google/wiki40b huggingface dataset:
האגודה הישראלית לחומרים ותהליכים

האגודה הישראלית לחומרים ותהליכים היא אגודה מקצועית שנוסדה בשנת 1973 כמוסד ללא כוונות רווח, ומטרתה לאגד את מיטב המומחים בישראל בתחום המדע והנדסת חומרים. האגודה פועלת לשיתופי פעולה בין מהנדסי חומרים בתעשייה לבין אנשי אקדמיה מהתחום, ומקדמת נושאים מקצועיים ומחקרים הקשורים למדע והנדסת חומרים ולטכנולוגיות ייצור של חומרים בישראל. כמו כן מעודדת האגודה את קידום החינוך המדעי למצוינות בתחום החומרים. יו"ר האגודה הוא ד"ר אביעזר ישראלי.

תחומי עניין

התפתחויות טכנולוגיות בתחומים רבים, ביניהם: רכב, תעופה וחלל, מחשבים, רפואה, אדריכלות, תעשיות צבאיות, נקשרות בחומרים ובתהליכים מתקדמים. האגודה הישראלית לחומרים ותהליכים בנויה מקבוצות מקצועיות במגוון נושאים רחב של מדע והנדסת חומרים, כולל: מטלורגיה, ריתוך, טכנולוגיות יציקה, בדיקות לא הורסות, חומרים קרמים, חומרים פולימרים, מוליכים למחצה, ננו-חומרים, חומרים מרוכבים, ביו-חומרים, חקר כשל, טריבולוגיה, שיטות אפיון חומרים, תכונות מכניות של חומרים, על-מוליכים, מודלים מתמטיים וסימולציה ממוחשבת, שיתוך (קורוזיה), ציפויים, חומרים מתכלים, חומרים חכמים, חומרים באמנות, אדריכלות וארכאולוגיה.

פעילויות האגודה

האגודה, שרשימת התפוצה שלה כוללת כ-1500 איש, שותפה בארגון כנסים ומתן חסויות לכנסים בתחום החומרים. כמו כן מקיימת האגודה ימי עיון, מפגשים וכינוסים במגוון נושאים הכלולים בתחומי העניין של האגודה ושל הקבוצות המקצועיות שבה. במפגשים משתתפים אנשי מקצוע מהאקדמיה, תעשייה, סטודנטים, ויזמים. האגודה פועלת לקשרים עם אגודות דומות ברחבי העולם, ומקיימת קשרים עם עמיתיה בעולם. בנוסף עוסקת האגודה בהקמת ועדות לקידום תחומי החומרים השונים, שתפקידן בין השאר לארגן אירועים, כנסים וימי עיון בתחומיהן.

חברי האגודה

לאגודה משתייכים מהנדסים, מדענים ואנשי מקצוע הפועלים בתחומים השונים של מדע וטכנולוגיות חומרים, מהתעשייה, מהאקדמיה וממוסדות מחקר ופיתוח. חברות ופעילות באגודה חושפת את המשתתף לחדשנות טכנולוגית, לתהליכי ייצור ושיטות חדשניות.
בצר (עיר מקראית)

בֶּצֶר, היא עיר מקראית, אחת מערי הלויים. שמה מוזכר שלוש פעמים בתנ"ך ובשלושתן מופיעה כבֶּצֶר בַּמִּדְבָּר.
לשבט לוי לא ניתנה נחלה. בצר היא אחת מארבעים ושמונה ערים בארץ ישראל שעם ישראל נצטווה בתורה להעניק ללויים ולכהנים. בספר יהושע, פרק כ', פסוקים א'-ט', מסופר שישראל הקדישו שישה ערי מקלט: את קֶדֶש בהרי נפתלי, את שְׁכֶם בהר אפרים, ואת קִרְיַת אַרְבַּע (חברון) בנחלת שבט יהודה, בנוסף לבצר בתחומי נחלת שבט ראובן את רָאמוֹת, וגּוֹלָן, שבעבר הירדן המזרחי.
חז"ל מבארים כי "שלוש ערים הפריש יהושע בארץ כנען והיו מכוונות כנגד שלוש שבעבר הירדן כשתי שורות שבכרם, חברון ביהודה כנגד בצר במדבר, שכם בהר אפרים כנגד רמות בגלעד, קדש בגליל כנגד גולן בבשן".
המשנה מבארת כי בצר שכנה במישור מידבא. יש המשערים כי בצר היא 'אום אל-עמד' שנמצאת מזרחית למידבא. בצר מוזכרת במצבת מישע . מנגד יש הסוברים כי היא העיר בצרה ששמה מוזכר ב ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק כ"ד השוכנת אף היא צפונית למידבא.
מבצע בצר, במלחמת העצמאות נערך בתל אביב נקרא על שם העיר המקראית בצר ששימשה כעיר מקלט. מטרת המבצע הייתה תפיסתם של  משתמטים ועריקים משירות צבאי וגיוסם המיידי לצה"ל. המבצע לא הצדיק את התקוות שתלו בו.
עיטם מדגסקרי

מאפיינים

זהו עיט בינוני בגודלו ואורכו 60-66 ס"מ ומוטת כנפיו 165-180 ס"מ. גופו בעל נוצות חומות-כהות עם ראש לבן וזנב לבן. המקור שחרחר והרגליים אפורות ובעלות קשקשים מגודלים. הזכרים קטנים מהנקבות ושקלים 2.2-2.8 ק"ג בעוד שהנקבות שוקלות 2.8-3.5 ק"ג. הוא קרוב למין עיטם קולני החי על היבשת אך בניגוד אליו הראש שלו איננו לבן מובהק אלא יותר חיוור. 

העיטם אנדמי למדגסקר שם הוא מצוי בעיקר סביב החופים המערביים וחי מביצות ועד יערות גשם. כמו רוב העיטמים הוא דייג מנוסה התופס דגים מהמים באמצעות קשקשי רגליו הגדולים. הוא אוכל אותם על ענף על החוף והוא צד הן במים מתוקים והן במלוחים.
הוא מצוי בסכנה גדול עקב הפגיעה ביערות הגשם, סחף הקרקע והפיכת הביצות בהם הוא חי לשדות אורז. הוא גם עלול להיפגע מדיג יתר אנושי הפוגע במזונו. ע"פ סדיקה שנעשתה ב-1991 ו-1995 נצפו רק 222 פרטים בוגרים בטבע.
שרגא פייבוש הגר

קורות חייו

נולד בארצות הברית לרבי אברהם יהושע השל הגר, האדמו"ר מקוסוב, בנו של רבי שרגא פייבוש מזלישטשיק.
למד בישיבת חכמי לובלין בראשות הרב שמואל וואזנר בבני ברק ונישא לנכדתו של הרב וואזנר, בתו של הרב חיים וואזנר. למד גם בישיבת בית מדרש עליון בלייקווד ובישיבת פוניבז'. לאחר נישואיו חזר לארצות הברית, ולאחר פטירת אביו החל להנהיג את חסידות קוסוב. בתשע"ה הוציא לאור את ספרו שבת מלכא קדישא, על ענייני שבת במשנת החסידות.
אופי הנהגתו כשל משפיע חסידי והוא מפורסם כדרשן. הקהילה בראשותו מונה מאות בתי אב. רבים מתייעצים אתו בתחום החינוך. עוסק גם בטיפול בנוער נושר. 
הרב הגר הוא דיין בבית הדין של חסידות ויז'ניץ מונסי.
מתגורר בשכונת בורו פארק בברוקלין.
קוקטייל

קוֹקְטֵייל (בעברית: מִמְזָג) הוא משקה המוכן על ידי ערבוב של מספר משקאות אלכוהולים או ערבוב משקאות אלכוהוליים עם משקאות קלים (מכונים "מיקסר") ולעיתים קרח. הקוקטיילים לרוב מוכנים לפי הזמנה תקופה קצרה לפני הגשתם בברים. עם זאת קיימים קוקטיילים מוכנים הנמכרים באופן מסחרי. קיימים מתכונים מוכרים של קוקטיילים קלסיים. לצידם, ברים רבים מגישים קוקטיילים מקוריים משלהם.
הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי הציע תחת המילה קוקטייל את השם התנ"כי מֶרְקָח (שיר השירים, ה', י"ג), המציין במקור סמי בשמים, תערובת של מיני תמרוקים. שם עברי זה לא זכה לפופולריות בציבור.

היסטוריה

הפעם הראשונה בה אוזכר הקוקטייל בעיתונות הכתובה היה ב-13 במאי 1806 במגזין האמריקאי Balance and Columbian Repository ובה נכתב במילים אלה (מתורגם): "קוקטייל הוא משקה מעורר המורכב ממשקאות חריפים מכל סוג, סוכר, מים וביטרס".
הפעם הראשונה בה פורסמו מתכוני קוקטיילים במדריך לברמנים הייתה ב-1862.
אסטרטגיה (מדעי החברה)

אסטרטגיה (Strategy) היא תוכנית פעולה הקובעת מטרות או יעדים רצויים בהיקפים או בטווחי זמן משמעותיים, ואת עקרונות הפעולה להשגתם. 
אסטרטגיה אמורה להכיל תכנון של מערך מאורגן של פעולות בהתאם לאפשרויות, לאמצעים, וללוח זמנים, תוך פרוט שלבי ביצוע ועליה להיות נתונה לבקרה ולהערכה.
מקור המושג "אסטרטגיה" הוא מהשפה היוונית.
המושג אסטרטגיה שימש בתחום הצבאי ומשם עבר גם לתחומים אחרים, כגון: ניהול, פוליטיקה, חינוך, שיווק, כלכלה ועוד.

הבחנה בין אסטרטגיה לטקטיקה

טקטיקה, להבדיל מאסטרטגיה, עוסקת באופן ההוצאה לפועל של המהלכים הנדרשים. המונח אסטרטגיה משמש בדרך-כלל לתיאור ניהול אופן הפעולה בתמונה הכוללת (למשל, במלחמה כולה).
מתוך האבחנה בין המישור האסטרטגי למישור הטקטי ייתכן ניצחון טקטי בקרב, אך כישלון אסטרטגי במלחמה, שהוא כישלון בהשגת היעדים וראיית התמונה הכוללת. מכך נגזר המונח "ניצח בקרב אך הפסיד במלחמה". שמשמעותו ניצחון טקטי, אך הפסד אסטרטגי. כך למשל, במשחק שחמט במצבים מסוימים ניתן לראות צד אחד יוזם הפסד מכוון, כישלון טקטי בקרב, על מנת להביא את המתחרה לעמדה שונה בה יוכל להשיג את מטרותיו האסטרטגיות ולנצח במשחק כולו.
Girls' Generation (אלבום)

רשימת השירים

השירים המודגשים יצאו כסינגלים.
Girls' Generation – 3:50 .1
Ooh La-La! – 3:54 .2
Baby Baby – 3:11 .3
Complete – 3:56 .4
Kissing You – 3:18 .5
Merry-go-round – 3:14 .6
Tears – 3:52 .7
Tinkerbell – 2:56 .8
9. 3:31 - 7989
Honey – 3:15 .10
Into The New World – 4:25 .11
ג'ון הווארד דייוויס

ביוגרפיה

דייוויס נולד בפדינגטון, לונדון, כבנו של התסריטאי ג'ק דייוויס. בילדותו שיחק בכמה סרטים, למשל בסרט "אוליבר טוויסט" (1948) בבימויו של דייוויד לין, שבו שיחק בתפקיד הראשי בגיל תשע. לאחר מכן הופיע בסרטים The Rocking Horse Winner‏ (1949) ו-Tom Brown's Schooldays ‏(1951) ובכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה "ויליאם טל" (1958).
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר Haileybury, רכש השכלה נוספת בגרנובל, צרפת ושירת בצי המלכותי הבריטי, החל לעבוד בסיטי של לונדון, מרכזה הכלכלי של הבירה האנגלית, כמוכר שטיחים. הוא התגלגל והגיע עד למלבורן, אוסטרליה, שם חזר לעסוק במשחק ושם פגש את אשתו הראשונה ליאוני בעת ששניהם הופיעו בהפקה של "צלילי המוסיקה". כשחזר לבריטניה עסק במכירת שמן למפעלי תעשייה בוומבלי.
דייוויס ידוע בעיקר בשל הקריירה שלו כבמאי ומפיק בבגרותו, כמי שהופקד על מספר קומדיות מצבים בריטיות מצליחות. בשנת 1966 הפך דייוויס לעוזר הפקה ב-BBC, ובשנת 1968 קודם לתפקיד מפיק. במהלך תקופה קצרה זו הספיק דייוויס לעבוד על מספר סדרות כמו The World of Beachcomber ‏(1968), הפרקים הראשונים של "הקרקס המעופף של מונטי פייתון" (1969) ו-The Goodies‏ (1970-1972). כמו כן השתתף בהפקה של All Gas and Gaiters ‏ (1969-1970) ושל העונה השביעית של Steptoe and Son ב-1972.
בשנת 1973 עזב את ה-BBC כדי להיות במאי מנהל בחברת הטלוויזיה של EMI, ‏EMI Television Productions,‏ אך תוך זמן קצר חזר ל-BBC.‏ בתקופה זו עבדו ב-BBC על התוכנית "המלון של פולטי" (1975); לתפקידה של סיביל ייעדו התסריטאים שחקנית שסירבה להצעה לגלם תפקיד זה, ודייוויס הוא זה שהציע ללהק לתפקיד את פרונלה סקיילז, שלוהקה לבסוף. בתקופה זו ביים דייוויס את כל ארבע העונות של התוכנית The Good Life‏ (1975-1978; שדורגה ב-2004 כקומדיית המצבים התשיעית הטובה ביותר בתולדות בריטניה).
בשנים 1977-1982 שימש ראש מחלקת הקומדיה ב-BBC, ולאחר מכן שימש ראש מחלקת הבידור הקל, לפני שעבר ב-1985 ל-Thames Television. חברת Thames הייתה אז חתומה על זיכיון עם ITV, ומאז 1988 שימש דייוויס ראש מחלקת הבידור הקל ב-ITV.‏ במהלך תפקידו זה היה, לפי הדיווחים, האיש שהחליט להסיר את תוכניתו של בני היל מלוח השידורים ושלא לחדש את החוזה שלו עם החברה לאחר שיתוף פעולה שנמשך 20 שנה. התוכנית הוסרה בשל תלונות של נשים על הרמיזות המיניות התכופות בתוכנית, ודייוויס אמר לביוגרף של בני היל, מרק לוינסון, כי "זה מסוכן לשדר ב-ITV תוכנית שלא פונה לנשים, מאחר שבמידה מסוימת - הן אלו שקובעות בענייני כספים".
במהלך תקופה זו עבד על קומדיית המצבים No Job for a Lady ‏(1990-1992) ועל התוכנית "מיסטר בין" (1990), וחזר ל-BBC בהמשך שנות ה-90.
ב-22 באוגוסט 2011 מת מסרטן בביתו שבבלוברי (Blewbury), אוקספורדשייר, כשלצדו אשתו השלישית לינדה, שעמה התחתן ב-2005, וילדיו ויליאם וג'ורג'ינה.
קריפטה

במונחים מתקופת ימי הביניים קריפטה (אנגלית: Crypt מהמילה הלטינית crypta והמילה היוונית kryptē - "חבוי") היא חדר אבן או חלל כלשהו הבנוי בדרך כלל מתחת לרצפה של כנסייה או טירה, ובדרך כלל היא משמשת כאתר קבורה המכיל סרקופג, ארון מתים או שרידים קדושים של אישים כגון קדושים או בעלי תפקידים בכירים בכנסייה.

היסטוריה

חלק מהכנסיות נבנו מעל פני הקרקע על מנת שהקריפטה תיבנה בקומת הקרקע. הקריפטות נבנו בדרך כלל מתחת לאפסיס, אך לעיתים הן נבנו מתחת לכנפות הכנסייה והספינות. בין הקריפטות הקדומות ביותר בתולדות הנצרות הן אלה שבשלף (Chlef) ובג'ימילה שבאלג'יריה. בתקופת שלטונו של קרל הגדול השימוש בקריפטות נעשה נפוץ גם במערב אירופה. לאחר המאה ה-10 הצורך בקריפטות פחת כאשר הנהגת הכנסייה התירה לקבור שרידים קדושים בקומה הראשית של הכנסייה. בתקופה שבה הבנייה נעשתה בעיקר בסגנון גותי נבנו מעט מאוד קריפטות.
בתקופות יותר מודרניות הקריפטות שימשו בדרך כלל כחלל קבורה שבו נשמרו גופות הנפטרים. קריפטות נמצאות בדרך כלל בבתי קברות ותחת מבני דת ציבוריים כגון כנסיות או קתדרלות, ולעיתים הן נמצאות מתחת למאוזוליאומים וקפלות פרטיים. משפחות מלוכה רבות, לדוגמה, החזיקו בבעלותן קריפטות גדולות מאוד המכילות את גופותיהם של עשרות בני משפחה. באזורים מסוימים הכינוי הנפוץ של קריפטה הנמצאת מעל הקרקע הוא מאוזוליאום, מונח המתאר גם בניין גדול המשמש כמקום קבורה עבור אדם יחיד או כמה אנשים.
במאה ה-19 הייתה תופעה נפוצה של בניית קריפטות באחוזות משפחתיות בינוניות או גדולות, בדרך כלל בקצה גבול אדמות האחוזה או כחלק מהמרתף. במקרה שבו האחוזה נמכרה הקריפטה נאטמה ואחד התנאים בשטר המכירה היה שאזור הקריפטה יוותר כפי שהוא.
מרצדס AMG GT

מרצדס AMG GT היא מכונית ספורט גראן טוריסמו במרכב 2 דלתות ושני מושבים ובעלת הנעה אחורית המיוצרת על ידי מרצדס-בנץ החל משנת 2014. 
המרצדס AMG GT היא המכונית השנייה לאחר ה-SLS AMG אשר פותחה בלעדית וישירות על ידי חטיבת AMG של מרצדס-בנץ. נועדה להתחרות בעיקר בפורשה 911, כמו גם באאודי R8.
משנת 2017 מוצעת גם גרסת רודסטר, עם גג בד הנפתח באופן חשמלי.

היסטוריה

פנים המכונית הוצג לראשונה באפריל 2014, כאשר דגם הייצור הסופי הוצג בספטמבר. שני הדגמים שהוצגו הם דגם ה-GT בעל מנוע 8 צילינדרים ומגדש טורבו כפול בנפח 4.0 ליטרים אשר הספקו 476 כ"ס, ודגם GT S אשר מפיק 510 כ"ס.
מאז עונת 2015 משמשת מכונית המרצדס AMG GT כרכב הבטיחות ( Safety car) במירוץ הפורמולה 1.

נתונים

שלדת המכונית אשר משקלה 231 קילוגרמים בלבד נעשתה מאלומיניום, מכסה תא המטען נעשה מפלדה ומכסה המנוע נעשה ממגנזיום, כמו כן בבניית מערכת המתלים נעשה שימוש באלומיניום, בסך הכך משקלה של המכונית כולה עומד על 1,645 ק"ג. 
מנוע המכונית מרכזי בן 8 צילינדרים בתצורת V, בנפח 4.0 ליטרים ומגדש טורבו כפול, משתמש בעוקת שימון יבשה. לרכב יחידת הינע עשויה סיבי פחמן המניעה את הגלגלים האחוריים, ותיבת 7 הילוכים כפולת מצמדים אוטומטית (AMG Speedshift dual-clutch transmission), מערכת מתלים אדפטיביים מבוקרי מחשב, ודיפרנציאל מוגבל החלקה בגרסת ה-GT S. על פי נתוני היצרן דגם ה-GT מאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.9 שניות, ודגם ה-GT S עושה זאת ב-3.7 שניות, אולם מבחנים הראו כי המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.0 שניות.
טרנספפטידאז

טרנספפטידאז הוא אנזים חיידקי המזרז את יצירתם של קשרים צולבים בשרשראות הפפטידוגליקן שמהן נוצרת דופן התא הקשיחה של החיידקים. לאנזים יש שמות נוספים כגון DD-פפטידאז, DD-טרנספפטידאז, D-אלניל-D-אלנין קרבוקסיפפטידאז וסוג-סרין D-אלנין-D-אלנין קרבוקסיפפטידאז.
האנטיביוטיקה פניצילין נקשרת ומעכבת את פעילותו של הטרנספפטידאז באמצעות יצירת תוצר ביניים יציב ביותר הנקרא פניצילול-אנזים. בעקבות הקישור בין הפניצילין והטרנספפטידאז האנזים מכונה בשם "חלבון קושר פניצילין". קשירת השרשראות החלבוניות חיונית לצורך יצירה תקינה של דופן התא הקשיחה.
פריז-ברסט

היסטוריה

המאפה נוצר לראשונה על ידי האופה לואי דורן בשנת 1910 לציון מרוץ האופניים פריז-ברסט-פריז שהחל בשנת 1891. צורתו העגולה מסמלת את צורת גלגל האופניים, מעגלי הקרם מסמלים את תנועת הגלגל, ואבקת הסוכר מסמלת את האבק שרוכבי האופניים מעיפים ברוכבם.
המאפה נעשה פופולרי בקרב רוכבי מרוץ פריז-ברסט עקב ערכו הקלורי הגבוה.
את המאפה ניתן למצוא כיום במאפיות רבות (פטיסרי) ברחבי צרפת, והוא נפוץ בעיקר בערים פריז וברסט על שמן הוא נקרא.
טרטגל

היסטוריה

בתחילת המאה ה-20 נחנכה במקום תחנת רכבת ששירתה אנשים מהכפרים באזור. תחילה התחנה נקראה על שם מנואלה פדרסה, גיבורה לאומית שנלחמה בכוחות שניסו להשתלט על בואנוס איירס בתחילת המאה ה-19, אולם כעבור זמן קצר השם שונה לטרטגל על שם הצמח טרטגו, מין של חלבלוב הגדל באזור.
כעבור זמן קצר התגלו במקום מצבורי נפט וגז גדולים. עקב כך החלה התיישבות גדולה באזור והעיירה טרטגל נוסדה באופן רשמי ב-1924. ב-22 בספטמבר 1949 טרטגל קיבלה מעמד של עיר.
העיר נפגעה עקב עליית נהר טרטגל על גדותיו ב-2006 ו-2009.

כלכלה

כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על הפקת נפט וגז מהמצבורים באזור.

חינוך

בטרטגל נמצאות שלוחות של האוניברסיטה הלאומית של סלטה ושל האוניברסיטה הקתולית של סלטה.

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה טרטגל, הנמצא במרחק של 7 קילומטרים דרומית לעיר.
טרטגל נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 34, המקשר בין הגבול עם בוליביה בצפון הפרובינציה ובין העיר רוסאריו בפרובינציית סנטה פה.
לורין מאזל

ראשית דרכו

מאזל נולד בשנת 1930 להורים יהודים אמריקאים בניי-סיר-סן, פרוור של פריז בירת צרפת, וגדל בארצות הברית, בעיקר בבית הוריו בשכונת אוקלנד  בפיטסבורג. אביו, לינקולן מאזל (1903–2009) , היה זמר, מורה לפיתוח קול ולפסנתר ושחקן (כיכב בסרט האימה מ-1977 של ג'ורג' א' רומרו "מרטין"); אמו, מריון "מארי" שולמן מאזל (1894–1992), הייתה מנהלת תזמורת הנוער הסימפונית של פיטסבורג במשך 30 שנה. סבו, יצחק, היה כנר בתזמורת המטרופוליטן אופרה במשך 20 שנה.
מאזל היה ילד פלא; בגיל שבע קיבל את שיעור הניצוח הראשון שלו, מוולדימיר בקלייניקוב, ובגיל שמונה ניצח לראשונה על תזמורת. בגיל שתים-עשרה יצא למסע קונצרטים באמריקה, ובו ניצח על תזמורות חשובות. את הופעתו הפומבית הראשונה ככנר נתן בגיל חמש-עשרה.
בהמשך למד באוניברסיטת פיטסבורג.

קריירה

בשנת 1960 היה מאזל לאמריקאי הראשון שניצח בפסטיבל ביירוית. הוא היה מנצח הדויטשה אופר בברלין מ-1965 עד 1971 ומנצח התזמורת הסימפונית הגרמנית של ברלין מ-1965 עד 1975.
בשנת 1972 נבחר להחליף את גאורג סל כמנהל מוזיקלי של תזמורת קליבלנד. הוא נתקל בהתנגדות עזה מצד נגני התזמורת, שהרגישו שלא התחשבו בדעתם במשא ומתן; במשאל ניסיוני רק שניים מתוך מאה הנגנים הגדירו את מאזל כבחירה המוצלחת ביותר. פרשנותו הרגשית העשירה של מאזל הייתה שונה מאוד מגישתו של סל, שהתאפיינה בהקפדה על הדיוק ועל הגדרות חדות בביצוע. מאזל כיהן במשרה זו עד לעזיבתו בשנת 1982. המבצע המשמעותי ביותר שלו במהלך תקופה זו היה ההקלטה הראשונה המלאה של "פורגי ובס" מאת ג'ורג' גרשווין, שעשתה שימוש בצוות שכולו אפרו-אמריקאי. 
לאחר קליבלנד היה מאזל מנצח האופרה של וינה משנת 1982 עד 1984, התזמורת הסימפונית של פיטסבורג משנת 1988 עד 1996, ותזמורת רדיו בוואריה במינכן משנת 1993 עד 1992. בשנת 2002 החליף את קורט מאזור כמנהל מוזיקלי בפילהרמונית של ניו יורק.
לאורך השנים, החל ב-1960, הרבה מאזל לבקר בישראל ולנצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית. משנת 2012 ועד שנת 2014 היה המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של מינכן.

חיים אישיים

מאזל היה נשוי שלוש פעמים. ב-1952 נישא למרים סנדבנק, וממנה היה אב לשתי בנות.
לאחר גירושיהם, נישא ב-1969 לפסנתרנית ישראלה מרגלית , ומנישואים אלה היה אב לבן ובת.
ולאחר גירושיו ממנה, נישא ב-1986 לשחקנית הגרמנייה דיטלינדה טוּרבַּן , והשניים היו הורים לשני בנים ובת.
מאזל נפטר ביולי 2014 בביתו בווירג'יניה מסיבוך של דלקת ריאות.
במותו הותיר את אשתו, ילדיו ונכדיו.
מדונה דל'אורטו

מדונה דל'אורטו (באיטלקית: Madonna dell'Orto - "המדונה של הפרדס") היא כנסייה הממוקמת ברובע קאנארג'ו של ונציה שבאיטליה.

היסטוריה

הכנסייה הוקמה באמצע המאה העשירית על ידי ההומיליאטי על פי תכנונו של טיבריו דה פארמה, הקבור בכנסייה. בעת הקמתה הוקדשה הכנסייה לכריסטופר הקדוש - הקדוש המגן על עוברי האורח, אולם במאה ה-11 הוקדשה הכנסייה למריה, כאשר, על פי האמונה המקומית, התגלה בפרדס סמוך, באורח נס, פסל של מרים.
בשל יסודותיה הרעועים של הכנסייה, נדרש בשנת 1399 שיפוץ נרחב שלה. ההומיליאטי גורשו מהעיר בשנת 1462 והכנסייה הועברה לידי מסדר גאורגיוס הקדוש, עד שנת 1668 עת בוטל מסדר זה, והכנסייה הועבר למסדר הקיסטראקיני מלומברדיה. בשנת 1787 הועברה הכנסייה לחזקת העיר, ובשנת 1841 הממשל האוסטרי אשר שלט בעיר הורה על שיפוצה של הכנסייה. עבודות השיפוץ הסתיימו בשנת 1869.

חזית המבנה

חזית המבנה נבנתה בין השנים 1460–1464. החזית בנויה לבנים, וכוללת שלושה חלקים, כאשר מרכזה של החזית גבוה מצדדיה. בשני החלקים הצדיים של החזית חלונות גדולים המחולקים לארבעה חלונות צרים ומלבניים, ואלה מחולקים באמצעם (כך שכל חלון מחולק למעשה לשמונה חלונות, ארבעה עליונים וארבעה תחתונים). במרכז חזית המבנה חלון רוזטה גדול. בראש הגמלון פסליהם של כריסטופר הקדוש, מרים, והמלאך גבריאל מעשה ידי ניקולו די ג'ובאני פיורנטינו ואנטוניו ריצו.
חלקה העליון של החזית המרכזית מעוטרת בקשתות קטנות, ואילו החזיתות הצידיות מעוטרות ב-12 גומחות בהם פסלי השליחים.

פנים המבנה

המבנה מחולק לספינה מרכזית, ושתי ספינות צידיות. עמודי שיש תומכים את המבנה ומפרידים בין הספינה המרכזית לספינות הצידיות. בחלקה האחורי של הכנסייה אפסיס מחומש המעוטר בציור מעשה ידי טינטורטו, הקבור בכנסייה. לכנסייה אין טרנספט.
העוגב של הכנסייה, הנמצא מעל הכניסה אליה, הותקן בה בשנת 1878 והוא העוגב הגדול ביותר בוונציה.
קפלות הכנסייה מעוטרות (או עוטרו) ביצירות אמנות רבות. קפל קונטאריני (הקפלה הרביעית משמאל) מעוטרת בפרסקאות "יוחנן המטביל עם הקדושים" מעשה ידי קימה דה קונליאנו וכן "אגנס הקדושה" מעשה ידי טינטורטו.
בקפלת ואלייר, הבנויה בסגנון הרנסאנס, ניצבה בעבר היצירה "המדונה והילד" משנת 1481 מעשה ידי ג'ובאני בליני. יצירה זו נגנבה בשנת 1993.
עוד מצויות בכנסייה היצירות "ההצגה בבית המקדש", "הסגידה לעגל הזהב", "יום הדין" ו"ארבע התכונות הטובות" שצוירו על ידי טינטורטו בין השנים 1562–1564.

מגדל הפעמונים

המגדל הפעמונים, הבנוי לבנים, הושלם בשנת 1503. בראש המגדל חדר ובו חלונות מועגלים, ובראשו חלונות מקושתים. מעל חדר זה חדר מעגלי ובראשו כיפה דמוית בצל בסגנון מזרח אירופאי. בצידי המגדל ארבעה פסלים של מבשרי הבשורה מעשה ידי תלמידיו של פייטרו לומבארדו. בראש המגדל פסלו של ישו עשוי שיש לבן. 
פעמוני הכנסייה (שהוותיק שבהם היה משנת 1424) הוחלפו בשנת 1883.
מלינדה דילון

ביוגרפיה

דילון נולדה בעיר הופ שבארקנסו.
שיחקה בתור שחקנית תיאטרון קומית ואף הייתה מועמדת לפרס הטוני ב-1962 על הופעתה במחזהו של אדוארד אלבי "מי מפחד מווירג'יניה וולף?".
את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה ב-1969 בסרט "טיפשי אפריל", השתתפה ב-1976 בתפקיד ממפיס סו אשתו של המשורר וודי גאת'רי (דייוויד קאראדין) בדרמה המוזיקלית ההיסטורית "נועד לתהילה".
על הופעתה הועמדה דילון לפרס גלובוס הזהב לתפקיד הפריצה הטוב ביותר.
ב-1977 הייתה דילון מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה ביצירת המדע בדיוני של סטיבן ספילברג "מפגשים מהסוג השלישי" בתור ג'יליאן גוילר אמו של בארי הילד אשר נחטף על ידי חייזרים.
הועמדה לאותה הקטגוריה שלוש שנים מאוחר יותר על הופעתה בתור המורה האובדנית תרזה פארון בדרמת העיתונות של סידני פולק "ללא כוונת זדון", הופיעה לצד פולק גם בהפקתו המוזקלית "מלחין" ב-1984.
דילון הציגה את כישוריה הקומיים בקומדיית הילדים "סיפור חג מולד" בה גילמה את אמו של הילד ראלפי פארקר המפחדת שבנה שירה לעצמו בעין ברובה הצייד אותו הוא רוצה לחג המולד.
ב-1987 הופיעה בקומדיית ילדים נוספת "הארי והאנדרסונים" בתור ננסי אנדרסון אם המשפחה. ב-1991 השתתפה בדרמה הפסיכולוגית של סטרייסנד "נסיך הגאות והשפל" וגילמה את סוואנה אחותו האבדנית של טום ווינגו (ניק נולטה).
ב-1995 שיחקה בקומדיה העצמאית "קדילאק של סופשבוע" את מרנה וב-1999 את רוז גייטור אשתו של מנחה השעשועון חולה הסרטן ג'ימי גייטור בסרטו של פול תומאס אנדרסון "מנגוליה". 
בשנת 2003 שיחקה בסרט הטלוויזיה "בית צבוע" בכיכובו של לוגאן לרמן, הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת ג'ון גרישם מ-2001. בשנת 2007 הופיעה בדרמה "שמור עלי" וגילמה את חמותו של צ‘רלי פיינמן (אדם סנדלר) שאיבד את אשתו ואת שתי בנותיו בפיגועי 11 בספטמבר.
דילון הייתה נשואה לשחקן ריצ'רד ליברטיני במשך 15 שנים, לדילון ילד אחד ממערכת זו.
A.K.A.

סינגלים

ב-11 במרץ 2014 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום: "I Luh Ya Papi". הסינגל הגיע רק למקום ה-77 במצעד בילבורד הוט 100. ביום שהקליפ הועלה הוא צבר למעלה משני מיליון צפיות וכיום הוא נעמד על מעל ל-100 מיליון צפיות.
ב-1 במאי 2014 יצא הסינגל השני מתוך האלבום: "First Love". הסינגל הגיע למקום נמוך מקודמו ונכנס למקום ה-87 במצעד בילבורד הוט 100. ביום שהקליפ הועלה הוא הצליח לצבור למעלה ממיליון צפיות.
ב-23 בספטמבר 2014 יצא הסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום: "Booty". הסינגל הגיע למקום מכובד במצעד הבילבורד הוט 100 ושם הגיע למקום ה-18. הקליפ כולל את השתתפותה של זמרת הראפ איגי אזליה. לסינגל קיימת גרסה לשיר בשיתוף פיטבול אך למרות הגרסה הראשונית של לופז ופיטבול הקליפ יצא כאשר איגי אזליה מתארחת ולא פיטבול.
מהאלבום יצאו שני הסינגלים השיווקיים, "Girls", ו-"Same Girl".
סופוצ'קיניה

תולדות היישוב

לסופוצ'קיניה הוענקו זכויות עיר בשנת 1560. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי סופוצ'קיניה

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-900 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. עם כיבוש האזור בידי הצבא האדום בספטמבר 1939 נאסרה פעילות זו, ובתים של יהודים ביישוב הוחרמו, תוך גירוש יהודים אמידים לסיביר. בתקופה הסובייטית הסבו השלטונות את בית המדרש בעיירה למקום בילוי.
ב-22 ביוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים לאחר הפצצות כבדות, בהן נהרגו יהודים רבים. בימים הראשונים לכיבוש רצחו הגרמנים את רב הקהילה, מרדכי אליהו רבינוביץ', ובכירים נוספים בקהילה, וגייסו את יהודי היישוב לעבודות כפייה. בדצמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו בן בניין אחד שהוקם בה, בו הצפיפות הייתה רבה.
ב-1 בנובמבר 1942 הועברו כל יהודי העיירה למחנה קלבסין הסמוך להורדנה, אשר ב-19 בדצמבר 1942 נרצחו אחרוני יושביו. כמה חודשים לאחר האקציה בעיירה נתגלה בה ילד יהודי כבן שבע, אשר הסתתר בין הריסות הגטו. ילד זה נכפת בידי הגרמנים בחוטי תיל, והושלך למדורה בעודו חי לעיני קהל מקומי.
אירינאוס הראשון

אודות

אירינאוס נולד ב-1939 בסאמוס והוטבל בשם אמנואיל סקופליטיס (Εμμανουήλ Σκοπελίτης). הוא הגיע לירושלים ב-1953, ומונה לפטריארך בשנת 2001 על ידי הסינוד הקדוש (המועצה העליונה של הכנסייה), במקומו של דיאודורוס הראשון שנפטר בסוף שנת 2000. במשך כשנתיים נמנעה ממשלת אריאל שרון מלהכיר במינוי, מחשש שאירינאוס הוא פרו-פלסטיני. לכנסייה היוונית נכסים רבים בישראל, בהם קרקעות רבות בירושלים, כולל הקרקע של משכן הכנסת ובית ראש הממשלה, ולכן המינוי הוא בעל משמעויות מדיניות ופוליטיות לישראל. מינויו של אירינאוס היה מלווה בחקירות משטרה ובהאשמות בזיוף מסמכים, ורק בינואר 2004 זכה בהכרת ממשלת ישראל. 
במרץ 2005 נחשפו עסקות נדל"ן שעשתה הכנסייה עם עמותת עטרת כהנים בעיר העתיקה בירושלים. אירינאוס הואשם כי ידע על העסקאות ושיתף בהן פעולה, בעוד שהוא האשים במעשים את היועץ הכספי של הפטריארכיה, ניקולס פפדימס.
ב-6 במאי 2005 החליטו ראשי הכנסייה בירושלים על הדחתו וההחלטה אושרה בוועידה מיוחדת שהתקיימה באיסטנבול ב-24 במאי 2005. ב-16 ביוני 2005 החליטה הכנסייה להוריד את דרגתו של אירינאוס הראשון, ל"נזיר זוטר". ב-22 באוגוסט 2005 נבחר תיאופילוס ינופולוס, הנושא בשם תיאופילוס השלישי למחליפו. ממשלת ישראל המשיכה להכיר באירינאוס כפטריארך המכהן של ירושלים עד 16 בדצמבר 2007. מאז הדחתו מתגורר אירינאוס בבידוד בדירתו שבקומה השלישית של בניין הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברובע הנוצרי, ומזונו מועבר אליו באמצעות סל קשור בחבל. הכנסייה היוונית טוענת כי הוא אינו מקבל את הדחתו ומתבודד מרצון.
בקיץ 2019 התדרדר מצבו הבריאותי, הוא אושפז בבית החולים סנט ג'וזף בירושלים. בכינוס מיוחד של סינוד הפטריארכיה הוחלט להכיר באירינאוס כ"פטריארך לשעבר" בניגוד להחלטה הקודמת שראתה בו נזיר פשוט. איריאנוס ביקש לחזור ליוון כדי למות בה, הבקשה נתקלה בקשיים ורק ב-29 באוגוסט 2019, עזב אירינאוס את ישראל ליוון.