עמנואל סוודנבורג

ביוגרפיה

עמנואל סוודנבורג היה מדען מפורסם ומכובד, ממציא, עובד מדינה ופילוסוף במאה השמונה עשר.
נולד בסטוקהולם ב-29 ינואר 1688, כבנו של הכומר לותרני (מאוחר יותר הבישוף של סקארה) והפרופסור לתאולוגיה Jesper Swedberg ואשתו שרה Behm.
עמנואל סוודנבורג גדל בבית מלא בדיאלוג פוליטי, פילוסופי, רוחני ומוסרי .
בגיל עשרים ושתיים (1710), סבדנבורג סיים את לימודיו באוניברסיטת אופסלה, והוא החל לנסוע . כאדם, סבדנבורג היה מאוד משכיל. במהלך שהותו באנגליה ובהולנד, הוא למד נושאים רבים ושונים, לדוגמה: פיזיקה, כלכלה, אסטרונומיה, מתמטיקה, אנטומיה פיזיולוגיה מטלורגיה מינרלוגיה גאולוגיה כימיה כריכת ספרים ושענות.
בשנת 1715, הוא הציג את כתב עת שלו  קרא דדלוס היפרבורוס , וזה הוקדש לחקירה מדעית. הוא כתב אותו מפני שהוא חשב שישנו חוסר ידע בשוודיה בהשוואה למדינות אחרות באירופה, והוא ראה את כתב העת שהוציא  כדרך לעורר את הפיתוח. המאמרים כיסו מגוון רחב של נושאים שונים, וחלק מהמצאותיו השונות, לרבות מכונית מעופפת, צוללת, משאבת ואקום, מערכת נעילת מים, נשק אוטומטי וכלי נגינה אוניברסליים.  סבדנבורג רצה לעודד את העניין של הציבור הרחב בנושאים כגון מכניקה וייצור, וכתב עת הייתה הדרך היעילה ביותר לכך . סבדנבורג האמין שזה יוביל לחיזוק הכלכלה הלאומית. מלך שוודיה צ'ארלס XII  מאוד התרשם מהעבודה שלו והפך אותו לפקיד שומה בקולג 'המלכותי' למכרות, התעשייה החשובה ביותר בזמנו שהייתה בשוודיה.
בשנת 1719 הוא קיבל מהמלך תואר אצולה וכנהוג שונה שמו מסוודברג לסוודנבורג.
בזמן שהייתה לו קריירה עם דדלוס, הוא גם עבד כמהנדס על מגוון רחב של המצאות מכניות ופרויקטים צבאיים שונים בכיוונו של המלך. הוא כתב מספר ספרים, ופרסם שלושה מהם בהולנד. היתה לו קריירה מרשימה, ובהגיעו לגיל 53 (1741) הוא מתחיל לראות "חזיונות משיח" מיסטיים והוא מגיע לתובנה שעליו לפתוח בקריירה חדשה, "לשרת את אלוהים".
בשארית חייו למד את התנ"ך וכתב כמה יצירות כדי להסביר את המשמעות הנסתרת, הפנימית שלו, כמו גם את שאר העולם הרוחני. זה הביא ליצירות כמו Arcana Coelestia, Disclosue ממעמקים השמימיים בכתבי קודש או דבר ה', בהיקף של שמונה כרכים בלטינית. במהלך 25 ​​שנותיו האחרונות הוא סיפר והעיד על חזיונות רוחניים וכתב יצירות תאולוגיות רבות . את ספר האפוקליפסה מעולם לא סיים. עמנואל סוודנבורג מת ב-1772.

התאורייה של סוודנבורג

אחת ההשערות הגדולות  לגבי דרך היווצרות מערכת השמש היא השערת הערפילית שהוצעה בשנת 1775 על ידי עמנואל קאנט, ונוסחה בנפרד על ידי פייר סימון לפלס. השערה זו היא המודל המקובל להסברת התהליכים שהובילו להתפתחות מערכת השמש. משערים שההצעה מבוססת על רעיון ראשוני של עמנואל סוודנבורג משנת 1734. ההשערה מבוססת על תאוריה של רנה דקארט.
על פי השערה זו, מערכת השמש נוצרה לפני 4.5 מיליארד שנה כנראה כתוצאה מפיצוץ סופרנובה שהתרחש באזור קרוב יחסית. הכוכבים נוצרים בעננים מסיביים וצפופים של עננים מולקולריים ענקיים של מימן מולקולרי. עננים אלה אינם יציבים, החומר נדחס בתוכם לגושים צפופים קטנים יותר, אשר מסתובבים מתמוטטים ויוצרים כוכבים. כאשר יש מספיק חומר (מסה), הכבידה של הענן התגברה על לחץ הגזים וכך התחיל תהליך הקריסה. החלה קריסה כבידתית בתוך הענן המולקולרי. הענן הדחוס יותר מסביבתו משך אליו עוד ועוד חומר, עד שלבסוף החל תהליך גרעיני בליבתו, כך נוצרה השמש ובהמשך גם כוכבי הלכת.

אמונותיו הדתיות

עמנואל סוודנבורג, מיסטיקן שוודי בן המאה ה-18, טען כחלק משיטתו שהנשמות לא נשלחות ישירות לגן עדן או לגיהנום אחרי המוות. במקום זאת הן עוברות תהליך זיקוק ובירור, במהלכו טבען המוסרי נחשף בשלמות והופך לעובדה בלתי נמנעת. לאחר מכן, הנשמות הטובות הולכות לגן עדן והרעות לגיהנום, מתוך בחירה חופשית; נשמה חוטאת יכולה עקרונית ללכת לגן עדן, אבל מרגע שהתוודעה לטבעה האמיתי, היא לא רוצה בכך. ע"פ מודל זה החוטא לא רק מביא את עצמו לגיהנום, הוא יכול לעזוב אם רק יבין מה עשה לא נכון וישנה את דרכיו, אך הוא לא יעשה זאת לעולם, כי אם היה מסוגל להשתנות הוא לא היה בגיהנום מלכתחילה. הובאה דוגמא -עיתונאי שנהג לשקר כדי להצליח -  כל מי שמכיר את העיתונאי אומר לו שהוא טועה ועליו לשנות את דרכיו; בדיעבד, אנחנו מבינים שאלה ההזדמנויות שלו לשבור את הלולאה שהוא לכוד בה ולצאת. אבל בכל פעם, הוא מסרב והולך בדיוק באותו מסלול הרס עצמי צפוי מראש, מקובע על המטרה חסרת הסיכוי שלו. שטניותו של הגיהנום, כמו שטניותם של חלקים מסוימים במצב האנושי, היא בהיותו בו זמנית לא הכרחי ובלתי נמנע.