google/wiki40b huggingface dataset:
הפוטבול הגרעיני

הפוטבול הגרעיני (ידוע גם כערכת הנשיא לשעת חירום, הקופסה השחורה או רק הפוטבול) הוא תיק אשר נועד לשמש את נשיא ארצות הברית לאשר מתקפה גרעינית כאשר הנשיא נמצא רחוק ממרכזי ההפעלה השלטוניים, כגון חדר המצב.
לכל מקום אשר אליו הולך הנשיא, מתלווה אליו שליש צבאי אשר נושא את מזוודת הפוטבול (מזוודה מסוג זירו האליברטון) במשקל של 20 ק"ג שמכילה את הצפנים לשיגור נשק גרעיני.
כאשר מתחלף נשיא בארצות הברית, מכין הצבא שני תיקי פוטבול. אחד לנשיא היוצא ואחד לנכנס, זאת על מנת להימנע ממצב של מתקפות פתע במצב חוסר החפיפה.

תכולה

ביל גלבי, שניהל את משרד הצבא בבית הלבן כתב בספרו "Breaking Cover" שיצא לאור ב-11 באוגוסט 1980:
ישנם ארבעה דברים בתוך הפוטבול. ספר שחור המכיל את אפשרויות התגובה, ספר המכיל רשימת מיקום אתרים סודיים, תיקייה עם שמונה או עשרה דפים משודכים יחדיו המפרטים את דרך הפעלת מערכת התראת החירום , וכרטיס בגודל שלושה על חמישה אינץ' (7.5x13 סנטימטר) עם קודי הזדהות. הספר השחור הוא בגודל 9 על 12 אינצ'ים (23x30 סנטימטרים) וכולל 75 דפי דפדפת מודפסים בשחור ואדום. הספר עם האתרים הסודיים הוא באותו הגודל של הספר השחור וגם הוא שחור. הוא מכיל מידע על אתרים ברחבי המדינה שאליהם יילקח הנשיא בשעת חירום.
אנטנה קטנה שמבצבצת מהתיק ליד הידית, מרמזת כי הוא מכיל כנראה אמצעי תקשורת מסוג כלשהו.

הפעלה

אם הנשיא (המשמש כמפקד העליון) מחליט על שימוש בנשק גרעיני, הוא ונושא המזוודה נלקחים הצידה והמזוודה נפתחת. ברגע הפתיחה נשלח אות פקודת התראה לראש המטות המשולבים. לאחר מכן הנשיא יבחן את אפשרויות התקיפה ויחליט על בחירת התוכנית, היכולה לכלול שיגור טיל שיוט בודד ועד שיגור מרובה של טילים בליסטיים בין-יבשתיים.
לפני שהפקודה תצא לפועל על ידי הצבא, הנשיא חייב להזדהות באמצעות קוד המונפק לו על כרטיס פלסטיק המכונה "ביסקוויט" ("Biscuit"). ארצות הברית מיישמת את עיקרון "אישור 2 אנשים", ובעוד רק הנשיא יכול להורות על מתקפה גרעינית, על מזכיר ההגנה של ארצות הברית לאמת את הפקודה (סדר הירושה קיים במקרה והנשיא נהרג במתקפה). ברגע שכל הקודים אושרו, הצבא יבצע את הפקודות שקיבל.
נושא התיק הוא אחד העוזרים הצבאיים של הנשיא, שלוח הזמנים שלו מוגדר סודי ביותר. לעיתים המזוודה מחוברת לפרק כף היד של העוזר באמצעות כבל ביטחון. העוזר הוא קצין בדרגת מייג'ור/לויטננט קומנדר (דרגות מקבילות בצי או בצבא) והוא עובר את בדיקת הרקע ברמה הקפדנית ביותר בארצות הברית. על הקצין לשמור על המזוודה זמינה לנשיא בכל רגע, כולל באייר פורס 1, במארין 1 ובשיירה הנשיאותית.
חיים הגר (קוסוב)

רבי חיים הגר (ה'תקנ"ה - כ"ה באייר ה'תרי"ד; 1795- 1854) היה האדמו"ר השני בשושלת קוסוב-ויז'ניץ.

תולדות חייו

נולד בשנת ה'תקנ"ה לרבי מנחם מנדל מקוסוב. אשתו ציפורה, הייתה בתו של רבי יהודה מאיר משפיטובקה, נכדת רבי פנחס מקוריץ.
בתחילה היה סמוך על שולחן חותנו, ולאחר פטירת אביו בט"ו בחשוון ה'תקפ"ו החל לשמש כאדמו"ר.
בשונה מאביו שהנהיג את חסידיו באופן של חסד, הוא הנהיג את חסידיו בתקיפות ללא משא פנים, אחד מצאצאיו הוא רבי חיים מאיר הגר אמר שאביו רבי מנחם היה מדת חסד, ובנו רבי חיים היה מדת גבורה.
צדיקי דורו הפליגו בקדושתו, החוזה מלובלין אמר שהוא שומר הברית  תואר המיועד ליחידי סגולה השומרים עצמם בקדושה.  
נפטר בכ"ה באייר ה'תרי"ד (1854). בצוואתו הורה לתת חלק מירושתו גם לבנות, שלא כהלכה הפשוטה בהיעדר צוואה מיוחדת.
ג'ון א. סקאלי

ביוגרפיה

סקאלי נולד בעיר קנטון (Canton) שבמדינת אוהיו. בתקופת שירותו ככתב שטח עבור מערך החדשות של רשת הטלוויזיה ABC נהפך סקאלי למתווך במהלך משבר הטילים בקובה ב-1962 ומאוחר יותר לחלק מממשלו של נשיא ארצות הברית דאז ריצ'רד ניקסון. סקאלי זכה לתהילה לאומית לאחר שנודע ב-1964 כי באוקטובר 1962, שנה לאחר שהצטרף לרשת הטלוויזיה ABC, נשא מסר קריטי מאלכסנדר פומין, קצין הקג"ב הסובייטי אל פקידים אמריקאים. ב-26 באוקטובר 1962 לאחר שארצות הבירת הטילה מצור ימי מסביב לחופי קובה קיבל סקאלי שיחת טלפון בהולה מחדר העיתונות במחלקת המדינה של ארצות הברית. המוען היה אלכסנדר פומין, שכיהן באותה העת כיועץ בשגרירות ברית המועצות בוושינגטון הבירה. פומין הביא בפני סקאלי הצעה לפתרון המצב החמור לפיה יפורקו בסיסי הטילים הסובייטים וישלחו חזרה לברית המועצות‭,‬ פידל קסטרו יתחייב שלא לקבל בעתיד חימוש למען התקפה וארצות הברית תתחייב שלא לפלוש לקובה. פעולותיו של סקאלי בעת המשבר הביאו את הסובייטים ליישב את המשבר במהירות.
הוא עזב את ABC ב-1971 כדי לשמש יועץ למדיניות חוץ לנשיא ניקסון, ומונה לשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות ב-1973. בתקופת כהונתו ארצות הברית הגבילה זמן שהייתה של משלחת הארגון לשחרור פלסטין באו"ם לפי התייעצותו של סקאלי עם מנהיגים יהודים מקומיים. הוא שב אל רשת ABC ב-1975, שם עבד עד לפרישתו ב-1993. 
ב-9 באוקטובר 1995 נפטר. סקאלי נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
תינוקה של רוזמרי

עלילה

רוזמרי וודהאוס חיה עם בעלה גאי, שחקן כושל, שמתפרנס מהופעה בפרסומות מזדמנות ובמחזות קטנים. בחיפוש אחר דירה בניו יורק הסואנת, השניים מגיעים אל בניין דירות יוקרתי, "בית בראמפורד", בעל היסטוריה של מקרי מוות מסתוריים ודיירים בעלי מוניטין שעסקו בעבודת השטן; על כך הם שומעים מחברם המבוגר, אדוארד האצ'ינס (האץ'), אשר עזר לרוזמרי כשרק הגיעה לעיר. הדירה עצמה הייתה בעבר מחציתה של דירה גדולה יותר, כאשר מחיצה שעוברת לרוחב הדירה הפרידה אותה מהדירה השכנה.
לאחר שהם משתכנים בדירה, רוזמרי וגאי מתיידדים עם זוג קשישים תימהוניים, מיני ורומן קאסטבט, שדירתם נמצאת מעבר למחיצה. בהמשך גאי מתיידד גם עם שאר האנשים המוזרים שבבניין, למורת רוחה של רוזמרי. 
זמן קצר לאחר שהם נכנסים לדירה, גאי מקבל תפקיד במחזה מצליח, לאחר שהשחקן המיועד לתפקיד התעוור במפתיע. גאי ורוזמרי מתכננים להביא ילד לעולם, ובערב המתוכנן, לאחר ארוחת ערב רומנטית שכוללת קינוח שהכינה מיני, רוזמרי מתעלפת. בלילה היא חווה חיזיון מוזר, שבו דמות מפלצתית אונסת אותה. למחרת רוזמרי קמה מותשת וחבולה, ומגלה כי נכנסה להיריון. כל הדיירים מתחילים לתמוך בה, במיוחד מיני ורומן, המטפלים לפי הוראות הרופא המיילד שלה, שעליו המליצו לה בעצמם.
לאורך כל תקופת ההיריון, שכוללת כאבים מתמידים ותשישות, היחיד שחושד במצבה של רוזמרי הוא האץ'. לאחר שיחה עם רומן קאסטבט על הטיפולים השונים שרוזמרי מקבלת, האץ' מחליט לבדוק את העניין לעומק, ובאותו ערב הוא מבקש מרוזמרי להיפגש אתו למחרת; אבל לפני שהם נפגשים, הוא נכנס לתרדמת באופן פתאומי.
לקראת סוף תקופת ההיריון מצבה של רוזמרי משתפר. האץ' מת ומוריש לרוזמרי ספר העוסק באישים חשובים מעולם הכישוף. בעזרת הרמזים שהשאיר מגלה רוזמרי שרומן קאסטבט הוא בנו של אחד האישים האלה. רוזמרי חוקרת את העניין ומגלה שכל הסובבים אותה, כולל גאי, חברו לכת מכשפים (Coven), החורשת מזימה סביב התינוק שלה: מטרתם של חבריה הקשישים היא להשתמש בתינוקה לביצוע מעשי כשפים, וגאי חובר אליהם כדי שיכשפו את השחקן שהיה מיועד לתפקיד במחזה שלו, כדי שהתפקיד יעבור אליו.
רוזמרי עוזבת מיד ובורחת מדירתה כדי ללדת את התינוק, אך אז היא מגלה שגם הרופא שלה, ד"ר ספרסטיין, הוא חלק מהמזימה. בניסיון נואש אחרון היא פונה אל רופא מיילד אחר ומספרת לו את כל ההתרחשויות. הוא לא מאמין לה ומסגיר אותה בחזרה לידי גאי ושאר דיירי הבניין. רוזמרי מצליחה להימלט מהם ונועלת את עצמה בדירה, אך הדיירים חודרים פנימה. בתוך הדירה, כשכולם סוגרים עליה, מתחילים צירי הלידה, ורוזמרי יולדת תחת השפעת סמים מרדימים.
לאחר התעוררותה, מספרים לרוזמרי שהתינוק מת בלידה, אך היא מבינה שהוא נלקח, כי היא שומעת מעבר לקיר המחיצה בכי של תינוק. באחד הערבים, כשהיא לבדה בדירה, חומקת רוזמרי ממיטתה אל ארון הבגדים שבקצה הדירה, באזור המחיצה, ומגלה מעבר סודי בין שתי הדירות. משם היא עוברת אל הדירה של מיני ורומן ומפתיעה את כולם. היא מתקרבת חמושה בסכין לעבר התינוק כדי לקחת אותו. שם היא מגלה כי המזימה לא הייתה להשתמש בתינוק שלה לביצוע מעשי כשפים, אלא שהוא היה למעשה בן השטן; השטן עיבר אותה בעזרת חברי הכת, שהעלו אותו באוב בערב שבו תכננה להיכנס להיריון, והחיזיון שראתה היה אמיתי. 
לאחר התגלית האיומה, רוזמרי מבינה שאין היא יכולה להיאבק עוד נגד חברי הכת, ומחליטה למרות הכול להיות אימא לתינוק שלה ולגדל אותו.
דני קלפטון

ביוגרפיה

קלפטון נולד בשכונת סטפני שבטאוור האמלטס, לונדון, והחל את הקריירה שלו כשחקן חובב בלייטונסטון. באוגוסט 1953 הוא הצטרף לארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1 - 0 על צ'לסי ב-25 בדצמבר 1954. לקראת סוף אותה עונה הוא הפך לקיצוני הימני הבכיר של ארסנל, ותפס את מקומו של ארתור מילטון. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע במשך ארבע העונות הבאות, למעט עונת 1957/1958 שבה היה פצוע במשך שליש עונה, וסייע לארסנל לסיים במקום השלישי בעונת 1958/1959. היה זה המיקום הגבוה ביותר של המועדון מזה שש שנים.
קלפטון זומן לנבחרת אנגליה, והשתתף רק בתיקו 2 - 2 מול נבחרת ויילס, שנערך באצטדיון וילה פארק ב-26 בנובמבר 1958. באותו יום נערך משחק ידידות בהייבורי בין ארסנל ליובנטוס, וקלפטון שיחק בו לצידו של ג'ק קלסי שעמד בשער הנבחרת הוולשית באותו יום.
לאחר החתמתם של ג'קי הנדרסון ואלן סקירטון הוא נאלץ לחלוק את מקומו בעמדת הקיצוני הימני לאורך עונת 1959/1960 ולאורך עונת 1960/1961. לאחר החתמתו של ג'וני מקלאוד בקיץ 1961 איבד קלפטון את מקומו בהרכב (הוא השתתף רק בחמישה משחקים בעונת 1961/1962, והועבר ללוטון טאון בספטמבר 1962. בסך הכל הוא השתתף ב-225 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 27 שערים.
בזמן ששיחק בלוטון לא התרחשו שם אירועים מיוחדים; מאוחר יותר הוא עבר לאוסטרליה ושיחק עבור סידני קורינתיאנס. הוא חזר לאנגליה ב-1970, ומאוחר יותר ניהל פאב ברובע האקני של לונדון.
אחיו הצעיר, דניס, היה גם כן כדורגלן, אך לא זכה להצלחה רבה כמו דני והשתתף רק בחמישה משחקים במדי ארסנל ונורת'המפטון טאון.
פיגרה דה פוז

היסטוריה

על פי האגדה שם המקום נובע משמו של עץ הפיקוס, שעמד על המזח של סלמנה, שם נהגו הדייגים לקשור את סירותיהם. עם זאת לדברי ההיסטוריון נלסון בורחס, שם העיר מורכב משפות שונות ופירושו המילולי הוא "פתיחת פי הנהר". עקבות היסטוריות מסוימות מראות שהייתה קיימת התיישבות ילידית באזור זה כבר מן התקופה הנאוליתית. עם זאת, התיעוד הראשון מאזור זה הוא מסמך משנת 1096, המתעד תרומה של ראש מנזר בשם פדרו, לקתדרלת סה ולה שבקוימברה. בתרומה הועברו מספר אחוזות שהיו שייכים לכנסייה של סאו יוליאו אל הקתדרה.
במאות ה-18 וה-19 עברה העיר התפתחות גדולה בשל תעשיית יצור הספינות, ותעשיית ייבוש דגי הבקלה שפרחו באזור.
בעיר פועלות שתי אוניברסיטאות פרטיות: האוניברסיטה הקתולית של פורטוגל, ואוניברסיטת אינטרנסיונל.

אקלים

בעיר קיים אקלים ים תיכוני המאופיין בחורפים גשומים ומתונים וקיץ יבש וחם. ממוצע הטמפרטורה השנתי הוא 15°C, וכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-600 מ"מ. בקיץ נפוצות לעיתים (בשעות אחר הצהרים) רוחות צפוניות-מערביות חזקות.
ממסר פחת

ממסר פחת, מפסק דלף, מפסק פחת או מפסק מגן הוא מפסק המנתק אוטומטית את הזנת החשמל, במקרה של הופעת זרם זליגה. מטרתו של המפסק להגן מפני התחשמלות וכן למנוע את הסכנה להתפתחות שריפה. ממסר פחת יכול להגן על מכשיר בודד, על מעגל בודד, על מספר מעגלים או אף על מתקן חשמלי במלואו כגון מתקן חשמל דירתי. ישנם ממסרי פחת המיועדים לזרם חילופין, חד או תלת-פאזיים וכאלו המיועדים לזרם ישר. ממסר פחת כשלעצמו לא יכול להגן על המערכת, והוא רק משפר את ההגנה אותה מקבלת המערכת על ידי הארקה.
עקרון הפעולה של המכשיר מתבסס על מדידת ההפרש בין הזרם המגיע לממסר הפחת לבין הזרם החוזר ממנו. כאשר קיים הפרש בין הזרמים, כלומר הזרם החוזר נמוך יותר, משמעות הדבר היא זליגת הזרם דרך מקום אחר, שמקורה עלול להיות בהתחשמלות אדם, ואז ממסר הפחת מנתק את הזרם, בהתאם לרמת הרגישות שלו שנמדדת במיליאמפר. במכשיר ביתי רגיל הרגישות עומדת על 30 מיליאמפר. ממסר הפחת אינו מקטין את הזרם העובר דרך האדם המתחשמל (ה"קורבן"), אלא רק מגביל את משך הזמן לכדי 300 מילישניות.

אופן פעולה

ממסר הפחת, בגרסתו הפשוטה ביותר בנוי מטבעת פריט (Ferrite) דרכה מלופפים שלושה סלילים. הזרם עובר דרך הסליל הראשון והשני כך שהם יוצרים שטפים מגנטיים מנוגדים - במצב הרגיל בו הזרם שווה בין הסלילים, השטפים המגנטיים יבטלו זה את זה ולא ייווצר זרם בסליל השלישי, אך כאשר נוצר זרם גדול יותר באחד מהם (כתוצאה מזליגה במעגל) נוצר זרם בסליל השלישי אשר מפעיל התקן אלקטרומכני המשחרר את קפיץ הפחת וגורם לניתוק המעגל החשמלי.

דגמים של ממסרי פחת

קיימים בשוק דגמים שונים של ממסרי פחת. להלן רשימה חלקית:
אלן פרבר

ביוגרפיה

פרבר גדל בריגה לטביה והתאמן בהטלת כידון בהדרכתה של אינדרה אורסון. בגיל 15 סיים רביעי באליפות לטביה לקדטים, ובגיל 16 זכה בתואר סגן-אלוף לטביה לנוער בהטלת כידון בסביבות 63 מטר.
בסוף שנת 2012 עלה לישראל עם משפחתו ולמד כשנה בכפר הנוער בן שמן. כיום הוא מתאמן בפנימיית המחוננים בווינגייט וחבר בקבוצת מכבי תל אביב בהדרכתו של גרש גרשקוביץ'.
בתחרויות המכביה התשע-עשרה לנוער שנערכו בשנת 2013 זכה פרבר במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 61.97 מטר, תוצאה טובה יותר מזו של המנצחים בבוגרים.

אליפות ישראל

באליפות ישראל לנוער שנערכה ביוני 2014 זכה פרבר במדליית זהב בהטלת כידון בשיא ישראלי חדש לנוער של 69.98 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 הוא זכה באליפות ישראל בהטלת כידון במדליית זהב בתוצאה של 69.32 מטר, לפני האלוף היוצא עשהאל ארד מאתלטי כיוונים באר שבע (58.87 מטר) וניקולאי גילימוביץ מירושלים (55.90 מטר). שבוע לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה ביוג'ין, ארצות הברית בסוף יולי הוא סיים במקום 21 בהטלת כידון בתוצאה של 63.48 מטר.
בתחרות הזמנה שנערכה ב-10 ביוני 2015 קבע פרבר בהטלת כידון, שיא אישי חדש של 72.10 מטר. במשחקים האירופיים (2015) שנערכו בבאקו אזרבייג'ן בסוף יוני אותה שנה הוא סיים במקום שלישי בהטלת כידון בתוצאה של 70.18 מטר. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 66.48 מטר, לפני עשהאל ארד (64.29 מטר) ואור כתב ממכבי חיפה כרמל (64.17 מטר).
ראשית הגז

מקור המצווה

מקור המצווה בספר דברים, פרק י"ח:
רֵאשִׁית דְּגָנְךָ תִּירֹשְׁךָ וְיִצְהָרֶךָ וְרֵאשִׁית גֵּז צֹאנְךָ תִּתֶּן לּוֹ. ה כִּי בוֹ בָּחַר יְהוָה אֱלֹהֶיךָ מִכָּל שְׁבָטֶיךָ לַעֲמֹד לְשָׁרֵת בְּשֵׁם יְהוָה הוּא וּבָנָיו כָּל הַיָּמִים.
— ספר דברים, פרק י"ח, פסוקים ד'-ה'

טעמי המצווה

הרמב"ם מסביר שמטרת המצווה היא לספק לכהנים צמר כדי שיהיה להם מה ללבוש, שכן הלבוש הוא חלק מהצרכים החיוניים לכהן, ולא די לו בתרומה שמספקת לו את המזון.

הגדרת הצאן

אף שבתורה נאמר 'צאנך' סתם, אין מצוות ראשית הגז נוהגת אלא בכבשים דווקא, ולא בעיזים, ונוהגת בין בזכרים ובין בנקבות. וכמו כן מין כבשים שצמרם קשה ואינו ראוי ללבישה - פטורים מראשית הגז.

כמות הצאן

בהלכה מוסכם שראשית הגז "אינו נוהג אלא במרובה", יש אומרים שצריך חמשה כבשים לכל הפחות, יש אומרים ארבעה ויש אומרים שניים. הדיון נסוב אודות המילה "צאן" שמתפרשת כריבוי של כבשים. בית שמאי מוכיחים מהכתוב "יחיה איש עגלת בקר ושתי צאן" בישעיהו (ז, כא) שאפילו שני כבשים מכונים "צאן". ואילו דעת בית הלל שרק חמשה כבשים נחשבים ל"צאן" ומוכיחים את דעתם מהפסוק "חמש צאן עשויות" בספר שמואל א (כה,יח). בתלמוד הבבלי מובאת דעת רבי יוסי שארבעה כבשים הוא השיעור המינימלי ומוכיחה מהפסוק "וארבע צאן תחת השה" בספר שמות (כא, לז)
להלכה הוכרע, שצריך חמשה כבשים לכל הפחות כדי להתחייב בראשית הגז, ונוסף תנאי שרק אם מכל החמישה נגזז משקל ששים סלעים לפחות, ומשקל גיזת כל כבש אינה פחותה משנים עשר סלעים. אין לפצל את הגיזה כדי לתת אותה לכמה כהנים, אלא אם כן יש מספיק גז, כדי שכל כהן יקבל כמות שתעמוד לכל הפחות על משקל של חמישה סלעים צמר לאחר ליבון הצמר. חמישה סלעים הוא שיעור שאפשר לעשות ממנו בגד קטן.

הגדרת ראשית

מהתורה אין שיעור מוגדר כמה צמר נחשב ל"ראשית", ואפשר לתת לכהן אפילו "כל שהוא". אך חכמים קבעו שיש לתת אחד מששים כתרומה.
"ראשית הגז מצוותה בתחילה", אם נתן בין בתחילה בין באמצע ובין בסוף יצא". לעומת זאת, בהלכות תרומה לא הוסק מהלשון "ראשית דגנך" ש"מצוותה בתחילה".

קיום המצווה מחוץ לארץ

לפי המשנה, החיוב לתת ראשית הגז נוהג בין בארץ ישראל ובין בחוצה לארץ. בתלמוד הבבלי נאמר, שלא נהגו לתת ראשית הגז בבבל, כי סמכו על דעת התנא רבי אלעאי שדימה את ראשית הגז לראשית הדגן הסמוכה לו בפסוק, והיא (מצוות תרומה) מהמצוות התלויות בארץ (באדמה) שאינן נוהגות אלא בארץ (בארץ ישראל).
הרמב"ם פוסק על סמך זה שהמצווה נוהגת רק בארץ. דעת הטור. שמדאורייתא המצווה נוהגת גם בחוץ לארץ, אלא שלא נהגו כך.
רפלקס האישון

רפלקס האישון הוא רפלקס שבו האישון מגיב לאור על ידי כיווצו. כיווץ זה יכול להתבצע בתגובה לאור המופעל על אותה עין (כיווץ ישיר), או כתגובה לאור המופעל על העין השנייה (כיווץ קונצנזואלי). לרוב, באופן נורמלי, כיווץ ישיר מעט יותר מובהק וחד מאשר כיווץ קונצנזואלי. האישון מתכווץ גם בתגובה להתקרבות של עצמים לעין האדם.

פיזיולוגיה

ההסבר האנטומי לכיווץ האישונים מוסבר במסלולי העצבים ומעברם באזורים מוחיים שונים: כאשר אור מופעל על העין הימנית, לדוגמה, מופעלים סיבי עצבים אָפרנטיים (afferent) אשר יוצאים מתוך עצב הראייה, ומסלול עצבי אחד עובר לצד הימני של המוח (והשני לצד השמאלי) ומבצע סינפסה ראשונה בגרעין הפּרֶטֶקטי (פּרֶטֶקטוּם; pretectal nucleus), משם נשלחים שני אותות עצביים – האחד לעין הימנית עצמה, בתור סיב אֶפרנטי (efferent) המביא לכיווץ השריר האחראי על כיווץ האישון הימני, והשני לעין השמאלית, על מנת לכווץ גם את האישון השמאלי. מסלולים עצביים אלו עוברים במבנים המכונים גרעיני אֶדינגֶר-וֶסטפַאל (Edinger-Westphal). מכאן נובע כי אור המופעל על עין אחת יביא לכיווצם של שני האישונים.
חנה ידור-אבני

קורות חיים

חנה ידור נולדה בעיר לודז' שבפולין כבת ליעקב ורקצווייג ודורה וורקצוויג לבית בלומנפלד, ניצולי שואה שנמלטו מפולין לברית המועצות. שלושה מבין סביה ובני משפחה רבים אחרים נספו בשואה (בטרבלינקה, מיידנק, ורשה ומקומות אחרים). בילדותה, בשנת 1951, עלתה לישראל והתיישבה עם משפחתה בתל אביב.
למדה בתיכון עירוני ד' ובהמשך למדה ספרות צרפתית באוניברסיטה העברית בירושלים. 
ב-26 באוגוסט 1979 התחתנה עם המלחין צבי אבני שהיה אלמן אחרי מות אשתו הראשונה, פנינה.
בשנים 1993-1976 הייתה חנה ידור-אבני חברת מערכת בעיתון מעריב והייתה אחראית על הכתיבה בתחום המוזיקה והתרבות. 
חנה ידור-אבני הייתה פעילה בהנהלת "הזמריה" ובתנועת "הנוער המוזיקלי". כמו כן בזמנה הפנוי התנדבה, במשך תקופה ארוכה, יום בשבוע במשטרת התנועה. היא ערכה את בטאון תנועת ההתנדבות בישראל.
בשנים האחרונות לחייה נודעה בתרגומי ספרים מאנגלית וצרפתית. בשנת 1995 יחד עם בעלה, צבי אבני, כתבה חנה ידור-אבני את היצירה הספרותית-מוזיקלית "תעלומת המפלצת המשולשת" שנועדה להציג בפני ילדים את כלי הנגינה המשתתפים בתזמורת, באמצעות סיפורים, מוזיקה ואנימציה. יצירה זו תורגמה ובוצעה בארצות הברית, בגרמניה ובקנדה (בקוויבק). בישראל בוצעה גם על ידי התזמורת הקאמרית הישראלית. חנה ידור-אבני ערכה את זכרונותיה של צילי ברנדשטטר, "צל משלי".
חנה ידור-אבני נפטרה בשנת 2005 בעקבות סרטן עור - מלנומה. היא הובאה לקבורה בבית העלמין בחולון. 
מנישואיה עם צבי אבני נולדו לזוג שני ילדים: שירן ואילון שמואל.
כריסיפוס

כריסיפוס (ביוונית: Χρύσιππος) דמות מהמיתולוגיה היוונית, בן פלופס והנימפה אקסיוכה, אח למחצה של התאומים אטראוס ותיאסטס.
קיימות כמה גרסאות לגבי חייו ומותו של כריספוס. על פי אחת הגרסאות אמם של אטראוס ותיאסטס, היפודאמיה, חששה שפלופס יוריש את ממלכתו לכריספוס, לכן הסיתה את שני בניה התאומים להרוג אותו. השניים הטילו את כריספיס אל מותו לתוך באר. האב הזועם גירש את השלישייה מארצו והם מצאו מקלט במיקנה, שם תלתה האם את עצמה.
על פי גרסה אחרת, לאיוס, שמצא מקלט אצל פלופס בתקופה סוערת של תבאי, התאהב בנער בן ה-12, כריסיפוס ובאמתלה של שיעורי נהיגה על מרכבה, חטף אותו בעורמה אל תבאי, שם הפך אותו לפילגש ממין זכר ובסופו של דבר הרג אותו. לפי גרסה נוספת, כריסיפוס שלח יד בנפשו בגלל הבושה. בשתי הגרסאות האלה פלופס קילל את לאיוס וקללה זו התקיימה כשאדיפוס, הבן של לאיוס, הרג את אביו.
אוריפידס כתב מחזה (שאבד בינתיים) בשם "כריסיפוס".
שאנן - המכללה האקדמית הדתית לחינוך

שאנן - המכללה האקדמית הדתית לחינוך, היא מכללה אקדמית דתית לחינוך, הממוקמת בשכונת קריית שמואל בתחום השיפוט של העיר חיפה. 
המכללה הוקמה בשנת תשי"א (1951) על ידי ד"ר יחיאל בן נון. שמה של המכללה מגיע על שם המקום בה הוקמה-שכונת נווה שאנן בחיפה.
בשנה"ל תשס"ב (2002), המועצה להשכלה גבוהה הכירה במכללה כמוסד אקדמי הרשאי להעניק תואר B.Ed. בשנה"ל תשס"ט (2009), קיבלה המכללה את האישור ללמד לתואר M.Ed. נכון לשנת 2016 עומד בראש המכללה הפרופ' יחיאל פריש.

תוכנית הלימודים

תוכנית לימודים להכשרת מורים במגוון ההתמחויות האקדמיות של המכללה לתואר B.Ed: 
בחטיבה להכשרת מורים: גיל הרך, בית ספר יסודי, חינוך מיוחד, על יסודי (עם התמחויות: תנ"ך, תושב"ע, מתמטיקה, היסטוריה, אנגלית).
המסלולים הקיימים לתואר M.Ed:
תנ"ך, אנגלית וחינוך.
רוב המסלולים במכללה הלימודים נעשים בהפרדה בין הבנים לבנות.
בנוסף קיימים מסלולים במכללה לתעודת הוראה או השלמה מתעודת הוראה לתואר ראשון.
במכללה פועל מסלול המכונה "מבכיר ל-B.ed", המאפשר לבנות חרדיות שסיימו שלוש שנות לימוד במכללת בית רבקה בכפר חב"ד, או במכללה של צאנז בנתניה, ללמוד לתואר ראשון בשאנן, במסגרת ייחודית המתאימה לערכיהן. כמו כן, בשנה האחרונה אף נפתח פרויקט דומה לגברים.

חזון המכללה

תפיסת העולם העומדת בבסיס חזונה של המכללה נגזר מחזון הציונות הדתית של העם היהודי במדינתו. מתוך תפיסה זו, מטרתה של המכללה היא להכשיר מורים מקצועיים, בעלי התמחות וכלים המותאמים לדור הזה, תוך מודעות לשינויים ולצורך להתחדש בהתמדה. תפקידו של המחנך על פי חזון זה היא ליצור בתלמידים זיקה לארץ ישראל, המדינה וחוקיה.
כחלק מתפיסת העולם של המכללה את המחנך בחמ"ד, מצפים מהסטודנטים לשמור על צביון דתי ואורח חיים מסורתי – אליו הם אמורים לחנך.
עומר אבראהים ע'לאונג'י

עומר אבראהים ע'לאונג'י (בערבית: عمر إبراهيم غلاونجي, נולד בשנת 1954) הוא פוליטיקאי סורי, אשר כיהן בין החודשים יוני לאוגוסט 2012 כראש ממשלת סוריה בפועל, בעקבות עריקתו של ראש הממשלה הקודם, ריאצ' פריד חיג'אב,  לירדן במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה.

תחילת חייו והשכלתו

ע'לאונג'י נולד בשנת 1954 במחוז טרטוס בסוריה, למשפחה מוסלמית עלווית. הוא למד באוניברסיטת תשרין בסוריה (בערבית: جامعة تشرين), וקיבל תואר בהנדסה אזרחית בשנת 1978.

קריירה פוליטית

בין השנים 1978 ו-2000, ע'לאונג'י כיהן כמנכ"ל של מספר שיכונים צבאיים אשר הוקמו באזורים שונים בסוריה. כמו כן, כיהן כסגן יו"ר מועצת העיר לטקיה בין השנים 1997 ו-2000, וכמנכ"ל של מספר חברות ציבוריות, אשר הוקמו על ידי ממשלת סוריה.
בתאריך 6 באוגוסט 2012, ובעקבות עריקתו לירדן של ראש ממשלת סוריה, ריאצ' פריד חיג'אב, על רקע מלחמת האזרחים בסוריה, מונה ע'לאונג'י כממלא מקום ראש הממשלה לתקופה זמנית, זאת עד לבחירתו של ראש ממשלה חדש על ידי השלטון הסורי. תקופת כהונתו הסתיימה ב-9 באוגוסט 2012, בעקבות מינויי של ואיל אל-חלקי כראש ממשלת סוריה החדש.

חייו הפרטיים

ע'לאונג'י נשוי, ולו שלוש בנות ובן.
אייר אינדיה אקספרס

תולדות החברה

חברת התעופה הוקמה במאי 2004, כמענה לביקוש הגובר לחברת תעופה זולה הודית, מצד אזרחי הודו המתגוררים במדינות המפרץ הפרסי. טיסת הבכורה של החברה שיצאה מנמל התעופה של העיר טריוונדרום שבמדינת קרלה, לנסיכות אבו דאבי התקיימה ב-29 באפריל 2005.

הנהלה

מטה ההנהלת החברה שכן עד לינואר 2013 בבניין אייר אינדיה שבמרכז העסקים של מומבאי; נרימאן פוינט (Nariman Point). בינואר 2013 העבירה אייר אינדיה אקספרס את משרדיה לקוצ'י, ואת מרכז התפעול שלה לטריוונדרום.

תאונות ותקריות

ב-22 במאי 2010 התרסק בנמל התעופה של מנגלורו, מטוס בואינג 737-800 בעל הרישום VT-AXV, שהיה בטיסה 812 מדובאי. המטוס החטיא את מסלול הנחיתה, והתרסק לתוך יער בקצה המסלול. בהתרסקות נהרגו 158 איש מתוך 160 נוסעים ו-6 אנשי צוות, מתוכם 16 בני משפחה אחת.
פט סאמיט

תחילת דרכה

סאמיט נולדה בעיר קלארקסוויל, במרכז טנסי למשפחה בה חמישה אחים שכולם עסקו בנערותם בספורט. בהיותה נערה עקרו הוריה לעיר הנרייטה הסמוכה כדי שבתם תוכל לשחק כדורסל. היא המשיכה לשחק אף באוניברסיטת טנסי במרטין, שם למדה וזכתה להכרה כספורטאית בולטת. היא צורפה לנבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים ובמסגרתה שיחקה באולימפיאדת מונטריאול (1976) וזכתה במדליית כסף. בשנת 1984 שימשה כמאמנת נבחרת כדורסל הנשים של ארצות הברית לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) וזכתה במדליית זהב. בכך הייתה לספורטאית האמריקאית הראשונה שזכתה במדליות אולימפיות כספורטאית ומאמנת גם יחד.

מאמנת כדורסל

בשנת 1974, בהיותה בת 22 בלבד, בעת שהייתה תלמידה לתואר שני, התמנתה למאמנת נבחרת כדורסל הנשים של אוניברסיטת טנסי. אותה עת השתכרה עבור עבודתה 250$ בחודש וכחלק ממטלותיה כיבסה את מדי השחקניות ושימשה כנהגת למשחקי החוץ של הקבוצה. בעונת המשחקים 1981-1982 החל לראשונה טורניר ה-NCAA לכדורסל נשים וקבוצת הליידי וולס הייתה אחת מ-32 הקבוצות שהוזמנו לטורניר הראשון, כשהיא מדורגת שנייה באזורה. הקבוצה הגיעה לסבב 4 הקבוצות הטובות בטורניר, בטרם הפסידה. בעונת 1986-1987 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות ה-NCAA לכדורסל נשים כאשר גברה על לואיזיאנה טק. הקבוצה זכתה באליפות ה-NCAA בפעם השנייה בעונת 1988-1989 כאשר גברה על נבחרת אוניברסיטת אובורן. עונה זו הייתה הטובה ביותר בקבוצה, כאשר הפסידה רק 2 מתוך 37 משחקים.
בעונת 1990-1991 זכתה קבוצת הליידי וולס באליפות NCAA שלישית, הישג עליו חזרה אף בעונות 1995-1996, 1996-1997, 1997-1998. בעונת 1997-1998 הצליחה הקבוצה לסיים עונה שלמה ללא הפסד (39-0) בעודה מתמודדת עם קבוצות כדורסל הנשים הטובות בארצות הברית. רק שלוש קבוצות אשר התמודדו באותה עונה עם הליידי וולס הצליחו להפסיד בהפרש הקטן מ-10 נקודות. בעונות 2002-2003 ו-2003-2004 הגיעה הקבוצה לגמר טורניר ה-NCAA, אולם הפסידה פעמיים לנבחרת אוניברסיטת קונטיקט. בעונת 2007-2008 זכתה הקבוצה בטורניר ה-NCAA בפעם השביעית, הקבוצה חזרה על הישגה זה אף בעונת המשחקים הבאה. ב-5 בפברואר 2009 ניצחה הקבוצה את נבחרת אוניברסיטת ג'ורג'יה, אשר נרשם כניצחון 1,000 לפט סאמיט.
סאמיט נחשבת לאחת ממאמנות הכדורסל הקשוחות ביותר בהיסטוריית כדורסל המכללות בארצות הברית, לגברים ונשים כאחד. לדבריה במהלך השנים "התרכך" סגנונה. בראיון עיתונאי שהעניקה בשנת 2007 אמרה שאיננה נוהגת עוד לצעוק על שחקניותיה כפי שנהגה בעבר.

הישגיה

סאמיט היא מאמנת כדורסל נשים היחידה בהיסטוריה של ה-NCAA שהשיגה מעל 1,000 ניצחונות בקריירה. בשנותיה כמאמנת מעולם לא סיימה עונה במאזן ניצחונות שלילי.
סאמיט אימנה את הליידי וולס ל-16 אליפויות בליגה הדרום-מזרחית למכללות (SEC)‏, 15 זכיות בגביע ה-SEC‏, 8 פעמים הוכתרה כמאמנת השנה ב-SEC‏], 7 פעמים מאמנת השנה ב-NCAA‏, 8 פעמים אימנה את קבוצתה לזכייה בטורניר ה-NCAA.
בשנת 1999 היא הוכנסה להיכל התהילה של כדורסל הנשים בארצות הברית. בשנת 2000 הוכנסה להיכל התהילה של הכדורסל. באפריל 2000 הוכתרה כמאמנת הכדורסל של המאה ה-20 ע"ש נייסמית'. שני מגרשי כדורסל נקראו על שמה, מגרש הכדורסל בו שיחקה באוניברסיטת טנסי במרטין, ומגרש הכדורסל של אוניברסיטת טנסי, השוכן באולם בו 21,678 מושבים, אחד מאולמות הכדורסל הגדולים בארצות הברית.

בריאותה

בחודש אוגוסט 2011 הודיעה סאמיט כי אובחנה כלוקה במחלת אלצהיימר כשלושה חודשים מוקדם יותר. למרות מחלתה הודיעה כי בכוונתה להמשיך ולאמן את הקבוצה בעונת 2011-2012. הנהלת אוניברסיטת טנסי יצאה בהודעת תמיכה במאמנת והודיעה כי תמשיך להעסיקה. באפריל 2012 הודיעה על פרישתה מאימון.