google/wiki40b huggingface dataset:
שרה שדמי-וורטמן

תולדות חייה

ד"ר שרה שדמי- וורטמן, מתגוררת במושב נהלל עם בעלה אלון וארבעת ילדיהם. כבת להורים יוצאי מזרח אירופה גדלה והתחנכה ברמת גן. לאחר ובעקבות שירותה הצבאי בחטיבת הנח"ל הקימה יחד עם קבוצת חברים את קיבוץ אלמוג והייתה מזכירת הקיבוץ הראשונה ופעילה בתנועה הקיבוצית כבוגרת של סמינר אפעל למנהיגות ויו"ר ההתיישבות הצעירה. לימים השתקעה עם משפחתה בנהלל.

תפיסתה הקהילתית

ד"ר שרה שדמי־וורטמן מקדישה את חייה לבינוי קהילות בארץ ובעולם. חזונה הוא כי לכל אדם בישראל תהיה מסגרת השתייכותית קהילתית. לפי תפיסתה, קהילתיות היא התחליף החדש ללאומיות של פעם. לפי תפיסתה, לביסוס סולידריות וחוסן במדינת ישראל יש צורך להתערבות ברמה הלוקאלית ולא רק ברמה הלאומית. לדעתה, כיום קהילתיות נותנת לאנשים תחושת משמעות וערך שאי אפשר לקבל משום מסגרת, לא מהמשפחה ולא מהמדינה. במסגרת עבודתה פיתחה מודלים שונים לעבודה עם קהילות, להגברת החוסן הקהילתי וההון החברתי במדינת ישראל.
מודל בינוי הקהילה אותו פיתחה ומובילה מבוסס על תפיסה אזורית ומקומית ומיועד לסייע ליישובים כפריים ועירוניים, ערבים ויהודים, בארץ ובעולם להתמודד עם שינויים דמוגרפיים, תרבותיים וחברתיים. תהליך בינוי הקהילה יוצר חזון משותף, מנהיגות מחויבת ומערך של רשתות חברתיות בין השותפים השונים בקהילה: השלטון המקומי, המגזר העסקי, המגזר השלישי וחברי הקהילה. המודל עושה שימוש בכלים חינוכיים וחברתיים לגיבוש והעמקת הזהות הקהילתית, מתוך הבנת הסיפור המיוחד של כל קהילה. לפי תפיסתה של ד"ר שדמי-וורטמן הקהילה – היא המטרה. הפרקטיקות שבהן נעשה שימוש במסגרת בינוי הקהילה (לדוגמה: הקמת גינה קהילתית) מכוונות לפיתוח הקהילתיות והקהילה כולה. זאת בשונה מגישות הרואות בקהילה זירת פעולה, קרי "תמונת רקע" בלבד לפעילויות השונות, ובשונה מגישות הרואות בקהילה מסגרת יעילה לארגון וניהול.
לשחק כדורת לבד

רקע

רוברט פטנאם, פרופסור למדיניות בבית-הספר לממשל על-שם קנדי באוניברסיטת הרווארד, פרסם בשנת 1995 בכתב העת Democracy את המאמר "לשחק כדורת לבד: ירידת ההון החברתי של אמריקה" ("Bowling Alone: America’s Declining Social Capital"). בשנת 2000 פרסם פטנאם, על בסיס המאמר שפרסם חמש שנים קודם, את הספר "לשחק כדורת לבד: קריסתה ותחייתה של הקהילה האמריקנית". התזה המרכזית של המאמר והספר עוסקת בירידת ההון חברתי (Social Capital) באמריקה בשליש האחרון של המאה ה-20. פטנאם מראה כיצד קשרי המשפחה, החברות, הקשרים השכונתיים והדמוקרטיה – התרופפו וחלה ירידה במעורבות החברתית של האנשים. הוא טוען כי השחיקה במערכות היחסים והקשרים החברתיים מאיימת על בריאות החברה ומזהיר שההון החברתי המאחד את החברה האמריקאית מתמוטט והחברה האזרחית נחלשת.

מקור השם

בסוף הפרק הראשון של הספר מספר פטנאם על שני אנשים. הראשון פנסיונר אפרו-אמריקאי בן שישים וארבע, עובד לשעבר בבית חולים. השני רואה חשבון בן שלושים ושלוש, לבן. רואה החשבון תרם ב-1997 כליה לפנסיונר. כל שהיה משותף ביניהם היה ליגת הכדורת במועדון בו שיחקו. פטנאם מסביר שהאמריקאים ממשיכים כיום (בשנת 2000) לשחק כדורת אולם הם אינם משחקים בליגות. ליגת הכדורת אפשרה קשר חברתי שאינו מתקיים עוד וקשר זה הוא ששמר על החברה האמריקנית.

הון חברתי

מושג מפתח בספר הוא המונח הון חברתי (Social Capital). המונח בא לתאר את חשיבות הקשרים החברתיים בין אנשים. פטנאם מדגיש כי קשרים חברתיים מעניקים לאנשים רווח אישי והשפעה חברתית. הם מאפשרים לאנשים לתת אמון באחרים ולהיעזר בהם. קהילה שיש בה הון חברתי סובלת פחות מפשיעה ומשחיתות פוליטית. הון חברתי נבנה באמצעות ארגונים חברתיים.

הון חברתי מלכד והון חברתי מגשר

פטנאם מבחין בין שני סוגי קשרים בין אנשים. הסוג הראשון הוא הון חברתי מלכד (Bonding Social Capital) והוא מתייחס לקשרים חברתיים בין אנשים דומים (בני משפחה, חברים, השתייכות לאותו מעמד חברתי, בעלי השקפות פוליטיות דומות). הסוג השני הוא הון חברתי מגשר (Bridging Social Capital) והוא מתייחס לקשרים בין אנשים הבאים מרקע שונה (דת, גזע או מוצא שונים, מעמד שונה או השקפות פוליטיות שונות). שני סוגי הקשרים חשובים לבניית חברה אולם הסוג השני חשוב יותר לבניית חברה דמוקרטית ופלורליסטית.

מאמר המשך

בשנת 2010 פרסם פטנאם ביחד עם תומאס ה. סנדר מאמר בשם עדיין משחק כדורת לבד ?". המציג תמונה שונה לגבי חלק מן האמריקאים. פטנאם טען כי פיגועי 11 בספטמבר 2001 גרמו לעליה דרמטית בעניין שמגלים צעירים בפוליטיקה האמריקנית ובעניינים ציבוריים. בין 2000 ל-2008 אחוזי ההצבעה של צעירים מתחת לגיל 30 עלו יותר מפי שלושה יחסית לאלו של בני יותר מ-30. הקמפיין של ברק אובמה ניצל את הגל של מעורבות הצעירים ואף תרם לו.
אולם מדובר רק בחלק מצעירי אמריקה. העלייה במעורבות החברתית, ציבורית ופוליטית באה לידי ביטוי אצל בוגרי המכללות והאוניברסיטאות בני המעמד הגבוה והבינוני. בני מעמד הפועלים מתנתקים מן החברה. פטנאם מזהיר כי ארצות הברית עשויה להפוך מארץ האפשרויות לחברה מעמדית שאינה מאפשרת ניעות חברתית.
ראסטי ג'יימס

סקירה כללית

קופולה כתב את התסריט לסרט עם הינטון בימים החופשיים בעת צילומי הסרט "נערי הכרך" (עיבוד לרומן "נערי הכרך", גם הוא מאת הינטון). קופלה יצר את שני הסרטים במקביל, ונעזר ברבים מהשחקנים ומאנשי הצוות שעבדו אתו בסרט נערי הכרך.
הסרט ידוע בשל הסגנון האוונגרדי שלו, שמשלב אווירה של סרט אפל. הסרט צולם על גבי פילם שחור-לבן בחשיפה גבוהה. בסרט משולבים הרמזים לקולנוע הגל הצרפתי החדש ולאקספרסיוניזם גרמני. הסרט מכיל פסקול ניסיוני שהלחין סטיוארט קופלנד (מתופף הפוליס) שהשתמשה עבורו במוסינק, שהיה כלי חדש באותה תקופה.

עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
סמואל אינקום

קריירה

אינקום התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סקונדי האסאקאס. לאחר שנה עבר לאסאנטה קוטוקו, ב-26 באפריל 2009 הוא חתם בפ.צ. בזל ל-3 שנים. ב-12 ביולי 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבזל בהפסד 2-0 נגד סנט גאלן. בסיום העונה זכה עם המועדון בדאבל. ב-23 בינואר 2011 אינקום חתם בדניפרו תמורת 5.3 מיליון אירו. ב-6 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד טאבריה סימפרופול. ב-30 באוקטובר 2011 הוא קיבל כרטיס צהוב שני לאחר שהיה אמור להיות מוחלף על ידי איבן שאקוב והוא השאיר את החולצה שלו על המגרש, אינקום הורחק והחילוף לא בוצע. בפברואר 2013 אינקום הושאל לבסטיה. בינואר 2014 הושאל לפלטניאס. בספטמבר 2014 אינקום שוחרר מדניפרו, וחתם בדי.סי. יונייטד. ב-11 ביוני 2015 חתם הבואבישטה הפורטוגזית לשלוש שנים.
בצעירותו, אינקום שיחק בנבחרת הנוער של גאנה וזכה עימה בשנת 2009 בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ובאליפות אפריקה לצעירים בכדורגל. ב-20 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה במשחק ידידות נגד תוניסיה.
כריסטו גונסאלס

טנריפה

נולד בסנטה קרוז דה טנריפה, שבאיים הקנריים. גונסאלס התחיל לשחק במסגרת קבוצת הנוער טנריפה. מאוחר יותר הוא הופיע עם הקבוצה הבוגרת  ב-2014 בהכנות לעונה ואף שיחק נגד SD Ponferradina ב-22 באוגוסט 2014.  
ב-24 באוגוסט 2014, עוד לפני שהופיע בקבוצת המילואים של טנריפה, שיחק גונסאלס את המשחק הראשון שלו ככדורגלן מקצועי, כשעלה כמחליף לאיקר גוארוטחנה בדקה ה-62 בהפסד 0-1 לקבוצת פונפראדינה (Ponferradina) במסגרת הליגה הספרדית השנייה בכדורגל. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בתחרות ב-31 בינואר 2015, בתבוסה 2-3 לאלבסטה.

ריאל מדריד

גונסאלס חתם בריאל מדריד ב -25 ביולי 2017, ונשלח לקבוצת המילואים ריאל מדריד קסטיליה מהליגה הספרדית השלישית בכדורגל. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו עבור הקבוצה הבוגרת ב-31 אוקטובר 2018, כשהחליף את מרקו אסנסיו והבקיע את השער האחרון בניצחון 4-0 נגד מלייה בשלב 32 האחרונות של גביע המלך הספרדי. הופעת הבכורה שלו בלה ליגה הייתה ב-13 ינואר, כאשר הוא שיחק את כל המחצית השנייה במשחק הניצחון 2-1 על ריאל בטיס לאחר שעלה להחליף את כרים בנזמה הפצוע.
יחזקאל זכאי

חייו

זכאי נולד בשנת 1932 בכורדיסטן ועלה לישראל בשנת 1950.
פעילותו הציבורית החלה כמזכיר מושב עזריה (1952–1953). לאחר מכן שימש זכאי מדריך ביישובי ההר ובשנת 1963 מונה למנהל ארגון מושבי מבואות ירושלים.
בשנים 1974–1977 היה משנה למזכ"ל תנועת המושבים, תפקיד בו החזיק בעת שנבחר למזכיר מחוז המושבים של מפלגת העבודה. בשנת 1977 נבחר מטעם המפלגה לכנסת התשיעית והעשירית, במהלכן כיהן כחבר ועדת הכספים.
לאחר סיום כהונתו בכנסת, בשנת 1984, מונה למנכ"ל חברת "מקורות".
מונה בינואר 1989 למנכ"ל משרד החקלאות.
כיום עומד בראש הפדרציה הספרדית בישראל.
אנגולו קאנטה

ביוגרפיה

קאנטה נולד ברובע העשירי של פריז, אחד מתשעה ילדים להורים שהיגרו לצרפת ממאלי. בגיל עשר החל לשחק במועדון הנוער בסירן, ושיחק שם במשך 9 שנים. ביולי 2010 עבר לקבוצת בולון שבבולון-סור-מר, במאי 2012 רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה השנייה בצרפת, עונה לאחר מכן שיחק עם בולון בליגה השלישית וכבש שלושה שערים ב-37 משחקים. ביולי 2013 עבר לקן מליגת המשנה, בעונתו הראשונה בקבוצה שותף ב-38 משחקים, כבש פעמיים וסייע לקן להעפיל לליגת העל. בעונת 2014/2015 שיחק ב-37 משחקי ליגה וכבש פעמיים.
באוגוסט 2015 רכשה לסטר סיטי מהפרמייר ליג באנגליה את כרטיס השחקן שלו תמורת 8 מיליון אירו וקאנטה חתם בקבוצה לארבע עונות. בעונת 2015/2016 נבחר לנבחרת העונה בפרמייר ליג וסייע ללסטר לזכות באליפות הראשונה בתולדותיה.
ב-2016 זומן לנבחרת צרפת, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו ב-25 במרץ כשנכנס כמחליף בתחילת המחצית השנייה במשחק ידידות מול נבחרת הולנד. ב-29 במרץ כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון על נבחרת רוסיה 2:4. בקיץ נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2016, טורניר בו זכתה במקום שני אחרי שהפסידה בגמר 0–1 לפורטוגל.
ביולי 2016 עבר קאנטה לצ'לסי תמורת 32 מיליון ליש"ט וחתם בקבוצה על חוזה לחמש שנים. בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לנבחרת העונה ולכדורגלן השנה בליגה האנגלית.
ב-12 במאי 2017 זכה קאנטה עם קבוצתו, צ'לסי, באליפות הליגה, לאחר ניצחון קבוצתו על ווסט ברומיץ' 1:0.
בעקבות אליפות זו, הפך קאנטה לשחקן הראשון בפרמייר ליג, שזוכה בשתי אליפויות רצופות בשתי קבוצות שונות (לסטר סיטי וצ'לסי).
ביולי 2018 זכה יחד עם נבחרת צרפת בכדורגל במונדיאל שנערך ברוסיה.
האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון

האקדמיה הרוסית לאומנויות התיאטרון - גיטיס (ברוסית: Российский университет театрального искусства — ГИТИС) נוסדה ב-22 בספטמבר 1878 בשם "בית הספר למוזיקה על שם שסטקובסקי", נקראה אחר-כך "בית הספר למוזיקה ודרמה של החברה הפילהרמונית של מוסקבה" ב-1883, והועלתה למעמד של קונסרבטוריום ב-1886. הייתה ידועה בשם מכון המדינה על שם "לונצרסקי לאומנויות התיאטרון (גיטיס)", בו כונתה בשנים 1934 עד 1991, זהו בית הספר לאומנויות התיאטרון הגדול והוותיק ביותר ברוסיה והוא ממוקם במוסקבה.

משימה ורקע

גיטיס מלמד את הסטודנטים במספר מקצועות באמנויות התיאטרון (בכללם בלט, משחק ועוד) ובה בעת מספק חינוך אוניברסיטאי מסורתי באמנויות חופשיות ובמדעי הרוח. כאלף וחמש מאות סטודנטים, סטודנטים מתקדמים וסטודנטים לאחר סיום לימודיהם מארצות שונות לומדים בגיטיס.

המאה התשע עשרה

האוניברסיטה נוסדה כבית הספר למוזיקה על שם שסטקובסקי עבור אנשים שהגיעו למוסקבה בשלהי המאה ה-19, בחסותה של אגודת אוהבי המוזיקה ואמנויות הדרמה. ב-1883 האגודה שינתה את שמה לאגודה הפילהרמונית של מוסקבה ובית הספר התמחה במוזיקה ודרמה, תחת חסות האגודה. המצנט היה הדוכס הגדול ניקולאי ניקולאייביץ' הבן. כתוצאה מכך בית הספר הושווה במעמדו למוסדות השכלה גבוהה אחרים ורכש מעמד של אקדמיה למוזיקה שנקבע על פי כתב זכויות חדש שאושר בידי הקיסר, על פי בקשתה של הקיסרית אליזבת פדורובנה.
שחקנים ידועים, מורים ודמויות מתחום התיאטרון העבירו שיעורי דרמה בבית הספר למוזיקה ודרמה. בין המורים היו 
אלכסנדר יוזין (1883–1889), אוסיפ פרבדין (1889–1891) וולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו (1891–1901). בין בוגרי מחזור 1898 נמנו אולגה קניפר, מרגריטה סביטסקאיה ווסבולוד מיירהולד.
מחצית חיים

זמן מחצית החיים של איזוטופ רדיואקטיבי הוא הזמן הדרוש למחצית מהאטומים של איזוטופ זה כדי לדעוך ולהפוך לאטומים של איזוטופ אחר. זמן מחצית החיים משקף את מידת היציבות של האיזוטופ. זה הוא נתון מרכזי בתחום הפיזיקה הגרעינית. דעיכה מעריכית היא אירוע סטטיסטי בעל התפלגות מעריכית: היא אינה מאפשרת לנבא מתי אטום מסוים יתפרק, אלא מה שיעור האטומים שיתפרקו בפרק זמן נתון. זמן מחצית החיים נע בין חלקיקי שנייה במקרה של איזוטופים רדיואקטיביים מאוד לא יציבים ועד מיליארדי שנים לאיזוטופים יציבים במיוחד.
אף שהמושג "זמן מחצית חיים" הוא המקובל בעולם המדע, אין הוא מדויק מילולית, שהרי אין מדובר במחצית אורך חיי החומר (זמן זה הוא אינסופי, שכן ההתפרקות היא תהליך אקספוננציאלי), אלא בזמן שבמהלכו יתפרקו מחצית מהאטומים במערכת, כלומר "זמן חיי המחצית". השימוש במושג "זמן מחצית חיים" התרחב גם לתחומים שמחוץ לרדיואקטיביות: בתהליכים כימיים מסוימים, קצב התהליך מושפע מריכוז החומרים המשתתפים בתהליך, וכך גם בהתפרקות של תרכובת. בהתאם לכך ניתן לדבר על זמן מחצית החיים של חומר ההדברה די-די-טי, שהוא הזמן שבו חצי מהחומר שרוסס בשדה מסוים מתפרק לחומרים אחרים.
זמן מחצית חיים שונה מאורך חיים ממוצע (Mean lifetime). אורך חיים הוא ממוצע הזמן הנדרש לדעיכת כל החלקיקים הנתונים, לעומת דעיכת חצי מהם, אליה מתייחס זמן מחצית החיים. השימוש בנתון אורך החיים הממוצע נפוץ יותר בתחום פיזיקת החלקיקים, בין היתר מכיוון שמשך החיים של חלקיקים תת-אטומיים בלתי-יציבים הוא, לרוב, קצר בהרבה מזה של אטומים בלתי-יציבים. זאת ועוד, פיזיקת החלקיקים מרבה לעסוק במערכות המכילות מספר קטן של חלקיקים תת-אטומיים – לעיתים, רק אחד – כך שאין טעם או אפשרות של ממש לדון בזמן הנדרש לדעיכת חצי מהחלקיקים.

דוגמה

איזוטופ שזמן מחצית החיים שלו הוא יום, כמותו לאחר יום תפחת לחצי מהכמות ההתחלתית. על מנת למצוא כמה אטומים יישארו לאחר 4 ימים, החישוב הוא כדלקמן: לאחר יום תישאר ¹⁄₂ מהכמות ההתחלתית, לאחר יומיים יישאר ¹⁄₄, לאחר שלושה ימים ¹⁄₈ ולאחר ארבעה ימים ¹⁄₁₆.
גן החיות של בייג'ינג

אקווריום בייג'ינג

אקווריום בייג'ינג הוא חלק מגן החיות, נפתח לציבור בשנת 1999, זהו האקווריום הגדול ביותר בסין. בנוסף למגוון רחב של מיני דגים, המבקרים יכולים לצפות במופעים שמבוצעים על ידי דולפינים ואריות ים.
מאיה נאסר

ביוגרפיה

נאסר נולד בסוריה ב-1979. הוא למד מדע המדינה באוניברסיטת קפלן . במסגרת עבודתו ב-PRESS TV דיווח ממלחמת האזרחים בסוריה ודיווחיו מחלב הם הבולטים ביותר. נאסר גם דיווח מארצות הברית, לבנון, ירדן, מצרים, ובחריין.
ב-26 בספטמבר 2012, בעודו מדווח אודות הפיצוצים החזקים במפקדת הצבא הסורי בכיכר אומיה, נורה דרך צווארו על ידי צלף מורד ונהרג. חוסיין מורטאדה, ראש לשכת דמשק של PRESS TV, וראש ערוץ הטלוויזיה בשפה הערבית אל-עאלם, נפצע ברגלו. נאסר היה העיתונאי ה-46 שנהרג במהלך מלחמת האזרחים בסוריה.
יצחק למדן

ביוגרפיה

נולד בשם איצי-יהודה לובס ליהודה אריה ולחיה בת יצחק רוזנברג בעיירה מלינוב שבמחוז ווהלין באוקראינה, וקיבל חינוך עברי כילד וכנער.
בעת מלחמת העולם הראשונה נותר עם אחיו הבכור משה והשניים נדדו ממקום למקום בדרום רוסיה.
לאחר המהפכה הבולשביקית בשנת 1917 גויס כנראה לפרק זמן קצר לצבא האדום ושב ב-1919 לעיירה ברסטצ'קה . 
במהלך אחד הפוגרומים הקשים באוקראינה נרצח אחיו. 
טרם עלייתו לארץ ישראל שימש כמורה לעברית בעיירה ברסטצ'קה וכמדריך לקבוצת נוער בתנועת 'החלוץ'. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, בשנת 1920, הצליח לעלות לארץ ישראל.
יצחק למדן הפך לחלוץ צעיר של העלייה השלישית, השתתף בעבודה עם קבוצות שונות של 'גדוד העבודה' סלל כבישים, חצב אבנים, סקל וחרש והתנסה בכל התלאות של החלוצים. לבסוף השתכן במושבה שרונה בגליל התחתון. לפני הגעתו לתל אביב בשנת 1923 עבד בייעור בבן שמן.
למדן התפרסם בכל רחבי העולם היהודי בפואמה הגדולה הדראמטית והציונית שלו "מסדה", 1927. לפואמה "מסדה" הייתה השפעה עצומה על הנוער היהודי בתפוצות הגולה. בזכות הפואמה הזו בעיקר, נחשב למדן בין שלושת האבות המייסדים של השירה העברית בארץ ישראל, ביחד עם אברהם שלונסקי ואורי צבי גרינברג. בשנת 1929 נישא לאני בת אלברט בלהיימר שהייתה מזכירתו של חיים ארלוזורוב.
ב-1934 החל לערוך ולהוציא לאור את כתב העת הספרותי "גליונות", שהפך לגולת הכותרת של מפעלו הספרותי. "גליונות" התמיד בהופעתו כעשרים שנים רצופות, עד פטירתו של יצחק למדן, בגיל 57. בכתב העת הזה נדפסו יצירותיהם של ראשוני הסופרים והמשוררים מבני הארץ, שלימים הפכו ליוצרים המובילים בספרות העברית. סיפורו הראשון של ס. יזהר "אפרים חוזר לאספסת" פורסם בגליונות, ולמדן הוא זה ששכנע את יזהר סמילנסקי לבחור בשם העט: ס. יזהר. למדן נפטר בגיל צעיר יחסית, ומאז פטירתו דעך זכר שירתו. סמוך למותו, בשנת ה'תשט"ו-1955, הוענק ללמדן פרס ישראל לספרות יפה.
יצחק למדן תרגם ערך ואסף מעשיות עמים ואגדות עמים, והוציא אותן לאור בשורה של ספרים. תרגומיו לילדים ונוער התחבבו מאוד על קהל הקוראים הצעיר, ופרס ספרות הילדים של עיריית רמת גן נקרא פרס למדן על שמו. כל כתבי למדן החלו לצאת מחדש בשנת 1998. ובהם גם אגרותיו ויומנו.
יצחק למדן נפטר בתל אביב ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הוא הותיר אחריו את רעייתו ובת משותפת, יעל.
על שמו רחוב בשכונת נאות אפקה ב' בתל אביב-יפו.
פרס לספרות ילדים שחילקה עיריית רמת גן משנת מותו של למדן ועד שנת 1983, נקרא על שמו.
סרפול

היסטוריה

במאה ה-16 במקום הוקם כפר בשם ווזנסנסקויה. ב-1707 שמו של הכפר שונה לסרפול, המקום שגשג הודות לדיג ומסחר בלחם. ב-1780 סרפול קיבלה מעמד של עיר.
דמטרה הראשון, מלך גאורגיה

חייו

דמטרה היה בנו הבכור של המלך דוד הבנאי מאשתו רוסודן מארמניה. כמפקד בצבא הגאורגי, הוא השתתף במספר קרבות יחד עם אביו, ובמיוחד קרב דידגורי (1121) וקרב שירואן (1123).
דמטרה ירש את כס המלוכה עם מות אביו ב-24 בינואר 1125. כשעלה לכס המלוכה תקפו הסלג'וקים את העיר אני, שהייתה באותם ימים בשליטת הממלכה הגאורגית המאוחדת. דמטרה הגיע לפשרה עם הסלג'וקים וויתר על העיר לטובת הסלג'וקים בתנאים של וסאליות.
בשנת 1138 הוא השתלט על העיר גנג'ה (Gəncə, כיום העיר השנייה בגודלה באזרבייג'ן). הוא הביא את שער הברזל של העיר שנכבשה לגאורגיה, ותרם אותו למנזר גלאתי שבכותאיסי. למרות הניצחון, הצליח דמטרה להחזיק בעיר מספר שנים בלבד.
בשנת 1130 חשף דמטרה מזימה של אצילים גאורגים המונהגים על ידי בנו הבכור דוד. המלך אסר את הקושרים והוציא להורג את אחד ממנהיגי הקשר, יואנה אבולטיסדזה, בשנת 1138 (או 1145). דוד מרד בשנית בשנת 1154, והכריח את אביו לוותר על כס המלוכה, ולהפוך לנזיר. למרות זאת, דוד מת לאחר שישה חודשים ודמטרה חזר לכס המלוכה. דוד הניח אחריו בן בשם דמנה, שהיה מוכר בקרב האופוזיציה האריסטוקרטית כטוען חוקי לכתר.
הרשומות הארמניות מציגות גרסה שונה מזו המסופרת ברשומות הגאורגיות. על פי כותב הרשומות הארמני, ורדן ארוולצי, כי דוד שלט במשך חודש אחד בלבד, ונרצח בידי אציליו, סומבט ואיוון אורבלי, שעשו הסכם סודי עם גיאורגי, אחיו הצעיר של דוד. סטפנוס אורבליאן, צאצא של שבט אורבלי, כתב זמן קצר אחרי ורדן, כי דוד שלט במשך שנתיים, והכחיש כל מעורבות משפחתית ברציחתו של דוד. לדבריו, גיאורגי נשבע לאחיו שישלוט בממלכה רק עד שבנו של דוד, דמנה, יגיע לבגרות, אבל הפר את הבטחתו. הוא טען כי האורבלים היו עדים לשבועתו של גיאורגי, ולכן הובילו את המרידה בשנת 1177, כדי להכתיר את הטוען החוקי לכתר, דמנה, לכס המלוכה.
למרות שדמטרה לא היה מוצלח כאביו דוד הבנאי, נותרה הממלכה הגאורגית כוח פאודלי חזק, עם צבא מאורגן היטב, ובעלת משטר מדיני וחיי תרבות וכלכה מפותחים.
דמטרה מת בשנת 1156 ונקבר במנזר גלאתי.

פואמות

המלך דמטרה היה מחברם של מספר פואמות, בעיקר בנושאים דתיים, שהמפורסם מביניהם הוא: "את הינך בכרם" ("שֶן חַר וֶנאחשי"), פיוט למרים, אם ישו.
דריל יאנמאט

קריירת מועדונים

יאנמאט החל במועדון הנוער של פיינורד, שם שיחק שש שנים. את הקריירה הבוגרת שלו החל בעונת 2007/2008 בקבוצת דן האג בליגת המשנה ההולנדית. עונה לאחר מכן עבר לליגה הבכירה כשחתם בקבוצת הירנביין, איתה זכה ב-2012 בגביע ההולנדי. במהלך ארבע העונות שלו בהירנביין, נכלל בהרכב הפותח בשלוש עונות, כאשר שותף רק ב-10 משחקים בעונה הראשונה.
לאחר תום החוזה שלו בהירנביין, הצטרף יאנמאט למועדון ההולנדי המוביל פיינורד, בו כבר שיחק כשחקן נוער.
ב-17 ביולי 2014 יאנמאט חתם בקבוצת ניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג.
ב-24 באוגוסט 2016 חתם יאנמאט בווטפורד.

נבחרת הולנד

ב-7 בספטמבר 2012 רשם יאנמאט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נבחרת הולנד בה השלים 90 דקות בניצחון הבית על נבחרת טורקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
מבצע קדם

"מבצע קדם" היה הניסיון האחרון במלחמת העצמאות לכבוש את העיר העתיקה בירושלים. המבצע יצא לפועל בליל ה-16-17 ביולי 1948, והסתיים בכישלון.

תכנון המבצע

בירושלים הייתה ההפוגה השנייה אמורה להתחיל ב-17 ביולי 1948 בשעה 05:45, יומיים לפני ההפוגה הכללית. דוד שאלתיאל, שהיה מפקד מחוז ירושלים ומכוח תפקידו גם מח"ט עציוני, החליט להוציא לפועל את מבצע כיבוש העיר העתיקה בלילה האחרון לפני ההפוגה, מבצע שתוכנן עוד קודם לכן. תוכנית המבצע הייתה פריצה והתקפה בשתי זרועות, מכיוון השער החדש מצפון-מערב, ומכיוון שער ציון מדרום.
במבצע שותפו גם כוחות מאצ"ל ולח"י. בירושלים עדיין לא התפרקו ארגונים אלה, בניגוד למצב בשאר הארץ, בנימוק שמרחב ירושלים הוחזק עדיין כשטח צבאי ולא כשטח מדינת ישראל. נקבע ששלוש פלוגות מגדוד 62 (בית חורון) מחטיבת עציוני, בפיקוד מאיר זורע יפרצו מדרום סמוך לשער ציון, ואילו כוחות אצ"ל ולח"י יפרצו מצפון באזור השער החדש, האצ"ל -דרך השער החדש עצמו, והלח"י באזור המכונה כיום כיכר צה"ל.
דוד שאלתיאל שם את מבטחו בהמצאה חדשה של חיל המדע (חמ"ד). אחד הפיזיקאים הבולטים, פרופסור יואל רקח, בנה בעזרת מדעני חיל המדע מתקן של מטען חלול שכונה ה"קונוס". משקלו היה כ-150 ק"ג והוא ניצב על חצובת מתכת. הם היו בטוחים שה"קונוס" יפרוץ את חומת העיר העתיקה. דוד שאלתיאל היה משוכנע בהצלחת המבצע וכבר תכנן את השלטון הצבאי בעיר העתיקה. הוא מינה מושל צבאי, שטרי כסף זמניים הודפסו בחופזה והוכנה סדרה של כרזות בעברית, ערבית ואנגלית. נבחר צוות של גדנ"עים להדביק את הכרזות בעיר העתיקה.

ביצוע

המבצע לווה בקשיים ובתקלות מתחילתו. הירדנים פתחו בהפגזה עם רדת הלילה ובעקבותיה נפגעו כלי רכב של הלח"י. העלאת הקונוס, במסע רגלי ממשכנות שאננים להר ציון התבצעה תחת האש הירדנית וארכה זמן רב יותר מן הצפוי. הפעולה החלה בהפגזה מסיבית של העיר העתיקה. תוך מספר שעות הונחתו כ-1,200 פגזים - 600 פגזי תותחים ו-600 פגזי מרגמות דוידקה, וכן עשרות אלפי כדורי מקלעים בינוניים, אך גורם ההפתעה אבד. קושי רב היה בהובלת ה"קונוס" למקומו. היה צורך להשחיל שני מטילי ברזל תחת בסיס חצובתו וארבעה אנשים נשאו אותו במעלה הר ציון כמו נושאי אלונקות.
כיוון ששער ציון היה מוגן ומבוצר, הוחלט לבצע את הפריצה במרחק מה מערבה ממנו. אך בעקבות הקשיים בהעלאתו של הקונוס הוא הופעל רק סמוך לשעה 05:00. אור חזק האיר את השמיים ורעם אדיר החריד את כל העיר. דוד שאלתיאל ראה זאת ממפקדתו בימין משה והיה משוכנע שהחומה נפרצה, אך מיד נודע לו כי ה"קונוס" איכזב ואפילו סדק זעיר לא נוצר בחומה אלא רק קצת פיח.
הפריצה מדרום בוטלה. גם כוח לח"י פוצץ מתקן "קונוס" בין שער יפו לשער החדש, אך באותה התוצאה. כוח אצ"ל הצליח להיאחז בשער החדש, אבל לאחר כישלון הפריצה מדרום וכניסת ההפוגה לתוקפה, ניתנה פקודת נסיגה. לאחר מבצע קדם התבצעו החילופים המתוכננים במחוז, ודוד שאלתיאל הוחלף במשה דיין.
אבן משכית

מקור המצווה

"לֹא-תַעֲשׂוּ לָכֶם אֱלִילִם, וּפֶסֶל וּמַצֵּבָה לֹא-תָקִימוּ לָכֶם, וְאֶבֶן מַשְׂכִּית לֹא תִתְּנוּ בְּאַרְצְכֶם, לְהִשְׁתַּחֲו‍ֹת עָלֶיהָ:  כִּי אֲנִי ה', אֱלֹהֵיכֶם."

דיני המצווה

ביהדות אסור להשתחוות על אבן משכית ב"פישוט ידיים ורגליים" (מצב שבו כל הגוף אופקי) אפילו לעבודת ה', חוץ מבבית המקדש.  מדרבנן אסורה גם השתחוויה ללא פישוט ידיים ורגליים. בעת השתחוויה מלאה בבית כנסת בעל רצפת אבן (כמו שנעשה בראש השנה וביום כיפור), מכסים את הרצפה כדי שלא תהיה השתחוות על האבן.

טעמי המצווה

הנימוק שמביא הרמב"ם למצווה זו היא שמכיוון שהאבן משכית הייתה אמצעי לעבודת אלילים, הוא נאסר גם לעבודת ה'. הרש"ר הירש מביא הסבר אחר: ביהדות ההתמסרות לה' אינה לפי ראות העיניים, אלא על פי הוראות התורה.  מוקד התורה היא מרכז בית המקדש, שכן היא נמצאת בתוך ארון הברית המונח בבית קודש הקודשים.  השתחוויה מבטאת התמסרות מלאה לה' ועל כן המקום היחיד המותר בכך באופן מסודר הוא בית המקדש.  מחוץ לבית המקדש מותר אמנם ביהדות להשתחוות לה', אך לא על מקום מיוחד, אבן המשכית, אלא על הארץ, המקיפה את בית המקדש. בכך נשמר המעמד של בית המקדש כמרכז התורה העולמי.
בית הכנסת הגדול (עפולה)

היסטוריה

בשנת 1927 שכנע הרב דב הכהן קוק, רבה של עפולה, יהודי בשם שלום לואיס מארצות הברית לתרום כסף לבניית בית כנסת בעפולה. על ביצוע הבנייה הופקדה תנועת המזרחי, שמסרה את תכנון בית הכנסת לידי זליג אקסלרוד ומנהל העבודה היה יעקב פרבשטיין. העבודה התנהלה חליפות, לפי מצבה הכלכלי של המושבה. בשנת 1929 נגמר הכסף והבנייה הופסקה למשך כשנתיים. לואיס לא היה יכול לתרום עוד כספים לבניית בית הכנסת ואנשי עפולה התגייסו לאסוף כספים להשלמתו יחד עם תנועת המזרחי. הוא הושלם לפני הימים הנוראים בשנת 1933. 
בשנת 1938 הוחל בבניית בית לרב בסמוך לבית הכנסת. באוגוסט 1939 הוכנס ספר תורה, תרומתו של שלום לואיס, שבינתיים עלה לארץ ישראל, לבית הכנסת בעפולה.
עוד עסק בתכנון בית הכנסת האדריכל יעקב יהודה.

מבנה בית הכנסת

בית הכנסת נבנה על פי הסגנון הארץ ישראלי, עם כיפת מתכת גדולת ממדים על גגו. בית הכנסת מתנשא לגובה של בניין בן שתי קומות, ומעוצב ברוח המזרח. בחזיתו כניסה מעוצבת ומעליה שני לוחות הברית ועל גג המבואה מנורה גדולה. משני צדי הבניין שישה חלונות קשתיים גדולים ומספר חלונות קטנים יותר, חלקם מרובעים וחלקם עגולים. באולם התפילה הרחב ישנם שלוש מאות וחמישים מושבים ובעזרת הנשים מאה וחמישים מושבים.

שימוש

בתחילת ימי עפולה היה מניין יחיד בעפולה, בהשפעת הרב שלא רצה לפצל את הקהילה. אולם בתחילת 1928 הקימו בעלי המלאכה, שהרגישו מקופחים במניין המרכזי, מניין משלהם. באוקטובר 1933 הכניסו לבית הכנסת של בעלי המלאכה ספר תורה שהובא מקהילת מידוויל בפנסילבניה. באמצע שנות ה-30 הקימו בעלי המלאכה בית כנסת משלהם, צפונית לבית הכנסת הגדול. בית הכנסת נחנך לקראת הימים הנוראים בשנת 1938. בשנת 1937 היו בעפולה המתפתחת ארבעה מניינים.
בבית הכנסת התפללו בהברה אשכנזית, אולם כדי לקרב את הצעירים לבית הכנסת, הרב דרש בעברית וכן נשכר חזן.
עליזה מגן

עליזה מגן בכירה לשעבר במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. שירתה כסוכנת, מנהלת מחלקה ומנהלת אגף "צומת". בתפקידה האחרון שימשה כמשנה לראש המוסד, תחת שלשה ראשי מוסד שונים.

ביוגרפיה

מגן נולדה בירושלים, בת להורים שעלו מגרמניה בשנות השלושים לאחר עליית הנאצים לשלטון. 
בגיל 23 התגייסה למוסד, במהלך משפט אייכמן כתבה דוחות הקשורים למשפט בזכות שליטתה בגרמנית, להם הוסיפה הערות ומשכה את תשומת לבו של ראש המוסד איסר הראל. 
מגן השתתפה בפעילות נגד המדענים הגרמנים במצרים, היא נשלחה ב-1962 לאוסטריה והצליחה לשכנע את אחד המדענים להגיע לתחקור בישראל. הייתה הסוכנת שדובבה את הגיורת רות בלוי, שהייתה מעורבת בפרשת יוסל'ה שוחמכר. השתתפה במבצע יהלום, שבו גויס מוניר רדפא, טייס עיראקי שערק לישראל ביחד עם מטוסו - מיג-21. כמו כן השתתפה במבצע זעם האל להתנקשות במחבלים האחראים לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, מגן הייתה אחראית לאיסוף מודיעין שימש למבצע, הראשון בהם היה ואאל עאדל זועייתר.
היא שימש האישה הראשונה כראש אגף "צומת" ולאחר מכן הראשונה שמונתה למשנה לראש המוסד, ושירתה תחת שבתאי שביט, אפרים הלוי ודני יתום.
כמשנה לראש המוסד נטלה חלק בדיונים על מבצע ההתנקשות הכושל בח'אלד משעל וקיבלה את ההחלטה להוציא לפועל מבצע להתקנת מכשירי ציתות בשווייץ לדירתו של עבדאללה זֵיין, מגייס הכספים של חזבאללה באירופה. המבצע כשל לאחר שסוכן המוסד נעצר על ידי השלטונות המקומיים והורשע בפעילות בלתי חוקית, ריגול וזיוף מסמכים. 
מגן הייתה נשואה לאברהם, לזוג לא היו ילדים. בשנת 2011 נפטר בעלה.