google/wiki40b huggingface dataset:
דת באיראן

הדת באיראן היא באופן רשמי מוסלמית שיעית וכך גם רוב אנשי המדינה (89%). כ-9% משתייכים לפלג הסוני של האסלאם, ו-2 האחוזים הנותרים הם מיעוטים דתיים שונים הכוללים בהאים, מנדעים, הינדואיסטים, יזידים, זורואסטרים, יהודים, ונוצרים. שלוש הדתות האחרונות שהוזכרו, מוכרות באופן רשמי ומוגנות, ואף שמורים להן מושבים בפרלמנט האיראני. הדת הזורואסטרית הייתה בעבר הגדולה ביותר באיראן, אך כיום מאמיניה נמנים שם בעשרות אלפים בלבד. באיראן שוכנת הקהילה היהודית הגדולה ביותר כיום בעולם המוסלמי. הדת הבהאית אשר אנשיה מהווים את המיעוט הגדול ביותר באיראן שאינו מוסלמי, אינה מוכרת באופן רשמי, ונרדפה במהלך קיומה באיראן. אף על פי שאינם מוכרים על ידי הממשלה קיימים אף אתאיסטים ואגנוסטיקנים איראנים.

אסלאם שיעי

כיום 98% מתושבי איראן מוסלמים ומתוכם בערך 89% שיעים, המשתייכים ברובם לזרם התריסריים הקבוצה השיעית השנייה בגודלה לאחר התריסריים, היא קבוצת הניזאריים (תומכיו של נִזאר אִבּן מֻסתנסיר) שבפלג האיסמאעיליה, הנקראים לעיתים השביעיים. חלקם נמלטו מאיראן לדרום אסיה ובמיוחד למומבאי, בשנת 1840, לאחר ניסיון הפיכה כושל נגד השאה של שושלת קאג'אר,אך רבים מהם נותרו פזורים ברחבי איראן.
קיים שוני בן הקבוצות השיעיות, החמישיים, השביעיים, והתריסריים, הנגזר כתוצאה מאמונתם השונה במנהיגים נפרדים הנקראים אימאמים, אשר היו צאצאיו של מוחמד, ביתו פאטמה, וחתנו עלי. אימאמים אלה נחשבים כמקור הטוב ביותר של ידע על הקוראן והאסלאם, וכן על דרכו ומנהגיו של מוחמד הנקראים סונה ונחשבים כראויים ביותר לחיקוי. לתריסריים בנוסף לשושלת האימאמים, ישנם ספרי חדית' מועדפים - "ארבעת הספרים" - הנחשבים על ידיהם ככלים חשובים להבנת הקוראן ובפרט בענייני תורת המשפט.
על פי התריסריים קיימים 12 אימאמים, ואחד מהם קבור באיראן במקדש האימאם רזה. אימאמים נוספים חיו או היו בקשרים אם איראן, אך נקברו במקומות אחרים כעיראק וערב הסעודית.

אסלאם סוני

המוסלמים הסונים הם הקבוצה הדתית השנייה בגודלה באיראן.
המהווה כ-9% מכלל תושבי המדינה. רובם כורדים בצפון-מערב איראן, ערבים ובלוצ'ים בדרום, ומספר קטן יותר של פשטונים וטורקמנים בצפון מזרח המדינה. בית הספר המרכזי ללימודי תאולוגיה ותורת המשפט (מד'הב) בקרב הסונים באיראן, הוא חנפי, שהוקם על ידי האימאם אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה.
קרל האזנפלוג

חייו

האזנפלוג, יליד ברלין, התמחה בצעירותו כסנדלר אצל אביו, ואחר כך אצל הצייר קרל גרופיוס. ב-1822 קנה לעצמו מוניטין של צייר אדריכלות, ובעיקר של כנסיות. בין הכנסיות שצייר נמנים כנסיית המשמר בפוטסדאם, קתדרלת מגדבורג, קתדרלת הלברשטאדט, קתדרלת קלן וקתדרלת ארפורט. בנוסף צייר סדרה של כנסיות הרוסות תחת מעטה שלג בציורים ששילבו תצפיות על חורבות נטושות בתוספת פנטזיה, בסדרה זו מטרתו הייתה להעביר אווירה על פגיעותם ושברירותם של המבנים העתיקים מימי הביניים.
האזנפלוג מת בהלברשטאדט ב-1858.
קרמונה

היסטוריה


בימי הביניים הייתה קרמונה עיר מדינה עצמאית, במאה ה-14 השתלטה מילאנו, שהייתה אז תחת שלטון בית ויסקונטי, על העיר.

מוזיקה

קרמונה מתהדרת בהיסטוריה מוזיקלית נכבדה. הקתדרלה בת המאה ה-12 הייתה מן הסתם מוקד לפעילות מוזיקלית מאורגנת באזור בשלהי ימי הביניים. במאה ה-16 הייתה העיר למרכז מוזיקה מפורסם. כיום קיימים כמה הרכבים מוזיקליים חשובים לביצוע מוזיקה של תקופת הרנסאנס והבארוק, כגון Choir & Consort Costanzo Porta ופסטיבלי מוזיקה, שבזכותם נחשבת קרמונה לאחת הערים החשובות ביותר באיטליה בתחום המוזיקה. המלחין מארק אנטוניו אינג'ניירי לימד בקרמונה; קלאודיו מונטוורדי היה המפורסם בתלמידיו, לפני שיצא למנטובה בשנת 1591. הייתה זו גם עיר הולדתו של פייר-פרנסיסק קארובל, שעבד בשיתוף פעולה עם המלחין הגרמני החשוב מיכאל פרטוריוס. הבישוף של קרמונה, ניקולו ספונדראטי (Nicolò Sfondrati), תומך נלהב בקונטרה-רפורמציה, היה לאפיפיור גרגוריוס הארבעה עשר ב-1590. תמיכתו הנלהבת לא פחות במוזיקה עוד הוסיפה והאדירה את שמה של העיר כיעד מוזיקלי.
החל במאה ה-16 ואילך, יצא שמה של קרמונה בעולם כמרכז לייצור כלי נגינה, שראשונים להם הכינורות של משפחת אמאטי, ובהמשך אלה שנבנו בסדנאות של גוארנרי וסטרדיווארי. עד ימינו אלה, נחשבות יצירותיהם לשיא ההישג בבניית כלי קשת. שמה של קרמונה כיצרנית כלי נגינה מעולים בטיבם קיים ועומד גם היום.
לקרמונה הייתה מסורת של תזמורות כלי נשיפה, הקשורה ב"גווארדיה נציונאלה" שנוסדה בהשפעת נפוליאון. ב-1864 התמנה בן העיר, אמילקארה פונקיילי למנצחה ויצר הרכב, העשוי להיחשב לאחת מתזמורות כלי הנשיפה המעולות ביותר בכל הזמנים. בתפקידו כ"קאפובאנדה", הקים פונקיילי בית ספר לתזמורות צבאיות ויצר מסורת, שעמדה בעינה עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
אבנר טריינין

ביוגרפיה

טריינין נולד בתל אביב ב-14 בפברואר 1928. בגיל שנתיים עברה משפחתו לירושלים. למד בבית הספר תחכמוני ובגמנסיה העברית.
החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, ולימודיו נקטעו עקב מלחמת העצמאות שבה שירת בחיל המדע. הוא סיים תואר שני ב-1954 וקיבל תואר דוקטור בכימיה ב-1958 בהנחיית פרופ' גבריאל שטיין, על "ספקטרום של יונים". לאחר מכן יצא לפוסט דוקטורט באוניברסיטת קיימברידג', שאותו עשה בהנחיית חתן פרס נובל פרופ' רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש. לאחר שנה חזר למשרה במחלקה לכימיה-פיזיקלית באוניברסיטה העברית. בשנת 1963 קיבל דרגת מרצה בכיר, ב-1965 היה לפרופסור חבר ומשנת 1971 פרופסור מן המניין. בין השנים 1975 ל-1978 שימש כדיקן הפקולטה למדעי הטבע. בשנת 1997 פרש לגמלאות. שימש כמרצה אורח באוניברסיטת ברנדייס בניו יורק. בתחילת דרכו חיבר ספר לימוד בכימיה לבתי-ספר תיכוניים, שיצא לאור במספר מהדורות. 
ספר השירה הראשון שלו, "אזובי-קיר", יצא לאור בשנת 1957, במהלך לימודיו לתואר דוקטור. בסך הכל פרסם במהלך השנים 12 ספרי שירה. על פעילותו זו זכה בפרסים אחדים, בהם פרס מילוא. 
טריינין היה חבר באקדמיה ללשון העברית. 
טריינין נפטר בירושלים ב-7 באוקטובר 2011 ונטמן בהר המנוחות.

משפחתו

ב-1949 נישא לפילוסופית רבקה שכטר ונולדו להם שתי בנות: הילה קנובלר, משוררת ופרופסור לרפואה, ומילאת טריינין-פייטלסון, פרופסור לביולוגיה ומרצה בבית הספר לרפואה שליד האוניברסיטה העברית. אחיו הוא האלוף אברהם טמיר.
ניתוח כלכלי של המשפט

הניתוח הכלכלי של המשפט או הגישה הכלכלית למשפט היא זרם בלימוד ומחקר המשפט המבקש לעשות שימוש בכלים מתחום המיקרו-כלכלה על מנת לנתח תאוריות וכללים משפטיים.
הטענה העיקרית של הגישה הכלכלית היא שניתן לראות כללים משפטיים כמכשיר למיקסום העושר המצרפי. הגישה עוסקת הן בניתוח פוזיטיבי המתאר את ההשפעות הצפויות של חוקים, והן ניתוח נורמטיבי המציג מדיניות משפטית מומלצת.

היסטוריה

הניתוח הכלכלי של המשפט קנה מקום מרכזי בארצות הברית החל מראשית שנות ה-60 של המאה ה-20. עוד לפני כן עסקו כותבים ידועים בתוצאות של המשפט, למשל אדם סמית' דן כבר המאה ה-18 בהשלכות הכלכליות של חקיקה מרקנטיליסטית, וג'רמי בנת'ם עסק בגישה התועלתנית. עם זאת, יסודה של הדיסיפלינה המודרנית של הניתוח הכלכלי של המשפט, הוא בשני מאמרים שפורסמו ב-1961: הכלכלן רונלד קואס פרסם את המאמר "הבעיה של עלויות חברתיות", והמשפטן גידו קלברזי פרסם מאמר בשם "מחשבות על חלוקת סיכונים ודיני הנזיקין". בשנות ה-70 לימודי משפט וכלכלה התחילו באוניברסיטאות בארצות הברית והתפשטו לאוניברסיטאות ברחבי העולם. בין החוקרים הידועים בתחום זה נמנים לוסיאן בבצ'וק, גארי בקר, דייוויד פרידמן וריצ'רד פוזנר.

ניתוח כלכלי מסורתי והתנהגותי

הניתוח הכלכלי של המשפט נחלק לשני סוגים מרכזיים: ניתוח כלכלי מסורתי וניתוח כלכלי התנהגותי. הניתוח המסורתי הוא מופשט ולא עוסק בהתנהגות בפועל של הפרטים; הנחתו היא שהפרטים הם רציונליים ובוחן איך הפרטים יתנהגו ואיך המערכת המשפטית יכולה להשפיע באופן יעיל על ההתנהגות האנושית. הניתוח הכלכלי ההתנהגותי מתבונן בהתנהגות האקטואלית של בני אדם ונסמך לפיכך על מחקרים של פסיכולוגים (כמו למשל המחקרים הידועים של שני חתני פרס נובל עמוס טברסקי ודניאל כהנמן). הניתוח ההתנהגותי איננו מניח רציונליות; פסיכולוגים וכלכלנים התנהגותיים אף חשפו לא אחת כי פרטים פועלים באופן לא רציונלי.

בישראל

תחום הניתוח הכלכלי של המשפט הובא לישראל על ידי פרופסור אוריאל פרוקצ'יה מהפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים, בשנות השבעים של המאה ה-20, למרות התנגדות מצד גורמים בממסד המשפטי שראו בו דבר כפירה. פרוקצ'יה היה הראשון בישראל שהחל לפרסם מסות משפטיות במתודולוגיה הכלכלית, והעמיד דורות של תלמידים ותלמידי תלמידים. כיום הניתוח הכלכלי הוא זרם מוביל בתאוריה המשפטית, כאשר רבים מטובי החוקרים מבססים את עיקר עבודתם על מתודולוגיה זו ומסקנותיו חלחלו לתוך פסקי דין בתחומים רבים. לפי הניתוח הכלכלי, שיקולים של יעילות כלכלית ("צדק מייעל") הם משמעותיים בקבלת החלטות משפטיות הקשורות לצדק.
Hurd

HURD היא ליבת מערכת הפעלה שאמורה להיות הליבה של מערכת GNU.

היסטוריה

במנשר של גנו הזכיר ריצ'רד סטולמן ש-"ליבה ראשונית קיימת אך תכונות רבות עדיין נדרשות כדי לחקות את יוניקס". הוא התייחס ל-TRIX, ליבת RPC (קריאה להליכים מרחוק) שפותחה ב־MIT, שעורכיה החליטו להפיצה בחינם והייתה תואמת עם גרסה 7 של יוניקס. בדצמבר 1986 התחילה עבודה לשינוי ליבה זו, אך מפתחיה החליטו לבסוף שהיא לא מתאימה כנקודת התחלה, בעיקר בגלל שהיא רצה רק על "ארכיטקטורת 68000 היקרה והאלמונית" והיה צורך להתאים אותה לארכיטקטורות אחרות לפני שאפשר היה להשתמש בה. ב־1988 נשקלה במקומה ליבת "מאך", אשר פותחה ב-CMU (אוניברסיטת קרנג'י מלון), על אף שתחילה נדחה פיתוחה בגלל שמפתחיה נדרשו להוריד קוד שהיה שייך לחברת AT&T.
בתחילה הוחלט לקרוא לליבה Alix, אך המפתח מייקל בושנל העדיף מאוחר יותר את השם Hurd, כאשר השם הקודם נדחק לתת-מערכת ובסופו של דבר נעלם לחלוטין. גם הפיתוח של Hurd נעצר בסופו של דבר בעקבות בעיות טכניות ועימותים מתמשכים בין המפתחים.
מערכת דביאן כוללת גם הסבה חלקית לריצה מעל ליבת Hurd.
מסת שמש

היסטוריה

האדם הראשון שניסה לאמוד את מסת השמש היה אייזיק ניוטון. בספרו, "פרינקיפיה", הוא העריך שהיחס בין מסת השמש למסת כדור הארץ הוא 1/28,700. מאוחר יותר הוא קבע כי אומדן זה היה מבוסס על ערך שגוי של היסט השמש, בו השתמש כדי להעריך את המרחק בין כדור הארץ לשמש (יחידה אסטרונומית אחת). בעקבות כך הוא שינה את התוצאה והשיג יחס של 1/169,282, ופרסם זאת במהדורה השלישית של "פרינקיפיה". כיום, שימוש בערך הנוכחי של היסט השמש מראה שהיחס הנכון בין המסה של השמש לזו של כדור הארץ הוא 1/332,946.
גראמן גאלפסטרים 1

הגראמן גאלפסטרים I‏ (Grumman Gulfstream I) הוא מטוס בעל שני מנועי טורבו-פרופ, מתוצרת גראמן. המטוס טס לראשונה ב-14 באוגוסט 1958. בסך הכל יוצרו כ-200 יחידות של המטוס. יורשו של המטוס, הוא הגראמן גאלפסטרים 2 שהחל לטוס ב-1966.

היסטוריה

בתחילה רצתה החברה לייצור מטוס המבוסס על ה-C-1 טריידר שפותח על ידי חברת גראמן ב-1952, אולם לאחר מחקר הבינה החברה כי מטוס שכזה לא יימכר היטב, ועליהם לפתח מטוס חדש לחלוטין. ביוני 1957 תכנון המטוס הושלם, והחברה החלה במכירתו, תוך התאמה ללקוחות על-פי דרישתם. 
גרסה מותאמת של המטוס תחת השם VC-4A יוצרה עבור משמר החופים של ארצות הברית, ויועדה עבור הטסת מפקדים עד שנות ה-80, לאחר מכן הוסב המטוס להטסת מטען וכחמ"ל עד ל-2001.
גרסה מוארכת של המטוס, G-159C, עם מקום ל-37 נוסעים שירתה מספר חברות תעופה, אולם רק 5 יחידות יוצרו מהמטוס.
נכון לאוגוסט 2006, 44 מטוסים מדגם הגראמן גאלפסטרים 1 עדיין בשירות, כש-13 מתוכם בשירות חברת פיניקס אייר הפועלת בג'ורג'יה, ארצות הברית.
בסיאן אידרישאי

קריירת מועדונים

אידרישאי גדל במחלקות הנוער של אדמירה לינץ ושל ל.א.ס.ק. לינץ. בשנת 2003 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ל.א.ס.ק. לינץ, ששיחקה בליגה האוסטרית הראשונה. הוא ערך 35 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
בקיץ 2005 חתם אידרישאי על חוזה לשנתיים בליברפול מהפרמייר ליג, לאחר תקופת התרשמות ולאחר שזכה בתואר השחקן הצעיר של העונה באוסטריה לעונת 2004/2005. עם חתימתו במועדון הצהיר:
"תמיד הייתי אוהד ליברפול ולשחק במועדון זהו חלום שמתגשם. אם יש לך הזדמנות להגיע להתרשמות בליברפול אז אתה צריך לעשות זאת. אתה לא יכול לסרב להתרשמות בזוכת ליגת האלופות. הייתי אפילו שוחה בנהר על-מנת לעשות זאת."
עונת 2005/2006 הייתה רצופת פציעות עבורו. עם זאת, הוא ציפה להיות שחקן קבוע בהרכב של קבוצת המילואים של המועדון לעונת 2006/2007. ב-15 ביולי 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק במחצית הראשונה במשחק קדם העונה נגד רקסהאם לצדו של קרייג בלאמי, שערך גם הוא את הופעת הבכורה שלו במועדון. 
ב-16 במרץ 2007 הושאל אידרישאי ללוטון טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת 2006/2007. יום לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. עד לתום העונה ערך אידרישאי שש הופעות ליגה נוספות, בהן הבקיע שער אחד. לאחר שחזר מתקופת ההשאלה בלוטון טאון נשאר אידרישאי בליברפול לתקופת קדם העונה. ב-7 ביולי 2007 הוא הבקיע שלושה שערים בפרק זמן של 26 דקות במשחק ידידות נגד רקסהאם.
ב-30 באוגוסט 2007 הושאל אידרישאי לקריסטל פאלאס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ למשך עונה אחת. ב-1 בספטמבר ערך אידרישאי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72 במשחק הליגה נגד צ'רלטון אתלטיק. עם זאת, אידרישאי נכשל בביסוס מעמדו בקריסטל פאלאס, ובחודש ינואר 2008 דרש ניל וורנוק, מאמנה של קריסטל פאלאס, שליברפול תיקח את אידרישאי בחזרה במהלך חלון ההעברות של חודש ינואר מכיוון שהוא לא היה צפוי לראות דקות משחק נוספות בתקופת ההשאלה שלו במועדון. ב-31 בינואר 2008 הסכים אידרישאי לעבור בהשאלה לאולדהאם אתלטיק עד לתום העונה, זאת לאחר שבוטלה השאלתו לקריסטל פאלאס. עם זאת, לאחר התערבות סוכנו, ויתר אידרישאי על המעבר והחליט שלא להצטרף לאולדהאם אתלטיק.
ב-31 בינואר 2008 הושאל אידרישאי לוואקר אינסברוק מהבונדסליגה האוסטרית עד לתום עונת 2007/2008, בסופה נגמר חוזהו בליברפול. במהלך תקופתו בוואקר אינסברוק, הוא התמוטט על המגרש במהלך משחק נגד שטורם גראץ. עם זאת, לאחר שעבר בדיקות רפואיות, הוחלט כי הוא מסוגל להמשיך את קריירת הכדורגל שלו מכיוון שהבדיקות הראו שהתמוטטות נבעה כתוצאה מווירוס ולא כתוצאה ממום בלב. בשל האירוע, לא זכה אידרישאי לדקות ליגה במדי ואקר אינסברוק.
לאחר שחרורו מליברפול שיחק אידרישאי חמישה משחקים במדי איילנבורג מהליגה הגרמנית החמישית. במשחקו השני הוא הורחק בכרטיס אדום.
ב-18 באוגוסט 2009 נקרא אידרישאי לתקופת התרשמות בסוונסי סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, והוא חתם במועדון ב-22 באוגוסט. מאמנה של סוונסי סיטי, פאולו סוזה, שיבח את אידרישאי ואמר: "הוא לא בדיוק חלוץ, אך הוא שחקן התקפה. אני יודע עליו הרבה והוא מסוג השחקנים שיכולים להתאים לסגל שלנו". הוא שיחק שלושה משחקי ליגה במועדון, שנכשל בהעפלה לפרמייר ליג.

מותו

ב-15 במאי 2010, כשהוא בן 22, כשבועיים לאחר תום עונת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, נפטר אידרישאי. לפי הדיווחים הוא נפטר כתוצאה מאוטם שריר הלב בשנתו.

הנצחה

ב-30 במאי 2011, במהלך משחק גמר פלייאוף הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ נגד רדינג, לבשו שחקני סוונסי סיטי חולצות עם תמונתו ושמו של אידרישאי עליהן כאות כבוד. בנוסף, החליטה סוונסי סיטי שלא לערוך שימוש נוסף בחולצה מספר 40, שהייתה שייכת לאידרישאי.
שיעור ברכה אחרונה

כאשר מברכים ברכה אחרונה יש חילוקי דינים בין המאכלים השונים על שיעור (כמות) המאכל הנאכל עליו ניתן לברך.

במאכל מוצק

בדרך כלל שיעור המאכלים לברכה אחרונה הוא כזית.

בנוזלים

נחלקו הפוסקים האם שיעור ברכה אחרונה לנוזלים הוא רביעית או כזית כמו במאכל מוצק.

בשבעת המינים

אם המאכל היה משבעת המינים שנשתבחה בהם ארץ ישראל הברכה האחרונה עליהם היא ברכה מעין שלש. השיעור לברכה זו הוא אכילת כזית. ישנן דעות בראשונים כי אם אכלו פחות משיעור זה יש לברך ברכת בורא נפשות אך לא נפסק כן להלכה.

צירוף חצאי שיעור ממינים שונים

אם אכל חצי כזית ממאכל מסוים וחצי כזית ממאכל אחר, מצטרפים לחיוב ברכה. וכן אם שתה חצי רביעית ממשקה מסוים וחצי ממשקה אחר מצטרפים לברכה. מאכל אינו מצטרף למשקה לחייב ברכה.

צירוף בין מיני ברכות

אם אכל חצי כזית ממין שמברכים עליו בורא נפשות וחצי כזית אחר ממין שמברכים אחריו מעין שלש לדעת המגן אברהם וכן פסק במשנה ברורה יברך לאחריהם בורא נפשות.

במשקים

אך אם שתה חצי רביעית ממין שברכתו בורא נפשות וחצי רביעית ממין שברכתו מעין שלש (יין) כתב המשנה ברורה בשער הציון שאין אפשרות שיצטרף. בטעם הדבר כתב שמכיוון שישנו ספק מהו שיעור ברכה אחרונה ביין ממילא איננו יכול להצטרף. בביאור דבריו אלו התקשו האחרונים. שהרי, אם שתה חצי רביעית יין וחצי רביעית שכר, לכאורה יוכל לברך בורא נפשות ללא כל פקפוק. כי אם השיעור הוא כזית, בחצי רביעית השכר כבר יש יותר מכזית ויכול לברך. ואף אם השיעור הוא רביעית, למה שלא יצטרף היין לשכר כמו שיצטרף התמר לבורא נפשות.

כשאכל פחות מן השיעור

אם אכל פחות מן השיעור, אינו מברך (בשבעת המינים הוזכרו לעיל דעות שונות).
ספר הלמות

ספר הלמות הוא ספר שמיוחס לארכימדס על ידי ת'אבת אבן קורה. הספר מכיל 15 טענות על מעגלים. טענה 8 בספר מכילה את שיטת ארכימדס לחלק זווית לשלושה חלקים שווים בעזרת רצועה ומחוגה.

צורות גאומטריות חדשות

ספר הלמות מציג מספר צורות גאומטריות חדשות.

ארבלוס

ארכימדס הציג לראשונה את הארבלוס בטענה 4 בספר שלו:
אם AB הוא הקוטר של חצי מעגל ו-N כל נקודה על AB ,כך ששני חצאי מעגלים הנבנים כך שקטריהם הם AN ו-BN בהתאמה, מוכלים בחצי המעגל הגדול, הצורה שתחומה בין ההיקפים של שלושת חצאי המעגלים האלה היא "מה שארכימדס קרא לו αρβηλος"; וארכימדס מוכיח ששטחה שווה לשטח של המעגל הנבנה על PN כקוטר, כאשר PN מאונך ל-AB ופוגש את חצי המעגל המקורי ב-P.
בצורה נעשה שימוש בטענות 4 עד 8. בטענה 5, ארכימדס מציג את המעגלים התאומים של ארכימדס, ובטענה 6, הוא עושה שימוש במה שנקרא לאחר מכן שרשרת פאפוס, שהוצגה לאחר מכן בשנית על ידי פאפוס מאלכסנדריה.

סאלינון

ארכימדס הציג לראשונה את הסלינון בטענה 14 בספר שלו:
יהי ACB חצי מעגל על AB כקוטר, ויהיו AD,BE קטעים כך שאורכם הנמדד מנקודות A ו-B בהתאמה שווה. על AD ו-BE נבנה חצאי מעגלים הפונים אל C, ועל DE כקוטר חצי מעגל בצד הנגדי. נניח שהאנך ל-AB דרך O, מרכז חצי המעגל הראשון, פוגש את חצאי המעגלים המנוגדים בנקודות C ו-F בהתאמה. אז השטח של הצורה התחומה על ידי כל היקפי חצאי המעגלים שווה לשטח של המעגל הנבנה על CF כקוטר.
ארכימדס הוכיח שהסלינון והמעגל שווים בשטחם.
בינאלי ילדרים

ביוגרפיה

ילדרים נולד ברפאהייה שבאנטוליה ב-20 בדצמבר 1955.
ב-22 במאי 2016 מונה לראש ממשלת טורקיה במקומו של אהמט דבוטאולו, שהתפטר מתפקידו ב-5 במאי 2016. קודם לכן כיהן במשך מספר שנים כשר התחבורה והתקשורת של טורקיה.
בליל 15 ביולי 2016 אירע ניסיון הפיכה צבאית בטורקיה, שנכשל. ראש ממשלת טורקיה, בינאלי ילדרים, הצהיר בבוקר ה-16 ביולי 2016 באמצעי התקשורת ש"המצב תחת שליטה" וקרא לניסיון ההפיכה "כתם שחור על הדמוקרטיה של טורקיה".
לאחר שנשיא טורקיה ארדואן הצליח לאשר במשאל עם את התיקונים שיזם לחוקת טורקיה, אשר המרכזי ביניהם קבע שמשרת ראש הממשלה תבוטל והמדינה תעבור למשטר נשיאותי, הסתיימה כהונתו של ילדרים ב-9 ביולי 2018. שלושה ימים אחר כך נכנס לתפקידו החדש כיושב ראש האספה הלאומית הגדולה, הפרלמנט של טורקיה.
ב-2019 התמודד ילדרים על ראשות עיריית איסטנבול כנציג מפלגת הצדק והפיתוח שבשלטון. לאחר שהפסיד למועמד מפלגת העם הרפובליקאית אקרם איממולו בפער דחוק בסבב הבחירות הראשון ב-31 במרס, הורה בית המשפט על עריכת בחירות חוזרות עקב אי-סדרים. גם בבחירות החוזרות ניצח אממולו, עם 53% מהקולות מול 45% לילדרים.
הוא דובר טורקית, אנגלית וצרפתית.
טריקינג

טריקינג (באנגלית: Tricking) הוא ספורט שמשלב אלמנטים של טאקוונדו, קראטה, אקרובטיקה, קפואירה ו-וושו (סגנון קונג פו). מטרתו היא יצירת שילובים ואלמנטים חדשים שמורכבים לרוב מהיפוכים, ברגים ובעיטות. טריקינג בדומה לברייקדאנס הוא ספורט חופשי(freestyle), ששם דגש על פיתוח סגנונו האישי של כל "טריקסטר".

מקור הטריקינג

הטריקינג התחיל להתפתח בשנות ה-80 המאוחרות בתחרויות ה-XMA‏ (Extreme Martial Arts) לתחרויות אלו היו באים אמני לחימה מהסגנונות "הקשים" (קראטה וטאקוונדו בעיקר), וממציאים קאטה משלהם עם נשקים בידיים ולפעמים גם מוזיקה ברקע. מטרת הקאטה היא להרשים את השופטים המדרגים כל קאטה. אט אט החלו אמני הלחימה לאמץ  תנועות אקרובטיות ומרשימות יותר במטרה לנצח ולמשוך את לב השופטים, תוך כדי אימוץ מיומנויות שונות מטאקוונדו, קפואירה, התעמלות קרקע, ברייקדאנס ואחרים, וכך בעצם התפתח ה-XMA המודרני המשלב אקרובטיקה כאלמנט מובנה ולגיטימי.]

התפתחות הטריקינג

עם הזמן החלו אמני הלחימה להתאמן עם חבריהם על המיומנויות האקרובטיות שלהם, נוסדו קבוצות כמו Loopkicks ,Team Zero Gravity ואחרות. קבוצות אלו אירחו מחנות אימונים כמו מחנה האימונים של לופקיקס שמתקיים עד היום פעם בשנה בקליפורניה. במחנות אלו התאמנו האתלטים על הקאטות שלהם ועל המיומנויות האקרובטיות שלהם, הם חלקו ידע אקרובטי והמציאו וריאציות חדשות לטריקים קיימים. במחנות אלו התגבשה אמנות הטריקינג כפי שהיא מוכרת לנו כיום. לצמיחתו של הענף ותפוצתו הגדלה תרמו גם תיעוד מפגשים ושיתופם באמצעות האינטרנט.

רמות בטריקינג

בניגוד לענפי ספורט ממוסדים, לטריקינג אין חוקים מוסדרים, תקנות או גופים בינלאומיים שמאגדים ומסדירים את חוקי הענף.
הטריקינג מחולק לרמות כך שבכל רמה יש קבוצת תרגילים אשר מתאימה לרמת הקושי.
הרמות הן מ-1-7 כך ש-1 זו רמת קושי נמוכה, ו-7 זו רמת קושי גבוהה].

אירועים בארץ

בכל שנה מתקיים בחודש אפריל אירוע טריקינג הנקרא holyland או shubada שאליו מגיעים "טריקסטרים" מכל הארץ והעולם.
סורת לוקמאן

סוּרת לֻקְמָאן (בערבית: سورة لقمان) היא סורה מספר 31 בקוראן, והיא מכילה 34 פסוקים, אשר מורכבים מ-550 מילים, שמכילות 2121 אותיות. שם הסורה נגזר מלוקמאן החכם אשר מוזכר בפסוקים 12 - 19 שבסורה. על פי האמונה האסלאמית, אללה מסר את הסורה הזאת למוחמד בתקופה שקדמה להג'רה.

תוכן

פסוק 1 מורכב מהאותיות אליף. לאם. מים (ا ل م), וישנם פרשנים אשר גורסים כי מדובר בצירוף אותיות שמשמעותן ידועה רק לאללה. עם זאת, גרס, הצחאבי אבן אל-עבאס כי מדובר בהצהרה של אללה, שבה הוא מכריז שהוא אללה, ושהוא הכל יודע.
פסוקים 2 - 5 מדברים על הצדיקים ועל מעשיהם הטובים.
פסוקים 6 - 7 מתמקדים בלא מאמינים ובמעשיהם ההפוכים למעשיהם של הצדיקים.
פסוקים 8 -11 מציגים את גן העדן, המהווה לכאורה פרס למאמינים ולצדיקים.
פסוקים 12 - 13 מדגישים את עצותיו של לוקמאן לבנו. תחילה הוא מספר לו שישנו רק ישות עליונה אחת, ושכדאי לו לעבוד רק אותה.
בפסוק 14 לוקמאן מספר לבנו על החשיבות של כיבוד הורים.
פסוק 16 מבהיר כי לכאורה יש ביכולתו של אללה לראות הכל.
פסוקים 17 - 19 ממליץ על המתינות, על ההתרחקות מקיצוניות, ועל הימנעות מעשיית מעשים רעים.
פסוקים 20 - 21 שוב דנים בלא מאמינים, ובעונש הצפוי להם לכאורה בעולם הבא.
פסוק 22 שוב מדבר על המאמינים.
פסוק 23 פונה לכאורה אל הנביא מוחמד, ואומר לו שאל לו להיות עצוב מכך שהלא מאמינים סטו מדרך הישר.
פסוקים 24 - 34 מדברים מתמקדים באללה, ובכך שהוא תמיד פועל לטובת האנושות.

במסורת האסלאמית

על פי המסורת האסלאמית, אללה שולח שלושים מלאכים להגנתו של האדם אשר קורא את הסורה הזאת בלילה, והם מגנים ושומרים עליו עד הבוקר. כמו כן, על פי אותה מסורת, אללה שולח שלושים מלאכים גם לזה אשר קורא את הסורה הזאת בבוקר, והם שומרים ומגנים עליו עד הלילה. מקור אסלאמי נוסף גורס כי האדם אשר ילמד את הסורה ויקפיד בקריאתה, יזכה בעולם הבאה להיות בחברתו של לוקמאן החכם.
שושלת פיאסט

שושלת פיאסט (בפולנית: Piastowie) היא השושלת הראשונה ששלטה בפולין, מיסודה של פיאסט העגלן (פיאסט קולוג'יי) או פיאסט אוראץ', בן חושציסקו, החצי-אגדי. לפי האגדה בנו של פיאסט, שמוביט היה הנסיך הראשון של שבט פולאן. צאצאיו היו לסטק ושמומיסל. השליט הראשון משושלת זו שזהותו נחשבת ודאית מבחינה היסטורית היה הנסיך מיישקו הראשון (במאה ה-10). השושלת פיאסט שלטה בפולין מסביבות שנת 960 עד שנת 1370, שנת מותו של המלך קז'ימייז' הגדול. ענפים של שושלת זו המשיכו לשלוט בדוכסות מזוביה ובדוכסויות של שלזיה החל משנת 1370 ועד מותו של הנציג הפיאסטי האחרון בשלזיה בשנת 1675 בני פיאסט התחתנו עם בני שושלות ומשפחות אצולה רבות ברחבי אירופה והחזיקו תארים רבים, אחדים מהם במסגרת האימפריה הרומית הקדושה.

מקור השם

הדוכסים והמלכים הראשונים של פולין החשיבו את עצמם צאצאים של דמות חצי אגדית בשם פיאסט קולוג'יי, שהוזכרה לראשונה ב"כרוניקות ומעשי הדוכסים והנסיכים הפולנים" (Cronicae et gesta ducum sive principum Polonorum) שנכתבה ב-1113 על ידי גאלוס אנונימוס. אולם במונח "שושלת פיאסט" השתמש לראשונה במאה ה-17 ההיסטוריון הפולני אדם נרושביץ'.

היסטוריה

ייתכן כי הנציג הראשון של משפחת פיאסט היה בן שבט פולאן, ששהה בסביבות שנת 940 בפולין גדול במצודת גייצי. כעבור זמן קצר בני פיאסט עברו לגור בגנייזנו, שם התנהלה חצרו של הנסיך מיישקו הראשון אחרי שנת 960. לפרק זמן מסוים שלטה שושלת פיאסט על אזורי פומרניה, בוהמיה, ולוזציה, וכן ברותניה או אוקראינה הטרנסקרפטית של ימינו (זקרפטיה) והאזור ספיש (ספש בהונגרית) או ציפס הנמצא בימינו בסלובקיה השליטים הראשונים נשאו את התואר דוכס או מלך.
המונרכיה הפולנית נאלצה להתמודד במערב עם מדיניות ההתפשטות של האימפריה הרומית הקדושה בעלת הלאום הגרמני. מלכים כדוגמת מיישקו הראשון, קז'ימייז' הראשון וולדיסלב הראשון הרמן, ניסו להגן על הממלכתם על ידי הסכמים, קבלת חסות ונישואים פוליטיים עם בני השושלת האוטונית והשושלת הסאלית. מדרום וממזרח עמדו מול הממלכה הפולנית שכנים בעלי עוצמה כמו שושלת פשמיסל הבוהמית, בית ארפאד ההונגרי והענף ההונגרי של בית אנז'ו ומאוחר יותר מדינת מסדר האבירים הטבטוני והדוכסות הגדולה של ליטא.
מעמד הפיאסטים נחלש זמנית בצורה ניכרת אחרי צוואתו של בולסלאב השלישי, עקום הפה. למשך 150 שנה התפצלה הממלכה לכמה דוכסויות, בעוד הדוכסים הפיאסטים נאבקו על כס מלכותם בקרקוב, בירת פולין קטן. דוכסים רבים כגון מיישקו השלישי הזקן, ולדיסלב השלישי או לשק הראשון הלבן הוכתרו, והודחו זמן קצר לאחר מכן. הענף הוותיק של הפיאסטים השזליים, צאצאים של הבן הבכור של בולסלב השלישי, ולדיסלב השני הגולה עברו תהליכים נפרדים והחל מן המאה ה-14 היו בני חסות של הכתר הבוהמי.
אחרי דעיכת הענף המלכותי הפולני והענף הפיאסטי הצעיר בשנת 1370, כתר פולין עבר לידי מלך מבית אנז'ו, לודוויק או לאיוש הראשון, מלך הונגריה, בנה של אליזבטה מפולין, אחותו של המלך קזימיר הגדול. הענף המזובי של הפיאסטים כבה עם מות הדוכס יאנוש השלישי בשנת 1526. השליט הפיאסטי האחרון היה גאורג וילהלם, דוכס ליגניץ, שנפטר בשנת 1675. דודו, אוגוסט מלגניצה, הפיאסט הזכר האחרון, נפטר בשנת 1679. הצאצאית החוקית האחרונה, הדוכסית קרולינה מלגניצה-בריג, נפטרה בשנת 1707 ונקברה במנזר טז'בניצה. עם זאת משפחות רבות, כמו למשל צאצאים לא חוקיים של דוכס שלזיה, אדם ונצסלאוס מציישין (1617–1574) ראו עצמם מיוחסים לשושלת פיאסט.

הסמל

בסביבות שנת 1295 פשמישל השני השתמש בסמל עם עיט לבן.