google/wiki40b huggingface dataset:
סיגל יעקבי

ביוגרפיה

סיגל יעקבי נולדה בחדרה. התגייסה לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית. היא בוגרת הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית (תואר ראשון ושני) ובעלת תואר שני במדיניות ציבורית במסגרת בית הספר למדיניות ציבורית של האוניברסיטה העברית. לאחר השירות בצה"ל החלה בשנת 2000 התמחות במחלקה המשפטית של כונס הנכסים הרשמי והאפוטרופוס הכללי. היא החלה לעבוד במקום ובהמשך מונתה לעורכת דין במחוז ירושלים של הכונס הרשמי. בשנת 2008 מונתה לסגנית האפוטרופוס הכללי והכונס הרשמי.
בשנת 2017 מונתה לאפוטרופוס הכללי וכונסת הנכסים הרשמית.  היא ריכזה וניהלה פרויקטים מורכבים ורבים, קידמה חקיקה לשיפור איכות השירות לציבור, ועסקה בפיתוח ממשקים מקוונים לשם הנגשה יעילה ונוחה של שירותי האפוטרופוס הכללי והכונס הרשמי לציבור הרחב.
ב11 בספטמבר מונתה על ידי שר המשפטים, אמיר אוחנה, לממלאת מקום מנכ"לית משרד המשפטים במקומה של אמי פלמור.

חיים פרטיים

חיה עם בת זוגה רונית ולהן שלושה ילדים. מתגוררת בירושלים.
סופרלנד

היסטוריה

הפארק נפתח לציבור ב-1991. ב-1992, בעקבות הגשמים הכבדים ועבודות תשתית, נוצר לידו אגם, שקיים עד היום ונקרא "אגמון הסופרלנד".
הפארק נוהל במקור בידי איש העסקים אברהם קקיאשווילי. בעקבות ניהול כושל של הפארק והיווצרות חובות ולאחר התאבדותו של קקיאשווילי עקב כך, חברת "עיר השעשועים" קנתה את הסופרלנד, כיסתה את החובות והוסיפה מתקנים חדשים לפארק. בעבר, הכניסה לפארק הייתה חופשית והתשלום על מתקנים בוצע בנפרד.
מדוחות מבקר המדינה ופסקי דין עולה כי הפארק אושר תחילה כפרויקט חינוכי "נהר הציונות": רכבת הייתה אמורה לעבור בפארק ולעצור בתחנות הקשורות לתולדות הציונות ומדינת ישראל. בין היתר היו שם גם מתקן שעשועים וגלישה במים. עם השנים, ובייחוד עם התפתחות העיר ראשון לציון, נטו הרשויות לאשר בדיעבד את המשך הפעלת האתר במתכונתו הנוכחית.
ב-29 במאי 2013 סירב האתר לפניית בית ספר ערבי לקיים יום כיף כיתתי במקום. לאחר פרסום הדבר בתקשורת וסערה ציבורית בפייסבוק, הודתה הנהלת האתר כי היא מקיימת במקום הפרדה פסולה על בסיס אפליה גזעית, כביכול לפי דרישת הציבור. את החלטת הפארק גינו, בין השאר שר החינוך הרב שי פירון, שר הביטחון, משה יעלון ויו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, עמרם מצנע שזימן דיון דחוף בוועדה בנושא.
נויזידלרזה

גאוגרפיה

צורתה של הימה כשל רגל אנושית מהברך מטה, וחלקה הדרומי השוכן בתחומי הונגריה, מקושר בתעלה צרה אל חלקה העיקרי שמצפון לו. כשלושה רבעים משטחה של הימה, 240 קמ"ר, נמצאים בשטח אוסטריה, ויתר 80 הקמ"ר, השווים לרבע מהשטח, משתרעים בהונגריה. אורכה של הימה הוא 36 ק"מ, ורוחבה נע בין 6 ל-14 ק"מ. הימה רדודה למדי ועומקה המרבי עומד על 1.8 מטר בלבד, כאשר עומקה הממוצע מגיע למטר בודד. רום מימיה הממוצע של הימה הוא 115.45 מטר מעל פני הים, ואגן הניקוז שלה משתרע על שטח של 1,120 קמ"ר.

רום הימה

שטחה של הימה נתון לשינויים קיצוניים, שלעיתים נדמים כמנותקים ממשטר המשקעים באזור. מאז שנוצרה לקראת סופו של עידן הקרח האחרון, דהיינו לפני כ-13,000 עד 18,000 שנים, התייבשה הימה מספר פעמים לחלוטין. שני מקורות מהשנים 1318 ו-1324 התייחסו אל הימה כאל "נהר", דבר העשוי להראות כי רוחבה התדלדל במידה רבה עד שנדמתה לנהר הזורם מצפון לדרום. נוסף לכך התייחסו מספר מקורות אל הימה כאל "ביצה", דבר הרומז למפלס מים נמוך ביותר, ומושג זה השתמר בשמה ההונגרי של הימה. 
במאות השנים האחרונות נערך תיעוד מדויק יותר של משטר מפלס מימי הימה, וזה מראה על תנודות קיצוניות. נויזידלרזה נעלמה לחלוטין בין 1740 ל-1742. לאחר מכן, ב-1768 התפשטה לשיא שטחה המתועד וכיסתה 515 קמ"ר, ובשנת 1811 שבה ונעלמה לתקופה של שנתיים. לאחרונה התייבשה הימה בשנת 1866, וקיים דיווח של אדם שחצה את הימה בהליכה באותה עת. חלק מהשטח שנחשף נוצל לשימוש חקלאי, אך ב-1871 החלה הימה להראות סימני התאוששות ותוך חמש שנים נוספות שבה וכיסתה את שטחה המקורי. אירוע הנסיגה האחרון של מי הימה התרחש בשנת 1949 כאשר חלקה הצפוני של הימה התייבש למשך מספר שבועות. לכל אירועי ההתייבשות נודעה השפעה סביבתית משמעותית בשל צניחה בלחות ובהשפעה הממתנת שיש לגוף המים על האקלים המקומי, ובשל כך שהרוחות נשאו עימן אבק מלוח מהשטח שנחשף בתהליך. 
כיום מווסת מפלס מימיה של הימה באמצעות סכר ליד פרטאוילק (Fertőújlak) בהונגריה, ובפיקוח ועדה משותפת של שתי המדינות שלחופי הימה שהוקמה בשנת 1956. למרות זאת, הימה ממשיכה להפגין תנודות מינוריות במפלסה, ובשנת 1965 עלה זה ב-35 ס"מ בתוך חודש בודד. לעומת זאת בשנת 2003 ובעקבות גל החום שפקד את אירופה איבדה הימה 30 ס"מ ממפלסה, אך שני האירועים גם יחד נמצאים בתחום טווח התנודה הטבעי.

הסביבה הטבעית

לאורך רוב חופי הימה משתרעים אזורים נרחבים של צמחיית קנים המשמשים בית גידול טבעי ונקודת עצירה חשובה בדרכן של ציפורים נודדות. עם בוא החורף, נאספים הקנים כדי למנוע את ריקבון מימיה של הימה, ומנוצלים למטרות שונות, בעיקר לצורכי בנייה. בחודשי הקיץ מתחוללות לעיתים שריפות המכלות אזורים נרחבים של קנים יבשים ודליקים, והאש מתפשטת במהירות בשל הרוח המתמדת הנושבת בימה. 
במחצית הראשונה של המאה ה-20 תוכננו בסביבה מספר פרויקטים של בנייה אשר היה ביכולתם לערער את המאזן האקולוגי העדין של הימה, אך אלה לא התממשו, ותוכנית להקמת גשר לרוחב חלקה הצפוני של הימה נגנזה גם היא בשנת 1971. בשנת 2001 הוכרה הימה על שני הפארקים הלאומיים שלחופיה - הפארק הלאומי נויזידלרזה-זווינקל באוסטריה (Nationalpark Neusiedlersee-Seewinkel) והפארק הלאומי פרטה-הנשוג בהונגריה (Fertő-Hanság Nemzeti Park) - כאתר מורשת עולמית.

תיירות

הימה נחשבת לנקודת נופש תיירותית פופולרית, ומכונה "הים של תושבי וינה" (Meer der Wiener). מעבר לאטרקציות הטבע ולשני הפארקים הלאומיים, כוללת הפעילות התיירותית סביב הימה שיט, גלישת רוח, דיג, כדורעף חופים ואתרי ספא. שביל סביב הימה שאורכו 135 ק"מ מאפשר הליכה ברגל, גלישה על גלגיליות או רכיבה על אופניים.
עבד אל-מוחסן כאמל מורתגי

ביוגרפיה

נולד בנפת קהיר. בשנת 1937 סיים ללמוד במכללה צבאית והחל לטפס בסולם הדרגות. במהלך 1964 מונה מורתגי להיות מפקד הכוחות המצריים במלחמת האזרחים בצפון תימן. המצרים הגבירו באותה עת את מעורבותם במלחמה והיו מאוכזבים מחוסר יכולתם להתגבר על המורדים המלוכנים בצפון המדינה שנעזרו באוכלוסייה המקומית ובשלטון הסעודי. תחת פיקודו של מורתגי נקטו המצרים צעדים חמורים כנגד השבטים המורדים שהוגדרו מאוחר יותר כפשעי מלחמה, כגון: הפצצת כפרים, השמדת יבולים חקלאיים ומקנה והרעלת בארות. בקיץ 1964 החל הצבא המצרי בפיקודו במסע מלחמה בצפון תימן כנגד מאחזים מלוכניים בהרי ראזח שבמחוז צעדה. עד סוף 1964 התבצעו עוד ארבע מתקפות דומות שנסתיימו ללא הצלחה מרובה, כשאבדות הרפובליקנים והמצרים הגיעו לכ-1,000 הרוגים וכשרבים מהחיילים הרפובליקנים ערקו. למרות חוסר הצלחה זה, נחשב מורתגי כקצין בעל יכולות, והוא מונה ערב מלחמת ששת הימים כמפקד כוחות היבשה בסיני. תפקיד זה נוצר במיוחד לכבוד מינויו, כנראה מתוך שאיפתו של שר ההגנה המצרי, עבד אל-חכים עאמר, שעל החזית יפקד קצין בעל ניסיון קרבי. עד אז היה סלאח א-דין מוחסן המפקד הבכיר בסיני, ושרשרת הפיקוד הייתה ברורה. כניסתו של מורתגי לתפקידו החדש יצרה חוסר בהירות בשרשרת הפיקוד, וקיימת טענה כי המינוי היה חסר ערך, שכן שרשרת הפיקוד המצרי בסיני המשיכה במנהגה הרגיל תוך עקיפת מורתגי.
יש הטוענים כי המינויים בצמרת הצבא המצרי באותה תקופה, ובכללם מינויו של מוחמד פאוזי לרמטכ"ל, נבעו גם משאיפה ליצירת איזונים בין סיעות שונות של מקורבים לדמויות פוליטיות בתוך הצבא, כולל התייחסות ליריבות ספורטיבית בין הקצינים ששימשו גם נשיאים של מועדוני ספורט.
מורתגי גרס בהתבטאויותיו כי על הצבא המצרי לשים דגש על קידום השכלת החיילים והמפקדים בדרגים הנמוכים ועל העמקת הקשר שבין המפקדים וחייליהם.
לאחר יום הקרבות של 7 באפריל 1967 הגיעה לסוריה משלחת של קצינים בכירים מצבא מצרים, שכללה את מורתגי, שביקשו ללמוד את פרטי הקרבות. בתום הפגישות הצהיר מורתגי כי מצרים וסוריה מוכנות למלחמה כנגד ישראל וכי יש ברשותן "נשק סודי הרסני ביותר". יש הרואים ביום קרב זה כתחילתה של ההסלמה שהובילה למלחמת ששת הימים 
לפני מלחמת ששת הימים, ב-12 במאי, ארגן מורתגי ביקור של הפלדמרשל הבריטי, ברנרד לו מונטגומרי, במצרים. כשמונטגומרי הביע את דעתו הנחרצת כי מצרים תנוצח על ידי ישראל, ענה לו מורתגי כי בידי מצרים הנשק הסובייטי החדיש ביותר, ואף הביע את ביטחונו ביכולת ההתקפית של צבא מצרים. עם זאת, היה מורתגי ספקן בהצלחת תוכנית התקיפה המצרית שנועדה ל-27 במאי ונדחתה. 
ב-20 במאי, בזמן תקופת ההמתנה, אמר מורתגי כי מצרים תפעל רק במקרה של התקפה ישראלית גדולה ורצינית, אולם ב-2 ביוני הוציא מורתגי פקודת יום שאמרה: "עיניו של העולם כולו נשואות אליכם במלחמתכם עטורת התהילה כנגד תוקפנות הישראלים האימפריאליסטים על אדמת מולדתכם, בצפייה לחזות בתוצאות מלחמתכם הקדושה להשגת זכויות העם הערבי. תוצאותיו של רגע ייחודי זה הן בעלות חשיבות היסטורית לאומתנו הערבית ולמלחמת הקודש שבאמצעותה תשיבו את זכויות הערבים שנגזלו בפלסטין ותכבשו שוב את אדמתה השדודה  של פלסטין, ברחמי האל וכוח הצדק, בכוח הזרוע ובאחדות אמונתכם."
על מידורו של מורתגי מעידה העובדה כי פקודת הנסיגה של עאמר נודעה למורתגי רק לאחר שכל הכוחות המצריים בבסיס בו שהה כבר עזבו את הבסיס ונסוגו.
מיד לאחר המלחמה הודח מורתגי, יחד עם מפקדים בכירים אחרים בצבא המצרי, לאחר שנחשב אחד מהאחראים לתבוסה.
מורתגי כיהן כנשיא מועדון הכדורגל הקהירי המפורסם, אל-אהלי בשתי קדנציות: הראשונה בשנים 1965-1967 והשנייה בשנים 1972-1980.
כלכלת סמואה

סחר

ניו זילנד היא שותפת הסחר העיקרית של סמואה, המספקת בדרך כלל בין 35% ל-40% מסך הייבוא, ורכישת 45%-50% מהייצוא. אוסטרליה, סמואה האמריקאית, ארצות הברית ופיג'י מהווים שותפי סחר חשובים. הייבוא העיקרי של סמואה הוא מזון ומשקאות, אספקה תעשייתית ודלקים. המגזר החקלאי מעסיק כשני שלישים מכוח העבודה ומהווה 17% מהתמ"ג. הייצוא העיקרי של סמואה הוא מוצרי קוקוס ודגים. ענף הדייג זכה להצלחה בסמואה, אך תעשיית הדיג הגדולה ביותר מפעילה את רוב כוחותיה בסמואה האמריקאית.
יהושע גרוס

יהושע גרוס (נולד ב-1937), שופט וסגן נשיא בבית המשפט המחוזי בתל אביב.

חייו

גרוס הוא יליד תל אביב ובוגר תיכון עירוני א' בתל אביב. מוסמך הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים (בהצטיינות). בעל רישיון עריכת דין משנת 1964, עורך דין עצמאי בשנים 1964 עד 1975. גרוס כתב מאמרים בעתון הארץ בין השנים 1974 – 1975. 
בשנת 1975 נתמנה גרוס לשופט בית משפט השלום בתל אביב. ב-1979 נתמנה שופט בפועל בבית המשפט המחוזי בתל אביב, ובשנת 1980 קיבל מנוי של קבע כשופט מחוזי. ב-1993 נתמנה כראש הרכב ערעורים (אזרחיים ופליליים) ובשנת 2000 נתמנה כסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב. פרש לגמלאות ב-2007.
מחבר הספרים "כבודו מלא אולם" (חידודי לשון בתחום המשפט), ו"אולם ומלואו".
עם פרישתו פורסם לכבודו הספר "משפט וספר" המכיל מאמרים של שופטים ופרופסורים בתחום זה, בעקבות השתלמויות בנושא "משפט וספרות" שהשופט גרוס מנהל במכון להשתלמות שופטים.
חיבר מאמרים רבים בנושאים משפטיים ובהם: "תכונות השופט" (המשפט, בטאון המכללה למנהל - 1996) "על שופטים ופרקליטים במחזות שייקספיר" (הפרקליט, 1993) "סמכות בית המשפט המחוזי בענייני מזונות של בני זוג מוסלמים ונוצרים (הפרקליט, 1982), "מסמך בכתב לפי סעיף 8 לחוק המקרקעין" (הפרקליט, 1974), "בית-המשפט והאקדמיה".
משפטים מפורסמים אותם ניהל: צ'רלי ביטון, המרכז הרפואי בהרצליה, ד"ר קראוס, האחים אלפרון, מרסל פדידה (מנהלת בית-אבות), רייש ומזרחי (רצח בארצות הברית), שגרירות קנדה (חסינות דיפלומטית), הרצל אביטן (רצח רוני ניצן), דוד אפל, השגריר המצרי (חסינות דיפלומטית).
ב-1994 התמנה כיו"ר הוועדה לעיון בתיקי בתי-המשפט.
משמש כיום סגן נשיא ארצי ויו"ר סניף תל אביב של אגודת הידידות ישראל-אמריקה. יו"ר ועדת אימוצים, ועדת ערר לפי חוק השבת נכסים של נספי שואה, ועדת האכיפה המינהלית על פי חוק ניירות ערך. כמו כן, עד לשנת 2014 שימש כיו"ר ועדת הבחירות המרכזית של מפלגת הליכוד.
לגרוס שני בנים: אורן - פרופסור למשפט בינלאומי בבית הספר למשפט של אוניברסיטת מינסוטה, ובעל דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד. לאורן שלושה ילדים: איתן, נעה ומלאכי. דרור -בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהוראה במכללת בית ברל. כיום, דרור מחנך ומורה דרך עבור בני נוער בבית ספר "הראשונים" הנמצא בהוד השרון. לדרור שלושה בנים: להב, שגב וניב.
אליעזר דונת

אליעזר-לאיוש (לויקו) דוֹנת (בהונגרית: Donáth;‏ 1902 – 1969) היה אדריכל, צייר ושחקן תיאטרון ישראלי, ממקימי התיאטרון הסאטירי העברי הראשון, "הקומקום".
דונת נולד בשנת 1902 בבודפשט שבהונגריה. למד בבית הספר הריאלי והאקדמיה לציור בבודפשט. היה אמור לעלות לארץ ישראל ב-1914, בגיל 12, כדי ללמוד בגימנסיה הרצליה, אולם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מנע זאת ממנו - ועל כן עלה רק ב-1921. בהמשך למד אדריכלות בטכניון בחיפה ובמקביל עסק בהעלאת ערבי קריאה ומשחק במסגרת "להקת חובבי הבמה העברית בחיפה". כן עבד בבניין. 
ב-1927 ייסד יחד עם אביגדור המאירי ופסח עיר-שי את תיאטרון ה"קומקום". דונת שימש ב"קומקום" כקוֹנפרֶנסיֶיה (מנחה, קריין), במאי (אף שלא הייתה לו כל הכשרה פורמלית), צייר תפאורה ושחקן. יחד עם השחקן יעקב טימן יצר את הצמד "חכם ותם", בו גילם את החכם ("למעשה המצב היה הפוך: כלומר ה'תם' היה פיקח וה'חכם', סכל גמור". בשנת 1928 עבר לירושלים והופיע במרתף ברחוב בן יהודה שנקרא "התוכי: קברט סאטירי".
בשנים 1930–1933 הופיע במסגרת "יורשו" של "הקומקום", "המטאטא".
לאחר שפרש ממשחק, ב-1933, התרכז באדריכלות (כמקצוע) ובציור (כתחביב). אשתו הייתה גילה-קָרולה לבית וסטרייך מקראקוב, ממנה נולדו לו ראובן-אלכסנדר - ודינה.
קובי ג'ונס

קריירה

ג'ונס הוא מלך ההופעות בנבחרת ארצות הברית, עם 164 משחקים בסוף שנת 2004. במדי הנבחרת כבש 15 שערים ושיחק עימה במונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ומונדיאל 2002. ג'ונס שיחק בקובנטרי סיטי האנגלית, בואסקו דה גאמה מברזיל וב-1 אף סי קולן הגרמנית לפני שעבר בשנת 1996 ללוס אנג'לס גלאקסי.
שנת 1998 הייתה השנה הטובה ביותר של ג'ונס בגלאקסי: הוא סיים שני בליגה בנקודות (51 נקודות ב-19 שערים ו-13 בישולים), הוא היה חלק מהרכב העונה ב-MLS וזכה בתואר הכדורגלן האמריקאי של השנה. בתשע עונות ב-MLS, כבש ג'ונס 65 שערים ובישל 87 בישולים. בסוף שנת 2004, ג'ונס הפך להיות מלך המשחקים (223), השערים והנקודות של לוס אנג'לס גלאקסי.
בשנת 2007 פרש ג'ונס מכדורגל בגיל 37, ומשנת 2008 הוא משמש כעוזר מאמן בלוס אנג'לס גלאקסי.
לוטפיה אלנאדי

לוטפיה אלנאדי (בערבית: لطفية النادي; 1907–2002), הטייסת המצרית הראשונה.

קורות חייה

ילידת קהיר, בת למשפחה מן המעמד הבינוני. למדה בקולג' האמריקאי לנערות והתקבלה, ללא ידיעת אביה, לקורס הטיס הראשון שפתחה חברת התעופה המצרית מִצר אייר. בתמיכתו של מנכ"ל החברה, וכדי לכסות את דמי הלימוד, הועסקה בבית-הספר לטיסה כמזכירה וכטלפונאית. ב-27 בספטמבר 1933, והיא בת 26, אחרי הכשרה שנמשכה 67 ימים, קיבלה את רישיון הטיס, ובכך הייתה לטייסת הראשונה בעולם הערבי.

לוטפיה אלנאדי השתתפה במרוץ הטיס הבינלאומי בקו קהיר–אלכסנדריה, שנערך ב-19 בדצמבר 1933, בהטסת מטוס דו-כנפי חד-מנועי (דה הבילנד ג'יפּסי מוֹת'). אף שהגיעה אל היעד ראשונה מבין עשרות המתחרים, לא הוענק לה הפרס הראשון משום שהחמיצה את המעבר מעל פני אחת מנקודות השיפוט של נתיב הטיסה. עם זאת שלח לה המלך פואד את ברכותיו והעניק לה פרס ניחומים בסך 200 לירות מצריות (סכום לא מבוטל באותם זמנים). חלוצת הפמיניסטיות המצריות, הודא שעראווי, שבירכה אותה על הישגה במלים "הסבת כבוד למולדתך, זקפתְּ את ראשינו, והכתרתְּ את תקומתנו בעטרת גאון", אף יזמה רכישת מטוס פרטי ללוטפיה אלנאדי. עשר נשים מצריות הלכו בעקבותיה ולמדו טיס באותו עשור, ובהן לִנדא מסעוד, מדריכת הטיס המצרית הראשונה, אולם מאז מלחמת העולם השנייה לא הוכשרו עוד נשים מצריות לטיס. 
 לוטפיה המשיכה להשתתף בתחרויות תעופה, ובהן המירוץ בקו שבין קהיר לנאת המדבר חארגה ב-1937 בהשתתפות טייסים מארצות שונות, שבו הגיעה שלישית (במקצה הנשים).
לוטפיה כיהנה תקופה מסוימת כמזכירה הכללית של מועדון התעופה המצרי. בעקבות תאונת טיס בראשית שנות החמישים נסעה להתרפא בשווייץ, התאזרחה שם והתגוררה מחוץ למצרים שנים רבות. מאז פציעתה לא שבה לטוס.
לוטפיה אלנאדי מעולם לא נישאה ולא הקימה משפחה. בשנת 2002 נפטרה בקהיר בגיל 95.

לזִכרהּ

בשנת 1996 נעשה במצרים סרט תיעודי על אודותיה בשם "המְרָאה מן החולות" (الإقلاع ‏من الرمل). 
יום הולדתה ה-107 נחגג בעולם בשרבוט גוגל, ושבועון אלאהראם במהדורתו האנגלית הקדיש לה מאמר מקיף. דברים לא מעטים לזכרה ראו אור בכתובים שבערבית.

כמעט ביקור בתל אביב

על פי ידיעות שפורסמו בארץ ביום 15 בינואר 1936 – בדואר היום ובדבר – הייתה לוטפיה אלנאדי אמורה להגיע לתל אביב במטס מיוחד מטעם קלוב התעופה המצרי. במטס זה היו אמורים להשתתף גם שני ארצישראלים שלמדו באותם חודשים בבית-הספר לטיסה אלמאזה בקהיר – שולמית גורנגוט ואבישלום דרורי. הביקור נדחה בשל תנאי מזג אוויר ובסופו של דבר לא התקיים.
מלונות פנינסולה

מלונות פנינסולה (באנגלית: The Peninsula Hotels) היא רשת מלונות יוקרה שבסיסה בהונג קונג והיא נסחרה בבורסה ההונג קונגית. היא חלק מרשת "מלונות הונג קונג ושנחאי" (The Hongkong and Shanghai Hotels, Limited). "מלון הדגל" שלה הוא מלון פנינסולה בהונג קונג, שנפתח ב-1928 ונודע כ"מלון הטוב ביותר מזרחית לסואץ", והוא נבחר בסקרים שונים לאחד מהמלונות הטובים ביותר בעולם.
ראשיתה של הרשת בפתיחתו של מלון פנינסולה בצים שא צוי (Tsim Sha Tsui), הונג קונג, בן החמישה כוכבים וכיום היא מפעילה רשת של מלונות בני חמישה כוכבים מחוץ לאסיה.
רשת פנינסולה הונג קונג מחזיקה במספר שיאי עולם בכללם ההזמנה הגדולה ביותר מאז ומעולם של צי רולס רויסים.
חנות בוטיק של לואי ויטון במלון פנינסולה בבייג'ינג מיועד להיות "חנות הדגל" של המותג.
מלון פנינסולה בבנגקוק נבחר למקום 1 באסיה ומקום 7 בעולם בידי כתב העת Travel + Leisure באוגוסט 2010.
הבעלים של רשת המלונות הוא איש העסקים היהודי מיכאל כדורי מהונג קונג.
TAPI

TAPI (ראשי תיבות באנגלית של Telephony Application Programming Interface, ממשק לתכנות יישומי טלפוניה), הוא API לשירותי טלפוניה, בסביבת מערכת הפעלה חלונות. מדובר בספריות קוד מהודרות שמאפשרות למתכנים ליצור ישומי טלפוניה כמו חייגנים, מזכירות אלקטרוניות ותקשורת קולית וחזותית.

היסטוריה

TAPI הוצג לראשונה בשנת 1993, כתוצאה של שיתוף פעולה בין מיקרוסופט לאינטל. הגרסה הפומבית הראשונה הייתה גרסה 1.3, ששוחרה כטלאי למערכת הפעלה חלונות 3.1. גרסה זו איננה נתמכת כיום, אף שהיא עדיין לעיתים מופיעה בקובצי העזרה של ה-MSDN. הגרסה הבאה 1.4 הוכנסה כחלק אינטגרלי ממערכת הפעלה חלונות 95, שבה לא היו הבדלים מהותיים מהגרסה הקודמת. אחד השיפורים הבולטים היה תמיכה בעיבוד של 32 ביט.
גרסה 2.0 של TAPI שהוצגה עם חלונות NT 4, הייתה הראשונה שיכלה לרוץ על חלונות NT, והשיפורים שבה היו במיוחד בהוספת PBX -(= מרכזייה טלפונית פרטית - Private Branch eXchange - שמספקת לכל עובד קו פנימי) וב-ACD - (= הפצת התקשורת אוטומטית - Automatic Call Distributor - שמאפשר ליצור קבוצות של טרמינלים בעלות זיקה לצורך קבלת שיחות נכנסות).
ב-1997 הוצגה גרסה 2.1 שהייתה זמינה כעדכון הורדה, ותמכה הן בחלונות 95 והן בחלונות 2000, גם יחד.
TAPI בגרסה 3.0 שוחררה בשנת 1999 ביחד עם חלונות 2000. גרסה זו מאפשרת טלפוניה בין כתובות IP ברשת או באינטרנט, כשהיא מספקת שיטות גנריות פשוטות ליצירת קשר בין שני (בשימוש ב-H.323) מחשבים או יותר (בשימוש ב-IP Multicast). היא גם מציעה יכולת גישה לכל מדיה זורמת שמעורבת בתיקשורת.
גרסה של חלונות XP כוללת בתוכה TAPI 3.1. גרסה זו תומכת במודל COM של מיקרוספט לתקשורת בין ישומים. ומספקת סט של אובייקטים למתכנתי ישומים. גרסה זו מספקת File Terminals שמאפשרת לישומים, להקליט נתונים זורמים לקובץ, או לנגן קובצי מדיה כנתונים זורמים. טלפון USB (בראשי תיבות: TSP) שאף הוא כלול, מאפשר לישומים לבקר טלפון USB ולהשתמש בו כיחידת קצה. 
חברת נובל הוציאה אף היא ממשק טלפוניה מקביל בשם TSAPI, שמיועד לשירותי רשת מחשבים.

TAPI 2.X ו-TAPI 3.X

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: נוסח לא אנציקלופדי.
גרסה 3 אינה שיפור של גרסה 2. למעשה מדובר בשתי גרסאות שונות ליצירת ממשקי טלפוניה הן מבחינת צורת כתיבתן הפנימית, והן מבחינת מבנה הממשק שהם מגישות למתכנת. 
בעוד ש-TAPI 2.X נכתבה בתכנות רגיל של -C/C++, כך שהיא נתמכת בעיקר עבור שפות של קוד לא מנוהל כמו C++ ו-VB6. ספריות של TAPI 3.X עוצבו במודל של ממשק COM, שהוא מונחה-עצמים וקל יותר לשימוש, גם מתוך כוונה להנגיש אותה לשפות של קוד מנוהל שמפותחות בסביבת .NET.
ל-TAPI 3 יש מערכת של פונקציות ששונות בעיקר בשמן, ואין לו בהכרח תמיכה מלאה בפונקציונליות של ה-TAPI 2. אחד ההבדלים הבולטים בין הגרסאות הוא מחלקת הטלפון, ובמיוחד שימוש ברמקול, שבו נראה כי ל-TAPI 2 יש עדיפות וגמישות יתירה על פני TAPI 3.
פואטייה

גאוגרפיה

פואטייה נמצאת במעבר הרים (סול דה פואטו) בין המסיב סנטראל למסיב ד'ארמוריקן על קו פרשת המים בין האגן הפריסאי לאגן האקיטני, במרחק של 340 ק"מ מפריז ו-220 ק"מ מבורדו. המיקום האסטרטגי הן מבחינה צבאית והן מבחינת מסחר הוביל לקרבות רבים במקום.

העת העתיקה

תחילת ההתיישבות באזור זה הייתה על ידי עמים קלטים ביישוב בשם לימונום. במאה הראשונה לספירה, העיר נכבשה ונבנתה מחדש כעיר רומית שכללה אמפיתיאטרון גדול ממדים (שנחרב בשנת 1857) ומרחצאות. בתקופה זו העיר שימשה כבירת הפרובינקיה גאליה אקוויטניה.
במאה הרביעית הוקמה חומה בעיר שהגנה על מרכז העיר בלבד (האמפיתיאטרון למשל נשאר מחוץ לחומה) כנראה בגלל הטופוגרפיה הבעייתית באותו הזמן השתנה שם העיר לפואטייה על שם העם הגאלי שהיה במקום - הפיקטונים. מלבד שם העיר, גם הפרובינציה הצרפתית שהייתה באזור זה עד לייסודה של הרפובליקה הראשונה ב-1792 נקרא על שם עם זה ונקרא פואטון.

העת החדשה

במאה ה-19 התפתחה התבורה של פואטייה כאשר בשנת 1850 הוקמה תחנת הרכבת בעיר וב-1899 הוקמה רכבת קלה בעיר ועיר הפכה למשכנו של חיל מצב צרפתי בגלל מיקום העיר ביחס לגבולות צרפת. במלחמת העולם השנייה הרובע בו שכנה תחנת הרכבת הייתה יעד להפגזות ולאחר מלחמת העולם השנייה הוקמו בעיר יחידות צבאיות ויכולות צבאיות בשיתוף בין צבא צרפת לצבא ארצות הברית, שיתוף פעולה זה נמשך עד סוף שנות השישים כאשר נשיא צרפת שארל דה גול החליט על סיום הנוכחות הצבאית האמריקאית בצרפת.
בשנת 1986 הוקם בעיר הפוטורוסקופ שהיווה זרז לפיתוח התיירות והתעשייה הטכנולוגיה בעיר.

תחבורה

העיר נמצא במיקום מרכזי בדרך בין פריז לבורדו שהיא העיר הגדולה באזור הדרום מערבי של צרפת (והתשיעית בגודל האוכלוסייה בצרפת) ולכן אמצעי התחבורה מהעיר ואליה מפותחים מאוד. 2.5 ק"מ מערבית לעיר נמצא שדה התעופה פואטייה-ביאר, בעיר נמצאת תחנת רכבת אשר כבר משנת 1851 הייתה תחנה ברכבת פריז-בורדו וגם כיום רכבות עוברות מפואטייה לכל רחבי צרפת. הכביש N10 שמחבר בין צרפת לבורדו גם עובר דרכה.

חינוך

בפואטייה נמצאת האוניברטיסה השנייה שנבנתה בצרפת בשנת 1431. באוניברסיטה 27,000 סטודנטים שלומדים ב-7 פקולטות שמכילות מגוון נושאים רחב של נושאים כמו: גאוגרפיה, כלכלה, רפואה ורוקחות, היסטוריה, שפות והנדסה. כמות הסטודנטים הרבה יוצרת עיר סטודנטיאלית שבה 22% מהתושבים הם סטודנטים.
מכון בנין שלם

מכון בנין שלם הוא מכון העוסק בנושאי זוגיות, בניין המשפחה, ייעוץ, הדרכת כלות, הורות וחינוך ילדים.

היסטוריה ותחומי פעילות

המכון נוסד בשנת תשנ"ח על ידי הרב אוהד תירוש ואשתו הרבנית דנה תירוש, שעומדים בראשו.
מקיים במהלך השנה אירועים וימי עיון וכן כנסי קיץ. רבני המכון מחתנים זוגות. בנוסף מקיים המכון פעילויות פרטניות כגון הדרכת כלות וייעוץ זוגי. בשנת תשע"ו החל המכון להעביר ימי עיון למורים בחמ"ד.
משרדי המכון נמצאים בשכונת קרית משה ופעילותו מפוזרת בכל הארץ ובפרט במדרשת הרובע.

כנס קיץ "בנין שלם"

המכון מקיים כנס קיץ לנשים המתקיים מדי שנה במשך שלושה ימים בבנייני האומה בנושאי זוגיות, בניין המשפחה, ייעוץ, הדרכת כלות, הורות וחינוך ילדים.
בכנס משתתפות בכל שנה כ-6000 נשים. מרצים בו רבנים, רבניות, אנשי ציבור ואנשי חינוך. הכנס מתקיים החל משנת תשנ"ח (1998), וממשיך להתקיים מדי קיץ מאז ועד היום (נכון ל-2016). במקביל נערך כנס לגברים בו משתתפים כמה מאות גברים.
בכנס משתתפות נשים דתיות, מסורתיות וחילוניות.
צ'ארלס רוידס

חייו

רוידס נולד ברוצ'דייל, לנקשייר. לאחר לימודים באקדמיית איסטמן של הצי המלכותי בסאות'סי היה לצוער בצי ביוני 1892. באוגוסט 1892 יצא לים בסיירת "אימורטליטה" של שייטת התעלה. בהמשך שירת בסיירות שונות של הצי המלכותי. ב-1898 קיבל העלאה מוקדמת לדרגת לייטננט על פיקודו המיומן על סירה בפעולת חילוץ של אדם, שנפל מסיפון אונייה בים הבלטי.
משנת 1901 עד 1904 היה רוידס לייטננט ראשון במשלחת דיסקברי של קפטן סקוט לאנטארקטיקה. על שמו קרוי כף רוידס באנטארקטיקה. לאחר משלחת דיסקברי הצטרף לאוניית קרב "בולוורק" בים התיכון, וב-1907 עבר לאונייה "המלך אדוארד השביעי" בצי התעלה. ביוני 1909 התמנה לקצין מבצעים בדרגת קומנדר. בינואר 1911 היה לקצין מבצעים ראשון באוניית הקרב "הרקולס", ובאוגוסט 1913 הוצב באותו תפקיד לאונייה "איירון דיוק", אוניית קרב חדשה וספינת הדגל של אדמירל ג'ון ג'ליקו.
ב-31 בדצמבר 1914 קודם רוידס לדרגת רב חובל בצי המלכותי ושירת באוניות שונות במשך מלחמת העולם הראשונה. על שירותו זה קיבל ב-3 ביוני אות אבירות במסדר האימפריה הבריטית. הוא שירת כרב החובל האחרון של הקולג' המלכותי הימי אוסבורן מ-2 בינואר 1921 עד לסגירתו במאי 1921. לאחר זאת התמנה למנהל החינוך הגופני והספורט באדמירליות, מ-17 במאי 1921, שם החליף את אחיו הבכור, פרסי רוידס, שהיה בעצמו לאדמירל בהמשך. 
ב-23 במאי התמנה לסגן אדמירל ברשימת הפרישה. רוידס מת באופן פתאומי מהתקף לב כשהיה נוכח בחזרה לנשף שטראוס במלון סבוי. מותו נקבע בבית החולים.
ליאת רגב

ביוגרפיה

רגב נולדה ב-1972 למשפחה מכפר ידידיה. משנת 1994 עוסקת בהגשה ועריכת תוכניות בטלוויזיה וברדיו. בערוץ 3 הגישה את תוכנית האירוח "שישבת" ואת מהדורת החדשות המקומיות "זמן ירושלים". בערוץ הראשון הגישה את התוכניות "שעון החול" ו"בוקר טוב ישראל". בשנים 2003–2008 הגישה את תוכנית הבוקר "עניין אחר" ברשת ב'. מ-2009 הגישה את תוכנית התרבות "מאחורי הקלעים" בערוץ הראשון. משנת 2012 רגב עורכת ומגישה ברשת ב' את התוכנית "סידורים לשבת", את "עוד מעט שבת" בימי שישי ואת תוכנית האקטואליה "מעבירים לראשון" במוצאי שבת.
בערוץ הראשון היא הגישה את תוכנית האקטואליה "ערב טוב ישראל" ואת "המוסף". בנוסף, שימשה מנחה ב"תוכניות ספיישל" שונות בנושאי תרבות, יהדות ורוחניות, כגון סדרת התוכניות "התחדשות" ובה שיחות עם אנשי רוח. ב-2017 החלה להנחות את התוכנית "70 פנים" בכאן 11.
מדצמבר 2014, רגב משתתפת במיזם "929 - תנ"ך ביחד" ומגישה בכל יום פינה קצרה עם הרב בני לאו באתר המיזם.
לאחר פטירתה של ענת דולב בפברואר 2016, הגישה רגב פעמיים בשבוע את תוכנית הרדיו "בשלוש עם ענת דולב" ברשת ב'.
מפברואר 2018 מגישה תוכנית "בחצי היום השישי" בכאן ב'. בנוסף, היא מגישה, מדי שבת בערב, באותה תחנה את התוכנית "מעבירים לראשון".
לרגב תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בפילוסופיה יהודית מאוניברסיטת בר-אילן.