שוויון

למושג שוויון, במשמעותו החברתית, שתי משמעויות: נורמטיבית ותיאורית (דיסקריפטיבית). במשמעות הנורמטיבית, יש הרואים בשוויון אידיאל, ערך, ושמו להם, למדינתם ולעולם מטרה לשאוף לשוויון בהיבטים מסוימים של חיי האדם; כגון שוויון בזכויות, שוויון כלכלי ושוויון הזדמנויות. במשמעותו התיאורית, השוויון הוא תיאור מצב: בני האדם כבר שווים בהיבטים מסוימים של חייהם; לדוגמה: ערך החיים של אדם אחד שווה לערך החיים של האחר. כמה מהאידאולוגיות הדוגלות בשוויון כאידיאל, מבססות את דרישתן זו על ההנחה ששוויון, במובנים אחרים, הוא תיאור מצב.

קטגוריות של שוויון

יש להבחין בין כמה סוגים ורמות שונות של תפיסות השוויון המגדירות באופן שונה את מערך הזכויות השוויוניות:

שוויון מוסרי

שוויון מוסרי או שוויון ערך האדם - רעיון העומד בבסיס מרבית תפיסות השוויון ומהווה נקודת מוצא לדיון בשוויון. שוויון זה מבוסס על כך שמבחינה מוסרית ומעשית, קיים יסוד מהותי בלתי-ניתן לכימות, השווה בכל בני האדם ונמדד ביחס לעצמו. שוויון ערך האדם מניח כי קיימת שונות טבעית בין בני האדם, ועל כן כל צורה של שוויון חיצוני (כלומר - שוויון הנמדד ביחס למדד קבוע) פוגע בשוויון ערכם, הנמדד ביחס לעצמו. משמעותו שכל אדם הוא בעל ערך שווה וכאשר אנו מארגנים את ההסדרים המוסדיים החברתיים, הכלכליים והפוליטיים אנחנו צריכים להתייחס לאינטרסים של כל יחיד, אינטרסים כחירויות ומשאבים כלכליים וחומריים, כשווים. לכן כאשר קיימת חלוקה בלתי שוויונית של חירויות, הזדמנויות ומשאבים כלכליים אנו צריכים להציג הצדקה לאי השוויון. במונחים של הפילוסוף והמשפטן רונלד דבורקין - כאשר המדינה ואזרחיה מעצבים את המוסדות הציבוריים שלהם, העקרון המנחה צריך להיות - להתייחס לאינטרסים של כל אחד בכבוד ודאגה שווים.

שוויון בפני החוק

תפיסה הגורסת כי על חוקים לחול באופן אחיד על כל אזרחי המדינה ויישומם צריך להיעשות ללא משוא פנים. לפי תפיסה זו על ספר החוקים שלא להכיל כל התייחסות למגדר, מוצא אתני, גיל וכדומה אלא להתייחס לכל אדם באשר הוא אדם באופן זהה. גישה זו מזוהה לרוב עם זרם הליברליזם.

שוויון פוליטי

שוויון פוליטי או שוויון כוח – שוויון פוליטי אמור להבטיח שאלה הכפופים לחוק ייהנו מזכות בסיסית שווה להיות שותפים ביצירתו. המשמעות המינימלית של שוויון פוליטי היא ליהנות מהזכות לבחור ולהיבחר, מהזכות לחופש הביטוי ולחופש ההתאגדות. אולם כאן צריך להבחין בין זכויות פוליטיות פורמליות לבין יכולת מימושן. כלל אזרחי מדינה יכולים ליהנות משוויון זכויות פוליטיות פורמליות אולם ודאי שאין להם את אותה נגישות אפקטיבית להבעת דעתם כמו לפוליטיקאים ולאנשי תקשורת, למשל. לכן אחת הטענות המרכזיות של חלק מהאנשים המצדדים בשוויון פוליטי היא שתנאי הכרחי למימוש ערך זה היא לצמצם אי שוויון חברתי וכלכלי המשפיע על שוויון פוליטי].
שוויון זה מתאר מצב בו הכוח החברתי מחולק כך שלכל אדם כמות כוח זהה. שוויון זה מצריך שיטת מדידה מסוימת של הכוח, ולפיכך משתנה משמעותו בהתאם לשיטת מדידת הכוח. ראיית שוויון זה כמוסרי מבוססת על הנחה כי האדם כוחני מטבעו. דוגמה לשוויון כוח היא הצבעה שוות-קולות, כגון זו שבבחירות. הצבעה זו מבוססת על כך שחלוקת הקולות מבטאת את חלוקת הכוח, ועל-פי הנחה זו, משמעות קולות שווים היא כוחות שווים. מדדים אחרים לחלוקת כוח, כדוגמת סמכות ניהולית או כמות ממון, הופכים שיטה זו לאי-שוויון, ומעמידים את השוויון בצורה שונה.

שוויון חברתי

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: בלבול מושגים בין חברה למדינה. לא כל חברה היא מדינה וההפך.
 
שוויון חברתי, שוויון הזדמנויות או שוויון סטטוס הוא יחס שוויוני לכל אדם, הן מצד שאר האנשים הן מצד מוסדות הציבור. היעדר שוויון חברתי הוא מצב שבו חלק מהאנשים נהנים מיחס טוב יותר מאחרים, בשל מעמדם החברתי והכלכלי, הזהות האתנית והלאומית או מאפיינים אחרים שאינם כישוריהם האישיים. חברה בלתי שוויונית, במובן זה, היא חברה שבה חלק מהאנשים נהנים מסיכוי טוב יותר להצליח, שלא בזכות כישוריהם. במחקרים שנערכו בקופים ובבבונים, בעלי חיים הדומים מאוד לבני אדם, התגלה שמעמד חברתי נמוך גורם לפגיעה בבריאות הפיזית.
בחברה שוויונית, לכל אדם אותן ההזדמנויות - אותו הסיכוי לשפר את מצבו באמצעות קבלת החלטות נכונות. שוויון הזדמנויות דורש מערכת חברתית גמישה, אשר חלוקת התפקידים ומצבי המחיה בה נתונה לשינוי על-פי בחירה אוטונומית של הפרטים בה. צורה זו של שוויון מחייבת שבירה מתמדת של מנגנוני שימור הכוח בחברה, על מנת למנוע חלוקת כוח המקיימת את עצמה (אנשים בעלי כוח נוטים לכונן מנגנונים שמשמרים את הכוח בידיהם או בידי דומיהם; הדבר פוגע בשוויון ההזדמנויות בחברה, משום שחלוקת ההזדמנויות נתונה יותר בידיהם של קבוצות מסוימות, ואלה מחלקות את ההזדמנויות באופן שאינו שוויוני). כינון מדינת רווחה, על סוגיה השונים, היא ניסיון להפוך את החברה לשוויונית יותר, על ידי סיפוק שירותי יסוד המהווים בסיס לבחירה שאינו תלוי בחלוקת ההכנסות (שאינה שוויונית).
שוויון ההזדמנויות, לאורך זמן, קובע את חלוקת הכוח בחברה.
מאפיין נוסף של חברה שוויונית הוא היעדר שליטה - היעדר יכולת של אנשים מסוימים להכתיב לאנשים אחרים כיצד לנהוג. דוגמה לשליטה כזו היא עבדות, או, בחברות מסוימות, שליטת גברים בחייהן של נשים בשל מוסכמות חברתיות נוקשות. "חברה של שווים" היא חברה שבה לכל פרט שליטה עצמאית ובלעדית על חייו, במסגרת החוק, ואף אחד אינו יכול להכתיב לאחר כיצד לנהוג.

שוויון בחינוך

שוויון הזדמנויות בחינוך בא לידי ביטוי במתן הזדמנות שווה לכל תלמיד לפתח את אישיותו כאדם המסוגל להשתתף באופן יעיל בתהליך הדמוקרטי של קביעת יעדי החברה.
למרות ההסכמה הרחבה אודות חיוניותו של שוויון ההזדמנויות בחינוך, ישנה מחלוקת על הדרך בה ראוי ליישמו.

הומניטריות ושוויון

הבחנה רלוונטית חשובה אחרת, היא ההבחנה בין שיקולים הומניטריים לבין שיקולים של שוויון. כאשר אנו טוענים שאנשים הם רעבים או אינם יכולים לספק לעצמם צרכים בסיסיים הדגש הוא על סיפוק רעבונם, דרישה שניתן לספק ללא התייחסות למצבם של אחרים. בעוד שכאשר מדובר בשיקולים של שוויון הכוונה היא לבחון את מצבם של אנשים ביחס למצבם של אנשים אחרים. כך גם אדם הטוען כי הוא מכיר בזכות של אנשים לקיום מינימלי בכבוד, עשוי בה בעת לקבל חברה בלתי שוויונית שבה הפערים בין קבוצות אוכלוסייה שונות הם עצומים.

מטרת השוויון

קיימת הבחנה בין סוגי שוויון שונים על פי יחסי הגומלין שבין תכלית הפעילות לבין האמצעים המשמשים להשגתה.

שוויון אינסטרומנטאלי

לשוויון יכול להיות ערך אינסטרומנטלי, כלומר אנחנו מעוניינים בשוויון כיוון שהוא משרת ערכים אחרים.
לדוגמה, שוויון הזדמנויות אינסטרומנטאלי בחינוך שואף ליצירת ניעות חברתית, בעיקר בקרב הקבוצות החלשות בחברה. ההנחה היא שתכלית החינוך לפתח כישורים שיאפשרו לתלמידים להשתלב בעולם העבודה על פי יכולתם ורצונם. 
כך למשל הדרישה לשוויון כלכלי יכולה לנבוע מכך שהיא תורמת לשיפור מצבם של העניים, או כיוון שהיא יוצרת סולידריות קהילתית. לעיתים הדרישה לשוויון כלכלי היא לשם השגת שוויון מסוג אחר, למשל שוויון פוליטי. פערים כלכליים גדולים פוגעים ביכולת השווה של אזרחים לעצב את חייהם הפוליטיים. שוויון כלכלי גם תורם לשוויון של סטטוס חברתי, כיוון שקיום פערים כלכליים גדולים בין אנשים יוצר חברה מעמדית מקוטבת שבה בעלי ההון הכלכלי מתייחסים בבוז לקבוצות חסרות האמצעים הכלכליים. שוויון כלכלי הוא גם אינסטרומנטלי בתרומה להיעדר שליטה של אנשים בחייהם של אנשים אחרים.
כך גם הערך של שוויון פוליטי יכול להיות אינסטרומנטלי, כלומר לשמש ככלי לקידום שוויון של סטטוס חברתי. כך שלילה של זכות הצבעה מקבוצה מסוימת משפילה ומבזה את חברי אותה קבוצה.

שוויון אינטרינזי

בפעילות לא-אינסטרומנטאלי לא ניתן להבחין בין האמצעים לתכלית, משום שפעילות זו נעשית לשם עצמה (גם במידה והיא מובילות למטרות נוספות).
מכאן שאפשר לרצות בערך השוויון לא רק כיוון שהוא אמצעי להשגת ערכים אחרים אלא גם כיוון שערך זה הוא צודק והוגן כשלעצמו.
לדוגמה, שוויון הזדמנויות אינטרינזי בחינוך תובע מתן הזדמנות לכל תלמיד לפתח את אישיותו באופן מלא כאדם מחונך. 
כך יחס שווה לאנשים שמאפייניהם הרלוונטיים שווים מבטא את רעיון הצדק הפורמלי. 
כך שוויון חוקי מחייב אותנו להחיל את החוק באופן שווה. אולם אם אנחנו דוגלים בשוויון מוסרי, הדרישה לצדק פורמלי אינה מספיקה. כך למשל חלוקה שווה של משאבים חברתיים וכלכליים לאנשים בעלי צרכים שונים נראית בעינינו בלתי צודקת.