google/wiki40b huggingface dataset:
האלפים היפניים

האלפים היפניים (ביפנית: 日本アルプス) הם קבוצה של שלושה רכסי הרים ביפן החוצים לשניים את האי הונשו. קבוצת רכסי הרים זו, הנפגשת במרכז האי, כוללת את הרי הידה, הרי קיסו והרי אקאישי. השם לקבוצה נטבע לראשונה על ידי הארכאולוג האנגלי ויליאם גאולנד, במקור עבור הרי הידה בלבד, והוא הפך פופולרי בזכות פועלו של הכומר וולטר וסטון, מיסיונר אנגלי שטיפס על הרים אלה.
הפסגות הגבוהות של האלפים היפניים הן בין הפסגות הגבוהות ביפן, לאחר הר פוג'י, בהגיען לגבהים של למעלה מ-3,000 מ'. עם פסגות אלה נמנים הר קיטה המגיע לגובה 3,193 מ', הר הוטאקה המגיע לגובה 3,190 מ' והר אונטאקה המגיע לגובה 3,067 מ'. האחרון שבהם הוא גם אתר משיכה לעולי רגל ולתיירים בשל היותו הר געש פעיל, שהתפרצותו האחרונה אירעה בשנת 1980.
האלפים הצפוניים, הרי הידה, נמצאים בתחומי המחוזות נאגנו, טויאמה וגיפו. חלק קטן מהם אף מגיע למחוז ניאיגטה. האלפים המרכזיים, הרי קיסו, נמצאים בתחום מחוז נאגנו. האלפים הדרומיים, הרי אקאישי, משתרעים על פני המחוזות נאגנו, יאמאנאשי ושיזואוקה.
הקורפוס ה-50 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-8 באוקטובר 1940 בשם "הקורפוס ה-50", והועמד תחת פיקוד גאורג לינדמן.
במהלך המערכה בבלקן היה הקורפוס כעתודת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות צפון, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. באוגוסט לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתף בקרב סמולנסק. בספטמבר לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף בקרב לנינגרד, ובאוקטובר הועבר תחת פיקוד הארמייה ה-18, והשתתף בקיום המצור על העיר לנינגרד. ב-19 בינואר 1942 מונה פיליפ קלפל למפקד הקורפוס, שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-3 במרץ פרש מתפקידו לחופשה קצרה והרברט פון בקמן מונה במקומו למפקד הקורפוס. ב-20 ביולי 1942 חזר קלפל לפקד על הקורפוס, ולחם עמו בקרבות בלנינגרד.
ב-17 בספטמבר 1943 מונה וילהלם וגנר למפקד הקורפוס, וב-24 בספטמבר 1944 החליפו הנס בק-בהרנס. ב-25 באוקטובר 1944 מונה פרידריך-יובסט פולקמר פון קירכנזיטנבאך למפקד הקורפוס, ולחם עמו בכיס קורלנד וב-12 באפריל 1945 החליפו ארפו פון בודנהאוזן, שפיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה, ואז הלך בראש כוחותיו לשבי הרוסי.
JD.com

היסטוריה

החברה שמפעילה את האתר נוסדה בשנת 1998 על ידי ליו קיאנגדונג כחברה פרטית ובמאי 2014 היא הונפקה בבורסת נאסד"ק שבניו יורק והפכה לחברה ציבורית.
ביוני 2015 החברה החלה לפעול גם בשוק הרוסי והשיקה את אתר JD גם בשפה הרוסית.

בעלי עניין

20% ממניות החברה מוחזקות על ידי הענקית הסינית tencent.
נעלי האודם

נעלי האודם הן הנעליים שנעלה דורותי (ג'ודי גרלנד) בסרט משנת 1939, "הקוסם מארץ עוץ".

נעלי האודם בעלילת הסרט

הנעליים היו שייכות במקור למכשפה הרעה מהמזרח, אולם דורותי קיבלה נעליים אלה, כאשר ביתה נפל על המכשפה והרגהּ. בכך למעשה שחררה דורותי את המנצ'קינים, שהיו משועבדים על ידי המכשפה. נעליים אלה הגנו על דורותי מפני כשפיה של המכשפה המרשעת מן המערב, ואף אפשרו לה בסופו של דבר לחזור לביתה בקנזס.
דורותי נעלה את נעלי האודם זמן רב טרם גילתה, שעל מנת שתוכל לשוב לביתה עליה לנקוש שלוש פעמים בעקביה, ובכל נקישה לומר "אין כמו בבית".

הנעליים במציאות

במקור, בספרו של פרנק באום "הקוסם מארץ עוץ" שעליו היה מבוסס הסרט, הנעליים היו נעלי כסף ולא נעלי אודם. אולם בהפקת הסרט קיבלו הנעליים את צבען הצעקני כדי לנצל את מלוא הפוטנציאל של צבעי הטכניקולור.
הנעלים עוצבו על ידי סלבטורה פרגמו, אשר הכין מספר זוגות נעליים עבור הסרט. אחד הזוגות נמצא בסמית'סוניאן, במוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית במול בוושינגטון. שאר הזוגות מוחזקים על ידי אספנים פרטיים.
ב-24 במאי 2000 נמכר אחד הזוגות בסכום של 666,000 דולרים. באוגוסט 2005 נגנב זוג אחר ממוזיאון במינסוטה. ערכו המשוער: 1.3 מיליון דולר.
צירוף המילים "נעלי אודם" (באנגלית: Ruby slippers) הפך לביטוי בעגה של מתכנתי מחשבים, כאשר הכוונה היא לתוכנה בעלת תכונות יקרות ערך, אשר לא היו ידועות למשתמשיה.
ענת ישראל

ביוגרפיה

ישראל גדלה בגבעתיים והתאמנה בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב בהדרכתם של אריק רובין והלמוט לוי.

1984

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1984 סיימה ישראל במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 29.45 שניות, 3 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.

1985

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1985 זכתה ישראל במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.47 דקות, אחרי הדר רובינשטיין ממכבי קריית אונו (1:01.09 דקות) ועירית גלוסקינוס מהפועל ימק"א ירושלים (1:01.32 דקות).

שיאנית ישראל

בתחרות שמונה האומות שנערכה בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1986 קבעה ישראל במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 28.00 שניות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של מירב הדר 28.13 שניות. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונישבר על ידי ענת לויט (27.75 שניות).

שחיינית מצטיינת באליפות ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה ישראל בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.62 שניות, לפני ענת לויט מהפועל הוד השרון בית ברל (28.68 שניות) ורותם פורת מהפועל גש"מ (29.31 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.12 דקות, לפני רותם פורת (1:02.28 דקות) וורד ליברמן בת אגודתה (1:04.02 דקות). היא זכתה בגביע השחיינית המצטיינת של האליפות בעקבות התוצאה שקבעה במשחה ל-50 מטר חופשי שהעניקה לה את הניקוד הגבוה ביותר באליפות (717 נקודות).

1987

בתחרות שמונה האומות שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1987 סיימה ישראל פעמיים במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.32 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.21 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.14 דקות, לפני ענת לויט (1:02.70 דקות) ותמי לוין ומדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.30 שניות, אחרי איריס קומן (28.19 שניות) ולפני נעמה שמיר.
חנניה בן אחי רבי יהושע

חנניה (או חנניא) בן אחי רבי יהושע היה תנא בדור השלישי. שלא כרבים מהתנאים, הוא אינו מזוהה בשמו של אביו, אלא בשמו של דודו, רבי יהושע בן חנניה. לעיתים מופיע שמו בברייתות כ"חנניה" סתם, ובמשנה אינו מופיע כלל.
למד תורה מדודו, רבי יהושע, והיה עד לפעולתיו בסנהדרין שביבנה. לאחר כשלונו של מרד בר כוכבא, ומותם של רבי עקיבא ורבי יהודה בן בבא, נותר חנניה כגדול החכמים בארץ. לאחר מכן ירד לבבל, והקים ישיבה בנהר פקוד, שם אף עיבר שנים, עד שהתלמידים שבארץ ישראל גדלו מספיק כדי לחזור ולעשות זאת בעצמם.
הפרלמנט של קזחסטן

הסנאט

הסנאט הקזחי (בקזחית: Қазақстан Парламентінің Сенаты) הוא בית העליון בפרלמנט המורכב מחברי סנאט נבחרים, כאשר כל מחוז מיוצג על ידי שני סנאטורים, כך גם אסטנה שמייצגים אותה שני סנאטורים והעיר אלמטי, עיר הבירה לשעבר שהיא כיום עיר בעלת חשיבות רפובליקנית.
מחצית מחברי הסנאט נבחרים אחת לשלוש שנים.

מג'יליס

המג'יליס (בקזחית: Мәжіліс = האספה) היא הבית התחתון ומורכבת ממאה ושבעה חברי פרלמנט, הנבחרים לתקופת כהונה של חמש שנים, בבחירות יחסיות על פי רשימות מפלגתיות. כיום מורכב הפרלמנט משלוש מפלגות, שנבחרו בבחירות שנערכו בינואר 2016.
החלפת משתנה

החלפת משתנה היא הליך מתמטי בו מוחלף חלק מביטוי מתמטי נתון (בכלל זאת, אחד מהמשתנים המאפיינים בעיה מסוימת) במשתנה עזר אשר לא הופיע בתיאור הבעיה המקורית. לאחר ביצוע הליך זה, מתקבל ביטוי מתמטי חדש, שקול אל הקודם, התלוי במשתנה המוחלף המאפיין את אותה הבעיה. משמעות הדבר היא כי פתרון הבעיה בצורתה החדשה זהה לפתרון אשר היה מתקבל אלמלא היה נעשה שימוש בהליך זה. לרוב, להחלפת משתנה אין משמעות מתמטית משום שהיא איננה משנה את משמעות הביטויים בהם היא מעורבת, אלא את דרך הצגתם.
לעיתים, מוביל הליך זה לקבלת ביטוי "נוח יותר" על ידי קיצורו או על ידי שינוי המבנה שלו. לפיכך, החלפת משתנה היא שיטה נפוצה לפישוטן של בעיות רבות מתחומים שונים, ביניהם פתרון משוואות (אלגבריות, דיפרנציאליות או אינטגרליות), חישוב אינטגרלים וגבולות ועוד.

כללים הנוגעים להחלפת משתנה

בחישובים מסוימים, בפרט בחשבון אינפיניטסימלי, ישנה חשיבות לא רק למשתנה בו עוסקת הבעיה אלא גם לנתונים נוספים לגביו, כגון הדיפרנציאל שלו או ערך מסוים אליו הוא שואף. במקרים כאלו, בעת ביצוע החלפת המשתנה, יש לעדכן את הנתונים הרלוונטיים. כך, למשל, בעת החלפת משתנה באינטגרל מסוים מתעדכנים גבולות האינטגרציה והדיפרנציאל.
אקטין

יצירת הסיבים

יחידות בודדות של החלבון נקראות "אקטין גלובולרי" (G-אקטין), והפולימר שנוצר מחיבור של מספר יחידות G-אקטין נקרא "F-אקטין". סיבי האקטין (המיקרופילמנטים) הם הסיבים הדקים ביותר בשלד התא, ועוביים הוא כ-5 ננומטר. בדומה למיקרוטובולים, לסיבי האקטין יש קוטביות, עם קצה המתארך בקצב מהיר יותר (הקצה החיובי) וקצה הגדל בצורה איטית (הקצה השלילי). קצב התארכות הסיב בקצה החיובי גדול בערך פי 10 מקצב ההתארכות בקצה השלילי. אם קצב ההתארכות של הקצה החיובי שווה לקצב ההתפרקות של הקצה השלילי, נוצרת תופעת ההליכון (treadmilling) שבה הסיב מתקדם במרחב, בעוד שאורכו נשאר קבוע.
תהליך יצירת הפולימר של אקטין מתחיל מחיבור של שלוש מולקולות G-אקטין, שלב הנקרא "גירעון" (nucleation). לאחר מכן נוסף קומפלקס של אקטין-ATP לקצה החיובי וה-ATP עובר הידרוליזה ל-ADP תוך שחרור מולקולת זרחה. אקטין-ADP משתחרר מהקצה השלילי והעלייה בריכוז האקטין-ADP גורמת להחלפת ה-ADP שבו ל-ATP. מחזורים אלה של התארכות והתקצרות נחוצים לתנועת התא אך אינם רצויים במצבים אחרים, למשל בתאי השריר. חלבוני עזר שונים, כגון CapZ, יכולים להקשר לקצה הסיב ולמנוע את התארכותו או התפרקותו.
החלבון קופילין נקשר ליחידות של אקטין-ADP, מקדם את התפרקותן מהקצה השלילי של סיב האקטין ומונע את קישורן לקצה החיובי. לעומתו, החלבון פרופילין הופך תהליך זה על ידי קטליזה של החלפת ADP ב-ATP. בנוסף, קישור אקטין-ATP לפרופילין מונע את הקישור של קומפלקסים אלה לקופילין משאיר אותם חופשיים לחיבור לקצה החיובי של הסיב. מרכיב חשוב נוסף ביצירת הסיבים הוא קומפלקס ה-Arp2/3, אשר יוצר גרעינים חדשים של סיבי אקטין בעודו קושר סיבים קיימים, תופעה היוצרת רשת מסועפת של סיבים הצמודים זה לזה. כל החלבונים האלה עוברים בקרה מדוקדקת ברמת הביטוי שלהם במהלך מחזור התא.

היבטים גנטיים

כאמור, אקטין הוא אחד החלבונים השמורים ביותר בגנום. רמת הדמיון של רצף החלבון בין אדם לשמר האפייה היא 80.2% ברמת רצף ה-DNA ו-95% ברמת הרצף של החלבון. ברוב השמרים קיים עותק בודד של הגן המקודד לאקטין. לעומתם, ברוב האיקריוטיים המורכבים יותר מתבטאים מספר איזופורמים של אקטין, המקודדים על ידי משפחה של גנים דומים. ביונקים קיימים לפחות שישה גנים של אקטין, אשר נחלקים לשלוש מחלקות - אלפא, בטא וגמא, לפי הנקודה האיזואלקטרית שלהם. אקטין אלפא מתבטא בעיקר בתאי שריר, ואקטין ביטא וגמא בתאים אחרים. על אף ההבדלים הקיימים בין אקטינים אלה, כולם יוצרים סיבים בצורה דומה ומגיבים בצורה זהה בניסויי מעבדה שונים.
גן אקטין ממוצע מכיל כ-100 נוקלאוטים ב-5' UTR, כ-1200 נוקלאוטידים באזור המקודד לחלבון וכ-200 נוקלאוטידים ב-3' UTR. ברוב הגנים של אקטין קיימים אינטרונים.
כיום חושבים שבכל הפרוקריוטיים שצורתם אינה כדורית קיימים גנים, כמו MreB, הדומים לאקטין.

היסטוריה

אקטין נצפה לראשונה במיקרוסקופ ב-1887 על ידי ו"ד הליבורטון, שבודד מתא שריר חלבון שגרם לקרישת תמצית מיוזין. למרות זאת, הליבורטון לא הצליח לאפיין יותר את החלבון שראה וגילוי האקטין יוחס לברונו פ' שטאוב, ביוכימאי צעיר שעבד במעבדתו של אלברט סנט-דיאורד במכון לכימיה רפואית באוניברסיטת סגד שבהונגריה. ב-1942 פיתח שטאוב טכניקה חדשנית לבידוד חלבון מהשריר שאפשרה לו לבודד כמויות גדולות יחסית של אקטין טהור, בשיטה הדומה לזו שמשתמשים בה כיום לבידוד האקטין.
מיס בני

ביוגרפיה

פירס נולד ב-19 בפברואר 1999 בדאלאס שבטקסס.
פירס התחיל את הקריירה שלו כיוטיובר ב-2010, כשהיה בן 11.
פירס שיחק בתוכנית הרשת Guidance בתפקיד סמיילי.
פירס שיחק בתפקיד אוחר בסדרת הסיטקום האמריקאית צער גידול בנות - הדור הבא בתפקיד קייסי.

חיים אישים

פירס מתגורר כיום בלוס אנג'לס שבקליפורניה. פירס מגדיר את עצמו כגיי וקוויר.
חיים די לה רוזה

רבי חיים די לה רוזה (נולד בתאריך לא ידוע, נפטר ב-ו' בתמוז תקמ"ו, 1786) היה מקובל שהתגורר בארץ ישראל.

חייו ופועלו

היה מתלמידיו המובהקים ביותר של רבי שלום שרעבי, ראש ישיבת בית אל. היה סגפן ונהג לצום שלושה ימים רצופים ולערוך גלגולי שלג. חיבר ספר בשם "תורת חכם", מספרי היסוד של קבלת הרש"ש. כולל "תורת חכם" בירושלים, בראשות ר' יצחק מאיר מורגנשטרן, מקדיש חלק ניכר מפעילותו לעיון בחיבורו זה. 
לפני פטירתו ביקש מתלמידיו לעשות בו לאחר פטירתו ארבע מיתות בית דין כמנהג המקובלים. תלמידיו לא העזו לעשות זאת מפני כבודו וערכו את לוויתו ללא קיום בקשתו.  באמצע הלוויה התנפלה עליהם קבוצת ערבים וחטפו את גופת רבי חיים. התלמידים התחבאו עד שהערבים הסתלקו וכשחזרו לגופה ראו שהערבים ביתרו ושרפו אותה, זרקו אותה בביזוי והשליכו עליה אבנים. על פי המסופר, התלמידים התאבלו על בזיון רבם עד שהגיע בחלום לאחד התלמידים ואמר לו שהוא שמח מכך שהתקיימה צוואתו.  נקבר בחלקת המקובלים בהר הזיתים.
ארז מסיקה

קריירה

מסיקה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מכבי חיפה ואף עלה לקבוצת הבוגרים. בעונת 2000/2001 הצטרף להפועל תל אביב ולאחר מכן שיחק במכבי נתניה ובהפועל חיפה. בעונת 2003/2004 הוא הובא למכבי תל אביב על ידי המאמן ניר קלינגר. יחד עם הקבוצה זכה בגביע המדינה ושיחק בליגת האלופות. לאחר חמש שנים במכבי תל אביב עבר לשחק בקבוצה הקפריסאית א.א.ק. לרנקה תחת הדרכתו של ניר קלינגר.
לקראת עונת 2009/2010 חתם מסיקה בהפועל באר שבע. מספר מחזורים מפתיחת העונה נאלץ מסיקה לפרוש מכדורגל בעקבות מום שהתגלה בליבו. בעקבות הפרישה פרצה מחלוקת בין השחקן לקבוצתו בנוגע לתשלום שכרו. בבוררות בין הצדדים נקבע שהפועל באר שבע תשלם למסיקה 344,000 ש"ח וכן הוצאות משפט ושכר טרחה.
מאוריסיו פונס

חייו

בנם של רואה החשבון רוברטו פונס ושל המזכירה מריה מירנה קרטחנה, מאוריסיו פונס למד במכללת "קולחיו סנטרואמריקה" ומכללה הישועית האקסטרנית "סן חוסה". בהמשך למד ספרות ותקשורת באוניברסיטה המרכז אמריקאית ע"ש חוסה סמאון קאניאס בסן סלוודור. 
פונס התחיל את הקריירה העיתונאית שלו בערוץ הטלוויזיה 10 בפברואר 1986. מ-1987 הועסק בערוץ 12 בו ניהל את התוכנית הראיונות הפופולרית "ראיון היום" ותוכניות חדשות. כמו כן במשך 15 שנה היה כתב של הרשת "סי. אן.אן" בשפה הספרדית. הוא היה כתב בימי מלחמת האזרחים בסלוודור, ובאותה תקופה גיבש את השקפתו הפוליטית.
אחד מאחיו נהרג בעת מלחמת האזרחים. בנו הבכור אלחנדרו פונס ולאסקו, נרצח בגיל 27 בשנת 2007 בעת ששהה בפריז לצורך לימודי צילום, תוך כדי שנתקף על ידי גבר ממוצא מרוקאי. 
פונס נבחר לתפקידו כמועמד מפלגת השמאל חזית השחרור הלאומי פראבונדו מארטי (FMLN). הוא גבר על יריבו רודריגו אווילה ממפלגת הברית הלאומית, לאחר שזכה בכ-51.3% מקולות הבחירות. 
מאז נכנס לתפקידו, ניהל פונס מגוון רחב של רפורמות חברתיות שנועדו להילחם בעוני ובפערים החברתיים במדינה. בין היתר, בוטלו תשלומים עבור שירותי בריאות, הוחל באספקת מדי תלבושת אחידה ומזון לתלמידים, הממשלה החלה לבצע הכשרות מקצועיות והוחל בתשלום קצבאות זיקנה.
עם הגעתו לשלטון הנשיא פונס חידש את היחסים הדיפלומטיים עם קובה, שהיו מנותקים במשך 50 שנה, מאז המהפכה הקובנית.
פונס נשוי לד"ר ואנדה פיניאטו, ילידת ברזיל שהתאזרחה בסלוודור והייתה פעילה במפלגת העובדים בארץ מולדתה. יש להם בן, גבריאל.
You've Got a Way

רקע וכתיבה

את השיר כתבה שאניה טוויין ביחד עם רוברט לנגה, שגם הפיק לה אותו.
מגזין בילבורד סקר את השיר בחיוב, אם כי כתב שהוא פחות שובה לב מכמה משיריה הקודמים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם בלוס אנג'לס, ובוים על ידי פול בויד. בתחילת הקליפ נראית טוויין כשהיא יושבת בשדה, שרה את השיר ומביטה אל בריכת דגי הקוי שמוצבת לידה. לקליפ אין התפתחות משמעותית, אך באחת מהסצנות ניתן לראות את טוויין כשהיא על נדנדה ולראשה זר פרחים.
הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של טוויין באמצע שנת 2009, 11 שנים מצאתו המקורית. מונה הצפיות של הקליפ נכון לאוקטובר 2017, עומד על למעלה מ-29 מיליון צפיות.
שכר גלובלי

שכר גלובלי הוא שכר הכולל בתוכו תשלום אחיד בעד כל שעות עבודתו של העובד - שעות העבודה הרגילות, שעות נוספות ושעות עבודה במנוחה השבועית.

עובד שחוק שעות עבודה ומנוחה חל עליו

בהסכם לשכר עבודה כולל, זכאי העובד לשכר מסוים עבור  כל עבודתו – ואיננו זכאי לכאורה, לדרוש תוספת תשלום עבור עבודה בשעות נוספות או בשבתות. כאמור בסעיף 5 לחוק הגנת השכר, ניתן לקבוע לעובד שכר כולל רק בהסכם קיבוצי שאושר על ידי שר הכלכלה. דוגמה להסכם קיבוצי בדבר שעות נוספות גלובליות, שאף הוצא לו צו הרחבה, הוא ההסכם הקיבוצי בענף השמירה והאבטחה (סעיף 8 לצו ההרחבה).
לפי פסיקה של בית הדין לעבודה, מה שסעיף 5 לחוק הגנת השכר בא לאסור ולמנוע זוהי קביעת שכר עבודה שיכלול גמול שעות נוספות כחלק מסך גלובלי המשולם לעובד, אולם אינו מונע תשלום גלובלי בעד שעות נוספות ברכיב שכר נפרד. עם זאת, כאשר נחתם הסכם לתשלום שעות נוספות גלובליות, כאשר לעובד מגיע, לפי שעות עבודתו, תשלום גבוה מזה שמשולם לו על פי ההסכם, על המעסיק להשלים את החסר. 
בהתאם לחוק הגנת השכר, על המעסיק לציין בתלוש המשכורת את מספר שעות העבודה התקניות בחודש ואת מספר שעות העבודה בפועל, ובכך מתאפשרת, במידה מסוימת, בדיקה האם העובד קיבל את התשלום המגיע לו.
חוב

חוב הוא תשלום שאדם (או מוסד) חייב לשלמו לגורם אחר, הנושה. חוב נוצר בדרכים שונות, ובהן קבלת הלוואה, רכישה באשראי, חיוב בפיצוי על נזק ועוד. בהשאלה משמש המושג חוב גם להתחייבות לא כספית, כגון חוב מוסרי.

סוגי חוב

חוב כלכלי נובע לרוב מהסכם בין החייב לנושה, בו מתחייב הנישום לשלם לנושה סכום כסף, או לתת לו נכס או שירות , בעל ערך כלכלי במועד עתידי מסוים. (לעיתים קרובות, בתמורה להלוואה כספית, סחורה או שירותים אחרים אשר התשלום עליהם לא נעשה באופן מיידי) חוב יכול לנבוע, בין השאר, מהסכם הלוואת כספים, קניית סחורות או אספקת שירותים.
מקרה נפוץ של חוב ניתן לראות באיגרת חוב - הבטחה של מדינה או חברה לשלם חוב למחזיק האיגרת בהתאם לתנאיה. חוב עשוי להתגבש מכוח חוק או פסק דין, למשל חוב מזונות או חוב למדינה או לרשות מקומית, כגון חובות מס ובהם, מס הכנסה, ארנונה ועוד. הטלת קנס כספי על אדם יוצרת חוב כפי הרשות שהטילה את הקנס. בדיני חיובים נהוג להבחין בין חיובים רצוניים (חוזים, מתנה) וחיובים בלתי רצוניים (נזיקין, עשיית עושר). חוב אינו רק נחלת המגזר הפרטי. חוב ציבורי הוא חוב של המגזר הציבורי, שעשוי לנבוע מכוח חוק או הסכם. חוב חיצוני של המגזר הציבורי מוגדר כסך ההתחייבויות של הממשלה, הבנק המרכזי והמוסדות הלאומיים כלפי מי שאינם תושבי המדינה הן במטבע חוץ והן במטבע מקומי.

הבטחת חוב

מלווים עשויים לדרוש מהלווה בטוחה להבטחת פירעון החוב. הבטוחות הנפוצות הן ערבות, משכנתה ומשכון.

פירעון חוב

על החייב מוטלת חובה לפירעון חוב כלכלי. אי פירעון החוב עלול לגרור נקיטת הליכים משפטיים והטלת סנקציות במישור האזרחי. במקרים רבים חייב שחב חובות כספיים לבנק או לכמה נושים חותם על הסדר חוב שלרוב כולל פריסת החוב לתשלומים.

פירעון לשיעורין

פירעון החוב יכול להיעשות בתשלום בודד, או לשיעורין. (כלומר, בחלקים לאורך תקופה)
בהחזר חוב לשיעורין עשוי לדרוש הנושה ריבית מהלווה, בתמורה לדחיית התשלום. דוגמה לתשלום חוב לשיעורין לתקופה ארוכה ניתן לראות בלוחות סילוקין למשכנתאות, ובתשלומי חלק מאיגרות החוב.

חוב שלא נפרע

לעיתים לחייב אין יכולת לפרוע את מלוא חובותיו. במצב זה החייב יכול להיות מוכרז כפושט רגל, וחברה חייבת עלולה להיכנס להליכים של כינוס נכסים או להליכי פירוק. מבחינת הנושה הוא יכול למחוק חובות ולהתייחס לחוב כחוב אבוד.

גביית חוב

חוב שנוצר מכוח פסק דין או שטר ניתן לגבות בהליכי הוצאה לפועל. רשויות המקומיות רבות בישראל נעזרות בשירותיהן של חברות גבייה או משרדי עורכי דין פרטיים, ללא כל הסמכה חוקית, ללא נוהלי עבודה מסודרים וללא פיקוח ראוי.
ועד רבני יש"ע

ועד רבני יש"ע הוא גוף של רבני ההתנחלויות ביהודה ושומרון הפעיל בתחום ההלכתי והפוליטי משנות התשעים.
הגוף הוקם בראשית שנות התשעים על ידי הרב זלמן ברוך מלמד, ראש ישיבת בית אל ורב היישוב, יחד עם רבני ההתיישבות ביהודה ושומרון. הגוף התפרסם בעיקר סביב הסכמי אוסלו ובהמשך בקריאה לסירוב פקודה בתקופת תוכנית ההתנתקות, וכן בתמיכתם בעליית יהודים להר הבית. הגוף מספק תשובות הלכתיות לתושבים וקרא להמשיך את הבנייה גם בימי חול המועד.
כיום חברים בוועד רבני יש"ע הרב זלמן מלמד ראש ישיבת בית אל ורב היישוב, הרב דב ליאור רבה של קריית ארבע (ששימש בעבר תקופה כיו"ר), הרב אליקים לבנון רבה של מועצה אזורית שומרון, הרב אליעזר מלמד רבה של התנחלות הר ברכה, הרב נחום אליעזר רבינוביץ ראש ישיבת מעלה אדומים הרב יאיר שחור רבה של מעלה לבונה, הרב דוד דודקביץ רבה של יצהר, הרב חיים ירוחם סמוטריץ ועוד. דוברו הוא הרב דניאל שילה, לשעבר רבה של קדומים.
ועד הרבנים הוציא לאור כתב עת מדי מספר חודשים וכתבו בו מרבית הרבנים ביהודה ושומרון נוסף על רבני הוועד כגון הרב שלמה אבינר, הרב מרדכי אליהו. עורכו היה הרב אליעזר מלמד ששימש גם כמזכיר הוועד. לאחריו שימשו כמזכירים הרב ישי באב"ד הבעלים של תפילין בית אל והרב מרדכי רבינוביץ רבה של גבעת אסף ובנו של הרב נחום אליעזר רבינוביץ. כתב העת הפסיק את פעילותו לאחר שיצאו במשך 35 גליונות.
הוועד מתכנס אחת לתקופה ומספק חוות דעת הלכתיות ופוליטיות במגוון סוגיות ביהודה ושומרון.
אנדרה לווף

חייו

לווף, שמוצאו יהודי, נולד בצרפת. הוא הצטרף למכון פסטר בגיל 19, ולמד בבית ספר לרפואה. החל משנת 1921 ובמשך 17 שנה, עבד יחד עם המיקרוביולוג הנודע אדואר שטון. בשנת 1927 סיים את לימודי הרפואה ובשנת 1932 קיבל תואר דוקטור במדעים. בשנים 1932–1933 חקר במעבדתו של אוטו מאירהוף בהיידלברג, זאת בעזרת מלגה מקרן רוקפלר. בשנת 1936 חקר באוניברסיטת קיימברידג' בתחום גורמי גדילה.
בשנת 1936 התמנה למנהל מחלקה במכון פסטר ובשנת 1959 קיבל תואר פרופסור למיקרוביולוגיה בפקולטה למדעים של פריז.
בשנת 1954 החל לחקור בתחום נגיף הפוליו והגורמים המונעים את התפתחות הווירוס.
לווף כובד על הישגיו המחקריים בתארים ועיטורים רבים, ביניהם: חבר האקדמיה הצרפתית למדעים וחבר האקדמיה המלכותית ההולנדית למדעים. הוא היה נשיא ההתאחדות הבינלאומית למיקרוביולוגיה, חבר כבוד זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וחבר (שאינו בריטי) בחברה המלכותית בלונדון.
שמואל עצמון

ביוגרפיה

עצמון נולד בשנת 1929 בבילגוריי, עיר קטנה בפולין בשם שמואל וירצר. למד עברית בבית הספר היהודי יבנה. שרד את השואה תוך רעב וטלטולים בבריחה מהגרמנים בברית המועצות. לאחר נדודים באירופה ופעילות בפלי"ם, עלה לישראל בשנת 1948 ולחם במלחמת העצמאות כאיש גח"ל, בין היתר בקרבות לטרון.
עצמון הצטרף לסטודיו תיאטרון "האהל". למד בלהקה השייקספירית המלכותית באנגליה בעזרת מלגה מטעם אונסק"ו. בין השנים 1968-1959 ייסד וניהל יחד עם השחקנית פנינה גרי את תיאטרון זווית כתיאטרון אוונגרד ישראלי. ב-1968 שיחק בתיאטרון זה בהצגה "פרח הקקטוס". בשנים 1968–1993 שיחק בתיאטרון "הבימה".
ב-1969 ייסד את הסדנה למחזה המקורי שעודדה מחזאים צעירים, בהם יוסף מונדי ושולמית לפיד.
שמואל עצמון הוא אחד ממשמרי התרבות היידית בישראל. לדבריו, בהעלותו ארצה הוא שאף לזנוח את התרבות ה"גלותית" ממנה הגיע, אך בעקבות פגישה עם שמעון דז'יגן שהפציר בו לא להתנתק ממקורותיו כיוון שבישראל מנסים לדכא ולהשכיח את התרבות הזו, החליט לשמר את שפת היידיש ותרבותה. בשנות השישים והשבעים הופיע ביחד עם שמואל סגל ושמואל רודנסקי בהרכב בשם "שלושת השמוליקים", שהעלה מופעים הומוריסטיים ביידיש. ב-1987 הקים את תיאטרון יידישפיל בתל אביב. עצמון רואה בתיאטרון זה את מפעלו הגדול, כמוסד המשמר את השפה ואת התרבות היידית. לתיאטרון יש להקה קבועה של שחקנים המעלים הצגות ביידיש בישראל וברחבי העולם היהודי. חלק מהצגות התיאטרון הוא גם מביים בעצמו. על מנת להעביר את המורשת התרבותית גם לדור הצעיר, יזם עצמון סטודיו ללימוד תרבות היידיש. בין שחקני התיאטרון נמנית גם בתו, ענת עצמון. כיום מכהן עצמון כיו"ר הכבוד של התיאטרון.
בשנת 1996 יזם עצמון את "תיאטרון החסד" המגיע לבתי אבות ומוסדות סיעודיים בכל הארץ.
עצמון זכה למספר פרסי הוקרה על מפעל חייו בתיאטרון. בשנת 2003 זכה בפרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים, בשנת 2011 זכה באות מופת על תרומה לשימור שפת היידיש מטעם הארגון ההתנדבותי ליונס ישראל, ובנובמבר 2012 העניק לו איגוד אמני ישראל אות הוקרה על תרומתו לתרבות הישראלית לאורך השנים
.
חיים לפיד

ביוגרפיה

חיים לפיד נולד ברמת גן להורים יוצאי פולין וליטא. למד בתיכון "בליך" ברמת גן. את שירותו בצה"ל עשה בנח"ל ובנח"ל המוצנח. למד לתואר ראשון בסוציולוגיה ופסיכולוגיה ותואר שני בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת תל אביב.
לפיד מלמד כתיבת פרוזה בסדנאות האמנים של הקיבוץ הארצי. הוא יועץ ארגוני, עוסק במחקר איכותני, מרצה במסגרת החוג למנהל עסקים במכללה למינהל. החל את כתיבת הדוקטורט שלו על דחף המוות אצל פרויד, במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן וזנח אותו לטובת הרומן הראשון שלו – 'רשימותיו הנסתרות של סגני', שיצא לאור בספריית פועלים ב-1983. ב-2003 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
לפיד כתב תסריטים וקריינות לסרטי קולנוע, בעיקר עבור דוד פרלוב. העניין המיוחד שלו בקולנוע תיעודי בא לידי ביטוי גם ביצירתו הספרותית בספרו התיעודי "אהבות ראשונות". הוא היה חבר מערכת כתב העת "תיאוריה וביקורת" וכתב שורה של מאמרים בנושאי קולנוע וספרות. הרומנים שלו מאופיינים ברובם במרכיב עלילתי מתוחכם ובזיקה הקרובה שלהם לסופרים אירופאים ואמריקאים שיש בספריהם מידה של מסתורין קיומי, כנתנאל הותורן האמריקאי, היינריך פון קלייסט הגרמני, וקארל צ'אפק הצ'כי.
חיים לפיד היה נשוי לעורכת הסרטים ערה לפיד עד למותה ב-2018, ולהם שני בנים: נדב לפיד, במאי סרטים וסופר, ואיתמר. בפברואר 2019 זכה סרטו של בנו, נדב, "מילים נרדפות" (לו כתב האב את התסריט) בפרס 'דב הזהב' היוקרתי בפסטיבל ברלין.
עמרם קורח

הרב עמרם קורח (קֹרח) (תרל"א, 1871 – י"ד בתשרי תשי"ג, אוקטובר 1952) היה הרב הראשי האחרון של יהדות תימן.

ביוגרפיה

נולד בצנעא לרב יחיא קורח, שהיה מגדולי רבני תימן בדורו. הילד עמרם התייתם מאביו בהיותו בגיל עשר שנים. הוא שקד על התורה והיה מעורה בחיי הקהילה בצנעא, וכיהן כסופר בבית דינו של אב בית הדין, הרב סלימאן קארה, כמזכיר קופת ההקדש, וכרב בית הכנסת אלכסאר. שלט בשפה הערבית בדיבור ובכתיבה, והיו לו קשרים עם השלטונות המוסלמים, כגון בנושאי גביית המיסים ובפניות של השלטונות אל ראשי הקהילה. הרב קורח היה בעל ידיעות מקיפות בתחומי היהדות ובתרבות האסלאם. 
ב-1932 נבחר הרב יחיא אביץ' לרב ראשי, ור' עמרם קורח ורבי חיים משרקי לעוזריו. לאחר מחלוקות רבות נפטר הרב יחיא אביץ' בחודש חשוון ה'תרצ"ה (1934), והרב קורח החל לכהן בתפקיד הרב הראשי של צנעא, ובפועל כרבה של יהדות תימן. בעקבות סכסוכים בקהילה ביקש מהאימאם יחיא חמיד אלדין לשחררו מתפקידו. לאחר שנה שיחררו מהתפקיד באופן חלקי, וכעבור שנתיים שוחרר מתפקידו לחלוטין. 
פעל למען העלייה לישראל, עם הקמתה, ועלה לישראל בעליית "על כנפי נשרים", בערב יום הכיפורים ה'תש"י (1950). את הקמת מדינת ישראל ואת עליית יהודי תימן לארץ ישראל הגדיר בספרו "סערת תימן" (שאותו סיים בהיותו בירושלים) כ"אתחלתא דגאולה". בשנותיו האחרונות בארץ ישראל, היה נוהג כל יום העצמאות ללכת ולראות את המצעד לרגל החג ולברך את חיילי צה"ל ולהודות לקב"ה על הקמת מדינת ישראל.
נפטר בירושלים בערב חג הסוכות ה'תשי"ג ונקבר בבית הקברות סנהדריה. נכדו הרב שלמה קורח, כיהן כרב העיר בני ברק.