צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני

ראשית חייו

כצאצא למשפחה בעלת שורשים עתיקים המגיעים לממלכת נורת'מבריה, היה צ'ארלס גריי בנם השני אך הבכור שהגיע לגיל בגרות של גנרל צ'ארלס גריי ושל אשתו אליזבת', בתו של ג'ורג' גריי. היו לו ארבעה אחים ושתי אחיות. הוא התחנך בבית ספר ריצ'מונד שבמחוז צפון יורקשייר ולאחר מכן באיטון קולג' ובטריניטי קולג' שבקיימברידג', שם רכש כישורי הבעה בלטינית ובאנגלית וכושר נאום שהפך אותו לאחד הנואמים המזהירים ביותר של תקופתו. גריי נבחר לפרלמנט כנציג מחוז הבחירה של נורת'מברלנד ב-14 בספטמבר 1786, כשהוא בן 22 בלבד. הוא נעשה אחד מחברי המפלגה הוויגית שהיו מקורבים לצ'ארלס ג'יימס פוקס, לריצ'רד ברניסלי שרידן (Richard Brinsley Sheridan) ולנסיך מויילס ועד מהרה הוא הפך להיות אחד המנהיגים המובילים של המפלגה הוויגית.
גריי היה ידוע בתור אחד ממובילי המאבק לרפורמה פרלמנטרית ולשוויון זכויות לקתולים. הרומן שניהל עם הדוכסית מדבונשייר, פעילה פוליטית בפני עצמה, גרמה לו מעט נזק למרות שהרומן כמעט והסתיים בגירושיה.
ב-1806, גרי, אז לורד האוויק (Howick), בזכות תוארו של אביו כרוזן גריי, נעשה חבר ב"ממשלת כל הכשרונות" (Ministry of All the Talents), ממשלת האחדות הלאומית בראשותו של ויליאם גרנוויל, שהייתה קואליציה המורכבת מוויגים, תומכי פוקס, תומכי גרנוויל ותומכי אדינגטון. בממשלה זו כיהן גריי כלורד הראשון של האדמירליות ושנה לאחר מכן, בעקבות מותו של פוקס, הוא מונה להיות שר החוץ ומנהיג המפלגה הוויגית. בשנה שלאחר מכן נפלה הממשלה וב-23 השנים הבאות ישב גריי בספסלי האופוזיציה.

ראש ממשלה

ב-1830, כאשר הדוכס מוולינגטון התפטר מתפקידו כראש ממשלה על רקע הדיון על רפורמות פרלמנטריות, שבו הוויגים לשלטון לאחר תקופה ארוכה באופוזיציה כשגריי מכהן כראש ממשלה. ממשלתו הייתה ממשלה ראויה לציון. בין האירועים החשובים בתקופת כהונתה של הממשלה היו אישורו הסופי של חוק הרפורמה של 1832, ואיסור העבדות בכל רחבי האימפריה הבריטית ב-1833. יחד עם זאת, בחלוף השנים נעשה גריי בעל עמדות שמרניות יותר והוא היה זהיר יותר בנקיטת יוזמות לרפורמות מרחיקות לכת, במיוחד כאשר הוא ידע שהמלך ויליאם הרביעי היה תומך ברפורמות שעשה זאת באי רצון. שלא כמו פוליטיקאים אחרים, נראה היה שהוא מעדיף לעסוק בחייו הפרטיים. עמיתיו ציינו בשנינות שהוא היה מאיים להתפטר לאחר כל תבוסה. ב-1834 פרש גריי מהחיים הציבוריים בהותירו את הלורד מלבורן כיורשו בתפקיד.

לאחר ראשות הממשלה

גריי שב להתגורר בהאוויק אך המשיך לפקוח עין על הנעשה בממשלה החדשה בראשותו של מלבורן, אשר הוא ובעיקר משפחתו, התייחסו אליו כמחליף בלבד עד אשר הוא החל לנקוט בצעדים שהשביעו את רצונם. גריי נעשה מבקר חריף יותר עם חלוף העשור, בראותו במיוחד את ידו של דניאל או'קונל מאחורי הקלעים ובהאשימו את מלבורן בהתרפסות כלפי הרדיקלים שהיו מזוהים עם הפטריוט האירי. הוא לא נטה לרחשי ליבו של מלבורן שנזקק לתמיכתם של הרדיקלים על מנת לשמור על הרוב המצטמק שלו בבית הנבחרים ובמיוחד התרעם על כל פגיעה בהישג הגדול שלו, חוק הרפורמה, שאותו הוא ראה כפתרון המוצלח ביותר לשאלות שנגעו לעתיד לבוא. הוא הפעיל בהתמדה את לחצו שנבע מאופיו השמרני. כפי שהוא ציין בנאומו הציבורי החשוב האחרון, מטרתו הייתה לחזק ולשמר את הממסד החוקתי, לעשותו יותר מקובל על העם, במיוחד על מעמד הביניים, שהיו התומכים העיקריים של חוק הרפורמה, ולמסד את העיקרון ששינויים עתידיים בחוק צריכים להיות הדרגתיים, בהתאם להתפתחותה של האוכלוסייה ועל פי הצרכים באותה עת. היה זה נאומו של מדינאי שמרן.

פרישה

גריי בילה את שנותיו האחרונות בחיי פרישה מאושרים, אם כי לעיתים היה מודאג מהנעשה בשדה המדינאות. הוא בילה באחוזתו עם ספריו, משפחתו, ועם כלביו. בשנותיו האחרונות הוא נחלש פיזית ומת בשלווה במיטתו ב-17 ביולי 1845. הוא נקבר בכנסייה המקומית בנוכחות משפחתו, חבריו הקרובים ועובדי אחוזתו.

הנצחה

תה ארל גריי, תערובת הכוללת שמן אתרי קרויה על שמו. אנדרטה לזכרו קיימת במרכז ניוקאסל והיא כוללת פסל שלו הניצב על ראש עמוד בגובה 41 מטרים. האנדרטה הוכתה בעבר בברק וראשו של הפסל נמצא בתוך מרזב ברחוב גריי הסמוך. האנדרטה נתנה את שמה לתחנת רכבת תחתית סמוכה. קולג' על שמו של גריי קיים באוניברסיטה שבעיר דרהאם.

בתרבות

צ'ארלס גריי גולם על ידי השחקן דומיניק קופר בסרט הדוכסית משנת 2008. הסרט מבוסס על ביוגרפיה שנכתבה על חייה של ג'ורג'ינה קוונדיש, הדוכסית מדבונשייר.