google/wiki40b huggingface dataset:
עוזיאל לב

ביוגרפיה

לב נולד בקיבוץ יגור, לשמואל (זיגפריד) בן דוד ולאה לב, וגדל בעפולה. ב-1957 החל את שירותו בצה"ל עד לשחרורו בדרגת סא"ל ב-1983. ב-1966 הוא נישא לרבקה, ולזוג ארבעה ילדים.
לב הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית ובספרות עברית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל תואר מוסמך בהיסטוריה במגמת היסטוריה צבאית מאוניברסיטת תל אביב.

שירותו הצבאי

בשנת 1957 התגייס לצה"ל, שם מילא מספר תפקידים חינוכיים בתפקיד קצין חינוך במספר אוגדות ויחידות, כשהראשונה שבהן הוא בכח שהוצב במוצב "אל-קובה" ופרץ לרצועת עזה במלחמת ששת הימים, באוגדת 252 בזמן מלחמת סיני ובתעלת סואץ במלחמת ההתשה, באוגדה 143 במלחמת יום הכיפורים, קצין חינוך פיקוד דרום וראש ענף הדרכה והסברה במפקדת קצין חינוך ראשי. במסגרת תפקידו זה, יזם את תוכנית כתיבת מערכי מורשת קרב, בה הופקו כמאה מערכי שיעור שעניינם תיאורי לחימה, סיפורי קרב, איכויות ומצוינות הלחימה ביחידות צה"ל השונות.
בין השנים 1980–1983, במהלך מלחמת לבנון השנייה, שירת ביחידה לביטחון לאומי שהקים שר הביטחון, אריאל שרון, כשבראשה עמד האלוף אברהם טמיר. במסגרת תפקידו זה, היה שותף בצוות היגוי מצומצם שגיבש את התפיסה האסטרטגית של מערכת הביטחון לשנות ה-80, וכתב את המיתאר הדמוגרפי של מדינת ישראל, אזורה והתפוצה, לשנות ה-80. לב השתחרר מצה"ל בדרגת סא"ל בשנת 1983.

פעילות אזרחית

בין השנים 1983–1984 כיהן כמרכז המערכת בהוצאת הספרים "מסדה". בתפקידו ריכז את ועדת המו"לים האחראית על הוצאתן לאור של ספרים חדשים. שמש כעורך בכיר במספר תחומי ידע.
בין השנים 1984–2004 כיהן כמנהל אגף חינוך עירוני בעיריית בת ים, בציר הזמן בו נקלטו בעיר עשרות אלפי עולים חדשים מברית המועצות, ונדרשה לגשר על פערים תרבותיים.
בתקופת כהונתו פעל להקמת מסגרות שסיפקו תמיכה לימודית, סוציאלית ותזונתית לאלפי תלמידים בעיר בהן שכבות חלשות ונוער בסיכון. בנוסף, כ-3,300 תלמידי על יסודי, שנאלצו ללמוד מחוץ לבת-ים בשל מחסור במסגרות לימודיות מתאימות, בעיקר במקצועות הטכנולוגיים, חזרו ללמוד בעיר לאחר שהוקמו בה בתי ספר ייעודיים, עובדה שגרמה להכפלת מספר התלמידים בשכבת גיל זו. על פי תוכנית המיתאר שיזם לב, הוקמו מרכזי למידה, כיתות ואולפנים מיוחדים, שסיפקו כלים לקליטה ולשילוב בקהילה של העולים החדשים של 1990, אשר מספרם הגיע לכדי שליש מתושבי העיר. על פי הדיווחים, תוכנית זו הובילה לעלייה רציפה באחוזי זכאות לבגרות, ובשנת 2003 דורגה העיר בפסגת הרשויות המקומיות הגדולות בזכאות תלמידים לבגרות. על בסיס נורמות והישגים אלה, גובש בהמשך מודל בת-ים לחינוך אישי, שנלמד והוטמע ברשויות נוספות.
בשנת 1994 הוענק לו פרס "יקיר אורט" על פועלו החינוכי למען קידום וטיפוח בתי הספר של רשת אורט בעיר בת ים.
כנסיית אליזבת הקדושה (מרבורג)

אדריכלות

הכנסייה היא אחד מהמבנים הגותיים המוקדמים והטהורים ביותר בארצות הדוברות גרמנית והיא בנויה בסגנון גותי צרפתי. יחד עם קתדרלת אמיין, היא שימשה השראה לקתדרלת קלן. היא בנויה מאבן חול בתוכנית של צלב תלתני כאשר שני קצות הטרנספט (בית הרוחב) מסתיימים גם הם באפסיס עגול. הספינה הראשית מקורה בקמרונות צלעות בגובה כ-20 מטר (כ-66 רגל). בית המקהלה המשולש מורכב מבית המקהלה אליזבת ובית המקהלה הראשי ומבית המקהלה לאנדגרייב ("קבר ארץ"). מקום המצלב מופרד מהספינה הראשית על ידי סורג אבן. המקדש הגותי של אליזבת הקדושה הוא האוצר החשוב ביותר של הכנסייה, אך לצידו מוצגים עוד עבודות אמנות שמשמשות לפולחן.
חזית הכנסייה מעוטרת בשני צריחים מחודדים המתנשאים לגובה של כ-80 מטר (263 רגל), הצפוני מעוטר בכוכב והדרומי מעוטר בפסל של אביר.
בימי קדם, החלק הקדמי של הכנסייה נשמר לאבירי המסדר הטבטוני.

היסטוריה

הבנייה החלה בשנת 1235, השנה בה אליזבת הוכרזה כקדושה. הכנסייה נחנכה ב-1238 אך המגדלים הושלמו רק ב-1340. הכנסייה הייתה רכוש המסדר הטבטוני ומספר בניינים של המסדר עדיין קיימים לצד הכנסייה, ביניהם Deutschhausgut שמאחסן את אוסף המינרלים ואת המחלקה לגאוגרפיה של אוניברסיטת פיליפס של מארבורג.
עד המאה ה-16, הגרפים של הסה נקברו בתוך הכנסייה. בתגובה למהפכת הרפורמציה, פיליפ הראשון, רוזן הסה דאג להוציא מהכנסייה את השרידים של אליזבת ובכך לקטוע את הצליינות מהעיר הפרוטסנטית של מארבורג. כיום שרידיה מוצגים במספר מקומות: מנזר אליזבת בווינה, המוזיאון העירוני בסטוקהולם ובקוסיץ'.
רוב הנזירים ששירתו בכנסייה הפכו להיות פרוטסטנטים ובעקבותם גם הכנסייה. לתקופה קצרה במהלך המאה ה-19 נערכו בכנסייה גם מיסות קתוליות, אך במקום אחר מהמיסות הפרוטסטנטיות.
אחרי מלחמת העולם השנייה, נשיא גרמניה לשעבר פאול פון הינדנבורג ואשתו נקברו בכנסיית אליזבתקירכה אחרי ששרידיהם הועברו מיד טאננברג במזרח פרוסיה לשעבר.
כיום נערכים מאמצים לשימור הכנסייה וחידושה. לשם כך הוקם ב-2004 קרן בשם Stiftung Heilige Elisabeth שיחד עם העירייה והכנסייה הפרוטסטנטית של הסה-קאסל וואלדק מממנת את התיקונים.
הכנסייה שימשה מודל לכנסייה האפסיקופלית של סנט מרטין ביוסטון, טקסס, שנבנתה ב-2004.
מוביל טנקים

מוביל טנקים הוא סוג של משאית סמי-טריילר המיועדת להובלת כלי רכב כבדים כגון טנקים, רכב קרבי משוריין, כלי צמ"ה ואפילו מסוקים, ולשנעם ממקום למקום.
מוביל הטנקים הוא לרוב כלי רכב צבאי, והוא נקרא כך, מפני שהוא משמש להוביל בעיקר טנקים.

הצורך במובילי טנקים

הנחיצות בכלי תחבורה ייעודי להעברת הטנק התעוררה במלחמת העולם השנייה. התברר שתנועת טנק למרחק גדול בסביבה עורפית שוחקת את מערכת המזקו"ם, מתישה את אנשי הצוות, מבזבזת דלק ופוגעת בכבישים. פתרון תחבורתי יעיל להובלת טנקים הוא שימוש ברכבות. אך רשת מסילות ברזל בדרך כלל אינה פרושה באזורי עימות וכן צורת פרישתה עלולה שלא להתאים לנתיב הובלה בעת חרום. לפיכך הפתרון הגמיש והזמין הוא משאית (לרוב סמי-טריילר) שערוכה לנשיאת מטען במשקל עשרות טונות.
תפקיד נוסף שהוטל על מובילי הטנקים היה פינוי של טנקים וכלים צבאיים כבדים אחרים שנפגעו מחזית הקרבות אל העורף ובכך למנוע תפיסתם כשלל או פגיעה נוספת בהם ובצוותם.
סגר (רפואת שיניים)

סגר, או תורת הסגר (Occlusion), היא תורה ברפואת שיניים העוסקת במיקום השיניים בלסתות, עמידתן זו מול זו, תנועותיהן וסגירתן, במצבים נורמליים ופתולוגיים.

השיניים ותפקידיהן

לאדם יש שתי מערכות שיניים - השיניים הנשירות, המונות 20 שיניים, והשיניים הקבועות, המונות 32 שיניים. במערכת הקבועה, בכל רביע פה ישנן שלוש שיניים קדמיות (חותכות וניב) וחמש שיניים אחוריות (מלתעות וטוחנות). תפקידי השיניים האחוריות הם שמירת הסגר התקין והלעיסה, בעוד שהשיניים הקדמיות אחראיות לחיתוך המזון, האסתטיקה והפונטיקה.

שיניים קדמיות

המשטחים הפנימיים של השיניים הקדמיות העליונות קובעים גם את ההדרכה הקדמית. הטיית שיניים אלה מנחה את תנועת הלסת התחתונה קדימה, ואת גובה ההפרדה שנוצרת תוך כדי תנועה זו בשיניים האחוריות.
Over Bite - מידת החפיפה בין חותכת עליונה ותחתונה במישור האנכי במצב של סגירה. מידת החפיפה הנורמלית היא 2-4 מ"מ.
Over Jet - מידת החפיפה בין חותכת עליונה ותחתונה במישור ההוריזונטלי במצב של סגירה. מידת החפיפה הנורמלית היא כ-3 מ"מ.

שיניים אחוריות

השיניים האחוריות לועסות וטוחנות את המזון. המגעים ביניהן גדלים בזמן בליעה. הן גם אחראיות לשמירה על גובה תקין של הסגר והפה.

הטיית השיניים

לשיניים בתוך כל קשת שיניים יש הטיה טבעית. הטיה זו נקבעת על ידי הקשת ע"ש ספי - קשת קעורה הנוצרת על ידי קצות תלוליות השיניים האחוריות בלסת התחתונה, והקשת ע"ש וילסון - קשת הנוצרת על ידי חיבור תלוליות של שיניים מקבילות בשני צדי הלסת.
ההטיה הטבעית מתאימה לשיניים הסמוכות, לשיניים בלסת הנגדית וכן למצב הכללי בפה.

מגעים בין השיניים

בסגר אידיאלי, כל שן באה במגע עם שתי שיניים, וזאת פרט לחותכות התחתונות המרכזיות והטוחנות העליונות האחרונות. 
כל שן תחתונה ממוקמת קרוב יותר למרכז הפה מאשר אחותה העליונה, ופנימית יותר ממנה. כל שן תחתונה באה במגע עם אחותה העליונה ועם השן הקרובה יותר למרכז הפה (לדוגמה, שן תחתונה מס' 4 תיגע בשיניים 4 ו-3 עליונות).
ארמון הקרח

תקציר העלילה

זב קנדי (ריצ'רד ברטון) חוזר מאירופה לסיאטל בתום מלחמת העולם הראשונה. לפני המלחמה עבד במפעל גדול לשימורי דגים ובתו של המנהל, דורותי (מרתה הייר) התאהבה בו דבר שלא מצא חן בעיני אביה שאמר לזב כי מקומו במפעל נתפס על ידי עובד אחר.
זב המאוכזב עולה על ספינה לאלסקה, שם הוא מוצא עבודה כדייג בסירת דייגים של ת'ור סטורם (רוברט ראיין). הם מתיישבים ובסוף עונת הדיג מביא אותו ת'ור לצריף שלו ליד בית המלון המנוהל על ידי אביה של ארוסתו, בריידי (קרולין ג'ונס). זב מציע לת'ור להקים בשותפות מפעל לשימורי דגים. בינתיים הוא מתאהב בבריידי והם מתנשקים. זב חוזר לסיאטל, מקבל הלוואה מהבנק, פוגש בשורותיה ומבקש את ידה והם חוזרים לאלסקה ומתיישבים בעיירה ברנוף עם המשרת שלהם, לנג (ג'ורג' טאקיי).
ת'ור מגלה את הקשר שהיה בן בריידי לזב וכועס מאד. הוא עוזב את הצריף שלו ונוהג במזחלת כלבים לכפר אסקימואי מרוחק. ברדך הוא מתעלף מאפיסת כוחות, ניצל על ידי אסקימואי ומובל לכפר. שם הוא מתאהב בצעירה אסקימואית ונולד להם תינוק. האישה מתה בלידה ות'ור מחליט לחזור עם בנו המעורב כריסטיאן.
לזב ודורותי נולדה בת בשם גרייס (שירלי נייט). היחסים בין בני הזוג מתערערים. דורותי רוצה לחזור לסיאטל וזה שקוע כולו בהקמת מפעלים ודריסת כל מי שעומד בדרכו. הוא בונה מלכודות לדגי סלמון וגורם לירידה בכמות הדגים. ת'ור וכל הדייגים יוצאים נגדו ומכנים אותו "הצאר זב".
גרייס וכריס גדלים ביחד ומתאהבים למרות התנגדותו של זב הגזען. הם מחליטים להימלט לכפר האסקימואי ולחיות שם. דורותי נכנסת לחרדה ומתה. גרייס נכנסת להריון וכריסטיאן מחליט להעביר אותה לברנוף. בדרך, בתוך סופת שלגים, הם מותקפים על ידי דב שהורג את כריס. באותו רגע מגיעים למקום זב, בריידי ות'ור שהורג את הדב. גרייס מועברת לבית חולים שם יולדת בת, קריסטין (דיאן ביין) המהווה קשר דם בין זב לת'ור.
ת'ור טס במטוס קל לסיאטל כדי להגיע לקונגרס בוושינגטון. המטוס נקלע לסופה שלגים ונאלץ לנחות המקום מבודד. בריידי מבקשת מזב שיטוס להציל אותו כי רק הוא מכיר טוב את השטח וכי הגיע הזמן שיעשה משהו למישהו אחר. לבסוף זב משתכנע, טס ומציל את ת'ור.
לבסוף נואם ת'ור לפני הקונגרס שהחליט לצרף את אלסקה לארצות הברית ומזכיר בנאומו את יריבו המושבע זב שהציל אותו.
In the End

הווידאו קליפ

הווידאו קליפ בוים בידי ג'ו האן, די ג'יי הלהקה, ובמאי הווידאו קליפים, נתן קוקס. התפאורה נבנתה על ידי פטריק טאטופולוס. הווידאו קליפ צולם בקליפורניה במהלך סיבוב ההופעות, אוזפסט, עם אוזי אוסבורן.
בוידאו קליפ נראית הלהקה כשהיא מנגנת בראש פסל גבוה (פרט לשינודה) בסביבה בדיונית עם אפקטים ממוחשבים.
הווידאו קליפ זכה לשבחים רבים ובפרס "וידאו קליפ הרוק הטוב ביותר" בשנת 2002.

רשימת השירים בסינגל

הסינגל יצא בשני חלקים:
סרט מודעות

ביקורת

על הִתְרַבּוּת "סרטי המודעות" נמתחה ביקורת כסוג של "אקטיביזם בפרוטה", המאפשר לאנשים "להפגין תמיכה" מבלי שיצטרכו להתאמץ, או להשקיע זמן או כסף. הקומיקאי ג'ורג' קרלין גינה סוג מיוחד זה של "אקטיביזם בפרוטה" במופע שלו, ותוך שימוש בהומור בתי שימוש הציע כתגובה לענוד סרט חום. מסיבה זו סירב גם קוזמו קריימר, באחד מפרקי סיינפלד, ללבוש סרט הזדהות בזמן צעדה למודעות למלחמה באיידס. בתגובה לכך טענו חברי הצעדה כי אינו מאמין במטרה, ובמהלך הצעדה עצרו אותו והכו אותו על כך.
ללא אכזריות

היסטוריה

המושג ללא אכזריות נטבע לראשונה בידי מוריאל דואודינג ב-1959 כאשר ניגשה ליצרני פרווה מלאכותית ובקשה מהם כי ישתמשו בתווית יופי ללא התאכזרות, ולאחר מכן הקימה ארגון באותו השם. המושג היה בשימוש נפוץ במיוחד בארצות הברית בשנות ה-70.

אלטרנטיבות

בהתאם להתפתחות הטכנולוגיה, ניסויים בבעלי חיים שחלף תוקפם מוחלפים בכאלו מהירים יותר, זולים יותר ומדויקים יותר. מתנגדים לאלטרנטיבות לניסויים בבעלי חיים טוענים כי שימוש בבני אדם יהיה יקר ויאט את הניסוי. דוגמה לאלטרנטיבה לניסויים בבעלי חיים, נלקחים תאים מרקמה שלאפידרמיס אנושי, אשר משומשים בבדיקות קוסמטיות, והתוצאות יותר רלוונטיות לשימוש אנושי. שיטות אלטרנטיביות אחרות לוקחות רקמות אנושיות ועושות עליהן ניסויי אין ויטרו. כיום, בעקבות התפתחות טכנולוגית במדעי המחשב, ישנם ניסויים שעושים על רקמות וירטואליות במחשבים. ניסויים אלו, מעבר לכך שמצילים את חייהם של חיות רבות, נותנים תוצאות יותר מדויקות ורלוונטיות לבני האדם.

מוצרים

חברות כעת מציעות מגוון רחב של מוצרים ללא אכזריות, כגון: מוצרים קוסמטיקה, מוצרי טיפוח, חומרי ניקוי, בגדים, נעליים, קונדומים (אשר לפעמים מצוי בתוכם קזאין) ונרות (אשר לרוב מיוצרים משעוות דבורים). ארגוני זכויות בעלי חיים כגון PETA, תומכים במוצרים ללא אכזריות ומפרסמים רשימות של מוצרים שעומדים בתו התקן של ללא אכזריות. 
מאז שנות ה-90, סמל הארנב הקופץ הוא הסמל המוכר היחידי שמסמל כי מוצר הוא ללא אכזריות.

אירועים

שבוע לאומי ללא אכזריות הוא מאורע בבריטניה הקורה פעם בשנה ומאורגן בידי BUAV. האירוע אשר התרחש בשנת 2006 היה בין ה-17 עד ה-23 ביולי. אירועים דומים כוללים את שבוע הצמחונות הלאומי, שבוע הטבעונות הבריטי ויום הטבעונות העולמי, אשר מתרחש כל שנה ב-1 בנובמבר.
הפרלמנט של גאורגיה

מבנה

הפרלמנט הגאורגי הוא הגוף המייצג העליון שאחראי על הרשויות החוק, ומגדיר את כיוונה העיקרי של מדיניות הפנים ומדיניות החוץ של המדינה, שולט על פעילות הממשלה בתוך הגבולות שהוגדרו בחוקה ועניינים נוספים. נינו בורג'נדזה נבחרה לתפקיד יושבת הראש של הפרלמנט החוקתי השישי של גאורגיה באפריל 2004. 
מבנה הפרלמנט, כמו גם יו"ר הפרלמנט וסגנו, מאובטחים על ידי שירות אבטחת המדינה המיוחד.

תהליך קבלת החוקים

על פי החוקה הגאורגית, נשיא גאורגיה, ועדה פרלמנטרית, סיעה פרלמנטרית, חברי הפרלמנט, הגופים העליונים המייצגים את אבחזיה ואג'ריה, ולא פחות מ-30,000 אלקטורים, חתמו על היוזמה החוקתית. 
הוועדות הפרלמנטריות והנשיא, הם עיקרי היוזמים של הצעות חוק בגאורגיה. הצעת חוק, ערוכה על ידי הוועדה או מתקבלת דרך יוזמה אחרת, נידונה בישיבת הוועדה המתאימה. הצעת החוק, לאחר עיון הוועדה או מלווה בהערות מסבירות, מועברת לוועדות פרלמנטריות אחרות. היא מתפרסמת לציבור ב"דיווחים פרלמנטריים", מהדורה מיוחדת של הפרלמנט. לפני שהוועדה מחליטה לקבל את הצעת החוק, מתקיים מושב מלא, והיא מארגנת את נוסח החוק של הוועדה, והנוסח מתפרסם ברבים, על ידי המדיה, לפחות בתוך שבעה ימים. אם הוועדה מחליטה כי הטיוטה מוכנה לדיון באספה הכללית, היא מועברת ללשכה הפרלמנטרית, ושם נבחנת אם היא מתאימה לאג'נדה שלהם. ובסופו של דבר מעבירה למשרד המתאים.
Eenie Meenie

רקע ופרסום

השיר הושמע לראשונה ב-4 במרץ 2010,  באתר האינטרנט של ריאן סיקרסט, והוא פורסם רשמית ב-23 במרץ 2010, ארצות הברית. השיר הוא בסגנון דאנס-פופ, עם השפעות של R&B ורגאיי.
פליפה מוניוס

ביוגרפיה

מוניוס נולד במקסיקו סיטי. אביו נולד באגואסקליינטס ואמו, שהיא ממוצא יווני נולדה בריו פריו שבמקסיקו.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה מוניוס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:28.7 דקות, לפני ולדימיר קוזינסקי מברית המועצות (2:29.2 דקות) ובריאן ג'וב מארצות הברית (2:29.9 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.4 דקות ובמקום 12 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:10.0 דקות, את סגנון החזה הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:08.8 דקות. 
במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בפנמה סיטי שבפנמה בשנת 1970 זכה מוניוס ב-5 מדליות, מהן 3 זהב ו-2 כסף, במשחה ל-100 מטר חזה (1:10.1 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה (2:27.7 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (4:10.4 דקות). מדליות כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:16.8 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (4:52.0 דקות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי שבקולומביה בשנת 1971 זכה מוניוס בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.22 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.28 דקות.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיים מוניוס במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:26.44 דקות ולא הצליח להגן על תוארו. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:25.99 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 19 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.95 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:05.61 דקות, את סגנון החזה הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:08.05 דקות. 
במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסנטו דומינגו שברפובליקה הדומיניקנית בשנת 1974 זכה מוניוס ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. במשחה ל-100 מטר חזה (1:08.39 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה (2:28.84 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:15.33 דקות).
גבעת הקרב (יד מרדכי)

אתר גבעת הקרב ביד מרדכי הוא אתר בקיבוץ יד מרדכי, המשחזר את קרב יד מרדכי, שנערך במלחמת העצמאות בניסיון לעצור את הצבא המצרי הסדיר שנע צפונה לעבר תל אביב.

גבעת הקרב - אתר השיחזור

אתר שחזור הקרב מ- 1948, הניצב בדרום-מערב הקיבוץ, נפתח למבקרים ב־1965.
באתר, בו מוצגות תעלות ההגנה ושדה הקרב. מדמות דמויות מתכת את הצדדים הלוחמים בשדה הקרב. לעומת שחזורים אחרים, המקום ייחודי, מאחר ששוחזר בו הקרב בקנה מידה 1:1, עם כלי לחימה אמיתיים (חלקם המקוריים מהקרב מול המצרים) ואף דמויות של חיילי הגדוד המצרי שחדרו את גדרות היישוב.
ויליאם אלקוט

ביוגרפיה

אלקוט נולד בקונטיקט, ארצות הברית. עד גיל 25 עבד כחקלאי בחווה בימי הקיץ ובהוראה בימי החורף, וזאת כדי לממן את לימודיו בבית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל. בשנת 1822, החל לעסוק ברפואה. בשנת 1833, עבר לבוסטון והחל להתרועע עם המחנך ויליאם וודברידג' . בימי הקיץ נהג לעסוק בכתיבה, ובימי החורץ נשא הרצאות ברחבי המדינה. הוא ערך את כתב העת השבועי הראשון בארצות הברית לילדים 'Juvenile Rambles', ופעל לביצוע רפורמות במערכת החינוך הציבורית באמריקה. במסגרת פועלו, ביקר ב-20,000 בתי ספר (ברבים בהם נשא הרצאות בנושא רפורמה בחינוך), והוציא לאור למעלה ממאה ספרים וחוברות בנושא חינוך, מוסר, צמחונות, בריאות וחינוך גופני. בשנות השלושים של המאה ה-19, הוא התפרסם בזכות מספר ספרי הדרכה שהוציא לאור בנושא אורח חיים בריא ומאושר בבית, ונודע במיוחד על כתיבת ספרו The Vegetable Diet As Sanctioned by Medical Men and By Experience in All Ages (בעברית: "תזונה מהצומח כפי שאושרה על ידי אנשי המדע והניסיון בכל הגילאים"). בנוסף, אלקוט עסק רבות בניסיונות לצמצם עוני, פשע ואבטלה בחברה האמריקאית.

פילוסופיה רפואית ותזונה מן הצומח

אלקוט דגל בשיטת הריפוי הטבעי לשיפור בריאות החולים: חשיפה לאוויר צח, אכילה של מזונות פשוטים (מזון לא מעובד מן הצומח, ללא תבלינים וללא סוכר) והימנעות מנטילת תרופות ככל האפשר. ניסיונות שונים בחייו גרמו לו לוותר אט אט על תרופות, והוא למד הידרותרפיה על מנת לטפל במחלות. אלקוט, כמו רפורמטורים רבים במאה ה-19, האמין כי בריאות הגוף ובריאות הנפש כרוכות זו בזו.
בשנת 1839, לאחר שנמנע זמן רב מאכילת בשר ודגים, החליט להימנע לחלוטין ממזון מן החי, ואימץ תזונה טבעונית (אולם המשיך להתייחס לתזונתו כצמחונית משום שהמושג 'טבעונות' נטבע באנגלית רק בשנת 1944, ועד אז, המושג 'צמחונות' הגדיר תזונה צמחונית וטבעונית גם יחד). אלקוט סבר כי טבעונות מתאימה לכל בני האדם ומשפרת לא רק את בריאותו של הפרט, אלא משפרת את החברה בכללותה. לתפיסתו, משום שטבעונים לא מפעילים אלימות נגד בעלי חיים, הם יצליחו לעמוד מול פיתויים אלימים אחרים ויימנעו מהם, ובכך טבעונות תוביל לחברה מוסרית ורוחנית יותר. לטענתו, הימנעות מחלבון מן החי מאפשרת לבני האדם להיות נמרצים וחיוניים יותר, וכן מדכאת את התשוקות החייתיות, שהן אינהרנטיות באכילת בעל חיים אחר, ובכך מועילה לנפש.
בשנת 1843, הקים עמוס ברונסון אלקוט  (דודנו וחברו הטוב של ויליאם אלקוט) את 'פרוטלנד' (באנגלית: Fruitlands) , קהילה טבעונית ניסיונית במסצ'וסטס, בה הוציא לפועל רבים מרעיונותיו, להם היה שותף גם ויליאם אלקוט (טבעונות, מלבוש פשוט ואורח חיים פשוט). אלקוט אמנם לא הצטרף לקהילה שהקים דודנו, אולם עקב אחריה בעניין, והדודנים לבית אלקוט עקבו זה אחר הפרסומים של זה.

האגודה הצמחונית האמריקאית

האגודה הצמחונית האמריקאית נוסדה בשנת 1850 בניו יורק. רעיון הקמת האגודה הצמחונית היה של התזונאי סילבסטר גראהם  ושל כומר הכנסייה הצמחונית של פילדלפיה, ויליאם מטקלף (William Metcalfe). אלקוט השתתף בכינוס הראשון של האגודה הצמחונית האמריקאית ונבחר לכהן כנשיאה הראשון. במסגרת הכינוס הראשון, הגדירה האגודה הצמחונית את מטרותיה לקדם אורח חיים צמחוני כאורח חיים המועיל לבריאות ולחברה. הכינוס הראשון הוכתר בהצלחה והפרוטוקול שלו נשלח לחוגים צמחוניים אחרים ברחבי העולם. אלקוט קידם במסגרת תפקידו את התזונה מן הצומח, והיה לדובר בולט של התנועה הצמחונית האמריקאית. 
אלקוט התגורר במסצ'וסטס, אכל מזון מן הצומח ללא תבלינים והשתדל להימנע ככל האפשר מחבישת כובעים ומנעילת נעליים, וזאת כדי להתקרב יותר אל אורח החיים הטבעי כפי שתפס אותו.
בשנת 1859, בגיל 60, הוא נפטר משחפת ממנה סבל מילדות.
לימונד מאות'

עלילה

חמישה תלמדי שנה ראשונה בתיכון: אוליביה וויט (ברידג'יט מנדלר), מוהיני "מו" בנג'רי (נעמי סקוט), צ'ארלס "צ'ארלי" דלגדו (בלייק מיצ'ל), סטלה יאמדה (היילי קיוקו) וונדל "וון" גיפורד (אדם היקס) נפגשים כולם בריתוק בבית הספר, כל אחד מסיבותיו: אוליביה למדה בחדר השרת, סטלה מרדה לגביי חולצתה שאסרו עליה ללבוש, מוהיני ברחה מהשיעור עם סקוט, וון קרא למורה "טיפש", וצ'ארלי זרק את הכדור לעבר המורה לספורט בטעות כיוון שהוא רצה לזרוק את הכדור על ריי. במשך הריתוק הם מנגנים בכלים שונים: תופים, גיטרה, קונטרבס, קלידים, ושירה. במהלך הריתוק, אוליביה שרה שיר בשם Turn Up the Music. מיס רזניק (טישה קמפבל מרטין), המורה לנגינה, אומרת כי הם יוכלו להרכיב יחד להקה מעולה. היא גם מזכירה תוכנית מוזיקה בשם "כוכב עולה" שבו המנצחים זוכים בחוזה הקלטות ורגע בטלוויזיה, אולם בתוכנית זו משתתפת גם להקה מצליחה מאוד בשם מדסלייד קראש, כך שאין להם כמעט סיכוי.
למחרת, יושבת החבורה בפיצריה של דנטה ומשוחחת על דבריה של מיס רזניק. הלהקה נוצרת, כאשר אוליביה היא סולנית הלהקה, סטלה היא הגיטריסטית הראשית, מו היא הבסיסטית, וון מנגן בכלי קלידים וצ'ארלי הוא המתופף. הם מתקשים במציאת שם ללהקה. בבית הספר, אוליביה נדחקת לפינה על ידי ריי ביץ' (כריס ברושו), סולנית הלהקה היריבה מדסלייד קראש, המתחילה לתשאל אותה ולהציק לה. שאר הלהקה מתערבת וסטלה מתיזה לימונדה על ריי. ריי מטיח בה כי היא 'פה לימונדה', "וכך," מספרת אוליביה, "מצאנו שם ללהקה שלנו".

לגמרי במקרה

הלהקה התארחה בסדרה "לגמרי במקרה".
אוטו החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג

ביוגרפיה

אוטו נולד בשנת 1439, לפרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמגדלנה מברנדנבורג, בתם של פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג.
בשנת 1457 מסר אביו פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג את השלטון בדוכסות לאוטו ולאחיו ברנהרד השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם בשנת 1464 מת ברנהרד ללא ילדים, ואוטו תפס את השלטון לבדו. אוטו ניסה ליישם רפורמות במנזרים, ולהחזיר להם את הפשטות והצניעות שהייתה להם בעבר. ב-9 בינואר 1471 נהרג אוטו במהלך טורניר אבירים בצלה, ואביו פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג חזר לשלוט בדוכסות.
האגודה האמריקנית לכימיה

האגודה האמריקנית לכימיה (באנגלית: American Chemical Society; או בקיצור ACS) היא אגודה מקצועית הממוקמת בארצות הברית ותפקידה לספק תמיכה למחקר מדעי בשטח הכימיה. האגודה נוסדה בשנת 1876 באוניברסיטת ניו יורק. לאגודה כרגע מעל 158,000 חברים בכל רמות התארים ובכל שטחי הכימיה, ההנדסה הכימית ובתחומים בעלי זיקה לכימיה. האגודה מקיימת מפגשים לאומיים פעמיים בשנה. במפגשים מכוסים כל תחומי הכימיה. בנוסף מתקיימות ועידות רבות בתחומים ממוקדים. אגף הפרסום של האגודה מפיק מספר כתבי עת ביניהם הכתב העת של האגודה האמריקנית לכימיה. מקור ההכנסה העיקרי של האגודה מגיע משירות תקצירים בכימיה ומפרסומי האגודה. "חדשות הכימיה וההנדסה" הוא מגזין חדשות שבועי היוצא לאור על ידי האגודה ונשלח לכל חבריה.

ההיסטוריה של האגודה

שורשי האגודה בקבוצה קטנה של 35 כימאים אשר נפגשו ב-6 באפריל,1876 בבנין אוניברסיטת ניו יורק. למרות שבאותה תקופה הייתה קיימת אגודת מדע אמריקנית (האגודה האמריקאית לקידום המדע) הרי שההתפתחויות שאירעו בשטח הכימיה דירבנו את אלו שהתכנסו תחת הנחייתו של פרופסור צ'ארלס צ'נדלר מבית הספר למכרות בקולומביה להקים את האגודה האמריקנית לכימיה. צ'נדלר סבר שהאגודה "תהווה זרז רב השפעה למחקר מקורי...,תעורר ותפתח כישורים אשר כעת מתבזבזים בשל חוסר שיתוף פעולה,... תיצור קשר הדוק בין חברי האגודה ותוודא קיום הערכה ראויה למדע הכימיה בקרב הציבור הרחב."
בשלב מסוים הוחלט על המבנה הארגוני של האגודה ואומצה חוקה. צ'נדלר היה מועמד טבעי לנשיא האגודה מאחר שהיה מקימה אולם הוא חש שפרופסור ג'ון ויליאם דרייפר היה בעל שיעור הקומה הראוי כמדען להוביל ארגון לאומי כדוגמת האגודה. בגיל 65 נבחר דרייפר כנשיא האגודה האמריקנית לכימיה. מטה האגודה שכן בניו יורק. נשיאותו של דרייפר הייתה חשובה יותר בשל שמו והמוניטין שיצא לו ופחות בשל השתתפותו הפעילה הארגון.

פעילות חינוכית

האגודה מממנת את אולימפיאדת הכימיה האמריקנית הלאומית, תחרות שבאמצעותה נבחר לבסוף צוות בן ארבעה אנשים לייצג את ארצות הברית באולימפיאדה הבינלאומית לכימיה.
האגודה מחלקת החינוך בתחום הכימיה מספקת מבחנים עבור תת-תחומים מגוונים של הכימיה. שני המבחנים היותר שכיחים הם מבחנים ברמת סטודנטים לתואר ראשון עבור כימיה כללית וכימיה אורגנית. כל אחד מהמבחנים מכיל 75 שאלות רבות-ברירה. הזמן המוקצה לכל מבחן הוא 110 דקות.

המחלוקת בנוגע ל PubChem

מאז הקמת בסיס הנתונים לתרכובות כימיות, המכונה PubChem, על ידי המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי שידלה האגודה את המרכז ואת הגופים המפקחים עליו להפסיק את מאמצי הרחבת בסיס הנתונים. הסיבה היא שהאגודה משווקת את שירות התקצירים בכימיה הפרטי שלה. ב-23 במאי, שנת 2005, יצאה האגודה בהצהרה לעיתונות :
"האגודה מאמינה אמונה שלמה שהממשל הפדרלי אינו צריך להפוך למוציא לאור הנתמך בכספי משלם המיסים. על ידי איסוף, ארגון והפצת מידע אודות מולקולות קטנות אשר מהווה שכפול לשירות התקצירים בכימיה של האגודה, החל המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי לצעוד במסלול למחקר מדעי בלתי מוגבל..."
— הצהרת האגודה לעיתונות
חיים אברהם שפירא

רבי נח חיים אברהם שפירא (תקפ"א-תקפ"ג, 1821–1823 (בערך), איליה - ד' באייר תרמ"ו, 9 במאי 1886) היה רב וראש ישיבה ליטאי, רבה של סמרגון וראש ה"קיבוץ" המפורסם בעיר זו.

ביוגרפיה

נולד באיליה לרב אריה לייב שפירא, תלמידו של רבי מנשה מאיליה ומגדולי תלמידי רבי חיים מוולוז'ין, שכיהן באותה תקופה כרבה של העיירה. חיים אברהם היה הבן השלישי בין ששה בנים שכולם היו רבנים מפורסמים בליטא. בצעירותו עברה המשפחה לסמרגון והוא למד תורה מפי אביו, חברו ללימודים אצל אביו היה ראובן (ראוב'לה) לוין, שנעשה לימים רבה של דווינסק. כשעזב אביו את רבנות סמרגון לטובת רבנות קובנה הגדולה, מינו אותו בני הקהילה המקומית כרב, אך הוא סירב לשבת על כיסא אביו בחייו ולקבל את תואר הרבנות. הוא ענה לשאלות הלכתיות והתמקד בשיעוריו בישיבה, ה"קיבוץ" אותו הקים אביו בעיר, שמשך אליו את טובי הלמדנים בתקופתו. מעמדו בקרב אחיו הרבנים היה נכבד, ואחיו רבי רפאל שפירא כיבד אותו להוביל את בתו ליפשא לחופתה עם רבי חיים הלוי סולובייצ'יק.
לאחר פטירת אביו בראשית 1853 התמנה רשמית כרבה של סמרגון, תפקיד בו כיהן עד פטירתו בד' באייר תרמ"ו, 9 במאי 1886. הוא התפרנס ממסחר, ואת משכורתו על עבודת הרבנות תרם בקביעות לצדקה, בעיקר לתמיכה בלומדי ה"קיבוץ". הוא הנהיג תמיכה מסודרת ומכובדת ללומדי ה"קיבוץ" כדי שלא יצטרכו להתארח בבתי תושבים מקומיים כמנהג אותם ימים.
כתביו אבדו ככתבי אביו, אך חידושים מתורתו שבעל פה מצוטטים בכתבי בני דורו. בתשס"ד (2004) נעשה ניסיון ראשון ללקטם.