עבר אודן ניתוח בברכו הימנית שגרם להשבתתו ממשחק למשך כל העונה. במשחק הבכורה שלו ב-NBA, בקיץ 2008, נפצע אודן ברגלו לאחר מספר דקות ונעדר במשך שבועיים בטרם שב לשחק.
בתחילתה של עונת 2008/2009, הציג אודן יכולת מאכזבת והעמיד ממוצעים הנמוכים ביחס לשחקן הנבחר במקום הראשון בדראפט. בדצמבר 2009 נפצע אודן בפיקת הברך וגמר את העונה. בנובמבר 2010 התברר שאודן לא יוכל לחזור לשחק לפחות עד תחילת עונת 2011/2012. לאחר שלא שיחק כ-4 שנים חזר אודן לשחק במיאמי בינואר 2014. בהופעת הבכורה מאז הפציעה קלע אודן 6 נקודות בשמונה דקות. הוא שותף במהלך העונה הסדירה ב-23 משחקים. בפלייאוף זכה לדקות בודדות בלבד ב-20 משחקי הקבוצה. 
באוגוסט 2015 הצטרף לקבוצת ג'יאנגסו דרגונס מהליגה הסינית, ובפברואר 2016 עזב את הקבוצה.
קורפוס הפאנצר ה-24 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם בקייזרסלאוטרן ב-1 באוקטובר 1938 בשם "מפקדת הכוחות בסאר-פפלץ", והועמד תחת פיקוד ולטר קונצה.
עם פרוץ המלחמה היה קונצה מפקד מפקדת הכוחות בסאר-פפלץ, שהפכה באמצע ספטמבר 1939 לקורפוס ה-24, והייתה חלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C בחזית המערבית. ב-15 בפברואר 1940 מונה לאו גייר פון שוופנבורג למפקד הקורפוס.
במהלך המערכה על צרפת לחם פון שוופנבורג עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C, ולאחר מכן פיקד על הסבת הקורפוס לקורפוס ממונע.
במבצע ברברוסה פעל הקורפוס שבפיקודו במסגרת קבוצת הפאנצר השנייה כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, ונטל חלק בקרבות ביאליסטוק-מינסק וסמולנסק, ולאחר מכן השתתף בקרב על מוסקבה.
ב-7 בינואר 1942 מונה ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף למפקד הקורפוס, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה, וב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר, והוכפף לארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית לחם הקורפוס בקרב על וורונז', ולאחר מכן השתתף כחלק מהארמייה השישית בקרבות באזור סטלינגרד.
ב-3 באוקטובר 1942 נהרג פון לנגרמן בשעת סיור בחזית מרימון יד שהושלך לעברו, ואוטו פון קנובלסדורף מונה במקומו למפקד הקורפוס. ב-30 בנובמבר 1942 מונה מרטין ונדל למפקד הקורפוס, ולאחר מכן התחלפו כמה מפקדים במהירות. ב-9 בפברואר 1943 מונה למפקד הקורפוס, שהיה חלק מפלגת הארמייה לאנץ במסגרת קבוצת ארמיות B, ובהמשך לחם הקורפוס בקרבות באוקראינה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, כחלק מהארמיות השישית, השמינית, ארמיית הפאנצר הראשונה וארמיית הפאנצר הרביעית לסירוגין. ב-27 ביוני 1944 מונה פריץ-הוברט גרזר למפקד הקורפוס, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות צפון אוקראינה, ולאחר מכן שוב התחלפו כמה מפקדים במהירות. ב-15 באוקטובר 1944 חזר ולטר נהרינג לפקד על הקורפוס, ובנובמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, עימה לחם במבצע ויסלה-אודר. ב-19 במרץ 1945 מונה הנס קלנר למפקד הקורפוס, וב-8 באפריל החליפו ולטר הרטמן שפיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה.
מורעלים

עלילה

דני (דוד שאול) הוא בנו של גיבור הצבא הישראלי בינו אהרונוביץ', שנודע בלחימתו הנועזת. אולם, דני הוא ההפך ממנו: עובד רס"ר חסר אומץ, שעסוק במהלך היום בעבודות גיזום באמצעות מזמרה. בחג הפסח מורה לדני הרס"ר שלו, מני (רודי סעדה), להישאר בבסיס ולבצע עבודות ניקיון וגינון שונות.
במהלך עבודת הגינון המייגעת נרדם דני על האדמה, וכשהוא קם ומגיע לחדר הרס"ר, הוא מגלה שהוא ומזכירתו הפכו לזומבים. משהוא יוצא מחדרו הוא מגלה שכך גם קרה לכל החיילים הקרביים בבסיס (לוחמי "סיירת נחליאלי"). דני נסוג למחסן, שבו עובד חברו הטוב שאולי (ארתור פרי); שאולי מגיע למחסן מאוחר יותר, ומתברר שאף הוא הפך לזומבי, ועל כן נאלץ דני להורגו. דני מתקשר דרך מכשיר קשר עם מאיה (אורנה שיפריס), חובשת שהגיעה לבסיס למתן זריקות לחיילים הקרביים; דני הכיר אותה זה מכבר, והיה מאוהב בה בתיכון. מתברר, על פי דבריה של מאיה, שמגפת הזומבים פשטה בעקבות פגם בחיסונים שניתנו (מאיה מתארת את הזומבים בשם "מורעלים", כשמו של הסרט).
מאיה ודני מנסים למצוא דרך להיחלץ מהמצב. דני מתקשר להוריו, שעורכים את ליל הסדר, ומבקש מאביו להגיע לבסיס כדי לסייע לו. דני מתכנן להגיע לחדר הרס"ר ולקחת משם את מפתחות הרכב שלו על מנת לצאת ברכב מהמקום; לשם כך, הוא מתכנן למשוך את החיילים הזומבים למחסן על ידי פיזור תוכנן של קופסאות לוף על הרצפה, להסטת תשומת לבם במהלך הדרך שיעשה מהמחסן לחדר.
דני מוציא את תוכניתו לפועל ומגיע לחדר הרס"ר. הוא מוצא שם מפתחות, אך הם אינם פותחים את הרכב. הוא מבין כי המפתחות שהוא זקוק להם נמצאים אצל הרס"ר עצמו; לכן הוא יוצא למסע הרג של הזומבים בבסיס, על מנת להגיע בסופו של דבר אל הרס"ר, להורגו ולהשיג את המפתחות. במסע הרג זה הוא נעזר במזמרה, בפטיש קטן ובמסור. הוא הורג את הרס"ר אחרון, ומשיג את המפתחות.
במהלך מסע הרציחות רואה דני כי מאיה ננשכה על ידי אחד הזומבים, ועל כן הוא סבור שהיא צפויה להיהפך אף היא לזומבית. לכן, לאחר ההרג מגיע דני לחדר שבו מאיה נמצאת ומנסה להרוג אותה עם המזמרה, אך בדיוק לפני שהוא עושה זאת עוצרת אותו מאיה, ומסבירה לו שהיא לבשה אפוד מגן שמנע את הידבקותה.
בסוף הסרט מגיע לבסיס אביו של דני (טל פרידמן) על מנת להסיע את דני אל מחוץ לבסיס.

הפקה

הסרט החל כסרט גמר בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. את הסרט, שהינו סרט הביכורים של הבמאי דידי לובצקי, יצר לובצקי לצד חבריו ללימודי הקולנוע באוניברסיטת תל אביב. בהפקה תמכו, מלבד אוניברסיטת תל אביב, גם קרן סנונית וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
הסרט צולם במחנה רשף בהרצליה, שהיה בעבר מחנה גדנ"ע. בסרט מדובר כביכול בבסיס מרוחק בדרום הארץ.
אבנר ירקוני

ביוגרפיה

אבנר (נרי) ירקוני נולד בקריית טבעון למשה (מוסה) ירקוני, יליד ירושלים, שלחם כקצין במלחמת השחרור, וליהודית ירקוני, ילידת ירושלים, שעבדה כאחות ב"הדסה הר הצופים". הוא גדל והתחנך בנווה שאנן שבחיפה, וסיים את לימודיו במגמה הריאלית, במקביל ללימודי העשרה בטכניון. בשנת 1976 התגייס לקורס טיס, אותו סיים כטייס קרב בשנת 1977 וכטייס סקייהוק שנה לאחר מכן הוסמך כטייס יירוט במטוס 'כפיר'. בשנת 1982 חזר לשרת כטייס סקייהוק ומונה לסגן מפקד טייסת (סמ"ט ב'). במבצע שלום הגליל, בעודו סגן מפקד טייסת, לחם כמוביל רביעייה בתקיפת והשמדת מערך הטילים הסורי בבקעת הלבנון ב-9 ביוני 1982]. בשנת 1983 מונה כמוביל רביעייה וסמ"ט ב' בטייסת 16-F.
בשנת 1987 השתחרר משירות קבע, והמשיך לשרת במילואים כמוביל רביעייה בטייסת F-16 עד שנת 2013, בכל המבצעים והפעילות המבצעית השוטפת, וביצע כ-100 גיחות בשטח אויב].
בשנת 1990 סיים את לימודי התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1991 הוסמך כעורך דין ובשנת 1993 סיים את לימודי התואר השני במשפטים, גם הוא באוניברסיטת תל אביב. את ההתמחות ערך בפרקליטות הצבאית וניהל כתובע את התיק על ניסיון הרצח של עופר פעיל, ב'פרשת רמי דותן', בפרשת 'רולטת הרשת', התביעה בעקבות אסון צאלים ב', בפרשת 'יחידת דובדבן', ב'אסון הכבל' ועוד. בשנת 1995 מונה כפרקליט פיקוד המרכז, תפקיד אותו מילא עד שנת 1998. כיום מכהן ירקוני במינוי מיוחד של הרמטכ"ל כפרקליט צבאי בשרות המילואים. 
בשנת 1998 מונה לתפקיד ראש מנהל התעופה האזרחית. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2001. הוא תמך בפתיחת השמים ובתחרות חופשית. את מאבקיו ניהל במערכת המשפטית בארץ ובחו"ל. במסגרת תפקידו פעל רבות בהצלחה בהולנד, אל מול ועדת חקירה פרלמנטרית, לניקוי סופי של אל על וממשלת ישראל מכל חשד הנוגע לאסון ביילמר].
עם סיום תפקידו כראש מנהל התעופה האזרחית בשנת 2001, פתח משרד עורכי דין המתמחה בענייני תעופה. ירקוני ניהל תיקים משפטיים נוגעים לזכויות טיס, פתיחת השמיים לתחרות, ומפגעי הרעש סביב נתב"ג וסגירתו בלילה להמראות. נרי הוא חוקר תאונות מוסמך (משנת 1987), ובוגר השתלמות במשפט תעופתי בז'נבה (במרכז יאט"א, משנת 2000). בנוסף הוא עבד כטייס בואינג 747 (מטען) בחברת ק.א.ל., והוא פרשן ומרואיין בענייני תעופה ובפרט בענייני תאונות אוויריות

חיים אישיים

אבנר (נרי) ירקוני נשוי לדלית עופר, ולהם שלושה ילדים ושני נכדים.
Witness

יצירת האלבום

אחרי 3 וחצי שנים ליציאת אלבומה ה-4 של פרי Prism, וסיום סיבוב ההופעות "Prismatic World Tour", פרי הכריזה ואמרה למגזין ניו יורק טיימס שהיא מתחילה לחפש ולכתוב חומר לאלבום, היא לקחה הפסקה של כחצי שנה מהקריירה ואמרה שזה למטרת אזירת כוח מנטלי לקראת כתיבת החומר החדש. לאחר ההפסקה, פרי אמרה שישנם 40 שירים "בעבודה" שכתבה ומצאה שהם אופציות לאלבום. לאחר מכן, פרי אמרה לראיין סיקרט שהיא מתחילה לנסות מפיקים חדשים, שילובים שונים וסגנונות שונים. ב-פברואר 2017, פרי אמרה שהאלבום בשבילה היא "התחלה חדשה ישנה" והמוזיקה תהיה שונה, מודרנית וחדשה והייתה גאה בזה. חודש לאחר מכן, אמרה ל-Capital FM שלפני יציאת האלבום, היא מבטיחה שבכל שיר ושיר, היא תתן את מאת האחוזים. בחודש מאי 2017, אמרה פרי למגזין אנטרטיינמנט ויקלי שמתוך כך 40 השירים, 15 מהם נבחרו לאלבום ו-2 נוספים, שמורים לגרסת הדלוקס, כך יוצא שהאלבום יכיל כ-17 שירים.

סיבוב הופעות

ב-14 במאי 2017, פרסמה פרי שאלבומה ייקרא "Witness", והכריזה שתצא לסיבוב ההופעות הנקרא; Witness: The Tour, שעבר באמריקה הצפונית, אירופה ואוסטרליה מ-19 בספטמבר 2017, והסתיים ב-21 באוגוסט 2018.
פעמוני סנט מרי (סרט)

תקציר העלילה

האב או'מלי (בינג קרוסבי) מגיע לבית הספר הכנסייתי "סנט מרי" ונפגש עם הנזירות שבראשן האחות מרי בנדיקט (אינגריד ברגמן).
בניין בית הספר נמצא במצב ירוד, אין כסף לשיפוצים והוא עומד לפיכך לפני סגירה. סמוך לו בונה הוראס בוגרדוס (הנרי טרברס) מפעל מודרני ומצפה שבית הספר ייתפנה וישמש מגרש חנייה לעובדיו. בנדיקט מבקשת מאו'מלי להשפיע על גוברטוס לסגת מתוכניתו ולתרום את הבניין לבית הספר. לאחר מאמצי שכנוע של שניהם משנה גוברטוס את כוונתו ותורם להם את בניין המפעל המיועד.
האחות בנדיקט קשורה מאד לילדים. כשהיא מבחינה שילד חזק מכה את אדי (ריצ'רד טיילר) שהוא חלש וביישן אין היא אומרת לו שיגיש את הלחי השנייה אלא קונה ספר הדרכה לאיגרוף ומתאמנת עם הילד. התוצאה מגיעה מהר ובעימות עם המכה מפיל אותו אדי באגרופיו והם מתפייסים.
או'מלי ובנדיקט מתווכחים בקשר לתלמידה פטסי (ג'ואן קרול) שנכשלת בבחינות ובנדיקט מסרבת לתת לה תעודת בוגר. האב או'מלי יודע את מצבה המשפחתי של פטסי שאביה זנח אותה בלידתה וכעת הוא רוצה לחזור לאמה. פסטי הנבונה מכשילה את עצמה בבחינות כי רוצה להישאר עוד בבית הספר ולא לחזור לביתה. לבסוף נכנעת האחות בנדיקט ומאפשרת לפטסי להשתתף בטקס הסיום.
האחות בנדיקט מרגישה חולשה, הרופא בודק אתה ומוסר לאו'מלי כי היא סובל משחפת בשלב מוקדם וכי עליה לעבור לתקופה מסוימת למקום חם ויבש ולנוח מעבודה חינוכית. הוא מבקש מאו'מלי לא לומר לה את הסיבה לכך. היא מקבלת זאת בצער וחושבת שהסיבה היא חילוקי הדעות אתו אבל ככל נזירה היא מקבלת את ההחלטה בהכנעה.
בעת הפרידה לא יכול או'מלי לשאת את צערה, הוא קורא לה ומגלה שהסיבה לשילוחה היא השחפת שלקתה בה וכי לאחר החלמתה תוכל לשוב. האחות בנדיקט מחייכת ומודה לו.
עיטורים, מדליות ותוארי כבוד של הפדרציה הרוסית

גיבור העמל של הפדרציה הרוסית

"גיבור העמל של הפדרציה הרוסית" (Герой Труда Российской Федерации) הוא תואר כבוד מיוחד. הוא מוגד כתואר הגבוה ביותר בפדרציה הרוסית (ביחד עם תואר "גיבור הפדרציה הרוסית") . התואר נוסד ב-13 במרץ 2013 ולמעשה מהווה המשך לתואר גיבור העמל הסוציאליסטי שהיה קיים בברית המועצות. תואר זה ניתן על מעשים יוצאי דופן בפעילות הציבורית ופעילות אזרחית למען הפדרציה הרוסית . כל מי שמקבל את התואר, מקבל גם את אות ההצטיינות המיוחד - מדליית זהב "גיבור העמל של הפדרציה הרוסית" .

תוארי כבוד

נכון לספטמבר 2010 מוענקים ברוסיה 59 תוארי כבוד.

טייס-קוסמונאוט של הפדרציה הרוסית

תואר "טייס-קוסמונאוט של הפדרציה הרוסית" (Летчик-космонавт Российской Федерации) מוענק לכל הקוסמונאוטים שטסו מטעם תוכנית החלל הרוסית.

בעל מקצוע ראוי

למקצועות רבים יש תואר כבוד שנקרא "הרופא הראוי", "האגרונום הראוי" וכו' (Заслуженный). צווים נשיאותיים מגדירים את הוותק הדרוש במקצוע ואת התנאים להצטיינות שמעניקים זכאות לתואר זה.
קונברסי

קונברסי (בגרמנית: Laienbrüder, בצרפתית: Frère lai) הם בני-אדם חילוניים שנשבעו לשינוי באורח החיים (קונברסיום מורום)‏. המונח מתייחס לחברי מסדרים דתיים של הכנסייה הקתולית בעיקר מסדרי נזורה, שלא עברו טקסי הצטרפות למנזר ולא רוצים לקבל על עצמם את כל עול החובות של נזיר, אבל רוצים לשנות את אורח חיים במידה מסוימת ולחיות במנזר לתקופה קצובה או לכל חייהם.
לרוב הם חיים במנזר ועוסקים בתפקידים לא רוחניים כמו שוער, שרת, גנן, טבח או טיפול בבעלי חיים.
בימי הביניים ואף אחריהם, הייתה שכבה של אנלפבתים שרצו להקדיש את חייהם לדת ולהצטרף למנזר. אבל אי ידיעת קרוא וכתוב לא איפשרה להם למלא שניים מתפקידיהם החשובים של הנזירים - תפילה והעתקת כתבי יד (סקריפטוריום). לכן לא איפשרו להם להצטרף פורמלית למנזר כנזירים. במקום זאת הם הצטרפו כקונברסי ונשבעו לצייתנות. בניגוד לנזירים, הם לא היו מחויבים בשבועת הנזירים (סטאביליס) להישאר במנזר לשארית חייהם או להסתגר. למרות זאת, חלק ניכר מקונברסי אלו בילו את שארית חייהם במנזר ועשו בו את עבודות הכפיים.
המושג הופיע בכתובים לראשונה כנראה ב-1038 בתיאור חיי נזירים במנזר ולומברוזה (Vallombrosa) ויש עדויות שאנשים בעלי תפקיד זהה שימשו במנזרים קודם לכן.
בנוסף לקונברסי היו בימי הביניים מנזרים שהעסיקו משרתים בעבודות שונות. למשרתים אלו לא הייתה כל מחויבות מוסרית או דתית למנזר.
קרקיר

מקור השם

משמעות שמו של הקרקיר באנגלית (Garganey) היא ככל הנראה שיבוש של המילה האיטלקית ל"קנה נשימה". הקרקיר קיבל את שמו בזכות קריאות החיזור החזקות של הזכר, שאולי נשמעו כמו נהימה חזקה.

תפוצה

מקנן בכל אירואסיה - באזורים הממוזגים, ונודד דרומה במהלך החורף לדרום אסיה, אפריקה ואוסטרליה. נוטה לנדוד בלהקות גדולות. 
בישראל, הקרקיר נחשב לברווז חולף מצוי הנפוץ בתקופת מסעו והוא חולף בלהקות גדולות בעיקר בחודשים אוגוסט-ספטמבר וממרץ עד תחילת מאי. בחורפים הוא כמעט ולא מגיע לישראל. הקרקירים נראים בעונת הנדידה בבריכות דגים ובמקווי מים גדולים אחרים במרבית אזורי הארץ; מעל הים ובמאגרי הצפון והמרכז - שם לעיתים נצפה בלהקות גדולות. נוטה "להתערבב" עם להקות שרשירים ומריות. 
נרשמו עד כה רק 2 עדויות לדגירת קרקירים בישראל, מאחר שהוא נחשב למקנן נדיר ביותר. הוא נצפה דוגר בין השנים 1977-1979, שתיהן באגן החמצון של אשדוד.

מבנה גוף והתנהגות

בתי גידולו האופייניים של הקרקיר הם ביצות, אגמים ושאר גופי מים עשירים בצמחייה. הקרקיר הוא ברווז קטן, שבדומה לברווזים "קטנים-בינוניים" אחרים, יכול להמריא במהירות מפני המים - וכך גם להימלט בשעת סכנה.
ממדי קרקיר הם צנועים למדי. אורכו מגיע ל-39 ס"מ בלבד. אורך מוטת כנפיו הוא 62 ס"מ. משקלו של פריט בוגר מגיע עד ל-500 גרם. לבוגר בתקופת הדגירה יש ראש וחזה חומים כהים, עם גבה לבנה עבה היורדת לכיוון העורף. לנקבה ראש כהה למדי, מפוספס, עם גבה בהירה ופס בהיר היוצא מבסיס מקורה עד אחרי העין. הנקבה בעלת דגם קשקשים כהים על גבה וקשקשים בהירים יותר לצידי גופה. הקרקיר הצעיר דומה מאוד לנקבה. לזכר סוככות אפורות בהירות ודגל לא בולט, אבל ניגוד חזק בין הצוואר והחזה לבטן הבהירה. הנקבה בעלת דגם חדגוני בכנף עם פס זרימה לבן רחב יחסית.
הקרקיר דומה לשרשיר אבל גדול ממנו במעט ובעל דגם ראש וכנף שונים. בשעת התעופה, נקבת השרשיר מציגה דגל כנף ירוק ופס כנף לבן ורחב. בשחייה, לנקבת הקרקיר חסר הכתם הבהיר באזור הזנב שמאפיין את נקבות השרשיר.
תזונת קרקיר מבוססת על מאכל צמחים, זרעים, שורשים, חסרי חוליות ואף דגים קטנים (לעיתים נדירות). כאשר הוא שוחה, הוא מסנן את המים או שהוא טובל את כל קדמת גופו לתוכם. הדגירה שלו מתבצעת בתוך גומה מרופדת בקרקע בין צמחי גדות נהר. בהטלה אחת מוטלים לרוב 9-8 ביצים חומות מבריקות. הנקבה דוגרת לבדה במשך 23-21 יום. האפרוחים עפים בגיל 40-35 יום.
קרב צומת מסמיה

קרב צומת מסמיה הוא קרב שהתרחש ב-10 בספטמבר 1938 בצומת מסמיה (כיום צומת ראם).

רקע

בקיץ 1938 הגיע הטרור הערבי לשיאו במרד הערבי הגדול (מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט). בתקופה זו עבר הטרור לאזור הדרום, שנהנה עד אז משקט יחסי. פליטי הכנופיות שהוכו בצפון ובשרון החלו להתרכז בדרום, שם היו כפרים ערביים גדולים ומבוססים בסמוך ליישובים יהודיים. הם הרבו בחבלות במסילת הרכבת מיפו לירושלים, בחבלות בקו החשמל מגדרה לבאר טוביה, בניתוק קווי טלפון, בהטמנת מוקשים לכלי רכב, בחבלות בבתי אריזה ובמכוני מים וברציחות. היישובים היהודים העסיקו פועלים ערביים שבמקרים רבים שימשו כמרגלים לכנופיות.

הקרב

ב-9 בספטמבר 1938 נערכה בכפר ביל"ו ישיבת חירום של מפקדי ההגנה ובה הוחלט להקים יחידה של פלוגות שדה בת 100 איש, המחולקים לארבע פלוגות מראשון לציון עד באר טוביה. ההחלטה הגיעה מאוחר מדי: למחרת יצאו 12 פועלים של חברת החשמל, מלווים ב-11 נוטרים במכונית משא ובטנדר, בו נסעו שמונה אנשים, לתקן את קו החשמל שחובל בין גדרה לבאר טוביה.
ערבים מהכפרים בשית, תינה, מסמיה, תל תורמוס וקסטינה הוזעקו לארוב לשיירה. לאחר שתיקנו עובדי חברת החשמל את הקו שניזוק, החלו המכוניות בנסיעה צפונה. בהגיען לצומת מסמיה נפתחה עליהן אש משני צידי הכביש. מכונית המשא הצליחה להגביר מהירות ולהתחמק אבל הטנדר, שגלגליו נפגעו, נעצר. הנוטרים פתחו באש על התוקפים והרגו כמה מהם, עד שאזלה תחמושתם. אז התנפלו עליהם הערבים, הרגו אותם בדקירות סכינים ובמכות בקתות הרובים, גזלו את נשקם והסירו את נעליהם. משוריין בריטי שהגיע למקום מצא את הטנדר כשמנועו פועל, שלושה נוטרים הרוגים (אריה הכט, דב קליין ונפתלי רייך) ושניים פצועים (דב מינצר וצבי דיאמנט) וכן שלושה ערבים הרוגים. שלושה מנוסעי הרכב נעדרו (דוד בן אליהו, פנחס וולפיש, וראובן צ'פ) וגופותיהם נמצאו למחרת בחיפושים בסביבה. אחד הפצועים, דב מינצר, מת למחרת מפצעיו, והשני, צבי דיאמנט, נפטר לאחר 50 יום. דיאמנט עוד הספיק לתאר את שאירע.
בקרב בצומת מסמיה נהרגו שני עובדים של חברת החשמל ושישה נוטרים.

הנצחה

מאמר מערכת בעיתון דבר קרא להגברת אמצעי הזהירות ונסיעה למקומות מרוחקים במשימות מעין אלו במשוריינים. בלוויה של שלושה מהנרצחים בתל אביב, בה השתתפו בין השאר דוד רמז והרב משה אביגדור עמיאל, קראו הדוברים להגברת הביטחון בארץ ישראל ולהמשך בניין היישוב העברי. בהלוויה ברחובות קראו הדוברים להקפיד על עבודה עברית ולהימנע מהעסקת ערבים ממסמיה. חברת החשמל הוציאה שתי חוברות זיכרון עם דברי חברים על הנופלים משורות עובדיה, האחת בימים שלאחר הקרב, והאחרת במלאת שנה לו.
באוגוסט 1950, 12 שנים לרצח על פי התאריך העברי, נערך במקום גילוי אנדרטה לזכר עובדים ומגינים שהוקמה על ידי חברת החשמל. שמו של ראובן צ'פ נכתב על האנדרטה 'אברהם' (צ'פ היה גר, וככל הנראה הייתה זו הרבנות שהמליצה לשנות את שמו בכיתוב), בלא להיוועץ בכך עם אלמנתו. שנים לאחר מכן תוקן הכיתוב, וכיום מופיע שמו ראובן. ב 28 באוגוסט 2018, י"ז באלול תשע"ח קיימה חברת החשמל טקס הנצחה במלאת 80 שנה לקרב, ביוזמת עובדי תחנת כוח צפית הסמוכה ובהשתתפות מנכ"ל החברה, עופר בלוך,  יו"ר ארגון העובדים מיקו צרפתי ונציגי המשפחות של 2 עובדי חברת החשמל  ושלושת משפחות הנוטרים שאותרו  ימים ספורים לפני  הטקס.
פרנק ז'אנג

רקע

פרנק נולד לאמילי ז'אנג ומארס ב-5 ביוני 1994 בקנדה. עם היוולדתו קיבלה אימו מקל עץ מיוחד. פרנק אשר נולד עם כוחות חזקים במיוחד נוטל על עצמו סיכון גדול מאוד למות. יונו הזהירה את אמילי ז'אנג שכוח חייו של פרנק קשור למקל וכאשר המקל ישרף עד העצם ככה יגמרו חייו. אימו של פרנק- אמילי שירתה בצבא הקנדי ושירתה באפגניסטן, שם גם איבדה את חייה. לאחר הלווית אימו שלחה אותו סבתו למחנה יופיטר עם המקל. לופה וזאביה הגיעו לאחוזת ז'אנג ושם עבר פרנק את התהליך הרגיל של חצוי בהוכחת יכולתו. הוא הגיע למחנה כחודש לאחר היעלמותו של ג'ייסון גרייס. סבו של פרנק הואשם בהריסת מחנה יופיטר לפני שנים רבות, מה שגרם לו לגלות מהמחנה ולצאצאיו.

בן נפטון

פרנק עזר לפרסי בהגיעו למחנה וניסה לעצור את הגורגונות בעזרת הייזל. פרנק מוכשר בחץ וקשת וקיווה שאביו המסתורי הוא אפולו. במהלך משחק המלחמה פרנק היה הראשון ולטפס על החומה ועל כך זכה לפרס. פרנק, הייזל ופרסי הביאו לניצחון הקבוצה. בסיום המשחקים התגלה מארס- אל המלחמה, הציג על פרנק כבנו, והכריז על מסע חיפושים לשחרורו של תנטוס (אל המוות) בהנהגתו של פרנק. פרנק מקבל כידון מיוחדת מאביו עד שיגלה את כוחותיו המיוחדים. במהלך המסע מתוודה פרנק להייזל ופרסי על ה"עקב אכילס" שלו- המקל המיוחד. לאחר שיחתו עם אלת הקשת בענן, איריס, פרנק נאבק בשלושה בסליסקים בעזרת הכידון שקיבל מאביו. פרנק משחרר בעזרת המקל את אל המוות ונלחם בענק אלקיאונאוס בעזרת הייזל. נלחם להצלת מחנה יופיטר. בסוף הספר מתחיל לצאת עם הייזל לבסק. פרנק קיבל ספר עם הקדשה מאביו הקשור למלחמה.

אות אתנה

הצטרף למסע שעל הספינה "ארגו 2" יחד עם שאר החצויים מהנבואה. הוא לא הסתדר עם חברו לצוות ליאו ולאדז בשל עברה של חברתו הייזל עם סבו של ליאו. פרנק לחם עם פרסי ג'קסון והמאמן הדג' באקווריום שבג'ורג'יה בקטו (אם כל מפלצות הים) ובפורקיס (אל מים עתיק). הוא עזר לפרסי להילחם בכריסאור. בהגיעם לרומא הלך פרנק עם ליאו והייזל בחיפושם לאחר ניקו די אנג'לו ונפלו למלכודת של גאיה. השלושה הצליחו להשתחרר והזדרזו לעזור לשאר חברם.

בית האדס

פרנק נאבק בין הקולות שבראשו של ארס בצורתו היוונית ומארס בצורתו הרומית. הוא מציל את הייזל וליאו בביקורם בוונציה, איטליה לאחר שהביס את כל המפלצות שבעיר בעזרת ברכת מארס. לאחר מכן גם השתחרר מהקולות בראש. לאחר המאבק במפלצות קפץ פרנק בגובה במהירות, גופו התחטב. פרנק הוביל את החצויים בבית האדס ושם גם קיבל את סמכויות הפריאטור מידי ג'ייסון גרייס.

דם האולימפוס

פרנק, הייזל, ליאו ופרסי מצליחים לכלוא את ניקה/ויקטוריה (אלת הניצחון) באולימפיה לאחר שנאלצו להילחם אחד בשני כרומאים ויוונים. פרנק משיג מקרובי משפחתו שבנמל פילוס רעל הנחוץ להכנת "מרפא הרופאים" בשם "מנתה פילוסית". נלחם עם אביו בפלוגה שלמה של ענקים כאשר פרנק בצורת פיל אפריקאני באתונה. מוביל את מחנה יופיטר להילחם במפלצות לצידה של ריינה בלונג איינלד.
מילפיורי

מילפיורי (באיטלקית: Millefiori - "אלף פרחים") היא טכניקת להכנת יצירות אמנות מזכוכית.
במחצית השנייה של המאה ה-15 לפנה"ס פותחה במסופוטמיה טכניקה ליצירת כלים ותכשיטים עתירי צבע מזכוכית. טכניקה זו התפתחה מאוד במצרים העתיקה והגיעה לשיא פריחתה בסדנאות ההלניסטיות והרומיות. שמה היה "זכוכית הפסיפס".
ישנם שלושה שלבים ליצור דוגמאות זכוכית הפסיפס; ראשית, מצמידים כמה מוטות זכוכית בצבעים שונים לפי הדגם הרצוי ומתיכים אותם יחדיו למוט אחד בעל צבעים רבים. שנית, מותחים את המוט המורכב בעזרת צבת עד שמתקבל חוט ארוך ודק. צורת הדגם שעוצב קודם לכן נשמרת אך הוא הולך וקטן. בשלב השלישי והאחרון, חותכים את המוט הצבעוני לפרוסות דקות, שעל פניהן מתקבל ציור דו-ממדי.
ברבות השנים התגלגלה הטכניקה למקומות רבים ומגוונים בעולם עד לנחיתתה במאה ה-14 באי מוראנו בוונציה שבאיטליה. בגלגולה הנוכחי שמה "מילפיורי" – אלף פרחים באיטלקית, על שם הדוגמה הצבעונית המפורסמת.
בעת האחרונה הועתקה הטכניקה לשימוש בחומרים רכים כמו בצק סוכר וחימר פולימרי. החימר הפולימרי הפופולרי בשימוש אמנים ומעצבים בני זמננו רך מטבעו ועל כן את פעולת ה"התכה" והצמצום מבצעים בגלגול ובהידוק ידניים המקנים תוצאות חדות מדויקות ועשירות יותר מן הזכוכית.