google/wiki40b huggingface dataset:
מדד מחירי דירות בבעלות הדיירים

מדד מחירי הדירות הוא מדד מחירים, המחושב בטכניקות סטטיסטיות ומשתנה מזמן לזמן, אשר מיועד למדוד את השתנות מחירי הדירות בישראל. בסיס המדד נקבע לפי מחיר הדירות הממוצע בשנת 1993.

חישוב המדד

המדד (בדומה למדדים האחרים) מוצג בנקודות המבטאות את היחס של רמת המחירים לרמה שנקבעה בתקופה מוגדרת (הקרויה "תקופת הבסיס") שבה רמת המחירים היא 100 נקודות. בכל תקופה נמדדת רמת המחירים הממוצעת ומחולקת לרמת המחירים בתקופת הבסיס ומוצגת בנקודות השקולות לאחוזים המתקבלים בחלוקה זו ולא בערכים כספיים מוחלטים. המדד מחושב על סמך נתוני המערכת הממוחשבת כרמ"ן (כרטסת מחירי נדל"ן) בשיטה ההדונית (המקובלת במרבית המדינות המתקדמות בעולם) המתגברת על בעיית שינוי האיכות המאפיינת מוצרים הטרוגניים במאפייניהם.
המדד כולל דירות חדשות ודירות יד-שנייה. המדגם המשמש לקביעת המדד הוא העסקאות שבוצעו ב-67 יישובים עירוניים ב-9 אזורים גאוגרפיים: ירושלים, תל אביב, חיפה, גוש דן, מרכז, דרום, שרון, צפון וקריות. המדגם אינו כולל דירות שנבנו בבניה עצמית וקבוצות רכישה.
בשונה ממדדי מחירים אחרים המתפרסמים על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נתוני הבסיס לחישוב המדד אינם נאספים על ידי עובדי הלמ"ס, אלא מתבססים על דיווחי המוכרים לרשות המיסים. מסיבה זו, המדד המפורסם לגבי התקופה האחרונה ולפעמים גם לתקופה הקודמת לה, הם ארעיים וצפויים להשתנות לאחר קבלת מלוא בנתונים שדווחו לרשויות המס. נתונים אלה מדווחים על ידי המוכרים על פי החוק בטווח של 50 ימים ממועד החוזה.

מאפייני המדד

המדד הוא דו חודשי והוא אינו רכיב במדד המחירים לצרכן אלא מהווה תוצר סטטיסטי חשוב נפרד.
המחירים והשינויים נמדדים בשקלים חדשים. המדד הושפע בעבר  מהתנודתיות בשער החליפין של הדולר האמריקאי. כיום, כתוצאה מהעובדה שמחירי הדירות ננקבים בשקלים השפעת שע"ח של הדולר הפכה לזניחה.
פרנקו קניוטו

ביוגרפיה

קניוטו נולד בטורינו.
באולימפיאדת טוקיו (1964) סיים קניוטו במקום עשירי ממקפצה של 3 מטר ובמקום 23 ממקפצה של 10 מטר. 
באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, הולנד באוגוסט 1966 זכה קניוטו במדליית ארד ממקפצה של 3 מטר.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים קניוטו במקום חמישי ממקפצה של 3 מטר ובמקום שמיני ממקפצה של 10 מטר.

אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בספטמבר 1970 זכה קניוטו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 555.21 נקודות, לפני בן ארצו קלאוס דיביאזי (534.72  נקודות)  וולדימיר ואסין מברית המועצות (529.80 נקודות) ומדליית ארד, ממקפצה של 10 מטר בתוצאה של 435.36 נקודות, אחרי לותר מאטס ממזרח גרמניה (454.74 נקודות) וקלאוס דיביאזי (444.18 נקודות).

חייו האישיים

קניוטו נישא לכרמן קסטיינר, קופצת למים אולימפית בעבר. בתם טניה קניוטו, היא אלופת העולם (קאזאן 2015) בקפיצה למים ממקפצה של 1 מטר.
InstallJammer

‏InstallJammer היא תוכנה ליצירת תוכניות התקנה אשר נכתבה ב-Tcl, ומייצרת קובצי התקנה לחילוץ אוטומטי הכוללים אשף התקנה.
היא יכולה ליצור תוכניות התקנה למערכות ההפעלה, של חלונות החל מ-98, ל-FreeBSD,‏ לינוקס (x86 ו- x64), סולאריס, HP-UX ו-AIX. התוכנה זמינה בשפות אנגלית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, ליטאית, הונגרית, הולנדית, פולנית, רוסית, וספרדית.
עיצוב התוכנה הוא בסגנון התוכניות של מערכת ההפעלה חלונות של מיקרוסופט. התוכנה מופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו גרסה 2.
התוכנה הופצה לראשונה ב-2006, וב-16 באוגוסט 2011 הופסק פיתוח התוכנה
המכון למדעי כדור הארץ

היסטוריה

המכון הוא המוסד הלימודי הוותיק בישראל ללימודי גאולוגיה. הוא הוקם בשנת 1934 באוניברסיטה העברית בהר הצופים על ידי יהודה ליאו פיקרד. מוסמכיו ותלמידי המחקר, שהעמיד בחמישים שנותיו, יצרו את עיקר הידע הגאולוגי ההידרולוגי והמטאורולוגי על ארץ ישראל. ליאו פיקרד הקים את האוסף הגאולוגי הראשון שלה. כיום מצוי באולמות הכניסה של המכון אחד האוספים הגאולוגיים הגדולים בישראל. כן מוצגת תערוכה מתמדת בנושאי גאולוגיה של ישראל.
בשנת 2003 נפתח מוזיאון טבע במכון.

מחקרי המכון

מלבד ההוראה השוטפת במכון מתבצעים בו מחקרים במגוון נושאים ובהם: תהליכי היווצרות של יבשות והרים, מחזור החמצן הגלובלי והתפתחות הוריקנים ושטפונות, מנגנון יצירת השלד הגירי של אלמוג, תנועת מזהמים במי תהום ובאטמוספירה, היווצרות טיפות גשם בענן, השלבים הראשונים של התפתחות סדקים בסלע לפני רעידת אדמה או של בועת גז במאגמה לפני התפרצות וולקנית.
סלעי ישראל, מפרץ אילת, הים התיכון, הכנרת, ים המלח והאטמוספירה של המזרח התיכון מהווים מעבדת שטח למחקר התשתית הטבעית של מדינת ישראל.
לרשות המכון מכשור חדש במעבדות מאפשר חקירה של הגאוכימיה של מי מעיינות, תנועת מים בתת-הקרקע, אקלים העבר על סמך הגאוכימיה של משקעי ים המלח, מקורות אירוסולים שמגיעים לישראל, יצירת יהלומים במעטפת כדור הארץ ונושאים רבים נוספים.
תחנה לתקשורת לוויינית על גג המכון מאפשרת קבלת נתוני לוויין ומכ"ם המשמשים למשל בחקר השפעת אבק מדברי ומזהמים על יצירת גשם בעננים. יחידת החישוב הבין אוניברסיטאית ומערך חישוב מתקדם במכון מאפשרים סימולציה של תהליכים אטמוספיריים, הידרולוגיים וגאולוגיים שונים.
האוניברסיטה העברית מנהלת את המכון הבין אוניברסיטאי שבשמורת חוף אלמוג באילת. חוקרי המכון עובדים במעבדות המכון הבין אוניברסיטאי ותלמידי מחקר רבים עוסקים בחקר השונית ובנייתה, התפתחותה והשפעת זמינות מקורות מזון במפרץ אילת על מצבה כיום ויחסה לטקטוניקה של מפרץ אילת.
הקשר ההדוק בין המכון למדעי כדור הארץ והמכון הגיאולוגי לישראל של משרד התשתיות הלאומיות הממוקם אף הוא בירושלים מאפשר גישה לציוד רב נוסף במעבדות המכון הגיאולוגי ולעבודות משותפות במעבדה הטבעית - השטח.
בית הטרור

רקע

המוזיאון נפתח בפברואר 2002 בשדרת אנדראשי שבבודפשט בירת הונגריה. הבניין הבנוי בסגנון הנאו-רנסאנס נבנה בשנת 1880. בשנות ה-30 של המאה העשרים היה בבעלותו של הצייר יצחק פרלמוטר, עד לשנת 1936. בשנת 1937 נשכרו חדרים בבניין על ידי המפלגה הנציונל-סוציאליסטית ההונגרית בראשותו של פרנץ סלשי. בשנת 1940 המקום הפך למטה מפלגת צלב החץ הפשיסטית שהשתלטה עליו כולו, והוא קיבל מהם את השם "בית הנאמנות". 
בשנת 1944 לאחר שגרמניה הנאצית כבשה את הונגריה, הפך המקום לבית סוהר, וחברי ממפלגת צבא החץ עינו ורצחו במקום מאות אזרחים. גם לאחר הכיבוש הסובייטי המשיך הבית לשמש כמקום רצחני והיה לבית סוהר בו שוכנו עצורים במרתפי הבניין. במקום שכן מטה המשטרה החשאית ההונגרית (ÁHV), עד לשנת 1956. בשנה זו עברה המשטרה החשאית למקום אחר.

המוזיאון

המבנה נמכר והשתכנו בו חברות מסחריות ועקבותיו הרצחניים נעלמו. המבנה שופץ ושוקם בסיוע ממשלתו של ויקטור אורבן ראש ממשלת הונגריה. בדצמבר 2000 נרכש המבנה על ידי הקרן לחקר ההיסטוריה והחברה של מרכז ומזרח אירופה, על מנת להופכו למוזיאון שיציג את זוועות המשטר הנאצי והמשטר הקומוניסטי בהונגריה.
המוזיאון בן 3 הקומות וקומת המרתף, מציג תמונות, חפצים ומייצגי וידאו המתעדים את השליטה הנאצית, ולאחריה את השליטה הקומוניסטית-סובייטית בהונגריה, ומהווה אתר הנצחה לקורבנותיהם. במרתף הבניין ניתן לסייר בתאי הכלא ובגרדום שהיה בשימוש בתקופה זו. בפתח המוזיאון מוצג טנק T-54.
אריך קלייבר

חייו

קלייבר נולד בווינה ולמד בפראג. בשנת 1923, אחרי שניצח על הופעה מרגשת של "פידליו" מאת בטהובן באופרה של ברלין, התמנה למנהלו המוזיקלי של מוסד זה.
קלייבר נודע בפרשנויותיו לרפרטואר הסימפוני והאופראי המקובל, בד בבד עם העידוד שנתן ליצירות חדשות. בשנת 1925, למשל, ניצח על הצגת הבכורה של האופרה "ווצק" מאת אלבן ברג. כאשר המפלגה הנאצית הטביעה חותם "מוזיקה מנוונת" (Entartete Musik) על האופרה השנייה של ברג, "לולו", התפטר קלייבר ממשרתו באופרה של ברלין במחאה (קלייבר לא היה יהודי). ב-1939 ביטל גם חוזה עם בית האופרה האיטלקי הנודע 'לה סקאלה' משום שהוא מנע השתתפות יהודים במופעי האופרה, עקב חוקי הגזע שנתקבלו באיטליה הפאשיסטית לאחר חיזוק הברית עם גרמניה הנאצית. בהמשך היגר לבואנוס איירס, שם עבד בתיאטרון קולון, והיה למנהלו המוזיקלי. כאן התמחה ברפרטואר האופראי הגרמני, בעיקר ביצירות וגנר. היוקרה הכרוכה בשמו משכה אל ה"קולון" מאורות גדולים כמו עמנואל ליסט, קירסטן פלגסטד וסט סוואנהולם. כמה מהקלטותיו מתקופה זו זמינות על גבי תקליטורים באיכות משתנה, בהתאם לתנאים שבהם נערכו ההקלטות המקוריות. 
אריך קלייבר היה לאזרח ארגנטינה בשנת 1938.
אחרי מלחמת העולם השנייה הוצעה לו משרתו הקודמת באופרה של ברלין, שנמצאה עכשיו באזור הרוסי של העיר, אבל אחרי שגילה, שהקומוניסטים אינם לטעמו יותר משהיו הנאצים, התפטר בלי לנצח ולו על הצגה יחידה. הוא היה למנצח אורח משוטט ושוב לא החזיק בשום משרת ניצוח קבועה.

מותו

נסיבות מותו שרויות בערפל מסוים. הוא נפטר ב-1956, זמן קצר לאחר שבית האופרה של וינה החליט שלא למנותו למנצחו הקבוע, וסיבת המוות הרשמית הייתה התקף לב. ואולם, בנו קרלוס קלייבר (שלימים נעשה מנצח ידוע שם ונכבד בזכות עצמו) צוטט כמי שהעיד שאביו נמצא באמבט כשהוא מדמם למוות, ובכך פתח פתח להשערה כי הלה התאבד. ואולם, טענה זו לא הוכחה מעולם.

סגנונו המוזיקלי

קלייבר ידוע כמנצח עתיר עוצמה, שהעדיף בדרך כלל טמפו מהיר וצליל חיוני ו'צבעוני' על פני ברק וליטוש ממושטרים. דרכו זו בולטת במיוחד בביצועיו לבטהובן. מן הבחינה הזאת היו שהציבו אותו לצד מנצחים דוגמת ארטורו טוסקניני, ובהנגדה למנצחים דוגמת הרברט פון קאראיאן. סגנון ניצוח זה יצא מן האופנה במחצית השנייה של המאה העשרים, אך לקראת סופה של מאה זו החלו רבים להתגעגע אליו, והקלטותיו של קלייבר נעשו יותר ויותר מבוקשות ומוערכות.
אמצעי לחימה נגד טנקים

נגד טנקים (בר"ת נ"ט) מציין אמצעי לחימה שמטרתם לנטרל טנקים וכלי רכב משוריינים של האויב.
כניסת הטנק, ששילב מיגון, ניידות, וכוח אש, לשדה המערכה הציב אתגר בפני כוחות מגן הנדרשים לעצור את הטנקים. ההגנה מפני הטנקים דרשה שינוי בביצורים, פיתוח אמצעי ירי שונים לפגיעה בטנקים, במיוחד אמצעי ירי הניתנים לנשיאה על ידי חיילים רגליים והקמת יחידות שמטרתן פגיעה בטנקים.

שימושים נוספים לאמצעי נ"ט

שימוש נוסף לנ"ט הוא פגיעה בחיילים מבוצרים. מכיוון שהנשק מתוכנן לחדור מיגון כבד, לעיתים נעשה בו שימוש כדי לפגוע בחיילים מאחורי קירות, ביצורים או בתוך עמדות מוגנות.
פיליפ אנרי ד'אנסלם

תחילת הקריירה

ב-27 באוקטובר 1883 החל ד'אנסלם את לימודיו באקדמיה הצבאית בסן-סיר וב-1 באוקטובר 1885 הוסמך כקצין רגלים בדרגת סגן משנה. ד'אנסלם מילא שורת תפקידי פיקוד בלגיון הזרים הצרפתי במרוקו ואלג'יריה. ב-23 בספטמבר 1912 מונה לראש מטה הצבא הצרפתי במרוקו בדרגת לויטננט קולונל. ב-1 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת קולונל וב-11 במאי 1915 מונה למפקד חטיבת רגלים במרוקו.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

ב-22 ביולי 1916 מונה למפקד אוגדת הרגלים ה-127 והוצב בחזית המקדונית. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, במתקפה כוללת לאורך עמק הוארדאר במטרה להבקיע את קווי כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של הגנרל הגרמני פרידריך פון שולץ. במהלך מתקפה זו, פיקד הגנרל ד'אנסלם על גיס שמנה אוגדה צרפתית ושתי אוגדות יווניות, שתפקידו היה להגן על האגף הימני של כוח התקיפה הסרבי המרכזי ולחבור אליו עם ההגעה לנהר וארדאר. ד'אנסלם זכה להערכה רבה על תפקודו ולקראת סיום הקרבות, ב-26 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת גנרל. ביוני 1919 חזר ד'אנסלם לפריז, הוצב בתפקידי מטה ובהמשך שירת כעוזרו הצבאי של שר ההגנה הצרפתי. ב-7 בדצמבר 1924 מונה למפקד הכוחות בתוניסיה. ד'אנסלם פרש משירות צבאי ב-30 באוגוסט 1926 והלך לעולמו 10 שנים מאוחר יותר והוא בן 72 שנים.
גלגל שבירה

גלגל שבירה היה מתקן הוצאה להורג תוך כדי עינויים מתקופת ימי הביניים. הגלגל עצמו היה דומה לגלגל עץ גדול של קרון, עם חישורים רבים. ידיו ורגליו של הקורבן היו נקשרות אחת אחרי השנייה על שתי קורות עץ חזקות. לאחר מכן היו מכים בעוצמה בפטיש גדול על אחת הגפיים באזור שבין הקורות, ושוברים בכך את העצם. פעולה זו חזרה על עצמה מספר פעמים לכל אחת מהגפיים.
לאחר מכן, הגפיים המנופצות של הקורבן היו נארגות דרך החישורים של הגלגל, והגלגל הורם על מוט גבוה כך שציפורים יוכלו לאכול את הקורבן בעודו חי.
חוקרים טוענים שהגלגל שימש במקורו לייבוש בשר בשמש. את הבשר היו מצמידים לגלגל ומסובבים אותו. השמש והרוח גרמו לייבוש הבשר. באזור טורקיה מוכר הגלגל עד היום בשם שורבודיל.
האגדה מספרת שאת הקדושה קתרינה מאלכסנדריה ניסו להוציא להורג באחד מהמתקנים הללו, ועל שמה מכונה גלגל השבירה "גלגל קתרין".

כללי

גלגל השבירה נמצא בתיאורי עינויים רבים והוצאות להורג לאורך ההיסטוריה מלפנה"ס, החל מתיאורי עינויים של החשמונאים על ידי השליט בסוריה, עד לכיבוש אדמות אמריקה הצפונית וריסון העבדים בהאיטי בסוף המאה ה-18. גלגל השבירה מראשית דרכו סימל את שבירת המעונה, בניגוד למכשירי עינויים רבים אשר היו משאירים צלקות ושברים, גלגל השבירה סימל גזר דין מוות, כאשר מעונה היה שורד עינויים רבים, השלב הסופי היה להביאו אל גלגל השבירה. בימי הביניים שימש גלגל השבירה כאחת הדרכים הפופולריות ביותר להוצאה להורג. מלכים ועריצים רבים השתמשו בסמלו של גלגל השבירה כדי לעורר פחד בקרב אויביהם ולהדגיש עוצמה בקרב, בממלכות בקולוניות.
רמות גלעד

רָמוֹת גִּלְעָד, בכתיב המקרא: רָמֹת גִּלְעָד; נקראה גם רמות, רמה, רָאמֹת בַּגִּלְעָד, הייתה עיר בגלעד בעבר הירדן המזרחי. בתקופה הישראלית, התפתחה בסביבתה חקלאות מפותחת, שכללה תבואה, צמחי בושם ורפואה: הצֳרי והמור, ומטעי זית, גפן, תמר ואפרסמון.

בתנ"ך

רמות גלעד השתייכה לנחלת שבט גד. העיר ומגרשיה ניתנו ללווים מבני מררי. וכן, שימשה כאחת מערי מקלט לרוצחים בשוגג.
בימי שלמה המלך, הייתה רמות גלעד מרכז הנציבות השישית ובראשה עמד גבר בן ארי, שהיה מופקד גם על חוות יאיר בגלעד ועל חבל ארגוב בבשן. לרמות גלעד הייתה חשיבות גדולה מבחינה ביטחונית בהיותה יישוב סְפר סמוך לגבול בין ישראל לבין ארם. לאחר התפלגות הממלכה לממלכת יהודה וממלכת ישראל, בימי רחבעם בן שלמה, כבשו מלכי ארם את רמות גלעד שבעבר הירדן המזרחי, בדרכם אל כיבוש או שליטה חלקית בממלכת ישראל בעבר הירדן המערבי. 
יהושפט מלך יהודה הצטרף אל מלך ישראל אחאב במלחמה על רמות גלעד. על פי מסופר בספר מלכים:
"וַיְהִי בַּשָּׁנָה הַשְּׁלִישִׁית : וַיֵּרֶד יְהוֹשָׁפָט מֶלֶךְ יְהוּדָה אֶל-מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל : וַיֹּאמֶר מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל אֶל-עֲבָדָיו, הַיְדַעְתֶּם כִּי לָנוּ רָמֹת גִּלְעָד וַאֲנַחְנוּ מַחְשִׁים מִקַּחַת אֹתָהּ מִיַּד מֶלֶךְ אֲרָם : וַיֹּאמֶר אֶל יְהוֹשָׁפָט, הֲתֵלֵךְ אִתִּי לַמִּלְחָמָה רָמֹת גִּלְעָד : וַיֹּאמֶר יְהוֹשָׁפָט אֶל מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל, כָּמוֹנִי כָמוֹךָ כְּעַמִּי כְעַמֶּךָ כְּסוּסַי כְּסוּסֶיךָ". 
אולם שתי הממלכות הובסו על ידי ארם במלחמה ואחאב נהרג בה, והמקרא מספר שהיה זה עונש אלוהי על רצח נבות היזרעאלי. כעבור עשר שנים, לחמו יורם מלך ישראל ואחזיה מלך יהודה, נגד חזאל מלך ארם על רמות גלעד. גם במלחמה זו ניצחו הארמים את ישראל, ויורם עצמו נפצע.
ברמות גלעד משח שליחו של אלישע הנביא את השר יהוא בן נמשי למלך על ישראל, ומרמות גלעד יצא יהוא להכרית את זרעו של אחאב ולתפוס את המלוכה על ישראל.
אנמארי שימל

אנמארי שימל (גרמנית: Annemarie Schimmel)‏ (7 באפריל 1922 - 26 בינואר 2003) הייתה איראנולוגית גרמנייה בעלת שם והשפעה, שכתבה רבות על האסלאם והסופיות.
נולדה למשפחה פרוטסטנטית בעיר ארפורט שבגרמניה. את בית הספר התיכון סיימה כשהייתה בת 15, ובגיל 17, במהלך מלחמת העולם השנייה, החלה ללמוד באוניברסיטת ברלין. היא קיבלה דוקטורט בשפות מזרחיות ובתרבות ערבית מהאוניברסיטה בגיל תשע עשרה. בגיל עשרים ושלוש מונתה לפרופסור לערבית ואסלאם באוניברסיטת מרבורג שבגרמניה ב-1946, שם קיבלה דוקטורט שני בדתות ב-1954. 
נקודת מפנה בחייה אירעה בשנת 1954, כאשר מונתה לפרופסור להיסטוריה של הדתות באוניברסיטת אנקרה בטורקיה, שם שהתה חמש שנים, הורתה טורקית ושיקעה עצמה בחקר התרבות והמסורת המיסטית של הארץ. היא הייתה חברת סגל באוניברסיטת הרווארד משנת 1967 לשנת 1992 ונהפכה לפרופסור אמריטה לתרבות הינדו-מוסלמית עם פרישתה. היא זכתה לדוקטורט של כבוד מאוניברסיטת בון. היא פירסמה למעלה מ-100 ספרים על ספרות, מיסטיקה ותרבות, ותרגמה שירה וספרות בפרסית, באורדו, בסינדהית ובטורקית ללשונות האנגלית והגרמנית.
בשל עבודתה על האסלאם, סופיות או מיסטיקה, ומוחמד איקבל, העניקה לה ממשלת פקיסטן אחד מאותות הכבוד הגבוהים ביותר הניתנים לאזרחים, הידוע בשם הילאל-י אמתייאז (Hilal-e-Imtiaz, "סהר המצוינות"). היא זכתה לתוארי כבוד רבים מארצות רבות ברחבי תבל, בכללם פרס לאופולד לוקאס מטעם החוג התאולוגי-אוונגליסטי באוניברסיטת טיבינגן ובשנת 1995 Peace Prize of the German Book Trade (פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית). פרס זה גרם למחלוקת בגרמניה, מאחר שהיא הגנה על התפרצות הזעם בעולם המוסלמי נגד סלמאן רושדי בריאיון שהעניקה לטלוויזיה.
Pixel Buds

מאפיינים

המאפיין המיוחד של Pixel Buds הוא הכללתם של Google Assistant, העוזרת הקולית של גוגל. זה מאפשר להן לתרגם שיחות בזמן אמת, בין תכונות סטנדרטיות אחרות כמו חיפוש באינטרנט וקישוריות מדיה. הן תומכות בתרגום של 40 שפות שונות, אך כיום לא בעברית.

ביקורת

קבלת ה־Pixel Buds הייתה לרוב שלילית, כאשר חלק גדול מהביקורת כוון לעיצוב הנרתיק הגרוע לכאורה. ב-2018 הודיע צוות התמיכה של Pixel Buds כי Google Translate זמין בכל האוזניות המותאמות לאוזניות וטלפונים אנדרואיד, והרי אין זה מאפיין המיוחד ל־Pixel Buds של גוגל.
לבנה חכים

לבנה חכים היא במאית, מפיקה, מלהקת ומייצגת אמנים.

ביוגרפיה

חכים נולדה בירושלים להורים יוצאי אלכסנדריה וקהיר. למדה בבית הכרם, בגימנסיה רחביה ובבית הספר ליפתא.
חכים החלה את דרכה המקצועית בחוג לקולנוע וטלוויזיה, במגמת בימוי והפקה, באוניברסיטת תל אביב. עם סיום לימודיה הפיקה וביימה את הסרט "חבצלת" בכיכובה של ענת וקסמן, על נערה משכונת עוני המתאהבת בחייל או"ם. הסרט זכה בפרסים רבים, בהם פרס קרן עליזה שגריר (נוסד על ידי מיכה שגריר), פרס קרן מוגרבי ומענק משרד המסחר והתעשייה. הסרט הוקרן בפסטיבלים, בסינמטק ובטלוויזיה הישראלית.
בשנת 1987, עוד בהיותה סטודנטית, הקימה את "CASTING" - שירותי ליהוק מקצועיים לסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה וסרטי פרסום, תוך הקפדה על איתור והתאמת השחקנים הנכונים עבור הדמויות הכתובות בתסריטים. במסגרת החברה ליהקה שחקנים למסעות פרסום לחברות המובילות במשק בישראל ובעולם, וכן לסרטי קולנוע וסדרות כגון "אדמה משוגעת" (בבימוי דרור שאול) "רביעיית רן", "הפנימיה" (בבימוי יעוד לבנון), "סיפורי תל אביב" (בבימוי איילת מנחמי), "הדיבוק" (בבימוי יוסי זומר), "מקס ומוריץ", להקת צעירי תל אביב, "מעבר לים" (בבימוי ינקול גולדווסר), "לתפוס את השמיים" (בבימוי ינקול גולדווסר ורוני ניניו), "מעורב ירושלמי" (בבימוי ניר ברגמן וינקול גולדוסר), שלושת סרטי "אבא גנוב", "נשיקה במצ"ח" (בבימוי יהודה ברקן), "עפולה אקספרס" (בבימוי ג'ולי שלז), "טיפת מזל" (בבימוי זאב רווח), "צעד קטן" (בבימוי שחר סגל), "אצבע אלוהים" (בבימוי יגאל בורשטיין), "רביעיית רן" (בבימוי יריב הורוביץ), ו"סיפור גדול" (בבימוי ארז תדמור ושרון מימון). כן ליהקה את הצוות הישראלי בסרטים "הכוכב האדום" (בבימוי אנטוני הופמן), "הבלתי מנוצח" (בבימוי ורנר הרצוג) ובסדרה הצרפתית "ג'יהאד". 
בשנת 1991 הופק עבורה, על ידי סלי סלמה והטלוויזיה הישראלית, הסרט "לבנה, מריאן, צ'רניאק ומאזין למשל", הדן בנושא הזיקנה וההזדקנות.
ברשימת התגליות של לבנה חכים ניתן למצוא רשימה גדולה מאוד של שחקנים מן השורה הראשונה בארץ כדוגמת; איילת זורר, רונית אלקבץ, עופר שכטר, יעל גולדמן ועוד רבים וטובים. 
בשנת 1995 ביימה והפיקה את "בונג'ור מאדם", סרט תעודה על הזמרת ממוצא מרוקאי ריימונד אבקסיס; הסרט מתאר את ילדותה בקזבלנקה, בריחתה מהשידוך שנכפה עליה, עלייתה לבד לארץ, פריצתה כזמרת, והפולקלור והתרבות שנשתמרו בקרב יוצאי מרוקו כפי שהיא מביעה בשירתה. 
בשנת 2000 הגישה חכים תוכנית טלוויזיה בשם "מדברים על זה" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
בעלים של חברת 'לבנה חכים בע"מ' סוכנות ייצוג שחקנים וליהוק.
חכים מתגוררת בתל אביב. היא אם לבן.
קורמאיור

מוקד תיירות

העיירה מהווה מוקד משיכה לתיירות חורף. המרחק לעיירה ממוקדי האוכלוסייה הוא: ממילאנו - 218 ק"מ, מליון בצרפת דרך מנהרת המון בלאן - 250 ק"מ, ומז'נבה בשווייץ - 100 ק"מ.
דרך בעלת אופי מיוחד המגיעה לעיר עוברת במקומות: "לה סאל" (La Salle) ,"מורגה" (Morgex) ו"פרי-סן-דידיה" (Pré-Saint-Didier). במקום האחרון, "פרי-סן-דידיה", הוקם לאחרונה מתקן אירוח חדש. שני המקומות הראשונים, "לה סאל" ו"מורגה", מהווים מוקד לגידול גפנים, בגובה של 1,000 מטר מעל פני הים. יינם הלבן נחשב מהמשובחים באירופה.
התזמורת הפילהרמונית של דרזדן

התזמורת הפילהרמונית של דרזדן היא תזמורת בדרזדן, גרמניה. היא נוסדה בשנת 1870 וקיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1915.
לאחר הפסקה בפעילותה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, חידשה את הקונצרטים חודש אחד בלבד לאחר תום המלחמה (8 ביוני 1945). בשנת 1947 קיבל עליו היינץ בונגארץ את משרת המנצח הראשי. הוא שיפר את
מצבה הכלכלי כאשר השיג לה מעמד של מוסד ממלכתי מתוקצב בשנת 1950. מעמדה האמנותי השתפר הודות למאמציו להעלות את קרנה הן בגרמניה והן בסיורים בינלאומיים.
המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית

המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית: Biographical Directory of the United States Congress) הוא לקסיקון ביוגרפי של כל חברי הקונגרס של ארצות הברית בהווה ובעבר ושל זה שקדם לו, הקונגרס הקונטיננטלי. בלקסיקון נכללים גם חברים חסרי זכות הצבעה בקונגרס שהם נציגים מהטריטוריות של ארצות הברית (איי הבתולה של ארצות הברית, גואם, סמואה האמריקנית ואיי מריאנה הצפוניים), מוושינגטון די. סי. וכן נציבים (Resident Commissioner) מהפיליפינים ומפוארטו ריקו.
המהדורה המקוונת כוללת גם מדריך לאוספי מחקר (רשימת המוסדות בהם ניירות, מכתבים, תכתובת, ופריטים אחרים של חברי קונגרס נמצאים בארכיון), וכן ביבליוגרפיה מורחבת של עבודות שפורסמו אודות חבר הקונגרס (רשימה ביבליוגרפית קצרה יותר כלולה בביוגרפיה עצמה של חבר הקונגרס). חומרים נוספים אלה, בעת שהם זמינים, ניתן להיכנס אליהם דרך לחיצה בצד שמאל באתר הרשמי של חבר הקונגרס.
רנו

היסטוריה

בשל חשדות כי שיתפה פעולה עם הכיבוש הנאצי של צרפת, הולאמה חברת רנו אחרי מלחמת העולם השנייה. 
בשנת 1959 הפסיקה רנו לשווק מוצרים לישראל. ישראל האשימה את רנו בכניעה לחרם הערבי.
אחרי קשיים בתפקוד בשנות ה-80 של המאה ה-20, החברה הופרטה מחדש בשנות ה-90. מאז 1999, מקיימת רנו שיתוף פעולה עם חברת ניסאן היפנית דרך החלפת מניות - רנו מחזיקה 44.4% ממניות ניסאן, וניסאן מחזיקה ב 15% ממניות רנו. החל מספטמבר 1999 יצרנית הרכב הרומנית דאצ'יה היא חברת בת של רנו הצרפתית. חלקה של רנו משוק הרכב העולמי הוא כ 4% מן המכירות, וחלקה המשותף של קבוצת רנו-ניסאן הוא 9.8% - הקבוצה הרביעית בגודלה בעולם. בכל העולם עובדים במפעלי רנו 126,000 איש.  
החברה מייצרת כיום מכוניות, אוטובוסים, טרקטורים ומשאיות. היא גם אחת היצרניות שמכוניותיהן משתתפות במרוצי פורמולה 1 ובראלי דקר. 
החברה שיתפה פעולה עם מיזם בטר פלייס של שי אגסי לייצורם של כלי רכב חשמליים ופריסת התשתיות התומכות בערים ובכבישים  בישראל, דנמרק, עמק הסיליקון, פורטוגל ועוד מספר מדינות.
בינואר 2009 דיווחה החברה על נפילה במכירות כתוצאה מן המשבר הכלכלי העולמי

דגמים עדכניים

טווינגו: מיני, מתחרתה הישירה של פיאט 500. מנועה בנפח 0.9 ל׳ טורבו-בנזין נמצא מאחור, כשמעביר 90 כ"ס לגלגלים האחוריים. הטווינגו חולקת פלטפורמה עם הסמארט פור-טו כחלק משיתוף הפעולה בין רנו ומרצדס.
קליאו: סופר מיני. בניגוד לרוב מתחריה, מוצעת בגרסת סטיישן בנוסף להאצ׳בק. בחזיתה מנועים בנפחים 0.9-1.2 ל׳ המפיקים 75-120 כ"ס, ויש גם גרסת RS חזקה עם מנוע 1.6 ל׳ מוגדש. 
קפצ׳ור: קרוסאובר עירוני. מבוסס על הקליאו ודומה לו מבחוץ, אמנם תא הנוסעים שונה. מוצע עם כל מנועי הקליאו חוץ מה-1.2 האטמוספירי.
מגאן גרנד-קופה: משפחתית. מוצעת בגרסת סדאן בלבד לעת עתה ועם רמת אבזור עשירה ויחידה - Intense. זו מציעה מהפך טכנולוגי ועיצובי לעומת הדור הקודם; הדור החדש מציע טכנולוגיות כגון פתיחת תא המטען ללא ידיים (שימת הרגל מתחת לפגוש), מסך מולטימדיה מקורי שדרכו אפשר לשלוט על תגובת ההגה וצלילי המנוע, ועוד. היצע המנועים מורכב ממנוע 1.3 טורבו-בנזין (140 כ"ס) שפותח בשיתוף עם מרצדס או 1.5 טורבו-דיזל (110 כ"ס). מתחרה בעיקר בסקודה אוקטביה ובפורד פוקוס.
סניק: מיקרוואן. מציע מרחב רב ל-5 נוסעים והרבה מהטכנולוגיה העדכנית של רנו.
גראנד סניק: מיניוואן. גרסה מוארכת של הסניק, עם אופציה לרכישת גרסת 7 מושבים.
קדג׳אר: קרוסאובר. חולק הרבה מחלקיו עם מקבילו מבית ניסאן, הקשקאי. היצע מנועיו זהה לזה של המגאן. מהווה ממשיך הדרך של הקולאוס הלא מוצלח, ומתחרה בעיקר במאזדה CX-5 ובפולקסווגן טיגואן.
קנגו: מסחרית קלה. מוצעת בגרסת רכב נוסעים או וואן סגור. בחזיתה מנוע הדיזל המוכר של רנו, וממותגת גם כמרצדס סיטאן.
טרפיק: מיניוואן מסחרי. מתחרה בפולקסווגן טרנספורטר, וכמוהו מציע גרסת וואן סגור או וואן נוסעים. 
מאסטר: ואן מסחרי. מוצע באורכים וגבהים שונים ומתחרה במרצדס ספרינטר.
זואי: סופרמיני חשמלית. מבוססת על הקליאו וחולקת הרבה מתא הנוסעים שלו, אך יקרה ממנו משמעותית. בנובמבר 2017, החל שימוש ברכבי זואי כפרויקט רכב שיתופי (“CAR2GO”) בחיפה, כאשר 100 רכבי זואי מפוזרות ברחבי חיפה עם חניות ייעודיות.
מפלגת המולדת (רוסיה)

הקמה

המפלגה הוקמה בספטמבר 2003 עם מיזוגן של מפלגת האזורים הרוסית, גוש התנועה הפטריוטית העממית "מולדת", קונגרס הקהילות הרוסיות, התנועה לחיים הוגנים, מפלגת התחייה הלאומית "רצון העם" והמפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של רוסיה.
המפלגה השתתפה בבחירות לפרלמנט בשנת 2003 והשיגה 5,469,556 קולות (9,02%) ובכך עברה את אחוז החסימה והצליחה להכניס לפרלמנט 29 חברים. ברם, לאחר כניסתה לדומה החלו מאבקים פנימיים בין מייסדי התנועה ולבסוף פוצלה התנועה לשלוש סיעות שונות. באותה עת מספר המנדטים בסיעות המפוצלות עמד על 49 (בשל הוספת מנדטים מחוזיים לכל אחת מהסיעות) ואחד מחבריה מונה גם לסגן יושב ראש הדומה.
בשנת 2005 המפלגה נכשלה בהגשת רשימות מפלגתיות להתמודדות בבחירות לרשויות המקומיות. המפלגה ניסתה להגיש בקשה למועמדות את חבריה לבחירות לדומה העירונית של מוסקבה אך בית המשפט דחה את הבקשה. בפברואר 2006 בית המשפט המחוזי במוסקבה החליט להוריד את המפלגה מרשימת המפלגות בבחירות במחוז קורסק ובמחוז קלינינגרד.
במחוז גורנו-אלטאייסק הצליחה המפלגה להתמודד ולסיים במקום השני בבחירות שם כשהיא גורפת 10,52% תמיכה מהבוחרים.

פירוק

במרץ 2006 מונה מנהיג חדש למפלגה והמפלגה שינתה את מצעה מתנועה לאומנית שמאלנית לתנועה סוציאל-דמוקרטית וצבע המפלגה שונו מאדום לצהוב.
נכון לאפריל 2006 המפלגה מנתה 135 אלף חברים.
ביולי 2006 המפלגה מוזגה עם המפלגה הרוסית לחיים כדי לייסד את רוסיה הוגנת. מנהיגי המפלגה הכריזו על כוונתם לאחד את כל מחנה השמאל ברוסיה (לרבות המפלגה הקומוניסטית ומפלגות לאומניות שונות).
מיזוג המפלגות הושלם באוקטובר 2006 לאחר איחודם של מפלגת המולדת, המפלגה הרוסית לחיים ומפלגת הגמלאים הרוסית. המפלגה החדשה נקראה "רוסיה הוגנת:מולדת/גמלאים/חיים" ולאחר מכן קוצר השם ל"רוסיה הוגנת".

תחייה

בספטמבר 2011 אורגן מפגש של חברי מפלגת המולדת שביקשו להיפרד מרוסיה הוגנת ולהקים את המפלגה מחדש. דמיטרי רוגוזין, ממנהיגי המפלגה, טען שרוביה הוגנת השתלטה על משאביה של מפלגת המולדת.
באפריל 2012 מפלגת המולדת הגישה לרשם המפלגות במשרד המשפטים הרוסי בקשה להקמה מחדש. בספטמבר 2012 נערך כנס הייסוד של המפלגה ובדצמבר נרשמה מחדש באופן רשמי.
במסגרת המפלגה פועלת תנועת הנוער "נמרי המולדת" (Тигры родины).
המפלגה רעננה את מצעה המפלגתי ולרבות תמיכה בלאומנות שמרנית ופופוליזם ימני היא דוגלת בפיתוח האזור הארקטי, השגת ריבונות כלכלית רוסית וקידום רפורמה בתעשייה הצבאית.
בספטמבר 2016 הצליחה להידחק לדומה ולקבל מושב אחד בו.