google/wiki40b huggingface dataset:
פיראוס

היסטוריה

פיראוס, שפירוש שמה "מקום על המעבר", הייתה מיושבת עוד במאה ה-26 לפני הספירה.
במאה ה-6 לפנה"ס האזור תפס תשומת לב בשל יתרוניו האסטרטגיים. בשנת 511 לפניה"ס, הגבעה של מוניכיאה בוצרה על ידי העריץ של אתונה, היפיאס. בשנת 480 לפניה"ס, הצי היווני ששכן באתונה הועבר לפיראוס, מאז פיראוס שימשה דרך קבע של ספינות צי ששכנו באתונה.
בתקופה העות'מאנית פיראוס נודעה בשם Aslan liman (נמל האריות), שם זה ניתן על ידי הטורקים שכבשו את יוון, בשל פסל אריה מפורסם שכינויו הוא "האריה פיראוס" שנגנב בשנת 1687 על ידי פרנצ'סקו מורוסיני ושם אותו בעיר האיטלקית, ונציה, שם הוא עדיין עומד. העתק של הפסל נמצא במוזיאון הארכאולוגי של פיראוס. בתקופה זאת פיראוס הייתה שוממת ברובה פרט למנזר סנט ספירידון ובית המכס.
בשנים 1792 ו-1829 היו ניסיונות להביא תושבים לאזור אך אלו נחלו כישלון.
עם הקמתה של יוון המודרנית בשנת 1832 והכרזת אתונה כעיר בירה, הנמל שוב התמלא בתושבים והתעשייה התפתחה. פיראוס, מעיירה קטנה ונטושה הפכה עד מהרה לעיר השנייה בגודלה, אחרי אתונה.
מספר אירועים תרמו להתפתחות של העיר כגון: רכבת אתונה-פיראוס (Isap) בשנת 1869 ויצירת תעלת קורינתוס בשנת 1893 ונבנו מבנים חדשים כגון: מוסדות, כנסיות, חינוך, בניין הבורסה, בית העירייה ובניין הדואר. בסוף המאה ה-19 בפיראוס הייתה אוכלוסייה של 51,020 תושבים.
מלחמת העולם השנייה הביאה לנסיגה בהתקדמות של העיר. לאחר המלחמה העיר חזרה להתפתח.

תחבורה ציבורית

שירות התחבורה הציבורית בפיראוס כולל אוטובוסים, טרוליבוסים, רכבת פרוורית, רכבת אתונה-פיראוס (ISAP) והחשמלית של אתונה.

גאוגרפיה

פיראוס שוכנת בחלק הצפון-מערבי של המישור המרכזי של חבל ארץ אטיקה, למרגלות הר אגלאו. העיר מדרום וממערב לחופי המפרץ הסרוני. פיראוס למעשה שייכת למטרופולין של אתונה.
שלום חיים פרוש

הרב שלום חיים פרוש (י"ג באדר תרצ"ג, 11 במרץ 1933 - כ"ו בחשוון תשס"ג, 10 בנובמבר 2004) היה חוקר תורת החסידות ומזכיר מועצת גדולי התורה.

חייו

נולד בירושלים לחנה-רחל ומרדכי-ליבר פרוש, שהיה נכדו של מנחם מנדל פרוש. מגיל צעיר החל לחקור את תורת החסידות. נמנה עם צוות העורכים של האנציקלופדיה לחסידות בהוצאת מוסד הרב קוק. פרסם מאות מאמרים בחקר החסידות ותורתם של אדמו"ריה. פרסם מאמר שבועי מרכזי בביטאונה של חסידות בעלז "המחנה החרדי".
הוציא לאור את הסדרה "פניני החסידות" על חמישה חומשי תורה, הכוללת ליקוט מקיף מתורתם של גדולי החסידות. הספר יצא בכמה מהדורות. במשך שנים עמל על כתיבתה של סדרת ספרי "אש דת" של האדמו"ר מאוז'רוב. 
התגורר בקריית צאנז בירושלים, היה חסיד ביאלה ומקורב לאדמו"ריה, רבי יחיאל יהושע ורבי בן ציון רבינוביץ. היה מקורב גם לרבי ישראל אלתר מגור, רבי יששכר דוב רוקח מבעלז ועוד. 
במשך שנים שימש מזכיר מועצת גדולי התורה. בשנת תשמ"ט (1988), בעקבות הפילוג באגודת ישראל והקמת דגל התורה, פרש מתפקידו.
נפטר בכ"ו בחשוון תשס"ג ונקבר בחלקת הלוויים בהר הזיתים בירושלים.

משפחתו

היה נשוי למרים, בתו של הרב אליעזר דוד ברנד, חבר מערכת אוצר הפוסקים. בין גיסיו: הרב שלמה פישר והרב לייב מינצברג. בנו הרב אשר הוא ראש ישיבת נתיבות התלמוד לצעירים בירושלים. בן דודו הוא הרב דב צבי קרלנשטיין.
עניינים שבלב

עלילה

בתחילת הספר מתואר רצח אדם על ידי שיכור אשר משאיר מאחוריו את אשתו של הנהרג - ג'ון ואת ביתו אליזבת.
בזירת המשטרה ג'ון פוגשת קצין משטרה בשם קורט נילון, אשר הופך להיות חבר קרוב ואף מתחתן עם ג'ון.
שנים לאחר מכן ג'ון נכנסת להיריון והיא וקורט מתכננים לבנות תוספת לביתם. בחור צעיר בשם שיי בורן מציע לעזור בבניית התוספת ואת הרגע הזה מתארת ג'ון כתחילת הסוף.
שיי תויג כחשוד היחידי והעיקרי כאשר אליזבת וקורט נרצחים.
המקרה והמשפט הפכו לסנסציה תקשורתית. המושבעים הרשיעו את שיי על שני סעיפים של רצח בכוונה ומתלבטים לגבי עונש מוות. כאשר מייקל ריט, המושבע האחרון שהתנגד למתן עונש מוות לשיי, מסכים בגלל לחצם של שאר המושבעים שיי בורן נידון למוות.
11 שנים מאוחר יותר שיי מועבר לכלא במדינת קונקרד. במהלך הלילה הראשון שלו בכלא אומר שיי לשכנו לתא, לושיוס דופרנס, שהוא מעוניין לתרום את ליבו לילדה קטנה שראה בטלוויזיה, שהיא אליזבת, ביתה של ג'ון.
ג'ון מסכימה לפגוש את שיי ושואלת אותו " למה עשית את זה", שיי עונה לה ש" יותר טוב שאליזבת מתה". ג'ון לא מסכימה לקחת את הלב של שיי. מגי עורכת דין צעירה, מתחילה לטפל בעניינים על מנת ששיי יוכל להיתלות וכך יוכל לתרום את ליבו בטענה שזו דתו. ליבו של שיי נמצא כהתאמה מושלמת לגופה של קלייר, ביתה של ג'ון . האם ג'ון תסכים לקחת את הלב?
הספר דן בעניינים אתיים כמו וויתור על נקמה במישהו שנוא למען האפשרות להציל אחר? האם להגשים את משאלתו האחרונה של אויב על מנת שהחלומות שלכם יתגשמו?

דמויות

ג'ון נילון- אמא של אליזבת וקלייר, אלמנתם של ג'אק וקורט
אליזבת נילון- ביתה הראשונה של ג'ון מנישואיה לג'אק
קורט נילון- השוטר בזמן התאונה, שלבסוף היה לבעלה השני של ג'ון
קלייר נילון- ביתם של ג'ון וקורט, הזקוקה להשתלת לב
שיי בורן- הנאשם ברצח אליזבת וקורט
מייקל רייט- היה אחד מהמושבעים במשפטו של שיי, כיום כומר
מגי בלום- עו"ד מהאגודה לזכויות האזרח
לושיוס דופרנס- חברו למפלס של שיי בורן
גרייס בורן- אחותו של שיי בורן
דייגו לונה

ביוגרפיה

לונה נולד במקסיקו סיטי בשם דייגו דיוניסיו לונה אלכסנדר. אמו נהרגה בתאונת דרכים כשהיה בן שנתיים. היא עבדה בתעשיית הקולנוע ודאגה שגם בנה יהיה מעורב בה. כבר מגיל צעיר החל להיות מעורב באהבתו הגדולה של אביו - הבידור.
דייגו החל להופיע בטלוויזיה, בקולנוע ובתיאטרון. את הופעת הבכורה הקולנועית שלו עשה כבר בגיל שנתיים וחצי בסרטו של הבמאי הספרדי הנודע קרלוס סאורה, "אנטוניאטה" (1982). בגיל שבע החל להופיע בתיאטרון וזכה שם להצלחה. ב-1992 הופיע בטלנובלה מקסיקנית בשם "Abuelo y yo, El", לצד חברו הטוב גאל גרסיה ברנאל. ומאז החל לקבל יותר תפקידי משחק, כשהבולט שבהם היה תפקיד המשנה שעשה בסרט עטור השבחים "לפני שהלילה יורד" (2000).
את הפריצה עשה שנה אחר כך, כשכיכב פעם נוספת לצד גרסיה ברנאל, בסרט המצליח של הבמאי אלפונסו קוארון, "ואת אמא שלך גם". לאחר מכן ניסה לפרוץ לשוק האמריקני כשכיכב בסרטים "פרידה", סרט הקיבל 6 מועמדויות לפרס האוסקר, בסרט המשך ל"ערפדים", לצד ג'ון בון ג'ובי, ב"שטח פתוח", מערבון שביים קווין קוסטנר, בסרט ההמשך ל"ריקוד מושחת", "לילות הוואנה", בו גילם את התפקיד שעשה פטריק סוויזי בסרט המקורי, ב"טרמינל", שביים סטיבן ספילברג ובדרמת הפשע "קרימינל".
בשנת 2016 שיחק בסרט המדע הבדיוני "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים", הסרט הוא התשיעי בסדרת הסרטים של "מלחמת הכוכבים", והוא משחק שם לצד פליסיטי ג'ונס, פורסט ויטאקר ומאדס מיקלסן. באוגוסט אותה שנה שיחק בסרט הפעולה "נמלטת" לצד מל גיבסון, אליזבת רוהם וויליאם ה. מייסי.
בשנת 2019 שיחק בסרט "יום גשום בניו יורק", קומדיה רומנטית שכתב וביים וודי אלן.

בימוי

בשנת 2014 ביים והפיק את סרטו הראשון "סזאר צ'אבס" שמבוסס על חיו של הפעיל למען זכויות האזרח סזאר צ'אבס, בגילום דמותו של מייקל פניה לצד אמריקה פררה ורוזריו דוסון.
בשנת 2016 ביים את סרטו השני "מר חזיר", שגם כתב והפיק. בסרט מככבים דני גלובר ומאיה רודולף.

חיים אישיים

ב-5 בפברואר 2008, נישא לונה לשחקנית המקסיקנית קמילה סודי, אחייניתה של הזמרת טליה. לזוג שני ילדים: ג'רונימו (נולד ב-12 באוגוסט 2008) ופיונה (נולדה ב-1 ביולי 2010)
ב-11 בנובמבר 2011, השתתף בקליפ מוזיקלי של הזמרת קייטי פרי, The one that got away, בה הוא מגלם את אהובה שנהרג בתאונת דרכים.
דיסק ניוטון

דיסק ניוטון (באנגלית: Newton disc) הוא אמצעי עזר להמחשת חלק מההיבטים של ראיית צבעים, שהומצא על ידי אייזק ניוטון. דיסק ניוטון הוא עיגול עם שבע גזרות הצבועות בצבעי הקשת. כשמסובבים את הדיסק במהירות הולכת וגוברת, צבעו מחוויר ללבן; בדרך זו הדגים ניוטון את תגליתו שצבע לבן הוא צירוף של שבעה צבעים שונים שמקורם בקשת הצבעים. זו הייתה תגלית חשובה, שכן היא הוכיחה שהאור אינו חסר צבע, אלא שלאור יש תמיד צבע נלווה. במקרה של דיסק ניוטון, הצבע הנתפס במוחנו הודות לסיבוב המהיר של הדיסק מתכנס במהירות לצבע הלבן, שאותו אנו מחשיבים לחסר צבע. תכונה זו, לפיה אנו תופסים את הצבע של סדרת דמויות (מסוימות) החולפות בפני העין כצבע הלבן, מקורה במנגנון הראייה האנושי, ה"ממצע" (כלומר מבצע ממוצע של הדמויות המוצגות לעין) את סדרת הצבעים המוצגים לפניו. הניסוי שהדגים ניוטון עם הדיסק שלו היה ההוכחה החותכת והאחרונה שהצבע הלבן הוא תערובת של צבעי הספקטרום הנראה.
הלגיון הכסוף של אמריקה

הלגיון הכסוף של אמריקה (באנגלית: Silver Legion of America), הידוע גם בשם חולצות הכסף (באנגלית: Silver Shirts), היה ארגון אמריקאי מחתרתי בעל סממנים פשיסטיים, אשר נוסד בשנת 1933 על ידי ויליאם דודלי פאלאי.
הארגון נוסד בתאריך 30 בינואר 1933, יום עלייתו של אדולף היטלר לשלטון בגרמניה, וזאת בהשראת ארגון האס אה הגרמני. בדומה לאס אה, הלגיון הכסוף דגל אף הוא באידיאל העליונות הלבנה, וכן באידאולוגיה אנטישמית ואנטי-קומוניסטית. מדיו של הלגיון הכסוף עוצבו אף הם בהשראת מדי האס אה, ובצורת חולצה כסופה עם עניבה, יחד עם כובע ייחודי ומכנסי קורדורוי כחולים עם חותלות. על החולצות הכסופות הודפסה אות אחת - האות L, אשר נועדה לסמל נאמנות (באנגלית: Loyalty) לארצות הברית, שחרור (באנגלית: Liberation) מחומרניות, וכן את שם הארגון עצמו. 
נכון לשנת 1934, הארגון מנה כבר כ-15,000 חברים. במהלך שנת 1935, ובסיוע מימון כספי מטעם גרמניה הנאצית, פעילי הארגון החלו בבניית מתחם מבוצר בקרבת העיר לוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה. המתחם, אשר נודע בשם "שוחת מרפי" (באנגלית: Murphy Ranch) נועד לשמש כמפקדה הראשית של התנועה הפשיסטית העולמית לאחר הכיבוש הפשיסטי הצפוי.
מנהיג הלגיון הכסוף, ויליאם פאלאי, התמודד לנשיאות ארצות הברית במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1936, וזאת כמועמד עצמאי. פאלאי שאף לתפוס את השלטון בארצות הברית במה שתיאר כ"מהפכה הכסופה", וכך להפוך לדיקטטור של ארצות הברית. עם זאת, פאלאי נכשל בניסיון זה בצורה מוחצת, והנשיאות נותרה בידו של המועמד הדמוקרטי ונשיא ארצות הברית המכהן, פרנקלין דלנו רוזוולט. כישלונו של הארגון בהשגת מטרותיו הוביל לצניחה משמעותית במספר החברים בו, כאשר עד לשנת 1938 מספר החברים בארגון עמד על כ-5,000 חברים בלבד.
בעקבות המתקפה על פרל הארבור בתאריך 7 בדצמבר 1941, אשר הביאה לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה לצידן של בעלות הברית, כוחות משטרה אמריקאים פרצו ל"שוחת מרפי", ועצרו את הגרעין המרכזי של פעילי הלגיון. בהמשך, ובעקבות הכרזת המלחמה של ארצות הברית על גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית, פעילות הארגון נאסרה, מה שהוביל לסופו.
ליטל ידין

ביוגרפיה

ידין נולדה בירושלים לפרופ' יגאל ידין וכרמלה, בתו של ארתור רופין. היא בעלת תואר ראשון בעיצוב סביבתי מבצלאל ותואר שני בתכנון ערים מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בשנות ה-90 שימשה מנהלת המחלקה לתכנון עיר בעיריית ירושלים, וסמנכ"לית לתכנון בחברה הממשלתית לתיירות. 
לצד עיסוקה בתחום האדריכלות עוסקת ידין בתרגום ספרות יפה מאנגלית. בין תרגומיה: רבי-המכר "נערה עם עגיל פנינה" מאת טרייסי שבלייה ו"הפסנתרן"  מאת ולדיסלב שפילמן - שניהם עובדו לסרטים ידועים. היא תרגמה גם את סדרת ספריו של אלי ויזל "בלהט הנשמה" ו"הנשמה החסידית", העוסקת בדיוקנאות אדמו"רים ובסיפורי חסידים. 
אחד מתרגומיה הוא ספר העוסק בתחום הקרוב לה: "דמיון של מהנדס", מאת פיטר רייס, הנחשב אחד המהנדסים החשובים באירופה במחצית השנייה של המאה ה-20. הספר תורגם לשפות רבות וזכה בפרס "ספר הארכיטקטורה הטוב ביותר בשנת 2001" בצרפת.
ידין מתנדבת בעמותת עיר עמים, במחסום Watch ובמיזמים שונים העוסקים בדו-קיום ישראלי-פלסטיני.
נשואה לעורך הדין דן עברון, בנו של אפרים עברון, ואם לבן ובת. היא מתגוררת בביתה של משפחת ידין בשכונת רחביה בירושלים.
שמואל איתן

חייו

איתן נולד בפתח תקווה, בנם של אליהו איתן ומרים לבית אורלוב. אביו היה מראשוני ארגון "השומר". אחיו הצעיר היה רפאל איתן. 
למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. גדל בתל עדשים, שירת בארגון ההגנה ובוגר קורס מ"מים של הארגון. היה מראשוני המתנדבים למשטרת היישובים העבריים, בה שירת כסרג'נט מייג'ור (רב-סמל) עד קום המדינה. השתתף בפעולות חומה ומגדל ניר דוד ועוד, כמו גם בפעילות פלוגות הלילה. במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבה 9 בקרבות בגליל ובנגב. 
לאחר קום המדינה היה המושל הצבאי הראשון של הכפר אום אל פאחם שעבר לרשות ישראל. שירת במשטרת טבריה, היה ממקימי משמר הגבול, פיקד בו על אחת מהפלוגות הראשונות, שימש קצין המבצעים של משמר הגבול, פיקד על גדוד 2 ונטל חלק במשלחת הדרכה לאתיופיה.
בסוף שנות ה-60 כיהן כדובר המשטרה, ב-1976 הקים את יחידת הביקורת בארגון וכיהן כמבקר המשטרה עד לפרישתו בספטמבר 1985.
היה נשוי לרינה עד למותה ב-1982 ואב לארבעה ילדים. בנו גיורא נהרג בקרבות מלחמת ששת הימים.
הוראס גרנט

קריירה ב-NBA

גרנט נבחר במקום העשירי בדראפט ה-NBA ‏1987 על ידי שיקגו בולס, והצטרף לקבוצה יחד עם הבחירה החמישית בדראפט, סקוטי פיפן. בעונת הרוקי עלה גרנט מהספסל כמחליפו של הפאוור פורוורד צ'ארלס אוקלי, אך החל מעונת 1988/1989 שימש כשחקן חמישייה קבוע, לאחר שאוקלי עבר בטרייד לניו יורק ניקס. גרנט הפך לצלע השלישית בחשיבותה בשלד הקבוצה, לצד מייקל ג'ורדן ופיפן, והיה הריבאונדר המוביל של הבולס במשך שש עונות רצופות החל מ-1989. בעונות 1991 עד 1993 עזר לבולס לזכות בשלוש אליפויות NBA רצופות, הראשונות בתולדות המועדון. בסיום המשחק השישי של גמר 1993 חסם גרנט זריקה של קווין ג'ונסון מפיניקס סאנס, ובכך הבטיח את ניצחון הבולס בתוצאה 99-98 ואת אליפות ה-NBA. לאחר הודעת הפרישה של ג'ורדן בסיום עונת 1993, הפך גרנט בעונת 1993/1994 לקלע השני בטיבו בקבוצה, אחרי פיפן, כשקלע שיא קריירה של 15.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונה זו נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, בפעם היחידה בקריירה, ובסיום העונה עזר לבולס להעפיל לסיבוב השני של הפלייאוף, בו הפסידו לניו יורק ניקס בתוצאה 4-3.
לפני עונת 1994/1995 חתם כשחקן חופשי באורלנדו מג'יק, שהובלה על ידי שאקיל אוניל ופני הארדוויי. בעונתו הראשונה במג'יק, בה קלע 12.8 נקודות בממוצע למשחק, עזר גרנט לקבוצתו לזכות באליפות האזור המזרחי ולהעפיל לגמר ה-NBA, לראשונה בתולדות המועדון. בגמר הליגה התמודדה אורלנדו מול יוסטון רוקטס של האקים אולאג'ואן, והפסידה לה בתוצאה 4-0. גרנט המשיך לשחק עבור המג'יק בארבע העונות הבאות והציג בהן יכולת יציבה כשחקן חמישייה. בין עונות 1993 ו-1996 נבחר ארבע פעמים ברציפות לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
ב-20 בספטמבר 2000 נשלח לסיאטל סופרסוניקס כחלק מטרייד בין ארבע קבוצות (עם ניו יורק ניקס ופיניקס סאנס) שכלל 12 שחקנים בסך הכול, ביניהם פטריק יואינג שנשלח מהניקס לסופרסוניקס. בקיץ 2000, אחרי עונה אחת בסיאטל, הועבר גרנט בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, האלופה המכהנת. בלייקרס חזר לשתף פעולה עם שאקיל אוניל בקו הקדמי, ועזר לקבוצה לזכות באליפות שנייה ברציפות כשהעמיד לאורך העונה ממוצעים של 8.5 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק כשחקן חמישייה.
ביולי 2001 חזר לאורלנדו כשחתם על חוזה לשנתיים עם המג'יק. ביולי 2003 חתם בלוס אנג'לס לייקרס על חוזה לעונה אחת, האחרונה בקריירה של גרנט, בסיומה הפסידו הלייקרס לדטרויט פיסטונס בגמר ה-NBA.

משפחה

תאומו הזהה של הוראס, הארווי, שיחק ב-NBA במשך 11 עונות, בין 1988–1999. שלושה מילדיו של הארווי, שהם אחייניו של הוראס, משחקים כדורסל באופן מקצועי: ג'ראי גרנט התמודד אך לא נבחר בדראפט 2011 ומאז משחק באירופה, ושיחק בין היתר בהפועל חולון מליגת העל הישראלית; ג'ריאן גרנט נבחר בדראפט 2015 ומשחק בשיקגו בולס; ג'רמי גרנט נבחר בדראפט 2014 ומשחק באוקלהומה סיטי ת'אנדר.
טליה ברקאי

ביוגרפיה

נולדה בשם טליה פלג. ברקאי למדה בבית הספר לאמנויות בתל אביב ולאחר מכן בתיכון עירוני א' במגמת תיאטרון. בוגרת קונסרבטוריון, מנגנת בפסנתר, ועסקה בשירה אמנותית. מאוחר יותר השלימה תואר ראשון בהוראה עם התמחות בהיסטוריה ובספרות.
ברקאי החלה לדבב לטלוויזיה בגיל 12 וביימה את סרטה הקצר הראשון בגיל 18.
החל משנת 1993 עובדת כמדבבת ובתוך כך דיבבה במאות סדרות אנימציה. דמויות מוכרות שאותן דבבה הן ויקי מהסדרה "קסם של הורים", הדמות הראשית של "אטומיק בטי", דיליה ומיסטי מ"פוקימון", לורי מהסדרה "רובוטריקים סייברטרון", דורותי אן מהסדרה "אוטובוס הקסמים", גברת קין מהסדרה "בנות הפאוור פאף", דון מ"פוקימון: יהלום ופנינה", קראי וסטארלי מ"צבי הנינג'ה" 2003 ואפריל אוניל מגרסת 2012, אן-מארי מהסרט "גן עדן לכלבים", גו (Goo) מהסדרה "בית פוסטר לחברים דמיוניים", קלואי בורז'ואה מהסדרה "המופלאה: הרפתקאות ליידי באג", קרן-קסם נצנוץ מ"הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם" ואת ונדי ובני בדיבוב המחודש של "בוב הבנאי" המקורי ששודר בערוץ JimJam הישראלי.
החל משנת 2002 משמשת כבמאית דיבוב, ובשנת 2012 עבדה כמפיקת דיבוב. כמו כן ברקאי שרה את שיר הפתיחה בסדרות רבות.
ברקאי היא אם לשני ילדים.
דחיית איבר

רקע

מערכת החיסון של הגוף היא מעין מחסום בין ההשתלה להצלחתה. מטרת מערכת החיסון היא להגן על הגוף ולהילחם בגורמים זרים. מנגנון זה של מערכת החיסון מכוון גם לדחות איברים, אשר מסומנים על ידיה כאויבים לגוף. הבנתו של מנגנון מערכת החיסון חשוב בסיוע למטפלים כיצד להגן על גוף המושתל כדי למנוע, לדחות או לחסום דחיית שתל.

אימונוביולוגיה של דחייה

האנטיגנים מגיבים לדחייה בעדינות ומשנים רקמות רכות אשר קוראות לאנטיגנים מתאימים, הם מתאימים את הגנים התואמים. אנטיגנים תואמים נמצאים ביותר מ-40 מקומות, אבל התגובה של מקומות האלו להשתלה מתורם זר, מגיבים מהר כי הם מגלים במהירות סיבוך במקום שלהם. בבני אדם זה נקרא: אנטיגנים לויקוציטיים אנושיים (באנגלית: HLA).

מנגנונים של דחייה

התגובות החיסוניות לאיבר מושתל מערבות דחייה תאית (של לימפוציטים) והומאראלית (של נוגדנים). גם סוגי תא אחרים מעורבים, תא לימפוציט T מעורב במרכזה של הדחייה. תגובות הדחייה מערבות גרימת רגישות בדרגה מסוימת לא משפיעה במיוחד ומשפיעה באופן מרכזי.

דחייה תאית חמורה

כאשר לימפוציטים מקבלים הוראה לתקוף את האיבר של התורם, הם נכנסים למצב שהאנטיגנים תוקפים את התא.

דחייה חמורה של נוגדנים

כאשר שתל נדחה הוא מפסיק לתפקד כראוי או בכלל. הדחייה של הנוגדנים מציגה גם דחייה נגד השתל שקורה בדרך כלל אחרי ההשתלה מיידית או במהלך השבוע.

דחייה כרונית

לפעמים באה כמה חודשים או שנים לאחר ההשתלה. היא מוצגת כליפת על האיבר המושתל ואיבר מושתל (מצולק) מאוד כתוצאה מהליפת.
קרנאווה

האתר

קרנאווה יושבת על הגדה הימנית של הנהר נריס, כ-35 צפונית-מערבית לבירה וילנה. אזור קרנאווה עשוי מגבעות חול שנוצרו בעת נסיגת הקרחונים בסוף עידן הקרח האחרון. השטח הקרוב לנהר ביצתי באופיו, והלאה ממנו משתרעים שדות חציר ויערות אורן. באתר חמש גבעות מבוצרות, יישובים בלתי מבוצרים, אתרי קבורה וממצאים ארכאולוגיים נוספים, האופייניים לפרק הזמן שמהתקופה הפלאוליתית העליונה ועד לימי הביניים. ארבע מהגבעות המבוצרות שוכנות זו לצד זו, ליד כפל הקרקע בקצה מישור ההצפה של הנהר. הגבעה החמישית נצבת במרחק של 500 מטר מהן, בפתחו של יובל צדדי של הנהר. למרגלות הגבעות המבוצרות שוכנים שרידיה של עיר ימי הביניים, שהשתרעה על פני שטח של 25 הקטאר, וכיום מכוסים באדמת סחף. היישוב בתקופות האבן  והברזל לא היה מבוצר ושכן קרוב יותר אל הנהר.

היסטוריה

האזור יושב באורח דליל בסוף התקופה הפלאוליתית העליונה (האלף ה-9 וה-8 לפנה"ס), על ידי ציידים-לקטים אשר ניצלו את הדגה העשירה בנריס, ואת מרחבי הציד על גדותיו. מספר היישובים הלך וגדל במשך התקופה המזוליתית והתקופה הנאוליתית, והחל בתקופת הברונזה החלו קמות מצודות על גבעות שולטות ברחבי האזור הבלטי. בקרנאווה הוקמו לא פחות מחמש מצודות סמוכות מסוג זה מתוך כאלף מצודות ששרידיהן פזורים באזור כולו. המרכזית מבין המצודות שנקראה "אאוקורו" (Aukuro) שימשה כאחוזתו של הדוכס השליט, וארבע האחרות שימשו להגנת היישוב ששכן לרגליהן, בין הגבעות והנהר.
העיר נזכרה לראשונה בשנת 1279 כבירתו של הדוכס הגדול טראידנס (Traidens) שהושמה במצור המסדר הטווטוני, אם כי יש הסוברים כי כבר ב-1253 הוכתר בה מינדאוגאס (mindaugas) שאיחד את ליטא לראשונה. באותה עת שימשה קרנאווה כבירתה הראשונה של ליטא והמרכז הכלכלי והפוליטי החשוב בה, אולם ב-1390 שרפו אבירים צלבנים את העיר על כל בתי העץ שבה וחמש הטירות שלידה. 
העיר לא נבנתה שוב ותושביה הנותרים עברו להתגורר במעלה הגבעה הסמוכה. אט אט כוסתה העיר באדמה שנשא עמו הנהר, וזו הייתה לכבול לח. כבול זה שימר את יסודות המבנים בעיר ואת הממצאים השונים כפי שהיו בסוף המאה ה-14, דבר שהוביל לכינוי העיר בשם "טרויה של ליטא".
האתר זכה לעניין מחודש במאה ה-19 לאחר שהסופר פליקס ברנטווויץ' (Feliks Bernatowicz) תיאר אותו ברומן "פאיאוטה, בתה של ליזדייקה" (Pojata, córka Lizdejki). מאז החלו חוקרים לבצע חפירות באתר שנמשכו בהפסקות מ-1859 ועד 1983. 
בעיר שהוכרזה כשמורה תרבותית פועל מוזיאון לארכאולוגיה ולהיסטוריה המציג את הממצאים באתר. כן מתקיימות בה חגיגות בנוסח ימי הביניים מדי שנה ב-23 ביוני ומדי חודש יולי מתקיים בה פסטיבל ארכאולוגיה.
ולרי מייסקי

קורות חיים

נולד בריגה, לטביה. בתחילה למד לנגן בכינור, אך לאחר מכן פנה אל הפסנתר, הצ'מבלו והעוגב. בנוסף, למד מוזיקולוגיה. 
בשנת 1960 החל ללמוד בקונסרבטוריון של לנינגרד וסיים לימודי דוקטורט. 
תהילתו דאז כנגן עוגב וצ'מבלו מבריק החלה והביאה אותו לביצוע קונצרטים רבים בערי ברית המועצות כמוסקבה, לנינגרד, ריגה, וילנה, נובוסיבירסק ורבות אחרות. 
מייסקי עלה לישראל עם אשתו מרינה ובתו, דינה, בשנת 1973. בתו השנייה נירה-ארין, נולדה מאוחר יותר בישראל.
לאחר עלייתו לארץ החל לעבוד עם מוזיקאים ותזמורות מובילים: פנחס צוקרמן, זובין מהטה, גארי ברתיני, מנדי רודן, רודולף ברשאי, התזמורת הפילהרמונית הישראלית ואחרים.
קשרים אלה שיצר הובילו לקריירה משגשת במערב אירופה, והוא החל להיות מוזמן לפסטיבלים חשובים למוזיקה כגון: פסטיבל באך בלונדון ובאוקספורד, פסטיבל עוגב בטרוויזו, פסטיבל-רובנס, אנטוורפן וימי העוגב בדיסלדורף. 
בשנת 1974 ייסד בישראל את "אגודת באך הישראלית" שערכה שני קונצרטים בחודש בהצלחה רבה. בקונצרטים אלה שולבו הרצאותיו ונוגנו בהם יצירות רבות של באך לעוגב. 
החל בשנת 1977 מייסקי היה עסוק מאד בקונצרטים רבים ברחבי העולם. בקונצרטים אלה ניגן בעוגבים מהידועים ביותר, כמו למשל בקתדרלות באולם ובפרייבורג, שבגרמניה, בקינג'ס קולג', בקיימברידג', אנגליה, בקתדרלת לינץ, אוסטריה, בנוטר-דם בפאריס, צרפת, ועוד.
בקיץ 1980 הוזמן לעבוד באקדמיית הקיץ של שטוטגרט עם המנצח הנודע הלמוט רילינג. קשר זה הניב פרויקטים רבים של המוזיקה של באך שבוצעה באירופה. 
בשנותיו האחרונות הרבה להקליט ולהופיע בקונצרטים בשידורי רדיו וטלוויזיה. הקלטותיו קיימות כיום בתקליטורים ואף בארכיון קול המוסיקה. 
בשנת 1981 נהרג מייסקי בתאונת דרכים במהלך סיבוב קונצרטים בגרמניה.

משפחתו

היה נשוי למרינה ולהם שתי בנות.
אחיו של ולרי מייסקי הוא הצ'לן הבינלאומי הנודע מישה מייסקי אשר במשפחתו מספר מוזיקאים. אחותו הבכורה, לינה יעקבסון מאיסקי, הייתה נגנית פסנתר ומלווה מקצועית, ובערוב ימיה ניהלה מוזיקלית את תיאטרון "השחר" של יוצאי אוקראינה בישראל.
ביתו הבכורה, דינה מאיסקי, הינה כותבת. בתו הצעירה, ארין-נירה מייסקי, היא נגנית עוגב ופסנתר, ובין השאר משמשת כנגנית העוגב של כנסיית עמנואל ביפו.
נוסבאום וגולדשטיין

עלילה

התוכנית מעמידה את הישראלים במבחן (בלי ידיעתם שהם נבחנים) על הנושאים המדוברים בארץ, למשל: דו-קיום, גזענות, חלקות ועוד. בכל פרק מבחנים אחרים שיראו את פרצופה האמיתית של המדינה.
האיחוד הלאומי - תקומה

הכנסת העשרים

לאחר ההכרזה על הקדמת הבחירות, החלו דיונים בסיעה לגבי שיתוף פעולה מחודש עם הבית היהודי, או חיבור למפלגתו החדשה של אלי ישי. חברי הכנסת ורבני המפלגה לא הגיעו להכרעה, והחליטו להעביר את ההכרעה למרכז המפלגה, שהכריע בהצבעה על חבירה לבית היהודי. עם זאת, מספר מחברי המרכז החליטו לחבור למפלגתו של ישי (בהם הרב דוב ליאור וכן הרב שלמה אבינר, שלקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הביע תמיכה במפלגת הבית היהודי). בבחירות לכנסת ה-20 זכתה רשימת הבית היהודי ב-8 מנדטים, 2 מהם נציגי האיחוד הלאומי - תקומה.
בספטמבר 2017 אישרה ועידת המפלגה את "תוכנית ההכרעה" של בצלאל סמוטריץ'. התוכנית מציעה פתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני ולפיה יוקמו ביהודה ושומרון שישה אזורי ממשל מוניציפלי שייבחרו בידי הפלסטינים שם. תושבי האזור יוכלו לקבל סיוע כדי להגר למדינות ערב. אם יישארו ויפעילו אלימות הם יטופלו בידי כוחות הביטחון "בעוצמה גדולה מכפי שאנו עושים כיום".

הבחירות לכנסת ה-21

לקראת הבחירות לכנסת ה-21 התמודד ח"כ בצלאל סמוטריץ על תפקיד יו"ר המפלגה וניצח את היו"ר המכהן, אורי אריאל, בבחירות במרכז המפלגה. לאחר הדחתו פרש אריאל מהחיים הפוליטיים היות שהכריז כי יתמודד רק על תפקיד יושב ראש המפלגה ולא על מקום ברשימה לכנסת.
לקראת משא ומתן, הושג הסכם בין מפלגת הבית היהודי בראשות היו"ר הטרי רפי פרץ לבין סמוטריץ' על ריצה משותפת גם בבחירות אלה. סוכם כי במקומות האי-זוגיים ברשימה יוצבו נציגים של הבית היהודי ובמקומות הזוגיים נציגים של האיחוד הלאומי-תקומה. בראש הרשימה יעמוד פרץ. סמוטריץ' יוצב שני אך יבחר ראשון תפקיד בממשלה ובכך יהיה לשר הבכיר בין השניים. אם תקבל הרשימה רק תפקיד אחד בממשלה תתקיים רוטציה על התפקיד בין שניהם. אם תזכה הרשימה במספר מושבים אי זוגי תתקיים רוטציה בין נציגי שתי המפלגות על מושב. כן הוחלט ש"כל ההחלטות יתקבלו בהסכמת שני הצדדים וחלוקת כל התפקידים יהיה באופן שוויוני על ידי יושב ראש שתי המפלגות". בהמשך צורפו לרשימה גם נציגי עוצמה יהודית והוצבו במקום החמישי והשמיני, לרשימה המאוחדת קוראים איחוד מפלגות הימין.
בבחירות אלו קיבלה הרשימה כולה 5 מנדטים ונכנסו לכנסת העשרים ואחת שני נציגים של האיחוד הלאומי - תקומה.

מבנה המפלגה

רשימת המפלגה לכנסת נבחרת על ידי 129 חברי מרכז המפלגה.
מזכ"ל המפלגה הראשון היה נחי אייל, שכיהן בתפקיד עד 2014, אז הוחלף על ידי אופיר סופר. לאחר הבחירות לכנסת ה-21, בעקבות היבחרו של סופר לכנסת נבחר סגנו יהודה ולד לתפקיד המזכ"ל.
מועצה אזורית דרום השרון

מוסדות חינוך

בשטח שיפוט המועצה פועלים המכללה האקדמית בית ברל, בית חינוך ירקון, תיכון עמי אסף ו-8 בתי־ספר יסודיים.

היסטוריה

המועצה האזורית דרום השרון הוקמה בי"ג ניסן תש"ם, 30 במרץ 1980, מאיחוד שלוש המועצות האזוריות: "הירקון", "מפעלות אפק" ו"השרון התיכון".
איחוד שלוש המועצות הללו עמד על הפרק כמעט מאז הקמתן וכבר באוגוסט 1952 התקיימו דיונים על איחודם, אך היעדר כבישים מחברים היה בין המונעים את האיחוד. אף על פי שהמועצות לא אוחדו, התקיים ביניהם שיתוף פעולה. ב-1960 הוקם בנווה ימין מעבדה לשרותי שדה עבור יישובי שלוש המועצות האזוריות.
בשנת 1960 דובר גם על הקמת בית ספר משותף למועצות אזוריות השרון התיכון והירקון, מתוך רצון להביא לאיחוד מלא של המועצות. בשנת 1976 הוכללו שלוש המועצות יחד עם מועצות אחרות באזור באיגוד ערים לתברואה של אזור השרון.
שיתופי פעולה אחרים התבצעו בין חלק מהמועצות האחרות בשרון. כך, למשל, ועדת בניין ערים הוקמה במשותף עבור מועצות אזוריות, השרון התיכון, הירקון, השרון הצפוני והדר השרון.
שמה של המועצה נגזר ממיקומה הגאוגרפי באזור השרון הדרומי. סמלה עוצב תוך שילוב שלושת היסודות של המועצות המרכיבות את המועצה האזורית: ירקון - נחל ירקון, מפעלות אפק - מבצר אנטיפטריס והשרון התיכון - עץ פרי הדר.