google/wiki40b huggingface dataset:
דוד פלוסר

חייו ופועלו

דוד (גוסטב) פלוסר נולד בשנת 1917 בווינה, וילדותו עברה עליו בפראג. מ-1936 ועד 1939 למד פילולוגיה קלאסית וגרמניסטיקה באוניברסיטת פראג. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל והמשיך את לימודיו (לימודים קלסיים והיסטוריה יהודית וכללית) באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1957 קיבל שם את תואר הדוקטור. ב-1962 התמנה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית, וב-1968, עם ייסודו של החוג למדע הדתות, הצטרף אליו.
מחקריו תרמו תרומה חשובה במיוחד לנושאי ספרות חז"ל בתקופת המשנה, תולדות הכתות בישראל בשלהי תקופת בית שני, במיוחד כת קומראן, ולחקר המגילות הגנוזות .
הוא תרם תרומה מיוחדת להבנת התהוות הנצרות, עמד על חשיבותה של הספרות היהודית להבנת הנצרות הקדומה והרקע לפעילותם של ישו, פאולוס ובעלי האוונגליונים.
כמו כן האירו מחקריו את תהליך התגבשותה של היהדות הרבנית הקדומה ובכך סייעו רבות להבנת התפתחות ההלכה היהודית ותרבות ישראל, תחת השפעת ההלניזם.
אחד התחומים המרכזיים בהם עסק פלוסר וזכה בשל כך לפרסום עולמי, הוא חקר המגילות הגנוזות ותולדותיה של כת קומראן, שמקובל לראותה ככת האיסיים עליה מספרים סופרי התקופה. הוא חקר את המגילות הגנוזות מראשית גילויין לאורך יובל שנים, עסק בבירור פרטיהן, בליבון המשמעות של הפשרים ושל התפילות שנמצאו שם, ובחשיפת כתבים שמקורם בעולמם ובהגותם של אנשי הכת. פלוסר גם חקר את השפעתה של כת זו על ראשית הנצרות, ובראש וראשונה על הגותו של פאולוס (הוא שאול התרסי).
פלוסר היה חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וזכה בפרס ישראל לחקר ההיסטוריה היהודית בשנת תש"ם.
בנוסף זכה בפרס רוטשילד במדעי היהדות, וכן בתואר דוקטור לשם כבוד מהפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת לוצרן שבשווייץ. פלוסר שימש גם כמרצה אורח באוניברסיטאות רבות ברחבי העולם.
בשכונת ארנונה בירושלים וכן בשכונת נאות לון בבאר שבע, קרויים רחובות על שמו.
פלוסר היה נשוי לחנה ולהם נולדו שני בנים: הבכור אורי, רואה חשבון, והשני יוחנן, לשעבר מזכ"ל תנועת עוז ושלום - נתיבות שלום ומנהל לשעבר של בית הספר בית רחל שטראוס לחינוך מיוחד, וכיום מנהל את "מרכז היענו"ת" – הקשבה, ייעוץ, עזרה נפשית ומשפחה תומכת עבור משפחות של אנשים עם צרכים מיוחדים אותו הקים בירושלים.
בנו יוחנן נקרא על שם יוחנן המטביל.
יום הצדק החברתי הבינלאומי

יום הצדק החברתי הבינלאומי (באנגלית: World Day of Social Justice) הוא מועד בינלאומי שהוכר על ידי האו"ם. הוא נחגג מדי שנה ב-20 בפברואר, ומטרתו היא קידום המודעות לצדק חברתי ולשוויון חברתי.

רקע

המקור של המושג "צדק חברתי" מגיע מאמצע המאה ה-19, ומשמעותו היא חלוקה צודקת של משאבים חברתיים וכלכליים על ידי מוסדות השלטון לאזרחים. הרעיון הוא שהזכויות החברתיות כגון תעסוקה, שירותי חינוך, טיפול רפואי, דיור, קניין, ומצד אחר החובות, כגון שירות צבאי, מִסים וכיוצא בזה, תנאי יסוד ובסיס לחיים בין אנשים ועליהם להיות מחולקים שווה בשווה.
מועד זה הוכר על ידי האומות המאוחדות בשנת 2007; הוא נוסד על מנת להעלות את המודעות לצדק חברתי בעולם, מתוך תפיסה שצדק חברתי הוא אחד מעקרונות היסוד לקיום חברה צודקת, שלום, שגשוג וקיום משותף של אומות. הוא הוכרז מתוך הנחה שכדי לקדם חברה צודקת, יש להעלות את עקרונות הצדק החברתי לסדר היום ולקדם שוויון בין המינים. ארגון האומות המאוחדות הגדיר את הרדיפה אחר צדק חברתי כמשימה מרכזית עולמית ותכליתה קידום ושמירה על הכבוד האנושי. ההכרזה על יום הצדק החברתי הבינלאומי מתמקדת בהבטחת הכנסה הוגנת לכל העובדים, הגנה סוציאלית, דיאלוג חברתי, עקרונות יסוד וזכויות בעבודה.
יעקב אברהם

יעקב אברהם (1907 - מאי 2008) היה חתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לעבודה.

ביוגרפיה

אברהם נולד בתימן ליפת ושולמית. הוא נתייתם בגיל שלוש.
עבד כתימן כחייט, נישא לזוהרה והיה אב לחמישה בנים ולשלוש בנות. במלחמת יום הכיפורים שכל את בנו יוסף בקרבות ברמת הגולן. בנו יחיאל אברהמי ניהל את מוזיאון גדרה.
בשנת 1949 עלה עם משפחתו למדינת ישראל ולאחר תקופה במחנה העולים בראש העין התיישב בגדרה ובנה בה את ביתו. במחצית שנות החמישים החל לעבוד כפועל חקלאי בחברת "נטע" לעיבוד פרדסים וכרמים.
בשנת 1977, לאחר 23 שנות עבודה, זכה בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לעבודה. בראיון עיתונאי לרגל קבלת הפרס אמר: "אני אוהב את העבודה. כל תפוז חשוב לבעל הפרדס ולמדינה". רעייתו זוהרה שימשה עד אותה שנה מנהלת עבודה בחברה למיון זרעים.
עבודתו נמשכה לאחר מכן, לצד טיפוח ביתו ולימוד פרקי תורה.
אברהם נפטר בשנת 2008 בגיל 101. ביום פטירתו נולד החימש ה-15 בצאצאיו.
TUI איירליינס

TUI איירליינס היא ברית חברות תעופה בה חברות שש חברות תעופה. הברית, שהיא חברה בת של קבוצת התיירות TUI, מפעילה טיסות שכר וחופשה וכן טיסות סדירות והיא מוביל האווירי החמישי בגודלו באירופה, עם יותר ממאה מטוסים הטסים ליותר מ-150 יעדים. הברית הוקמה בשנת 2005 כדי לאחד את כל חברות התעופה של תאגיד TUI תחת שם אחד, מטוסי כל חברות הברית נצבעו בצבעים אחידים ובסמליל חברת TUI, ושש משבע החברות הוסיפו לשמן את הסיומת "fly".
אפיל-סין

אפיל-סין היה מלך אמורי, המלך הרביעי בשושלת הראשונה של מלכי בבל. הוא מלך בין השנים 1830–1813 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה או בין השנים 1749-1767 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה הנמוכה.
אפיל-סין היה אביו של סין-מובליט, שהרחיב את תחום שליטתה של בבל על מספר ערי מדינה באזור, וסבו של המלך חמורבי, אשר הפך את הממלכה האזורית הקטנה בבל, לאימפריה. הוא היה בנו של המלך סביום. לא נמצאו בממצאים הארכאולוגים הוכחות לטענתו שהייתה לו מלכות. העדרן הביא חוקרים למסקנה שבתקופתו בבל הייתה עדיין עיר קטנה וחדשה וכי השפעתו כשליטה, הייתה קטנה בהרבה מאשר השפעתם של בנו ונכדו.
בתקופת שלטונו הוא בנה את חומות העיר בבל ואת חומות הערים בורסיפה ונורום. הוא בנה מקדש לאלה איננה והוביל את עבודות הבנייה בבורסיפה למקדש א-זידה לאל נבו.
סאלאר דה אויוני

סאלאר דה אויוני (בספרדית: Salar de Uyuni או Salar de Tunupa; "מדבר המלח של אויוני") הוא מדבר מלח בדרום-מערב בוליביה. שטחו 10,582 קמ"ר, והוא מדבר המלח הגדול בעולם. סלאר דה אויוני מהווה חלק מרכס הרי האנדים, וגובהו כ-3,650 מ' מעל פני הים.
לפני כ-40,000 שנה היה המדבר חלק מאגם מינצ'ין הפרהיסטורי. כשיבש האגם, נותרו ממנו שני אגמים קטנים - פּוּפּוֹ ואוּרוּ אוּרוּ, ושני מדבריות מלח - אויוני וקוֹיפָּאסָה. 
עומק המלח בשכבה העליונה של המדבר כ-10 מטר, ועומקו הכולל מוערך בכ-120 מטרים. לפי ההערכות, מכיל מדבר המלח של אויוני כ-10 מיליארד טונות של מלח. תעשיית המלח כורה בַּמדבר כ-25 אלף טונות של מלח בשנה, באמצעות קואופרטיב קולצ'אני. בנוסף, מכיל מדבר המלח גם הליט וגבס.
בלב המדבר שוכן "אי" אדמה המכונה איסלה דל פסקדו (בספרדית: "אי הדג"), בו גדלים קקטוסים המתנשאים לגובה של 10 מ'. מדי נובמבר פוקדים את הלגונות הפזורות במדבר להקות של פלמינגו.
המדבר מהווה יעד תיירותי, ונערכים בו סיורים היוצאים מהעיירה אויוני השוכנת בפאתיו. בלב המדבר הוקם בית מלון עשוי לבני מלח, המשמש בעיקר תיירים הפוקדים את האזור.
From Genesis to Revelation

עטיפת האלבום

עטיפת האלבום היא הדלה ביותר, בניגוד לאחרים שהיו עשירים בפריטים. העטיפה כוללת רקע שחור עם שם האלבום בסגנון כתיבה גותי.
פרנסיס פישר

ביוגרפיה

פישר נולדה בכפר מילפורד שבהמפשייר שבאנגליה להורים אמריקאים. אימה אולגה רוזין, עקרת בית ממשפחה נוצרית ממוצא נורווגי. אביה וויליאם אירווינג "ביל" פישר, מפקח במפעל לזיקוק נפט ממשפחה יהודית ממוצא רוסי והונגרי. עקב עבודת אביה עברה המשפחה בין מספר מקומות. כאשר סיימה את לימודיה ב"תיכון אורנג'" שבטקסס עבדה בתור מזכירה עד שעברה לוירג'יניה, שם הופיעה ב"תיאטרון בארטר".
פישר נישאה לבילי מאק המילטון, אולם הזוגיות החזיקה מעמד שנתיים בלבד.
היא בת זוגו לשעבר של שחקן ובמאי הקולנוע קלינט איסטווד, הזוג הכיר בשנת 1990 ונפרד 5 שנים לאחר מכן, ובמהלכה נולדה להם בת אחת בשם פרנצ'סקה איסטווד.

קריירת משחק

את תפקידה הראשון בעולם המשחק קיבלה פישר באופרת הסבון "קצה הלילה" בשנת 1976. לאחר מכן שיחקה פישר באופרת הסבון "אור מנחה". לאחר הופעותיה בסדרות הטלוויזיה הופיעה במשך 10 שנים על בימות התיאטרון ברחבי ארצות הברית. ב-1991 גילמה את דמותה של שחקנית הקולנוע והתיאטרון לוסיל בול.
בשנת 1997 שיחקה בדרמת האסונות "טיטניק". בסרט גילמה פישר את דמותה של רות' דוויט בוקייטר, אמה של הדמות הראשית בסרט רוז דוויט בוקייטר (קייט וינסלט) הדוחפת אותה להינשא בניגוד לרצונה לבחור עשיר ורב מעמד בשם קאלדון הוקלי (בילי זיין).
בשנים שלאחר מכן הרבתה פישר לשחק בתפקידים קטנים, היא משחקת גם בתפקיד אורח בסדרה הבדיונית "אאוריקה".
מסכת זבים

מסכת זבים היא המסכת התשיעית בסדר טהרות. יש לה תוספתא בלבד. מסכת זו עוסקת בדיני טומאת זב וזבה ומפרטת את האופנים שבהם הזב נטמא ומטמא.

מיקומה של המסכת בסדר טהרות

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, נכון היה שלאחר מסכת נידה תופיע מסכת זבים (שכן נידה היא מקרה כללי של זוב). אך מכיוון שהקדים הכתוב בפרשת "ויהי ביום השמיני" את דיני מסכת מכשירין ע"פ דיני זוב המופיעים בפרשת "זאת תהיה תורת המצורע", הוקדמה אף מסכת מכשירין.
Holiday (גרין דיי)

הופעות חיות

בהופעות החיות, מסכי ענק משדרים מסוקים המפילים פצצות.

וידאו קליפ

המחצית הראשונה של הסרטון לוקחת חלק במכונית, (מרקורי מונטריי דגם 1968 עם גג נפתח), בתוכה בילי ג'ו ארמסטרונג, מייק דירנט וטרה קול חוגגים מסביב לעיר. במחצית השנייה של הסרטון הם נמצאים בתוך בר ובו מגלמים מספר דמויות שונות. בילי ג'ו משחק דמות המדמה נציג מקליפורניה, שני לקוחות הרבים בניהם, פאנק רוקר וחנון. טרה משחק כומר שיכור, פטרון עצור וזונה נשית. מייק משחק את הברמן, פאנק רוקר נוסף ושוטר. ישנן גם סצנות המכלילות רקדני קאן-קאן. בסוף הסרטון, המכונית מתחילה להוציא עשן ולבסוף נעצרת בשדרה שבה השיר Boulevard of Broken Dreams מתחיל.
הלהקה הגיע לאירוע פרסי הקליפים של MTV 2005 באותה המכונית מהקליפ.
שרון זליקובסקי

קריירה

זליקובסקי נולדה באילת ובילדותה עברה להתגורר באזור המרכז.
בילדותה רקדה בלהקת "התנועתרון", ובשירותה הצבאי הייתה מדריכת חי"ר.
בוגרת בית הספר לאמנויות הבמה בית צבי (1996), וסדנת "משחק מול מצלמה" של רותי דייכס (1996).
בוגרת לימודי אימון בבית הספר להקשבה וטרנספורמציה "Emotion" של נטלי בן דוד (2012).
זליקובסקי התפרסמה לראשונה ב-1998 בסדרה "טירונות" בבימויו של אורי ברבש, שם כיכבה לצדו של אקי אבני.
היא הופיעה בתפקידים ראשיים בסדרות הטלוויזיה: "טיפול נמרץ" (2002), "כתב פלילי" (2005),
הופיעה גם בסדרות "תמונות יפואיות" (1996), "כן או לא (הנאשם)" (1999), "המשאית" (2002), "רמזור" (2008), "החיים זה לא הכל" (2009), "Undo" סדרה אינטרנטית (2010), "בית האשליות" (2013), "ג'וני ואבירי הגליל" (2015) ועוד.
שיחקה בסרטים "הבולשת חוקרת" (2000), "להביט בך" (2000), "כלא" (2003), "שנת אפס" (2004), ובסרט "סרק סרק" (2012) של הבמאי חיים בוזגלו.
כמו כן הינחתה זליקובסקי את תוכניות הטלוויזיה "ספורטיוי" בערוץ 2, את התוכנית "הכל כתוב" לצידו של הגרפולוג אילון בן יוסף בערוץ 2, את התוכנית "זמן מיסטיקה" (2011-3) בערוץ 10 ואת התוכנית "חכמים בלילה" בערוץ 20 (ערוץ מורשת).
שיחקה במספר הצגות תיאטרון, בהן "חברות הכי טובות" ו"ליזיסטרטה" בתיאטרון הקאמרי, "הם יגיעו מחר" ב"תיאטרון הקיבוץ", "שבועת האדרה" בתיאטרון לילדים ונוער של אורנה פורת, "כובע מלא גשם" בתיאטרון הספרייה ועוד.
זליקובסקי הופיעה בפרסומות רבות ואף קיריינה מספר לא מבוטל של פרסומות.
בנוסף לתפקידיה על הבמה שידרה בגלי צה"ל את התוכנית "לא רוצים לישון בשמירה" לצידו של יניב מורוזובסקי.
במקביל לקריירת המשחק, שרון עוסקת בהוראת דרמה, ולימדה במשך שנים משחק בבתי ספר.
בעשור האחרון שרון מתמקדת באימון אישי להתפתחות והעצמה ומעבירה הרצאות וסדנאות בנושא.
בשנת 2017 הוציאה את האלבום "הקול שלי", בו חידשה בין השאר את "מגדל הפזמון" של לאונרד כהן.
שרון מתמחה באימון אונטולוגי (מציאות ה"יש") ואימון סאטי.
בוקסיט

היסטוריה

מקור השם "בוקסיט" הוא בכפר Les Baux-de-Provence שבפרובאנס שבדרום צרפת, שם התגלה לראשונה ב-1821 על ידי הגאולוג פייר בֶּרְתְיֶיה. ב־1832 זכה ברתייה בתואר אבירות בזכות גילויו והקים מוזיאון לגאולוגיה. בעקבות הידלדלות המחצב במכרות הופסקה הכרייה ב־1991.
סם היואן

ביוגרפיה

היואן נולד בכפר בלמקללן במחוז דמפרייס וגאלווי שבסקוטלנד. בגיל חמש עברה המשפחה לניו גאלוויי שם למד בבית ספר יסודי. באותה תקופה חי באורווה שהוסבה לבית בשטח טירת קנמור. בגיל 12 עבר לגור באדינבורו ולמד בבית הספר התיכון ג'יימס גילספי במשך שנה ובהמשך בבית הספר רודולף סטיינר. אחרי שעבד וטייל במשך שנתיים, נרשם לאקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה בגלאזגו וסיים את הלימודים ב-2003.
ב-2009 לוהק היואן לתפקיד סקוט נילסון, החבר של האחות שרי מאלון וסוחר סמים בסתר, באופרת הסבון של ה-BBC "רופאים". ב-2011 שיחק בתפקיד הנסיך אשטון בסרט הטלוויזיה של ערוץ הולמרק "A Princess for Christmas".
ב-2011 כיכב היואן בדרמה "First Light" של ה-BBC, וב-2012 כיכב בדמות באטמן בהפקה בימתית של "Batman Live".
ב-2013 לוהק היואן לתפקיד ג'יימי פרייזר בדרמה התקופתית של רשת Starz "זרה" על פי הרומן "נוכרייה". הוא היה הראשון בקאסט ששמו פורסם באופן רשמי, וזכה לשבחים מכותבת הסדרה דיאנה גבלדון, שאמרה עליו "סם היואן אינו משחק את ג'יימי אלא הוא בעצמו ג'יימי. אני אסירת תודה לצוות ההפקה על תשומת הלב שהם הקדישו לנשמה של הסיפור ושל הדמויות".
היואן ייחס את הצלחתו המוקדמת לכך שהשתתף בתיאטרון לנוער. באוגוסט 2014 היה לפטרון של התיאטרון לנוער בסקוטלנד (YTAS). הוא תומך במטרה של הארגון "לשנות חיים באמצעות תיאטרון לנוער על ידי מתן הזדמנויות והשראה לצעירים בסקוטלנד".
בספטמבר 2016 השתתף היואן במרוץ "Great North Run" כדי להתרים עבור ארגון הצדקה "Bloodwise", שבו הוא תומך מאז 2012. ב-2015 הקים קרן צדקה משלו בשם "My Peak Challenge".
ביר תמדה

ביר תמדה (ת'מדה או ביר א-ת'מאדה), הוא שם צומת כבישים במערב סיני. הצומת נקרא על שם באר הנמצאת באזור. תמאדה הוא לשון רבים בערבית לתמד – גומה עם מים, גב. מדרום לביר תמדה משתרע אגן הניקוז המישורי ורחב הידיים של ואדי אלברוכ, מיובליו הגדולים של ואדי אל-עריש.
הצומת מחבר בין ציר האורך (מצפון מזרח לדרום מערב) מביר חסנה (41 ק"מ מביר תמדה) לצומת פרקר שממזרח למעבר המיתלה (28 ק"מ) ובין ציר הרוחב היוצא מביר תמדה וממשיך לכיוון צפון מערב לכיוון ביר גפגפה (45 ק"מ). כ-12 קילומטר צפונית מערבית לביר תמדה מתחבר הכביש המגיע ממעבר הגידי שבמערב, לכביש ביר תמדה – ביר גפגפה. לאחר נסיגת ישראל מסיני, נסלל גם כביש מביר תמדה דרומה. כביש זה מתחבר לכביש צומת פרקר – נח'ל.
צפונית מערבית לצומת, באמצע שנות ה-60, הוּקם על ידי המצרים שדה התעופה ביר תמדה ובאזור היו פרוסים בסיסי שריון מצריים. לאחר מלחמת ששת הימים התברר כי באזור היה גם מוצב הפיקוד המרכזי של הצבא המצרי בסיני. מאוחר יותר, בעת השלטון הישראלי בסיני, בשנים 1967-1980, הוקמו לאורך הכביש שמצפון לצומת מספר בסיסי שריון של צה"ל שמיקומם הכללי כונה ביר תמדה.
לאחר שנכבש שדה התעופה על ידי ישראל, ניתן לו השם "בסיס חיל האוויר 7" (בח"א 7) והוא שימש בעיקר את טייסות התובלה והמסוקים של חיל האוויר. השדה גם שימש לטייסות קרב כשדה אימוני פריסה או לקראת מבצעים מיוחדים בשטח מצרים.
בבוקר 5 ביוני 1967, ביום פרוץ מלחמת ששת הימים, נועדה בביר תמדה פגישה לכל מפקדי הכוחות בסיני עם שר המלחמה המצרי, עבד אל-חכים עאמר. בעת שמטוסו היה באוויר בדרכו למקום הפגישה, תקפו מטוסי חיל האוויר הישראלי את שדות התעופה המצריים במסגרת מבצע מוקד שפתח את מלחמת ששת הימים. שדה התעופה ביר תמדה הותקף על ידי מבנה של מטוסי מיראז' 3 מטייסת 101 של חיל האוויר הישראלי בגל התקיפה הראשון בשעה 07:45. מיד אחריהם הגיע מבנה של מטוסי מיסטר להשלמת התקיפה, אולם אלו מצאו כי כל המטרות בשדה כבר הושמדו.
בחלק היבשתי של הלחימה, הגיע כח שריון מחטיבה 200 בפיקוד אל"ם יששכר שדמי (מאוגדת אברהם יפה), מביר חסנה לביר תמדה, בצהרי היום השלישי ללחימה (7 ביוני), וכבש אותה ללא התנגדות. משם פנה הכוח לכיוון צומת פרקר ומעבר המיתלה וחסם את דרכם של הכוחות המצריים שניסו לסגת דרך המעבר.
המצרים סללו קו מים ממערב לתעלת סואץ לביר גפגפה ומשם לביר תמדה. מיד לאחר מלחמת ששת הימים, לאחר שהמצרים הפסיקו את הזרמת המים לסיני, הניחה מקורות קו מים מאל עריש לביר גפגפה וכך חוברה גם ביר תמדה לקו המים הישראלי.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהו יחידות חטיבה 401 בבסיסי ביר תמדה. בסיסים אלו הופצצו מהאוויר על ידי חיל האוויר המצרי. יחידות החטיבה, בפיקוד דן שומרון, נעו מערבה אל אזור הלחימה סביב קו בר-לב. מפקד בח"א 7 במהלך המלחמה היה סא"ל חיים בן ישראל. מאז הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים ב-1974 ועד נסיגת צה"ל לקו אל עריש - ראס מוחמד ב-1980, התמקמו באזור ביר תמדה חטיבת ההכשרה של חיל השריון הישראלי ומפקדת אוגדה 162.
אברהם קציר

ביוגרפיה

אברהם קציר נולד בשנת 1941, בן לרינה ואהרן קציר.  עשה את כל לימודיו האקדמיים  באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים תואר שלישי בשנת 1974. הוא היה פוסט-דוקטורנט בקבוצתו של פרופ' אמנון יריב במכון הטכנולוגי של קליפורניה בין השנים 1974–1977. בשנת 1977 הצטרף לסגל לאוניברסיטת תל אביב, הקים בה את הקבוצה לפיזיקה שימושית, ועומד בראשה עד היום. במהלך השנים היה מדען אורח במעבדות בל, פרופסור אורח באוניברסיטת בוסטון וכן פרופסור אורח במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
הקבוצה לפיזיקה שימושית עוסקת במחקר ופיתוח של סיבים אופטיים העשויים מהלידי כסף, השקופים בתחום האינפרה אדום ובשימושים חדשים של סיבים אלו. סיבים אלו יכולים להעביר קרינה של לייזרים בעצמה גדולה לצרכים רפואיים או תעשייתיים. הקבוצה פיתחה סיבים מיוחדים הנקראים "סיבי חד-אופן" המיועדים לשימוש בתוכנית לגילוי חיים בחלל. הקבוצה מפתחת מערכות חדשות לניטור איכות מי שתייה ומי השקיה. במערכות דומות אפשר יהיה להשתמש כמכשיר לאבחון מוקדם של סרטן. כמו כן מפתחת הקבוצה שיטות חדשות אשר תאפשרנה לבצע איחוי חתכים ברקמות, כאשר האיחוי מהיר ואינו גורם הצטלקות. מסיבי הלידי כסף מפתחים אנשי הקבוצה לייזרים סיביים אשר יהיו שימושיים בשטחים רבים של מדע וטכנולוגיה. מאותם סיבים הם מפתחים מיקרוסקופ חדשני אשר יוכל לגלות עצמים שגודלם קטן מאורך הגל של האור, אשר יאפשר ביצוע דימות באינפרה אדום של תאים ביולוגיים בודדים. כמו כן משמשים הסיבים במערכת דוזימטרית המאפשרת לקבוע את המינון אליה נחשף רופא או חולה בשעת איבחון או טיפול.
בשנות פעילותו באוניברסיטה הדריך פרופ' אברהם קציר עשרות רבות של סטודנטים לתואר שני ותואר שלישי, אשר הגישו למעלה ממאה עבודות גמר. פירות המחקרים של הקבוצה התפרסמו במאות מאמרים בכתבי עת שונים. פרופ' קציר משמש כנשיא האגודה האופטית (Israel Laser and Electro Optical Society (ILEOS וכן כנשיא הכינוסים הבינלאומיים אשר אגודה זו עורכת בישראל כל שנתיים.
פרופ' קציר שימש נשיא של עשרות סימפוזיונים וכינוסים בינלאומיים בתחום מחקריו, ומשמש כחבר בגופים בינלאומיים שונים, וכנציג ישראל באגודה האופטית הבינלאומית International Commission for Optics.

בכור המהפכה

פרופ' קציר מארגן מדי שנה סדרת הרצאות בשם "בכוּר המהפכה", לזכרו של אביו, על שם ספר מדע פופולרי שכתב אביו. בסדרה מרצים טובי המדענים בארץ ובעולם. בשנת 2003 למשל, הרצו בסדרה זו חתן פרס נובל לכלכלה דניאל כהנמן, חתן פרס ישראל דוד הראל, והפילוסוף הנודע הילרי פטנאם. מדי שנים אחדות נותן אברהם קציר עצמו הרצאה בסדרה זו, שבה הוא עוסק בנושא מתחום הפיזיקה (כגון "פיזיקה ומוזיקה") באמצעות מספר רב של הדגמות והמחשות. עשרות אלפי שומעים השתתפו בהרצאות אלו במהלך עשרים השנים האחרונות.

משפחתו

אברהם קציר הוא בנם של אהרן ורינה קציר. אביו, פרופ' אהרן קציר, מבכירי המדענים בישראל, נרצח בשנת 1972 על ידי טרוריסטים יפניים בשדה התעופה לוד. דודו, פרופ' אפרים קציר, אף הוא מדען מפורסם, היה נשיאה של מדינת ישראל. פרופ' אברהם קציר נשוי לפרופ' יעל קציר, היסטוריונית וקולנוענית, והם הורים של דן קציר, במאי סרטים, ופרופ' תמר קציר, ראש החוג ללקויות למידה באוניברסיטת חיפה.
אירית חמו

ביוגרפיה

חמו נולדה בירושלים וגדלה בשכונת בקעה. ב-1982 נסעה ללימודי אמנות בבית הספר לאמנות ע״ש גון הרון באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית ולאחר שנה שבה לישראל והמשיכה את לימודי האמנות במדרשה. מאז סיום לימודיה מציגה בתערוכות יחיד וקבוצתיות, במוזיאונים ובגלריות בישראל ומחוצה לה.
אירית חמו היא אמנית קונספטואלית העוסקת בנושאים כגון תעתיקים, חורבות מודרניות, אמנות מתכלה. יוצרת באופן אמצעי, לעיתים בעזרת מכונות, לעיתים באופן מיקרי, ומשתמשת בחומרים תעשייתיים, משרדיים, וזמניים. באופן עקבי לאורך שלושה עשורי קריירה אמנותית, מביאה חמו אמירה פוליטית, חברתית, וקונטרבסיאלית. חמו היא אמנית רדיקלית העוסקת בפרדוקסים הטמונים בקיום האנושי בכלל והאמנותי בפרט. האמצעים האמנותיים בהם היא בוחרת כגון נייר העתקה, אבק, גיזרי צילומים של צמחים, באים כדי לחזק את אמירותיה ולנפץ את האמונה בניצחיותה של האמנות או ביכולתו של האמן ליצור יצירה שהיא ה”מקור“. היא מנכיחה לצופה את ארעיותו בעולם ומונעת מרוכשים פוטנציאלים את האחיזה הנצחית על יצירותיה. ”השפע גם מחצין ריקבון, החיים מחצינים את המוות“.
בשנת 1998 צילמה דוקומנט של מסע עם פסל בדמות עגל. את הפסל נשאו שתי צעירות ברחובות תל - אביב ואיסטנבול.
בשנת 2000 השתתפה בפרויקט יצירה משותף לאמנים גרמנים וישראלים שהתקיים בהמבורג, גרמניה, ביחד עם האמניות הישראליות: יהודית סספורטס, חנה סהר ואסנת אביטל.
ב־2009 הציגה תערוכה בשם ”יום קצר בלוסטאנג‘לס" בו הציגה סדרת קולאז‘ים העשויים דימויי צמחים אותם חתכה מאיספור מגזינים בסכין דמוי איזמל מנתחים ואותם תפרה זה לזה. ”חמו נעה במרחב שבין כאוס לשליטה..הטבע האמיתי אל מול בריאתו המחודשת..גם השימוש החוזר בנייר הוא מעניין בהקשר זה כשהוא משמש ליצירה של ”יערות“ אותם משמישים כדי ליצור אותו“.
בשנת 2015 נפתחה תערוכת יחיד של חמו בשם ”שירוקו“ בסדנאות האמנים, תל אביב, בה הציגה חמו עבודת וידאו ומייצב. האוצרת ורד גני. המיצב היה אולם אטום שנבנה בתוך מרחב הגלריה ובתוכו נשבה כל חצי שעה סופת אבק מתוך שואב אבק אשר כיסו וגילו חפצים קטנים אשר יצרו אשליה של דימוי אורבני.
בשנת 2017 כחלק מהתערוכה הקבוצתית ”בעיות השעה“ (אוצר: דורון רבינא), הוצבה עבודתה של חמו ”סופה 8 שמי, תיאטרון ירושלים“, העשויה מאבק. לפי הסכם עם המוזיאון, לא הותירו זכר לעבודה עם סיום התערוכה. לצורך הכנתה, סגרו חלל בביתן הלנה רובינשטיין ביריעות פלסטיק, ובתוכו חוללה האמנית סופות אבק, שנהדף מתוך שואבי אבק של חבריה, במשך שנים עשר ימים, ואלו יצרו את הגוונים הכהים והבהירים על המשטח לכלל דימוי (על פי שבלונות) של תבליט הקיר של האמן יחיאל שמי המעטר את חזית תיאטרון ירושלים כחמישים שנים.
מאז 1997 מלמדת במחלקה לאמנות בבצלאל, בה היא משמשת מרצה בכירה.
משפטי ויירשטראס

שני המשפטים שהוכיח קארל ויירשטראס על פונקציות ממשיות הם מן המשפטים היסודיים בחשבון האינפיניטסימלי. המשפטים עוסקים בפונקציות רציפות המוגדרות בקטע סגור וחסום. 
המשפט הראשון קובע שפונקציה רציפה בקטע סגור, חסומה שם.
המשפט השני מוסיף וקובע כי הפונקציה מקבלת בקטע ערכי מינימום ומקסימום.
תכונות אלה לא מתקיימות בהכרח בפונקציות רציפות מעל קטעים שאינם סגורים. לדוגמה, הפונקציה  רציפה בקטע , שאינו סגור, ואינה חסומה שם. באופן דומה, הפונקציה  חסומה בקטע , אבל אינה מקבלת בו מינימום או מקסימום (לכל נקודה בקטע הפתוח יש נקודה שמאלית/ימנית ממנה בקטע ששם מתקבל ערך קטן/גדול יותר בהתאמה).
שני המשפטים חלים גם על פונקציות ממשיות של כמה משתנים: פונקציה רציפה המוגדרת על קבוצה סגורה וחסומה ב-, היא חסומה, וערכי המינימום והמקסימום שלה מתקבלים.
באופן כללי אף יותר, המשפטים נותנים את אחת התכונות היסודיות של פונקציות המוגדרות על קבוצות קומפקטיות: פונקציה ממשית רציפה המוגדרת על קבוצה קומפקטית היא חסומה, ומקבלת את ערך המקסימום שלה בתחום ההגדרה. כפי שיוסבר בהמשך, הסיבה העקרונית לשתי התכונות היא שתמונה רציפה של קבוצה קומפקטית היא קבוצה קומפקטית.

הוכחת המשפט הראשון

נביא כאן הוכחה עבור פונקציה רציפה  המוגדרת על קטע סגור  ב- . ההוכחה הכללית עבור קבוצה סגורה וחסומה ב- דומה.
נניח שתמונת  אינה חסומה. אם כך, לכל  קיימת נקודה  כך ש- . לפי משפט בולצאנו-ויירשטראס, לסדרה שבנינו קיימת תת-סדרה מתכנסת, . מכיוון ש- סגורה, . אבל  רציפה, ולכן , סתירה.

הוכחה א'

לפי המשפט הראשון, הפונקציה חסומה מלעיל ב-. לכן, בשל שלמות הממשיים, קיים לה חסם עליון שנסמן . מכיוון שזהו חסם עליון, קיימת לכל  נקודה  כך ש- . שוב לפי משפט בולצאנו-ויירשטראס קיימת לסדרה שבנינו תת-סדרה מתכנסת, , שגבולה . אבל  רציפה, ולפי משפט הסנדוויץ' , כדרוש.

הוכחה ב'

אפשר להציע הוכחה שונה מעט למשפט השני, הנסמכת על המשפט הראשון במקום על משפט בולצאנו-ויירשטראס: אם s הוא חסם עליון בקטע אבל אינו מתקבל שם, אז  והפונקציה  חיובית ורציפה בכל הקטע. לפי המשפט הראשון היא חסומה מלעיל, כלומר קיים  כך שלכל  מתקיים . מכך נובע ש- , בסתירה לכך ש-  הוא החסם העליון.
בית הדפוס (פתח תקווה)

ההיסטוריה של המקום

המקום נבנה זמן קצר לאחר הקמת המושבה (1878) כבית מגורים עבור חיים זלמן פישצנר ומשפחתו (בנו הוא עמנואל זמיר). לאחר מספר שנים בנתה המשפחה בית גדול יותר בקרבת מקום ועברה אליו (בית פישצנר). ב-1932 רכש את המקום שמואל לייב גרינבוים והפך את המקום לבית דפוס. לשם כך רכש גרינבוים מכונת דפוס גרמנית והציב אותה במקום. בבית הדפוס הודפסו מגוון של חומרים אולם פרסומה בא לה מהדפסת דפי האריזה של תפוזי ג'אפה ששימשו את בתי האריזה ברחבי הארץ. בשנות ה-60 הפסיקה משפחת גרינבוים את פעילות ההדפסה והמשיכה בפעילות חיתוך נייר.
לאחר מספר שנים ובעקבות שרפה במקום סגרה המשפחה את המפעל. לאחר סגירתו פרצו במקום שרפות נוספות (האחרונה ב-2006) וכן סבל המקום מפריצות וונדליזם.

מבנה האתר

הבית, בן 2 החדרים, נבנה משלד של קורות עץ שנתקעו בקרקע. הקירות החיצוניים נבנו מלבנים שיוצרו מבוץ וקש על ידי יציקת התערובת הרטובה לתבניות וייבושה. לאחר הנחת לבני הבוץ טויחו הקירות ונצבעו. הקירות הפנימיים נבנו מלוחות עץ וביניהם מולאו שברי אבנים. רצפת המבנה רוצפה במרצפות צבעוניות שהיו נפוצות באותה תקופה. המבנה כוסה ברעפים.

שחזור האתר

ההחלטה על שחזור הבית התקבלה ב-2005. תהליך השיחזור הושלם ב-2009 והמקום נחנך באוקטובר 2009. השלב הראשון של השיחזור היה לימוד שיטות הבניה המקוריות. לימוד זה הביא לייצור לבני בוץ וקש בשיטות המקוריות על מנת להשלים חלקי קירות שנהרסו. במהלך ניקוי הקירות התגלו עליהם ציורי קיר שהיו נפוצים בתקופת הקמתו. ציורים אלו קולפו בתקופת השחזור והוחזרו לאחר השיפוץ תוך שהמשפצים משתמשים בדוגמאות שנמצאו על מנת לקשט את הקירות. עוד פריט שהתגלה במהלך השחזור היה לוחית סימן אש של חברת ביטוח מטריאסטה. כחלק מהתהליך שופצה גם מכונת הדפוס שפעלה במקום.
לאחר השלמת השיפוץ נפתח המקום לסיורים היסטוריים וסדנאות בנושא דפוס.
מריה אנה מוצרט

חייה

כשהייתה בת שבע החל לאופולד מוצרט, האב, ללמד אותה לנגן בקלאוויר. בתחילה התגלה בה פוטנציאל של ילדת פלא. אביה לקח אותה יחד עם אחיה למסעות קונצרטים בערי אירופה, כמו וינה ופריז כדי לנצל את כשרונם. בראשית הדברים הייתה ידה על העליונה בקונצרטים אלה ושמה נודע כנגנית צ'מבלו ופסנתרנית מעולה, אך עם הזמן העיבו כישרונותיו של אחיה הצעיר על שלה אף כי הייתה מוזיקאית מחוננת בזכות עצמה, שנלוותה לעיתים קרובות אל וולפגנג במסעותיו, לא עשתה לה שם כמלחינה כיוון שכאישה לא זכתה לחינוך מוזיקאי כמו אחיה. וולפגנג חיבר אפוא יצירות רבות לפסנתר, בייחוד דואטים, שיאפשרו לאחותו לנגן יחד אתו. הוא כיבד את כישרונותיה והאמין ביכולתה להצליח כמורה למוזיקה או מבצעת בווינה, אוסטריה, אבל ההבטחה המוקדמת שהייתה בה לא התממשה מעולם במלואה.
וולפגנג מרד בסמכות אביו, במידה ידועה, אך היא המשיכה להתנהל בהתאם להדרכת האב. משום כך, כמו גם מחמת השקפות התקופה על נשים, החליט ליאופולד מוצרט להציב את אחיה במוקד פעילותו וכיעד לבתו הציב נישואים הולמים. כדי לוודא, שבתו תינשא לאדם "מכובד", דחה את בחירותיה ובחר בשבילה בשופט שלום עשיר, יוהאן בפטיסט פראנץ פון ברכטולד צו זוננבורג. נישואים אלה, יחד עם מרדנותו של אחיה ונישואיו עם קונסטנצה ובר, גרמו לריחוק בין השניים. אחרי מות האב, התחדש הקשר ביניהם, אבל השיחות היו רשמיות ועסקו בעיקר בענייני ירושה. חייה התמקדו בבעל שלא אהבה, בילד אחד ששרד בחיים ובקריירה של הוראה בעיר שלא סבלה (זלצבורג שבאוסטריה).