סטריי קאטס

תחילת הקריירה

ב-1979, בעיירה מספקואה שבלונג איילנד בניו יורק שבארצות הברית, הקים בריאן סצר, יחד עם אחיו וחבר נוסף, שלישייה בשם "Tom Cats". הלהקה ניגנה גרסאות כיסוי ללהיטי רוקבילי משנות החמישים. בתחילת 1980 עזב סצר את הלהקה והקים יחד עם חבריו לבית הספר התיכון את הסטריי קאטס. סגנונם המוזיקלי, אשר חזר לשנות החמישים וסגנון לבושם, אשר חיקה גם הוא, במידה רבה, את ימיו המוקדמים של הרוק'נרול לא זכו להצלחה בארצות הברית והלהקה החליטה לנסות את מזלה בבריטניה. הם הגיעו לאנגליה בקיץ 1980, בעת שהזמר שייקין סטיבנס (Shakin' Stevens) ולהקות נוספות, יצרו התעוררות מחודשת, גם אם קצרת מועד, של סגנון הרוקבילי.
הגיטריסט והמפיק המוזיקלי, דייב אדמונדס הזדמן לאחת מהופעות הלהקה בלונדון והציע להם לעבוד איתו. הם חתמו על חוזה עם חברת התקליטים "אריסטה", נכנסו לאולפן ההקלטות ותוך חמישה ימים השלימו את הקלטת אריך הנגן הראשון שלהם. התקליט, אשר יצא לאור ב-1981, נשא את שם הלהקה וזכה להצלחה מסחרית. שני להיטים מן התקליט, "Runaway Boys" ו-"Rock This Town" הגיעו, כבר בסוף 1980, למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי והשיר "Stray Cat Strut" הגיע למקום ה-11. הלהקה שילבה בחומר לאלבום גם חידושים לשירי אמני רוקבילי ותיקים דוגמת אדי קוקרן וג'ין וינסנט, אך עיקר כוחה היה בשיריה המקוריים. סגנון הלהקה הושפע ממוזיקת הפאנק ושיריה המקוריים של הלהקה היו אגרסיביים ופרועים יותר משירי הרוקבילי המסורתיים. הן במקצב והן במלל. אחד משירים אלו היה השיר הפוליטי "Storm The Embassy". שיר מיליטנטי זה נכתב בתגובה לפלישה הסובייטית לאפגניסטן ולמשבר בני הערובה באיראן והטיף, כפי שניתן להבין גם משמו, להסתערות על שגרירות איראנית.
שני אלמנטים ייחודיים בהופעות הלהקה היו נגינת הקונטרבס של לי רוקר אשר נהג לרקוד יחד עם כלי הנגינה המסורבל והנגינה על התופים של סלים ג'ים פנטום אשר תופף בעמידה במשך כל ההופעה כשהוא מנגן על מערכת תופים בסיסית ביותר אשר כללה רק תוף סנר, קראש ותוף בס. בנוסף, סגנון הלבוש, התסרוקות וכתובות הקעקע שכיסו את זרועותיהם, היו כולם ייחודיים באותה תקופה ויחד עם המלל השובניסטי והנהנתני של השירים, הביאו גם לא מעט ביקורת, זלזול והתעלמות מהמוזיקה הייחודית של הלהקה.
תקליטה השני של הלהקה, "Gonna Ball", יצא אף הוא בשנת 1981. אלא שהפעם גם הביקורות וגם ההצלחה המסחרית היו פושרות בהרבה. חברת התקליטים החליפה את דייב אדמונדס כמפיק ופנתה ללהקה להפיק את התקליט בעצמה, בעזרתו של היין הובן. כאמור, התקליט לא הצליח במיוחד באנגליה והלהקה, אשר נפגעה גם מהביקורת על התקליט, החליטה לחזור לארצות הברית.

חזרה לארצות הברית

עם שובה לארצות הברית, חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים EMI America וב-1982 יצא אלבום הבכורה שלהם בארצות הברית "Built for Speed" אשר הכיל להיטים משני תקליטיהם שיצאו בבריטניה. האלבום זכה להצלחה מסחרית ושני הלהיטים "Rock This Town" ו-"Stray Cat Strut", אשר זכו לקידום מכירות באמצעות קליפים בערוץ הטלוויזיה MTV, הגיעו לעשרת הגדולים במצעד האמריקאי. כמו בבריטניה, כך גם בארצות הברית, תקליטם השני הצליח פחות מהראשון ורק השיר "(She's) Sexy + 17" הגיע לעשרת הגדולים. גם השיר "I Won't Stand in Your Way" זכה להצלחה, אם כי פחותה. שיר זה היה שיר שקט בסגנון הדו-וופ, סגנון אשר תפס מקום קבוע, בצורה של שיר או שניים, בכל תקליטי הלהקה.
בהמשך הדרך החלו להיווצר עימותים בין חברי הלהקה. סלים ג'ים פנטום זכה לפרסום כאשר נישא לשחקנית-דוגמנית בריט אקלנד ובריאן סצר פנה לעיסוקים צדדיים כנגן ליווי של בוב דילן, סטיבי ניקס ורוברט פלאנט. ב-1984 פרק סצר את הלהקה כשחבריה מטיחים האשמות הדדיות זה בזה.

קריירה לאחר הפירוק ואיחודים מחודשים של הלהקה

לאחר הפירוק, התאחדה הלהקה שנית ב-1986 להקלטת אלבום ולאחר מכן התאחדה מספר פעמים נוספות לצורך הופעות ולהקלטת אלבומים נוספים שלא נחלו הצלחות גדולות.
לאחר קריירת סולו שלא זכתה להצלחה גדולה ולאחר שכתב את הפסקול לסרט "לה במבה" (1987), הקים בריאן סצר ב-1990 את התזמורת של בריאן סצר אשר ניגנה מוזיקה בסגנון הסווינג וניסתה לשחזר את ימיהן הטובים של הביג בנדס. לי רוקר וסלים ג'ים פנטום יצאו גם הם לקריירות סולו ואף הקימו צמד אשר נקרא "Swing Cats".