google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג

קריירה צבאית

כשני אחיו שירת אלכסנדר בצבא הרוסי הקיסרי, ובשנים 1876–1880 שימש כמפקד החטיבה ה-1 בדיוויזיית המשמר ה-1, עמה אף לחם במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). בשנים 1885–1889 הוא שימש כשלישו של הקיסר, כמפקד המשמר הקיסרי, וכחבר מועצת המדינה. בשנת 1886 הודח אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה, ואלכסנדר היה מועמדה של רוסיה להחליפו, אולם בשל רצונם של הבולגרים לא להיות כפופים לרוסים, מועמדותו לא התקבלה, ופרדיננד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה נבחר לתפקיד. בשנת 1889 ביקש אלכסנדר להתפטר מתפקידו, בשל הטון האנטי-גרמני החריף שהתגבר בשורות הצבא, ובשל רצונו לדאוג לענייניו בדוכסות הגדולה של אולדנבורג, אולם אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה סירב להתפטרותו, ורק העניק לו חופשה של אחד עשר חודשים.

פילנתרופיה

אלכסנדר היה אחד האנשים העשירים ברוסיה, בין השאר בזכות אשתו, שהייתה נכדתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, ובמשך תקופה אף היה השני בסדר הירושה של הדוכסות הגדולה של אולדנבורג, אחרי פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג וניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג. כמו אביו לפניו, אלכסנדר היה משכיל וחכם, וריכז את רוב זמנו ומרצו לעבודות פילנתרופיות ברחבי רוסיה. הוא היה נשיא של כמה בתי ספר, כמו גם הנשיא של המכון לרפואה ניסויית בסנקט פטרבורג. אלכסנדר ואוגניה ייסדו את מכון אולדנבורג בפטרוגרד, שבו יותר מ-2,000 בנים ובנות קיבלו השכלה טכנית, עם לינה ואוכל חינם, על חשבון הדוכס והדוכסית. התרומות הנרחבות שלהם עזרו לממן ומצאו בתי ספר טכניים, בתי חולים, בתי יתומים, כמו גם מוסדות פילנתרופיים אחרים ברחבי רוסיה. מאחר שאלכסנדר היה רופא, הוא היה מעורב מאוד בניהול של בתי חולים אלה, ובתפקידו כראש מחלקת השירותים הרפואיים לצבא ולצי הרוסי, הזמין אלכסנדר מאות קצינים צרפתים ופצועים פצועים להישאר חופשי בסנטוריום שהקים בחצי האי קרים. הוא גם שיפר מאוד את ארגון החיילים הפצועים בחזית. פעולות הצדקה שלו ושל אשתו נודעו עד כדי כך, שעיתון הכריז ב-1914 כי משום שהקדישו את חייהם ואת החלק הגדול יותר של עושרם לפילנתרופיה, "אין כנראה שניים שאהובים כל כך כמו הדוכס והדוכסית אולדנבורג".
בעת שנכח בפתיחתו של המכון לרפואה ניסיונית כמיטיבו העיקרי בינואר 1907, נרצח פקיד ממשלתי בכיר, גנרל פון לאוניץ, לעיני אלכסנדר ואוגניה. הגנרל עמד במרחק צעדים ספורים מבעלה, כך שאוגניה, שהאמינה בתחילה כי אלכסנדר היה זה שנהרג, התעלפה מרוב חרדתה.

אחריתו

אלכסנדר היה רופא, וסייע בהקמה ובניהול פעיל של בתי החולים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, הקיסר ניקולאי השני מינה את אלכסנדר לתפקיד המפקד העליון של השירות הרפואי של הצבא והצי. אף כי בחירתו בעמדה כה רפואית גבוהה הייתה יוצאת דופן בשל מעמדו, היה עוד תקדים בבית מלכותי אחר, לודוויג פרדיננד, נסיך בוואריה, ששימש באותה עת כמנתח כללי בצבא הגרמני. במהלך המהפכה הרוסית הסתתר אלכסנדר בתחילה בפינלנד, ולאחר מכן ברח לפריז, צרפת, וב-6 בספטמבר 1932 הוא מת באחוזתו בביאריץ.
פולקסבינה

פוֹלְקְסבִּינֶה (בגרמנית: Volksbühne, כלומר "תיאטרון העם") הוא תיאטרון בברלין, גרמניה. הוא נמצא בכיכר רוזה לוקסמבורג, במרכז שכונת מיטה, היכן ששכנה בירתה של גרמניה המזרחית.
פולקסבינה נבנה בשנים 1914-1913 ותוכנן בידי האדריכל היהודי-הונגרי אוסקר קאופמן, אליו חבר הפסל פרנץ מצנר. שורשיו בארגון Freie Volksbühne (התיאטרון החופשי של העם) שראה בחזונו ב-1892 "תיאטרון של העם". מטרת הארגון הייתה להציג הצגות חברתיות-ריאליסטיות אקטואליות במחיר שווה לכל נפש. הסיסמה המקורית שנכתבה על הבניין הייתה Die Kunst dem Volke (אמנות העם). במהלך מלחמת העולם השנייה, ניזוק התיאטרון קשות, בדומה ליתר ברלין. בשנים 1954-1950 הוא נבנה מחדש בהתאם לתכנונו של הארכיטקט הנס ריכטר.
ג'לי טרזן

עלילה


עידן (עוברת מאיוואן) הוא ילד מוטרד. בבית הספר מציקים לו, וחבורת בריונים רודפת אחריו כדי למלא את מכנסיו במים. הוא חי עם אביו שהוא מעריץ מושבע של טרזן שלא מעריך את יכולותיו של בנו, ובשל כך הוא מכנה אותו ג'לי טרזן (טרזן חלשלוש). כאשר לוטי, הילדה החמודה של הכיתה רוצה להיות חברה שלו, חוסר הביטחון של עידן מונע ממנו לנצל את ההזדמנות להסכים. אבל יום אחד, מקבל עידן את ההזדמנות לעמוד בכל ציפיותיו של אביו וללמד את חבורת הבריונים שמציקה לו לקח. הוא פוגש מכשפה ידידותית שרוקחת לו שיקוי קסם שהופך אותו "לילד מוצלח" ליום אחד.
אורלי קראוס-ויינר

ביוגרפיה

אורלי קראוס גדלה ברמת השרון ובפתח תקווה. למדה בבית ספר יסודי "סלומון" בפ"ת, הייתה פעילה בנוער העובד וסיימה תיכון של רשת החינוך אנקורי. חוויותיה מנערותה בפתח תקווה שזורים ברבים מספריה. שרתה בחיל השריון ולאחר שחרורה גרה שנתיים בארצות הברית. לאחר מכן חזרה לישראל ועבדה באל-על שבע שנים כדיילת. במקביל למדה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, במסגרת תוכנית הלימודים הכלליים במדעי הרוח.
לאחר נישואיה ולידת בתה, החלה לכתוב בעתונים "חדשות", "דבר ראשון", "לינק", "טלגרף" ו"ניהול" ופרסמה סיפורים קצרים וסיפורים בהמשכים ב"תרבות מעריב", "ישראל היום", "לאשה" ו"עולם האשה".
בשנת 1997 פרסמה את ספרה הראשון, "התרוממות", שהתבסס על חוויותיה כדיילת ב"אל על". הספר הפך לרב מכר וזכה לפרס "ספר הפלטינה". ספר ההמשך, "נחיתת חירום", יצא ב-2008.
מאז פרסמה 16 ספרים נוספים, חלקם מותחנים רומנטיים וחלקם רומנים היסטוריים. ספריה מתאפיינים בנימה אישית ובשילוב אלמנטים ביוגרפיים מחייה וחיי משפחתה. אחד הבולטים ביניהם הוא ספרה "דיוקן הונגרי" שהתבסס על קורות משפחתו של אביה ועסק בחוויות ותחושות של הדור השני לשואה. במעטה של כתיבה קלילה וקולחת, משלבת קראוס-ויינר בספריה סיפורים היסטוריים קשים וכואבים ושוזרת בהם את דעותיה על כוחן של משפחתיות, חברות וערכים הומניסטים כסולידריות חברתית וקבלת השונה.
ספרה "כמעט מושלם", תורגם לאנגלית בשם "Almost Perfect".
ב-2010 תבעה קראוס-ויינר את ערוץ 10, בטענה שהסדרה "פיק אפ" מתבססת על ספרה "התרוממות". בית המשפט קבע שנקודות הדמיון הן אזוטריות ופסק לקראוס-ויינר פיצוי של 10,000 ש"ח בלבד, ללא צו להוצאות.
אורלי קראוס-ויינר מתגוררת בתל אביב. היא גרושה ואם לבת.
אהובה ינאי

אהובה ינאי (נולדה בשנת 1952) היא אלוף-משנה במילואים, לשעבר קצינת פניות הציבור של צה"ל. בעשור השני של המאה ה-21 היא מנכ"ל ארגון "מתן - משקיעים בקהילה".

ביוגרפיה

ינאי נולדה בתל אביב לאריה וצלה עמידרור, אנשי אצ"ל. בוגרת בית הספר צייטלין. בעלת תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. שירתה בצה"ל בשורה של תפקידים בתחומי כוח אדם והדרכה. בשנות ה-90 מונתה לקצינת פניות הציבור של צה"ל. לאחר שחרורה כיהנה כמנכ"ל הקרן העולמית הצעירה.
כיום היא מנכ"ל "מתן – משקיעים בקהילה", ארגון המסייע לחברות לנהל בצורה מקצועית את פעילותן החברתית ותרומתן לקהילה.
בעלה הוא האלוף (מיל.) שלמה ינאי, לשעבר מנכ"ל חברת טבע. אחיה הוא האלוף (מיל.) יעקב עמידרור.
ינאי מתגוררת ברמת רזיאל, ואם לשלושה.
ארצ'י מאונטבאטן-וינדזור

לידה

ארמון קנזינגטון הודיע ב-15 באוקטובר 2018 כי הדוכס והדוכסית של סאסקס מצפים לילדם הראשון. ארמון בקינגהאם הודיע כי הלידה החלה בשעות המוקדמות של 6 במאי 2019. התינוק נולד ב-5:26 באותו היום. בחודשים לפני הלידה, דוכסית סאסקס החליטה ללדת בלידת בית או בהיפנוזה, ולהעזר בדולה במקום רופאים מיילדים. לבסוף בוטלו תוכניות הדוכסית בהשפעת מלכת אנגליה, אליזבת השניה. התינוק נולד בלידה בבית חולים, והוצג יחד עם הוריו ב-8 במאי 2019.
הוריו החליטו שלא יינתן לו תואר אצולה מסוים, כפי שהיה יכול לקבל בתור בנו הבכור של דוכס.
פרנץ שוורץ

ביוגרפיה

שוורץ נולד ב-27 בנובמבר 1875 בעיר גינצבורג (Günzburg) שבממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית. אביו היה אופה. הוא היה השביעי מבין שמונת ילדיו. ב-26 באוגוסט 1899 הוא התחתן עם ברטה ברהר. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא הקיסרות הגרמנית והגיע לדרגת לויטננט. ב-1916 שוחרר משירות פעיל בשל בעיות בקיבה. לאחר מכן הוא עבד כרואה חשבון בעיריית מינכן.
ב-1922 הצטרף שוורץ למפלגה הנאצית. בנובמבר 1923 הוא השתתף בפוטש במרתף הבירה שהובילו אדולף היטלר ואריך לודנדורף. בעקבות הקמתה מחדש של המפלגה הנאצית ב-27 בפברואר 1925 הוא הצטרף לשורותיה מחדש, והיה האדם השישי שעשה זאת. ב-21 במרץ של אותה שנה הוא עזב את עבודתו בעיריית מינכן, והחל לעבוד כגזבר במשרה מלאה של המפלגה. הוא הצליח לשקם מחדש את קופת המפלגה, ולגייס כסף להפצת ספרו של היטלר "מיין קמפף". באפריל 1930 ניהל שוורץ את המשא ומתן על רכישת "הבית החום" ברחוב בריינר שטראסה 45. שוורץ רצה שהבית החום ישמש כמטה המפלגה, לאחר שהוחלט שמטה המפלגה ברחוב שלינג שטראסה 50 קטן מדי.
מ-1931 ואילך, היה שוורץ בעל שליטה מלאה על כל נושאי הכספים של המפלגה. ב-1933 הוא נבחר לרייכסטאג כנציג מחוז פרנקוניה. ב-1935 השתתף היטלר במסיבת יום ההולדת ה-60 שלו. כמו כן הוא קיבל דרגת רייכסלייטר (Reichsleiter - מנהיג הרייך) של המפלגה הנאצית. הייתה זו הדרגה השנייה בחשיבותה במפלגה, לאחר ה"פיהרר", ולפיכך הדרגה הגבוהה ביותר שניתן היה לחבר מפלגה להגיע אליה. בדרגה זו החזיקו רק 18 נאצים בכל רחבי הרייך וכולם היו כפופים רק להיטלר או לממלא מקומו. הוא החזיק בכל תפקידיו עד סוף מלחמת העולם השנייה. ב-2 במאי 1938 כתב היטלר את צוואתו, ובה הוריש את כל הונו למפלגה. הוראתו הייתה שהצוואה לא תיפתח אלא בנוכחותו של שוורץ.
שוורץ נחשב בדרך כלל למנהלן מוצלח, פיקח ושר. הוא שמר מרחק ממאבקי הכוח והפוליטיקה הפנים-מפלגתית. בשל כך הוא היה דמות שקטה ואנונימית יחסית, וביומניו של יוזף גבלס הוא מוזכר רק פעמיים (פעם אחת לגנאי ופעם אחת לשבח). ביוני 1933 הוא הצטרף לאס אס וקיבל את מספר החבר 38.500. ב-1 ביולי של אותה שנה הוענקה לו דרגת כבוד של אובר-גרופנפיהרר (מקביל לגנרל) באס אס. ביום הולדתו של היטלר ב-20 באפריל 1942 הוא הועלה לדרגת "אוברסט-גרופנפיהרר" (מקביל לגנרל-אוברסט), הדרגה הגבוהה ביותר באס אס (פרט לדרגת "רייכספיהרר אס אס" אשר הוענקה למפקד האס אס בלבד). שוורץ היה אחד מארבעת האנשים היחידים שקיבלו את הדרגה (שלושת האחרים היו יוזף דיטריך, קורט דליגה ופאול האוסר). עם זאת, מכיוון שהייתה זו דרגת כבוד בלבד, היא לא הייתה מקבילה גם באורפ"ו ובוואפן אס אס כפי שהייתה דרגה רגילה באס אס.
ב-5 ביוני 1944 קיבל שוורץ את "צלב ההצטיינות במלחמה דרגה ראשונה עם חרבות", על עבודתו לשיקום העיר מינכן לאחר ההפצצות הכבדות של בעלות הברית עליה בין 24-25 באפריל של אותה שנה. לקראת סוף המלחמה הוא לחם בעצמו בראש גדוד פולקסשטורם נגד בעלות הברית, ונתפס בשבי האמריקאי. הוא נפטר במחנה מעצר של בעלות הברית ברגנשבורג ב-2 בדצמבר 1947 בשל בעיות הקיבה החוזרות ונשנות שלו. הוא היה בן 72 במותו.
למרות תפקידיו הבכירים, והעובדה שהיה אחד מחברי המעגל הפנימי של היטלר, מכיוון שמעולם לא נחקר, ויומניו ומסמכיו נשרפו כאשר הבית החום הופצץ באפריל 1945, נותר שוורץ דמות מסתורית ולא ידועה.
ג'אמבולוניה

חייו

ג'אמבולוניה נולד בדואי (Douai) שבפלנדריה. הוא למד באנטוורפן ועבר לאיטליה בגיל 21, למד ברומא והתמקד בלימודי אמנות קלאסית עתיקה, ושאב השראה ממיכלאנג'לו. האפיפיור פיוס הרביעי מימן את עבודתו הראשונה - בניית מזרקת נפטון בבולוניה. בגיל 24 הוא קבע את מושב הקבע שלו בפירנצה והפך לפסל החצר של מדיצ'י. ג'אמבולוניה הצטיין בביטוי תנועה בפסליו, ובגימור כל הפרטים שבהם.
עבודותיו: "חטיפת הסאבינות" בלוג'ה דיי לאנצי ובמוזיאון האקדמיה בפירנצה הפסל מורכב משלוש דמויות שנחצבו מגוש שיש אחד; הרקולס הורג את הקנטאור נסוס; מספר גרסאות של מרקורי; בכחוס; מזרקת נפטון בבולוניה; וחלק מפסלי הברונזה במזרקת נפטון בפירנצה; מזרקת האוקיינוס בגני בובולי בפירנצה; פסל הניצחון על פיזה בפאלאצו וקיו בפירנצה - דוגמה לאלגוריה פיסולית, אלגוריה נוספת: מלחמת שמשון בפלשתים; פסל קוזימו הראשון על גבי סוס, אפולו, ונוס.
נפטר בפירנצה ב-13 באוגוסט 1608.
גל גרינשפן

ביוגרפיה

נולד וגדל בתל אביב-יפו. שירת בצה"ל כמפיק ועורך סרטוני הסברה, תדמית ואירועים. הפיק קליפים למוזיקה ישראלית, בין השאר לרונה קינן ולאחינועם ניני. בוגר המחזור הראשון של מגמת הפקה יוזמת בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2008. במהלך לימודיו בבית הספר הפיק חמישה סרטי גמר, ביניהם הסרט "פתח תקווה" בבימוי תום שובל שזיכה אותו בפרס ההפקה מטעם בית הספר סם שפיגל לשנת 2007. גרינשפן ושובל ממשיכים, מאז סיום לימודיהם, לשתף פעולה בסרטים קצרים ובסרט העלילתי "הנוער".

קריירה והכרה מקצועית

עם תום לימודיו הקים ב-2009 יחד עם רועי קורלנד את חברת ההפקות גרין פרודקשנס, שהפיקה מאז סרטי עלילה ארוכים, ביניהם: "פיגומים" (2017): הוקרן בבכורה בינלאומית בפסטיבל הקולנוע בקאן, 2017, זוכה פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בירושלים ובפרס השחקן הטוב ביותר שהוענק לאשר לקס. פיגומים היה מועמד ל-8 פרסי אופיר בטקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-28, וזכה לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר, עמי סמולרצ'יק. הסרט "לב שקט מאוד" (2016) של איתן ענר זכה בפרס הראשון בפסטיבל טאלין ושחקנית הסרט, אניה בוקשטיין זכתה בו לפרס השחקנית הטובה ביותר.  "הנוער" (2013)של תום שובל - זכה בפרס חג'ג' לסרט הישראלי העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים ואיתן ודוד קוניו, שחקני הסרט, זכו בפרס לשחקנים הטובים ביותר . כמו כן זכה הסרט בפרס הראשון בפסטיבל טאיפיי. גרין פרודקשנס יוזמת גם פרויקטים קולנועיים ייחודיים: פרויקט 48 שעות, פרויקט בינלאומי בו מופקים סרטים קצרים ב-48 שעות, סדנה לקולנוע Jerusalem Film Workshop עבור יוצרי קולנוע מתחילים מחו"ל, פרויקט "מנה ראשונה" להקרנת סרטים קצרים בסינמטקים ועוד.
צ'ארלי כריסטיאן

חייו

כריסטיאן נולד בטקסס אך משפחתו עברה לאוקלהומה עוד כשהיה פעוט, רוב ילדותו עברה עליו באוקלהומה. שני ההורים של כריסטיאן היו מוזיקאים, והוא היה הצעיר מבין שלושה אחים שלמדו כולם מוזיקה מאביהם. האב התעוור מחמת הקדחת, וכדי לפרנס את המשפחה כל הבנים יחד עם אביהם היו מנגנים ופושטים יד. צ'ארלי כריסטיאן התייתם מאביו בהיותו בן 12, וירש את הגיטרות שלו.
את פריצת הדרך שלו מצא בג'אם סשן בשנות השלושים, שם להפתעת כולם הפגין יכולות מרשימות מאד. לאחר מכן התפרסם כריסטיאן והחל להופיע באזור ומחוצה לו, מנגן עם מוזיקאים גדולים כמו ארט טאטום. ב-1939 הצטרף לתזמורת של בני גודמן בה פרץ למודעות הבינלאומית, והיה לאחד הגיטריסטים האהודים ביותר בתקופה.
צ'ארלי כריסטיאן נפטר בשנת 1942 ממחלת השחפת.

סגנונו והשפעתו

כריסטיאן החל את הקריירה שלו בתזמורת של בני גודמן שם כבר היה להיט גדול. עוד בימי התזמורת שלו נהג להתנסות בדברים שחורגים מעט מתחום הסווינג, בעיקר במסגרת הסולואים שלו. הוא המשיך ופיתח את ההתנסויות שלו בימים בהם ניגן במועדון הניו יורקי המפורסם מינטונז פליי האוס. כריסטיאן התנסה במלודיות מורכבות ובנגינה שחורגת מן המלודיה המקורית. למרות שכריסטיאן לא ניגן בי בופ הוא השפיע מאוד על צ'ארלי פרקר, דיזי גילספי, ת'לוניוס מונק וקני קלארק שאחר מותו הפכו לדמויות מרכזיות ביצירת הבי בופ. למעשה, אחת הגרסאות לגבי האטימולוגיה של המילה בי בופ היא שהמילה לקוחה מכך שבזמן הסולואים שלו במועדון, כריסטיאן נהג למלמל מילים שנשמעו כמו בי בופ.
רוקה ג'וניור

קריירת מועדונים

רוקה ג'וניור החל את קריירת הבוגרים בקבוצת סנטאריטנסה הברזילאית, ממנה עבר לקבוצת סאו ז'וזה. בשנת 1995 החל רוקה ג'וניור פרק ארוך בפלמייראס, שם שיחק חמש עונות ברציפות, הפך לדמות נערצת, וזכה בתארים רבים. התואר הראשון בו זכה רוקה ג'וניור בפלמייראס היה באליפות סאו פאולו בכדורגל בשנת 1996. בשנת 1998 זכה רוקה ג'וניור בגביע מרקוסור לאחר ניצחון בשלושה מפגשים על קרוזיירו, בהם הבקיע רוקה ג'וניור שער אחד, ובגביע הברזילאי, גם שם גברה פלמייראס על קרוזיירו. ובשנת 1999 זכה רוקה ג'וניור עם פלמייראס בקופה ליברטדורס, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על דפורטיבו קאלי, בו הבקיע רוקה ג'וניור את הפנדל שלו. בשנת 2000 זכה רוקה ג'וניור עם פלמייראס בטורניר ריו-סאו פאולו.
לאור הצלחתו של רוקה ג'וניור בפלמייראס, הוא הוחתם בשנת 2000 על חוזה במילאן. רוקה ג'וניור לא השתלב היטב במילאן ומיעט יחסית להופיע עקב ריבוי פציעות, אך בעונת 2002/03 זכה עם מילאן בליגת האלופות לאחר ניצחון במשחק הגמר על יובנטוס בבעיטות הכרעה. רוקה ג'וניור החליף בגמר זה בדקה ה-66 את אלסנדרו קוסטקורטה, אך נפצע בעצמו במהלך ההארכה, לאחר שמילאן סיימה את מכסת החילופים שלה, ולכן מילאן שיחקה מספר דקות בעשרה שחקנים. באותה עונה, זכה רוקה ג'וניור גם בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון במפגש כפול על רומא.
בעונת 2003/04 הושאל רוקה ג'וניור ממילאן ללידס יונייטד, ובהופעת הבכורה שלו מול בירמינגהאם הורחק בכרטיס אדום. הגנת הקבוצה עם רוקה ג'וניור הרבתה לספוג, ועל אף שהבקיע צמד בהפסד 3-2 למנצ'סטר יונייטד בגביע וורת'ינגטון, הקריירה שלו בלידס הייתה קצרה והוא עזב את הקבוצה כעבור חצי עונה. במחצית השנייה של עונת 2003/04 הושאל רוקה ג'וניור לסיינה האיטלקית, שם ערך חמש הופעות ליגה.
בקיץ 2004 חתם רוקה ג'וניור בבאייר לברקוזן הגרמנית, ובעונתו הראשונה בקבוצה, 2004/05 סיים במקום השישי בבונדסליגה, כאשר הוא היה חלק מהגנה שכללה את דייגו פלסנטה, ז'ואן וינס נובוטני. בעונת 2005/06 סיימו רוקה ג'וניור ובאייר לברקוזן במקום החמישי בבונדסליגה. בעונת 2006/07 ערך רוקה ג'וניור הופעה אחת בלבד בליגה, ובתום עונה זו עזב את באייר לברקוזן וחתם בדיסבורג, העולה החדשה לבונדסליגה. הוא שיחק שם שנה אחת, אך צבר בה ארבע הופעות ליגה בלבד, והקבוצה נשרה בחזרה אל הבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2008 חתם רוקה ג'וניור באל רייאן הקטרית, אך לאחר שערך בה שלושה משחקים, הושאל למועדון שבו עלה לגדולות, פלמייראס. רוקה ג'וניור סיים את עונת 2008 בפלמייראס, והוסיף עמה זכייה באליפות סאו פאולו בכדורגל, בפעם השנייה בקריירה שלו. לאחר זכייה זו, רוקה ג'וניור היה שחקן חופשי למשך תקופה ארוכה, ובשנת 2010 חתם באיטואנו הברזילאית, שם ערך שמונה הופעות והבקיע שער אחד, ולבסוף פרש ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

רוקה ג'וניור החל לשחק בנבחרת ברזיל בשנת 1999. כעבור שנתיים השתתף עם נבחרת ברזיל בקופה אמריקה 2001, ממנה הודחה ברזיל ברבע הגמר על ידי נבחרת הונדורס. בשנת 2002, על אף שלא הרבה לשחק במדי מילאן, היה רוקה ג'וניור חלק חשוב בזכייה של ברזיל במונדיאל 2002, כאשר פתח בשישה משחקים, שבהם שיחק את מלוא הדקות, לרבות משחק הגמר, בו ניצחה ברזיל 2-0 את נבחרת גרמניה. רוקה ג'וניור היה בגמר זה חלק מהגנת ברזל ברזילאית שכללה גם את חברו למילאן דאז קאפו, את אדמילסון ואת לוסיו. בשנת 2005 רוקה ג'וניור זכה עם נבחרת ברזיל בגביע הקונפדרציות 2005, לאחר ניצחון 4-1 בגמר על נבחרת ארגנטינה, בו שיחק רוקה ג'וניור 90 דקות. רוקה ג'וניור היה אמור להיות מזומן גם למונדיאל 2006, אך נופה מהסגל עקב פציעה. בשנת 2007 ערך את הופעתו הבינלאומית האחרונה, ולזכותו 48 הופעות ושני שערים במדים הלאומיים.
מחדד

מְחַדֵּד הוא כלי המשמש לחידוד עפרונות על מנת להביאם לצורה הנוחה לכתיבה. במחדד מותקן להב פלדה שמסיר מקצה העפרון שכבה דקה של עץ וגרפיט בפעולת גילוף תוך כדי סיבוב של העפרון בתוך המחדד או במחדדים מסוימים סיבוב הלהב סביב העפרון.

היסטוריה

חידוד עפרונות בוצע עד למאה ה-19 בעיקר באמצעות גילוף ידני בעזרת סכין. שיטה זו רווחת עד היום בנוגע לחידוד עפרונות נגרים בשל גודלם וצורתם. במהלך המאה ה-20 נרשמו פטנטים במדינות שונות למחדדים והם הפכו בהדרגה לכלי זמין וזול.
פיטסבורג סטילרס

היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-1933 ושיחקה תחת השם פיטסבורג פיירטס, בדומה לקבוצת הבייסבול של העיר. החל מעונת 1940 נקבע כינויה לשם הנוכחי, המאפיין את תעשיית הפלדה באזור. במהלך מלחמת העולם השנייה סבלה הקבוצה ממחסור בשחקנים זמינים ולכן התאחדה ב-1943 עם פילדלפיה איגלס וב-1944 עם שיקגו קרדינלס. ב-1947 העפילו הסטילרס לראשונה לפלייאוף, אך הודחו כבר במשחק הראשון. במשך 25 השנים הבאות לא הצליחו להעפיל פעם נוספת לפלייאוף. עם איחוד בין ליגת ה-NFL ל-AFL ב-1970, עברה הקבוצה לשחק בAmerican Football Conference (חטיבת הליגה האמריקאית, ה-AFC).
ב-1969 נשכר צ'אק נול כמאמן הקבוצה והחל עידן ההצלחות, בדראפט נבחרו שחקנים שיהפכו לכוכבים וחברי היכל התהילה של ה-NFL והבולטים בהם שחקן ההגנה ג'ו גרין והקוורטרבק טרי בראדשו. בשנות ה-70' העפילו הסטילרס שמונה פעמים לפלייאוף וזכו ארבע פעמים בסופרבול.
ב-1992 החליף ביל קהואר את נול ואימן את הקבוצה במשך 15 העונות הבאות. תחת הדרכתו העפילו הסטילרס 10 פעמים לפלייאוף ולשני משחקי סופרבול, הם הפסידו בסופרבול XXX (עונת 1996) לדאלאס קאובויס וזכו באליפות לאחר ניצחון בסופרבול XL (עונת 2005) על סיאטל סיהוקס. 
מאז 2007 מכהן כמאמן הקבוצה מייק טומלין, ב-2008 זכתה הקבוצה פעם נוספת בסופרבול לאחר ניצחון 23-27 על אריזונה קרדינלס, בעונת 2010 העפילה בפעם השמינית בתולדותיה לסופרבול אך הפסידה לגרין ביי פקרס.

אצטדיון

מאז 2001 משחקת הקבוצה באצטדיון ייעודי לפוטבול, הממוקם על נהר אוהיו. האצטדיון נבנה בעלות של כ-285 מיליון דולר ויכול להכיל כ-65,000 צופים. בתחילת דרכה ובמשך 31 עונות שיחקה החברה באצטדיון פורבס פילד אותה חלקה עם קבוצת הבייסבול פיטסבורג פיירטס, ב-1964 עברה לשחק באצטדיון אוניברסיטת פיטסבורג ובשנים 1970 עד 2000 שיחקה עם הפיירטס באצטדיון שלושת הנהרות.
תדסה יעקב

תדסה יעקב (געז: ታደሰ የዕቆብ ‏; 1913–2005) היה פוליטיקאי אתיופי ממוצא יהודי.
יעקב נולד בכפר סמנו שבסקלט אשר בדמביה בשנת 1913 כבנו של נגוסה ג'מבר מאשתו ישיהרג' גברה מריאם, אחות תאמרת עמנואל. ב-1925 החל ללמוד בבית הספר העברי באדיס אבבה וב-1930 נשלח ללמוד בבית הספר היהודי L'Ecole Moise de Cattani Pacha de la Communaute Israelite du Caire שבקהיר שלאחר מכאן עבר ללמוד בבית הספר מקומי אחר Lycee Francaise שם למד עד 1937. ב-1940 עבד במזכירות של השרות החשאי של הצבא הבריטי שהוצב בחרטום שבסודאן ובאוקטובר אותה השנה מונה לראש יחידת התעמולה בחזית גוג'ם.
משנת 1941 ועד 1944 כיהן כמנכ"ל משרד האוצר האתיופי, בשנת 1952 מונה למנכ"ל המכרות במשרד האוצר, ב-1956 היה לעוזר שר החשמל והאנרגיה, ב-1958 מונה לסגן שר האוצר וב-1960 כסגן שר החקלאות. בדצמבר 1961 מונה לשר המדינה וב-1966 מונה לנציב העליון לשירותים אזרחיים. בין השנים 1964 לשנת 1974 כיהן כנשיא המועצה המייעצת לבנק המסחרי של אתיופיה. ב-1974 נכלא על ידי משטר הדרג.
יעקב פעל גם לטובת ביתא ישראל וגם כיהן בשנות ה-50 כגזבר של הועד למען הפלאשים. יעקב בחר שלא לעלות לישראל והעדיף להישאר באתיופיה, בה נפטר בשנת 2005.
בין התארים שלהם זכה כוכב הניצחון האתיופי, קצין גדול במסדר מנליק השני, קורדון גדול במסדר הכוכב האתיופי, עיטור מהממשלה הבריטית על השתתפותו במערכה במזרח אפריקה ואות לגיון הכבוד מהממשלה הצרפתית.
בנו, פטגו (זכאי) תדסה, היה אחד מנערי ביתא ישראל שנשלחו לכפר בתיה.
דיאבלוצרטופס

תיאור ומאפיינים

הדיאבלוצרטופס היה דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים. הוא היה בעל אגן דמוי עוף והלך על כל ארבע רגליו. ראשו היה גדול ועוטר בעטרה (frill) בעלת חלונות בעצם שמקצהה העליון בלטו שני זיזים שהזדקרו כלפי מעלה. בניגוד לרוב בני תת-משפחת ה-Centrosaurinae (צנטרוזאוריים) לדיאבלוצרטופס היו קרני גבה מפותחות (אך עדיין קצרות יחסית לקרני הטריצרטופס ושאר בני תת-משפחת ה-Chasmosaurinae). קרן האף הייתה קצרה ולא השתמרה טוב במאובנים וייתכן שאף הייתה קהה. בעקבות גילוי צרטופסיים חדשים, בעיקר מתת-המשפחה Centrosaurinae הסיקו הפלאונטולוגים שכל הצרטופסיים (basal feature) התאפיינו בשתי קרני גבה מפותחות, וצנטרוזאורינאים מתקדמים יותר איבדו מאפיין זה בעת התפתחותם לטובת זיזים על העטרה וקרן אף ארוכה או גדולה.
הדיאבלוצרטופס, שגילו הוא כ-79 מיליון שנה לפני זמננו, הוא אחד הצרטופסיים הקדומים ביותר שנתגלו.
אורכו היה כ-5.5 מטרים ומשקלו כשל קרנף.
הדיאבלוצרטופס היה צמחוני וניזון מצמחייה נמוכה. פיו המצויד במקור חזק וסוללת שיניים חותכות היה מסוגל לטפל גם בצמחייה קשה.

גילוי

דיאבלוצרטופס ידוע משתי גולגולות שלמות למחצה שנתגלו ביוטה, ארצות הברית. הגולגולת הראשונה נתגלתה ב-2002 אך תוארה והוגדרה כסוג חדש רק ב-2010 על ידי קירקלנד ועמיתיו.
אינסולינומה

שכיחות

שכיחות הגידול: בין 1 ל-4 חולים לכל מיליון איש בשנה.
ברוב המקרים הגידול קטן - פחות מ-2 ס"מ. השכיחות לממאירות (שליחת גרורות) בין 5% ל-30%.
כ-99% מהאינסולינומות מקורן בלבלב.
ב-5% מהמקרים החולים סובלים גם מגידולים בבלוטת הפאראתירואיד ובבלוטת יותרת המוח - תופעה רפואית הקרויה ניאופלזיה אנדוקרינית מרובה סוג 1 - ‎Multiple endocrine neoplasia type 1‏.

סימנים וסימפטומים

ירידת רמת הגלוקוז בדם - היפוגליקמיה - המתבטאת בהתחלה בסימנים נוירולוגיים שונים כגון כאבי ראש, עייפות, ראייה כפולה או מטושטשת, הסימנים מוקלים בזמן אכילה.
במצבים חמורים יותר: הזעת יתר, רעד, פעמת, חרדות, בחילות, התכווצויות ועד לתרדמת. 
לעיתים ניתן להבחין גם בעלייה רבה במשקל הגוף.

אבחון

יש לחשוד במחלה זו למי שסובל מסימנים של היפוגליקמיה בזמן צום עם רמות גלוקוז בדם של פחות מ-45 מ"ג לדציליטר - ובתנאי שסימני ההיפוגליקמיה נעלמים עם מתן גלוקוז.
בבדיקות דם נוספות תימצא רמה גבוהה של אינסולין, של פרו-אינסולין (פפטיד ממנו נוצר האינסולין) ושל פפטיד-C (תוצר לוואי בעת הפיכת פרו-אינסולין לאינסולין).

מבחן דיכוי אינסולין

היפוגליקמיה גורמת לדיכוי בהפרשה תקינה של אינסולין, אך לא תגרום דיכוי בהפרשת אינסולין במצב של אינסולינומה.
מבחן דיכוי אינסולין הוא בדיקה רפואית, במהלכה החולה צם 72 שעות תחת השגחה רפואית, אך מותר לו לשתות משקאות נטולי קלוריות ונטולי קפאין. רמת הגלוקוז בדם נמדדת לעיתים קרובות, עד אשר הרמה יורדת פחות מ-49 מ"ג לדציליטר או עד אשר מופעים סימנים קליניים של היפוגליקמיה, ואז נלקחים בדיקות דם של אינסולין, של פרו-אינסולין ושל פפטיד-C. רמת שלושת החומרים האלה תהיה גבוהה במצב של אינסולינומה.

הדמיה רפואית

ניתן לגלות את הגידול באמצעים בלתי פולשניים: אולטרה סאונד, טומוגרפיה ממוחשבת ודימות תהודה מגנטית, או באמצעים פולשניים: אנגיוגרפיה, ואף טכנולוגיות מתקדמות של מדידת רמת אינסולין המופרש לוורידים מאזורים שונים של הלבלב.

טיפול

הטיפול העיקרי הוא כריתת הגידול בניתוח שעלול להוביל לכריתת חלק מהלבלב. חולים שלא ניתן לנתח אותם, או עם גידולים שלא ניתן להסירם, יקבלו תרופות שחוסמות הפרשת אינסולין כגון diazoxide או somatostatin.
במקרה של גידול בעל אופי סרטני (גרורות) - תינתן כימותרפיה מתאימה.
רוב החולים עם אינסולינומה שפירה יכולים להרפא באמצעות ניתוח, אולם תופעות המחלה עלולות לחזור במקרה של גידולים מרובים. כ-2% מהחולים מפתחים סוכרת מסוג 1
 לאחר הניתוח.