google/wiki40b huggingface dataset:
אבו עיסא אל אספהאני

יִצְחָק בֶּן יַעֲקֹב עוֹבַדְיָה אַבּוּ עִיסִי, המוכר גם בשם אַבּוּ עִיסַא אלְ-אִסְפַהַאנִיּ, היה משיח שקר שחי בממלכת פרס בימי מלכותם של ח'ליפי בית אומיה, מייסד כת העיסוניים. זמנו המדויק מוטל בספק: יש המקדימים אותו לימי הח'ליף עבד אל-מלכ (685–705), ויש המאחרים אותו לימי הח'ליף מרואן השני (744–750).

חייו

אבו עיסי היה חייט מאספהאן, שלא ידע קרוא וכתוב, ופרסם כי היו לו התגלויות נבואיות וכי הוא המשיח. אף שלא ידע קרוא וכתוב, טענו חסידיו כי חיבר מספר ספרים.
אבו עיסי אמר שלפני בואו של המשיח יופיעו חמישה שליחים, והוא האחרון שבהם. אלוהים הטיל עליו, לדבריו, להציל את היהודים מעול העמים ולהנחיל להם עצמאות. לפי מקור אחר לא הסתפק בתפקיד מבשרו של המשיח, וטען שהוא עצמו המשיח.
אבו עיסי נקט שיטה של הוספת מצוות והטלת חומרות. הוא אסר גירושים, אכילת בשר ושתיית יין, וחייב להתפלל שבע תפילות ביום ולא שלוש, בהסתמך על הפסוק "שבע ביום הללתיך". כמו כן, אבו עיסי נהג בסובלנות כלפי הנצרות והאסלאם, קידש גם את הברית החדשה והקוראן והורה לחסידיו לעסוק בהם לצד העיסוק בתנ"ך.
המונים התלקטו סביב אבו עיסי, שאותו כינו חסידיו "א-ראעי" (הרועה), והוא עורר מרד נגד השלטון הפרסי. מסופר כי כאשר הקיפו המוסלמים את מחנהו של אבו עיסי, צייר זה מעגל גדול בחול סביב למחנהו והודיע כי כל העומדים בתוכו יינצלו. האויבים, שלא הבינו את משמעות המעשה, וחששו שמא יש בו מעשה כישוף, נרתעו לאחוריהם ונמלטו.

מותו

ימים מועטים לאחר מכן ניגף אבו עיסי בקרב סמוך לעיר ראי (raaghl) במחוז ח'וראסאן שבצפון פרס ונהרג. חסידיו נפוצו לכל עבר. גם לאחר מותו המשיכו שרידי חסידיו להאמין כי לא מת וכי הוא מסתתר במערה בהרים. שרידי קהילות של מאמיני אבו עיסי שרדו בסוריה עד המאה ה-10. לפי סיפוריהן נדד המנהיג במדבר כדי לבשר לבני משה על שליחותו.
הרמב"ם באיגרת תימן מזכיר את תנועתו של אבו עיסי:
ויש עליכם לדעת כי בתחלת מלכות ישמעאל עמד איש בעבר הנהר ואמר שהוא משיח ויצא בכלל עשרת אלפים מישראל והייתה האות שלו שלן מצורע והשכים בריא ולא נשלם עסקו ולא עמדה עצתו וחזר ונשאר ישראל אחריו בערי אספהן בעצם הגלות והתחדשו עליהם בגללו צרות.
— סוף איגרת תימן
שרידי חסידיו של אבו עיסי, אשר האמינו כי הוא נותר בחיים, המשיכו לפעול על פי רעיונותיו והוראותיו, והם נקראים כת העיסוניים. החוקרים מניחים כי המהומות בפרס האסלאמית והתהוות השיעה היו מן הגורמים לייסוד הכת, שהייתה הכת הראשונה ביהדות, מאז ימי חורבן בית שני.
חיים בזרם

עלילה

רודי הוא עכבר, חיית המחמד המפונקת של המשפחה שאצלה הוא מתגורר. המשפחה שמחזיקה את רודי נסעה לחופשה והשאירה את רודי בבית, ורודי ניצל זאת כדי לעשות מסיבה בבית השומם. לפתע רודי פגש את סיד- עכבר שמן וגס רוח, שהשתלט לו על הבית. רודרי העכבר המפונק לא היה מרוצה מכך והוא ניסה לסלק את סיד מהבית. המזימה של רודריק נכשלה- והוא נדחף לאסלה ונשטף לביוב על ידי סיד. כשרודי ניסה להחלץ מהביוב הוא נסחף לעיר תת-קרקעית של עכברים. בעיר העכברים רודי מברר אם יש לחזור לבני האדם- לרודי אמרו שרק ריטה, עכברית אמיצה שנרדפת על ידי עכברים וקרפדים מרושעים, יכולה לעזור לרודי. רודי מוצא את ריטה ומתברר שהיא נרדפת על ידי העכברים והקרפדים בגלל שלא הסכימה לתת לקרפד יהלום יקר שקיבלה מאביה. כשרודי מוצא את ריטה, הוא רואה איפה היא מחביאה את היהלום שלה. כשוייטי וספייק- עוזריו של הקרפד לוקחים בשבי את רודי וריטה- רודי המפונק והפחדן מגלה להם איפה היהלום. הקרפד משנה את יחסו לרודי ומראה לו את האוסף שלו. רודי בלי כוונה שובר את כל האוסף של הקרפד- ולכן הפושע מחליט להקפיא למוות את רודי וריטה. רודי משתף פעולה עם ריטה כדי לברוח. בזמן הבריחה ריטה גונבת את הכבל הראשי של הקרפד. לאחר מכן רודי ומציע לריטה עסקה; אם היא תביא אותו חזרה לעולם בני האדם שמעל הביוב הוא יביא לה יהלום ששיך לבעלי הבית בו הוא נמצא. ריטה מסכימה לעסקה לאחר שמתברר שהיהלום שלה הוא זיוף. בשביל להגיע אל מעל לביוב ריטה לוקחת מפה מביתה. כשרודי מתארח בביתה של ריטה הוא שומע שיחה של אחיה של ריטה עם ריטה- שם הוא אומר שלדעתו רודי שקרן. ריטה מתעלמת מדבריו אך רודי לא יודע זאת ובטוח שריטה מסכימה עם אחיה לכן הוא גונב את הסירה של ריטה. לאחר שריטה מסבירה לו על האי הבנה הם חוזרים לשתף פעולה. לאחר שהם חזרו לשתף פעולה, לה פרוג- בן דודו של הקרפד מנסה לגנוב את הכבל הראשי מריטה. ריטה ורודי מתאהבים ומגלים שהקרפד צריך את הכבל הראשי בשביל להגשים את המזימה שלו. רודי וריטה מנסים למנוע את המזימה- ומצליחים.
סטוקהולם (סרט)

רקע

הסרט מגולל את קורות המקרה שקרה ב-23 באוגוסט 1973 בזמן שוד בנק בסטוקהולם שבשוודיה. ארבעה מעובדי הבנק הוחזקו כבני ערובה במשך חמישה ימים וחצי בכספת הבנק בגודל 3×12 מטר על ידי השודד (ששהה בה יחד איתם). ראיונות עם בני הערובה לאחר שחרורם ומחקרים פסיכולוגיים על מקרים דומים, גילו את תופעת תסמונת סטוקהולם, של חטופים החשים הזדהות עם החוטף ופחד דווקא מהמחלצים.

ליהוק

ב-27 בינואר 2017 הוכרז כי נומי ראפאס ואית'ן הוק יככבו בסרט סטוקהולם עם רוברט בודרו, שיכתוב ויביים את הסרט.

צילומים

צילומי הסרט החלו באפריל 2017.

ביקורות

באתר Rotten Tomatoes, הסרט זכה לדירוג של 83% על בסיס 6 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8/10.

שיווק

במרץ 2019 פורסם קדימון ראשון לסרט, לקראת צאתו לאקרנים להפצה מסחרית באפריל 2019.
כנפתן ים-תיכוני

מאפיינים

זהו הגדול שבכנפתנים והוא מגיע לאורך 5.2 מטר ושוקל 1,000 ק"ג. הכנפתן בעל זוג אברות לצד עיניו, העוזרות לתעל את מזונו לפיו והוא בעל כנפיים גדולות הפונות אחורה וצבעם חום-שחור. הגוף חום עם עורף שחור ופס לבן מאחוריו והבטן לבנה. בקצה הגוף ישנו זנב דק וחד.
דג זה שוחה לאורך הים התיכון וחופי האוקיינוס האטלנטי המזרחי ומגיע ממש עד חופי אירלנד ופורטוגל. הוא חי באוקיינוס הפתוח רוב זמנו ושם הוא מחפש פלנקטון ולהקות דגים וסרטנים למאכל.
דג זה נמצא בירידה בשנים האחרונות ונמצא בסכנת הכחדה. הסיבות העיקריות הם זיהום הימים והסתבכות ברשתות ציד.
שם קלינברג

רבי שם קלינברג (בערך תר"ל, 1870 - כ"ח ניסן תש"ג, 1943) היה מקובל ושימש כאדמו"ר מזאלושיץ משושלת חסידות קומרנא.

תולדותיו

נולד בסקוליה לרבי אברהם מרדכי. אביו היה נכדו של רבי יצחק אייזיק מקומרנא "שר בית הזוהר". אמו הייתה בתו של רבי משה רוטנברג, מסקוליה, אף הוא אדמו"ר מגזע קומרנא. שמו הנדיר: שם, ניתן על פי הוראת סבו רבי אייזיק, שאמר שבראש השנה של שנת לידתו היה שם בן נח מליץ יושר על עם ישראל, ובשל כך הבטיח לו שיקרא על שמו את התינוק הראשון שיוולד במשפחתו. רבי אייזיק נפטר כשהיה בן 4, אך הוא זכר את דמותו. למד בעיקר אצל אביו. הוסמך להוראה על ידי רבה של קרקוב רבי חיים לייבוש הורביץ. נישא לשלומצע, בתו של רבי ישראל הורביץ רבה של וישליצה, משושלת לינסק.
לאחר נישואיו היה מתמיד גדול, וסדר יומו היה תפילת ותיקין, לימוד עד חצות היום, פת שחרית, תפילת מנחה ולימוד עם תלמידים עד תשע וחצי בערב, אז הלך לסעוד אצל חותנו, ולאחר מכן המשיך ללמוד בביתו עד מאוחר. כדרך אדמו"רי קומרנא, עסק בתורת הסוד, ובגיל 30 ההדיר את ספרו של האר"י, ליקוטי הש"ס. אביו נפטר בשנת תרע"ח, ולפני פטירתו הועידו לממלא מקומו. 
ביסס את דרכו בקבלה על דרכו של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב וכן למד רבות את ביאור הגר"א על תיקוני הזוהר. בביתו היו 800 ספרי קבלה וחסידות וכ-1500 ספרים על התלמוד, הלכה ושו"ת, כולם מלאים הערות והגהות. חיבר פירוש על הזוהר על כל חלקיו (זוהר חדש, תיקונים, ספרא דצניעותא וכו') אך מחותנו, האדמו"ר בעל "אמרי אמת" מגור אמר לו לא להדפיסו כי הדור לא מתאים לקבל ספר כזה ("לא אכשר דרא"). כמו כן חיבר חיבור על כ"ב אותיות, כשעל האות א' לבד היו אלף ערכים. מעט מדברי תורתו ששרדו בשואה, הודפסו על ידי בנו בשנת תשכ"א בספר "אהלי שם".
עסק גם בקירוב יהודים נשברים, ומדי יום בבואו לביתו חיכו לו יהודים מסכנים, לקבל ממנו עידוד. לעיתים היה נחלש לבו עד שהיה נצרך לקחת תרופות. כמו כן חילק סכומים רבים לצדקה, וסירב לקחת פדיון גדול יותר מיכולת הנותן. לא התערב בפעילות ציבורית אך נטה לאגודת ישראל.
לאחר כיבוש קרקוב על ידי הנאצים, נמלט לעיירה סמוכה, נפלומיץ, שם המשיך בעבודתו. לאחר שנתיים, הוברח על ידי חסידיו לגטו קרקוב, שם התחבא בבונקר, והמשיך עם סדר שיעוריו כרגיל. באותה תקופה הפסיק לשיר זמירות שבת באומרו:"מעשי ידי טובעים בים ואתם אומרים שירה". בשנת תש"ג הועבר עם רוב יהודי הגטו למחנה הריכוז פלאשוב. בנו רבי משה, שהיה במחנה הריכוז קאבל, התגנב שבת אחת למחנה פלאשוב, שם שמע מאביו שאמר:"עד אבוא אל מקדשי אל אבינה לאחריתם", בבוא הגאולה יבינו את סוד הרציחות הנוראות. בפורים קרא את מגילת אסתר בהחבא, ונתן מתנות לאביונים מעט מזון. לקראת פסח הבריחו לו מצות מגטו בוכניה ובליל הסדר אמר את ההגדה של פסח בעל פה עם מעט יהודים. לאחר החג, ביצעו הנאצים סלקציה, ובחרו את רבי שם להורגו בפומבי. היהודים ניסו להתחנן על חייו אך לא הצליחו. רבי שם לא הראה סימני פחד ומלמל תפילות ופסוקים, ואמר ליהודים שיש לקבל דין שמיים באהבה. הנאצים הורו להפשיטו והוא התחנן להשאר עם ציצית לאמירת וידוי. נורה תוך כדי שאמר "שמע ישראל".
בנו רבי מנחם מנדל היה נשיא הסניף של אגודת ישראל בקרקוב. נרצח בשואה. בן נוסף רבי משה, ניצל מהשואה, היה חתן של רבי פנחס שלום מקוסון, כיהן כאדמו"ר מזאלושיץ באנטוורפן, הוציא את ספרו של אביו, אהלי שם. בן נוסף, ר' יצחק אייזיק ניצל אף הוא. היה גיסו של הרב ברוך שמעון שניאורסון. בתו הייתה אשת הרב אהרן נח יוסקוביץ', נכדו של ה"אמרי אמת" מגור, ונרצחה בשואה.
פסנוע חדשות

פסנוע חדשות הוא פסנוע כותרות טקסטואליות המופיעות בתחתית או בצד מסך הטלוויזיה, לרוב במהדורות חדשות מסוגים שונים.
רשת CNN הייתה הרשת החדשותית הראשונה בעולם שהחלה להשתמש בפסנועי חדשות, במהלך שנות התשעים. הרשת ואנשיה קיצרו את דברי הקריין לכדי משפט אחד או שניים, כאשר מעליו נמצאת הכותרת הראשית.

פסנועי חדשות בישראל

ערוץ 2 היה הראשון להשתמש בפסנועים בתקשורת הישראלית. הפסנועים היו תמונה שקשורה לנושא (למשל, בזמן מחאת הסטודנטים ב-1994 התמונה הייתה מחברות לימוד). בשנת 1995, עם שינוי פורמט החדשות, הוקטנו התמונות ומתחתם נכתבה כותרת שמסכמת את הנושא (למשל, בניסיון התנקשות כושל נכתב "נוסה ונכשל"). השימוש בפסנועים הללו הסתיים ב-1996 עם מעבר חדשות 2 לאולפנים חדישים, אבל גם שם נעשה ניסיון להחזרתם ב-1997. בפיגוע שהתרחש בצומת מי עמי בשנת 2000, לאחר שחדשות 2 כבר לא השתמשו בפסנועי הצד, נכתב טקסט שמסכם את תוצאות הפיגוע ושודר במבט אותה שנה, מתחת לקריינית שהגישה את התוכנית.
עם הקמת חדשות 10 הייתה החברה החדשותית הראשונה שהתחילה להשתמש בפסנועים קטנים ונוחים. לאחר מכן, בשנת 2005 גם חדשות 2 יצרו פסנועים קטנים וקריאים.
מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי

מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי (בראשי תיבות: מחב"א, נקרא באנגלית: Inter-University Computation Center ובר"ת IUCC) היא עמותה שנוסדה על ידי ועד ראשי האוניברסיטאות ונתמכת על ידי הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה. העמותה עוסקת בתשתיות תקשורת, שירותי מידע דיגיטליים, טכנולוגיות למידה ובתשתיות גריד, ועושה לטיפוח שיתוף הפעולה וסיוע בתחומים אלו בין המוסדות החברים בה, ובינם לבין מוסדות מחקר וארגונים בעלי עניין משותף, העוסקים בנושאי המחקר וההוראה האוניברסיטאית.
ליגת הכדורגל המקצוענית (אזרבייג'ן)

ליגת הכדורגל המקצוענית (באזרית: Peşəkar Futbol Liqası; PFL) הוא שמו של הארגון המנהל את ליגת העל האזרית והגביע הלאומי מאז הוקם בשנת 2008, כגוף ניהול נפרד מההתאחדות לכדורגל.

ארגון

את פעילות הארגון מתווה נשיא הליגה שנבחר בישיבת ההתאחדות אחת ל-4 שנים. הנשיא הראשון היה ראמין מוסאייב שכיהן כנשיא הליגה מספר פעמים ומכהן ברציפות משנת 2008.
עמי איילון (היסטוריון)

חייו ופועלו

איילון נולד בירושלים וגדל בגבעתיים. בצה"ל שרת בנח"ל ובנח"ל המוצנח ולאחר סיום שירותו הצטרף כחבר לקיבוץ בית גוברין. ב-1967 החל בלימודי ההיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, בה השלים את התואר הראשון והשני. הוא המשיך בלימודי דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון (1980-1976). את עבודת הדוקטור שלו כתב בהנחיית פרופ' ברנרד לואיס, בנושא: "Middle Eastern Perceptions of the
West: a Study in Arabic Political Terminology". לאחר מכן שב לאוניברסיטת תל אביב, בה לימד בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה משנת 1980 עד לפרישתו בשנת 2013. בשנים 1995-1992 כיהן כראש החוג, ומשנת 2003 כפרופסור מן המניין בחוג. בשנים 2000-1980 שימש גם כחוקר בכיר במרכז משה דיין באוניברסיטה, ובשנים 1994-1987 כעורך שנתון המרכז, Middle East Contemporary Survey.
בשנים בהן השתייך לסגל אוניברסיטת תל אביב היה עמי איילון מרצה אורח באוניברסיטת קורנל (1985-1984), עמית אורח במרכז וודרו וילסון של המכון הסמית'סוני בוושינגטון (1991-92) ובמחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת פרינסטון (2007) וחבר במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון (2001-2000). הוא גם לימד באוניברסיטאות Boğaziçi (בוספורוס), ברנדייס, דנוור, ואמורי. 
עם התלמידים שאותם הנחה לתארים מתקדמים נמנים, בין השאר, ד"ר יוסי אמיתי, פרופ' עפרה בנג'ו, ד"ר נעמה בן-זאב, פרופ' אורית בשקין, ד"ר ארנון דגני, ד"ר מעיין הלל, ד"ר אסתר ובמן, ד"ר דניאל סובלמן, ד"ר יוני פורס, ד"ר עדנאן קאדר סרסור, ד"ר אמיר קוליק, ד"ר אבי רז, וד"ר קרן תמם.

מחקריו

מחקריו של עמי איילון עוסקים בשלושה תחומים עיקריים: א. היסטוריה פוליטית של המזרח התיכון הערבי בעת החדשה, עם דגש על מצרים המודרנית ובת זמננו; ב. היסטוריה של החברה הפלסטינית במאות התשע-עשרה והעשרים; ג. היבטים בהיסטוריה התרבותית של האזור, בעיקר חקר הלשון הערבית המודרנית ותולדות העיתונות והתקשורת הערבית. בשנים האחרונות עוסק איילון בחקר תולדות הדפוס, ההוצאה לאור, והקריאה במזרח התיכון בעת החדשה. בתחומים אלה הוא פרסם עשרות רבות של מחקרים - ספרים, מאמרים בכתבי עת, ופרקים בקבצים.
פלורן מנודו

ביוגרפיה

מנודו נולד בוילרבאן, צרפת לאבא צרפתי ואמא הולנדית. אחותו הבוגרת, לור, היא אלופה אולימפית ושיאנית עולם בשחייה. הוא החל להתאמן בהדרכת אחיו הבכור, ניקולה ובהמשך התאמן במועדון השחייה שבמרסיי בהדרכת רומן ברנייה (בעל מדליית ארד מברצלונה 2003). בשנת 2007 זכה באליפות צרפת לנוער במשחה ל-50 מטר חופשי. בשנת 2009 התגייס לשרות בצבא צרפת בגדוד תותחנים.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיים מנודו במקום חמישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה 23.49 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי של 23.31 שניות ועלה מהמקום השלישי.
באליפות צרפת בשחייה שנערכה בדנקרק, במרץ 2012 זכה מנודו במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.95 שניות, שתי מאיות השנייה אחרי אמורי לבו ובמדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.72 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע את שיאו האישי בתוצאה של 21.86 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.24 שניות.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה מנודו במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.34 שניות, לפני קאלן ג'ונס מארצות הברית (21.54 שניות) והאלוף האולימפי היוצא ושיאן העולם סזאר סיילו מברזיל (21.59 שניות). זכייתו התקבלה בהפתעה גדולה לאור העובדה שלפני האולימפיאדה כלל לא נחשב למועמד למדליה.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר שבצרפת בנובמבר אותה שנה זכה מנודו ב-5 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי (20.70 שניות), לפני ולדימיר מורוזוב מרוסיה (20.89 שניות) וב-4 משחי שליחים. ובאליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר אותה שנה זכה מנודו בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.88 שניות, אחרי ולדימיר מורוזוב (20.55 שניות) ולפני אנתוני ארווין מארצות הברית (20.99 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.33 שניות, אחרי אלכסנדר הטלנד מנורווגיה (26.30 שניות) ודמיר דגוניץ' מסלובניה (26.32 שניות).

מדליית זהב באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2013 זכה מנודו במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם יאניק אנייל, פביאן ז'ילו וג'רמי סטרביוס בתוצאה של 3:11.18 דקות, לפני ארצות הברית (3:11.42 דקות) ורוסיה (3:11.44 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.64 שניות, בשלב חצי הגמר עלה מהמקום הראשון בתוצאה של 21.37 שניות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות ובמקום שמיני במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.35 שניות.

שחיין מצטיין באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 זכה מנודו ב-4 מדליות זהב והיה לשחיין המצטיין של האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש ובשיא אליפות חדש של 21.32 שניות, לפני קונרד צ'רניאק מפולין (21.88 שניות) וארי-פקה ליוקונן מפינלנד (21.93 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 47.98 שניות, לפני בן ארצו פביאן ז'ילו (48.36 שניות) ולוקה לאונרדי מאיטליה (48.38 שניות), במשחה ל-50 מטר פרפר ביחד עם יוהאן טסורקין מבלארוס ובשיא אישי חדש של 23.00 שניות, לפני אנדריי הובורוב מאוקראינה ובן פראוד מבריטניה (23.12 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:11.64 דקות, לפני רוסיה (3:12.67 דקות) ואיטליה (3:12.78 דקות).
ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

היסטוריה

הארכיון (שבראשיתו נקרא ארכיון הצבא) הוקם ביולי 1948 בהוראת ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון, כדי לרכז את התיעוד שנוצר ביחידות צה"ל במהלך קרבות מלחמת העצמאות ושל לוחמים יהודיים. במסגרת הארכיון נמצאים גם ארכיונים טרום צה"ליים "הארכיון לתולדות ההגנה", הפלמ"ח והלח"י. מבחינה מינהלית הארכיון הוא יחידה במשרד הביטחון. ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון הוא הארכיון הממלכתי הראשון שהוקם בישראל. מנהלו הראשון היה רפאל לב.
בארכיון נשמרו גם מסמכים ופריטים שאינם ביטחוניים. כגון מחברות היומן המקוריות של בן-גוריון, כיוון שזאת הייתה בקשתו. חלק מהיומן עדיין מצונזר: בעיקר קטעים שעוסקים באירועי הנכבה ב-1948 ובהקמת הכור בדימונה. גם חלק מהארכיון של שמעון פרס, לפי בקשתו נשמר שם. בארכיון מתקבלים פיקדונות אישיים של בכירי צה”ל ומשרד הביטחון שהארכיון מאפשר להם להפקיד מסמכים ופריטים.

בג"ץ גרשום גורנברג

בספטמבר 2003, פנה העיתונאי וההיסטוריון גרשום גורנברג לארכיון בבקשה לעיין בחומר שיסייע לו בכתיבת ספר חדש על שנות ההתנחלות הראשונות. הארכיון דחה את בקשתו לעיין בחומר בטענה שהוא "רגיש מדי", למרות שמדובר במסמכים בנושאים אזרחיים לא צבאיים, וגורנברג עתר לבג"ץ באמצעות האגודה לזכויות האזרח.
בינואר 2010, דחה בג"ץ את העתירה, לאחר שהגיע למסקנה "כי חלו שינויים משמעותיים בהיבטים השונים של העתירה, ובכלל זה אף הוענקו לעותרים רבים מן הסעדים שהתבקשו על ידם". בין השינויים שהביאה העתירה פרסמה מערכת הביטחון את הקריטריונים לחשיפת חומרי ארכיון חסויים ולמתן מעמד של "חוקר מורשה", כמו כן נוצרו קטלוגים, רשימות מלאי ואינדקסים, שיועמדו לעיון הציבור.
ממד (אלגברה)

באלגברה מופשטת, ממד הוא ערך מספרי המתאים לאובייקט מופשט, בדרך כלל חוג, שדה או מודול, המתאר עד כמה האובייקט מורכב. הדוגמה הבסיסית היא מושג הממד באלגברה ליניארית, אבל ישנם ממדים רבים אחרים, המודדים תכונות מסובכות יותר. להלן כמה דוגמאות.

ממד קרול

ממד קרול הקלאסי של חוג שווה לאורך המקסימלי של שרשרת אידיאלים ראשוניים בחוג, והוא עשוי להיות סופי או אינסופי. ממד קרול, המוגדר באמצעות שרשראות של תת-מודולים בחוג כמודול מעל עצמו, מודד עד כמה חוג נותרי קרוב להיות ארטיני (חוגים בעלי ממד קרול 0 הם ארטיניים). ממד קרול שווה לממד קרול הקלאסי לחוגי PI (ובפרט לכל חוג קומוטטיבי).

ממדים של מודולים

למודול M מגדירים ממד פרויקטיבי כאורך הרזולוציה הפרויקטיבית הקצרה ביותר (הממד קטן או שווה ל-n אם יש שרשרת מדויקת מהצורה , כאשר כל ה- פרויקטיביים). באותו אופן מוגדר הממד האינג'קטיבי לפי הרזולוציה האינג'קטיבית הקצרה ביותר (בכיוון ההפוך, כמובן), והממד השטוח לפי הרזולוציה השטוחה הקצרה ביותר (ראו מודול שטוח).

הממד הגלובלי של חוג

הממד הגלובלי של חוג הוא הממד הפרויקטיבי הגדול ביותר של מודולים מעליו; זהו גם הממד האינג'קטיבי הגדול ביותר של מודולים מעל החוג. הממד הגלובלי הוא אפס אם ורק אם החוג ארטיני פשוט למחצה. הממד הגלובלי שווה ל-1 אם החוג תורשתי. הממד השטוח הגדול ביותר של מודולים מעל החוג נקרא הממד הגלובלי החלש, והוא קטן או שווה לממד הגלובלי, עם שוויון עבור חוגים נותריים.

ממד קוהומולוגי

אם G חבורה, הממד הפרויקטיבי של חוג החבורה  נקרא גם הממד הקוהומולוגי של החבורה G. זהו גם המספר n הקטן ביותר שעבורו כל חבורות הקוהומולוגיה , עבור , מתאפסות.
הממד הקוהומולוגי של שדה מוגדר כממד הקוהומולוגי של חבורת גלואה האבסולוטית שלו. לדוגמה, לשדות  ו- (כאשר k סגור אלגברית) יש ממד קוהומולוגי n.

ממד גלפנד קירילוב

ממד גלפנד קירילוב של אלגברה מודד את קצב הגידול שלה ביחס לקבוצת יוצרים. הוא שווה ל-0 אם האלגברה בעלת ממד סופי (במובן הרגיל), ויכול להיות גם 1, כל מספר ממשי גדול או שווה ל-2, או אינסוף.

הממד האחיד

הממד האחיד (uniform dimension) של מודול M הוא מספר המחוברים הישרים האחידים המרכיבים תת-מודול עיקרי (תת-מודול הוא עיקרי אם הוא נחתך עם כל תת-מודול שאינו אפס; מודול שכל תת-המודולים שלו עיקריים נקרא אחיד), או אינסוף אם אין סכום ישר כזה. מסמנים את הממד הזה בסימון ; נקרא גם ממד גולדי. מודול האפס הוא היחיד שיש לו ממד 0; ממד 1 יש רק למודולים אחידים. הממד של סכום ישר שווה לסכום הממדים. הממד של תת-מודול תמיד קטן או שווה לזה של המודול; הממדים שווים אם ורק אם תת-המודול הוא עיקרי. מכאן שבמודול בעל ממד n אי-אפשר ליצור סכום ישר של יותר מ-n תת-מודולים. בפרט, הממד האחיד של מרחב וקטורי מעל שדה הוא הממד הרגיל.
קברט

קברט הוא מופע בידור הכולל קטעי קומדיה, זמרה, מחול, תיאטרון וריקודי עמוד.
הקברט מאופיין בעיקר על ידי חלל ההצגה - מסעדה או מועדון לילה עם במת הופעה כאשר הצופים יושבים סביב שולחנות (לעיתים תוך שתייה ואכילה). חלל ההצגה גם ייקרא "קברט". קטעי מופע הקברט נעים בין סאטירה פוליטית לבידור קל.
הדוגמה הברורה ביותר היא המחזמר מברודוויי שהפך לסרט בכיכובם של לייזה מינלי, מייקל יורק וג'ואל גריי - "קברט". 
אך יש גם דוגמאות ישראליות כמו "את ואני והמלחמה הבאה" של חנוך לוין.
בארצות דוברות-גרמנית, הקברט (מאוית: Kabarett) מאופיין בנטייה להומור קודר יותר מבשאר אירופה. בתקופה שבין מלחמות העולם היה הקברט הגרמני מזוהה עם ביקורת חברתית, בדרך כלל שמאלנית: רבים מהכותבים המפורסמים בתחום היו סוציאל-דמוקרטים או קומוניסטים, בהם ברטולט ברכט, קורט טוכולסקי, קורט וייל ויורה זויפר.
מקור המילה בצרפתית - סוג של קערית לקפה ששימשה בברים בהם נוסד הז'אנר.

סוגים של קברט

ניתן לחלק את הקברט לעשר קטגוריות שונות. אולם, אלו הן קטגוריות מלאכותיות; מופעי קברט מכילים אלמנטים ממספר קטגוריות.

ספרות סאטירית

שחקן הקברט משחק עם השפה, לעיתים פיוטי.

ביקורתי-חברתי

שחקן הקברט מנתח נושאים חברתיים ופוליטיים בצורה עיקשת.

סיפור

שחקן הקברט מספר סיפור מגוחך לעיתים, שטומן בתוכו מוסר השכל.

מוזיקלי

שחקן הקברט משתמש במוזיקה, כגון שילוב של שתי מנגינות.

שטותי

שחקן הקברט מספר סיפורים שטותיים ומשחק דמויות מטופשות.

פיסי

שחקן הקברט מתמקד יותר בפעלולי אקרובטיקה ובשימוש באביזרים מאשר בטקסט.

קומדיה בישיבה (Sit-down comedy)

קומדיה ששחקן הקברט מעביר בישיבה.

קומדיה בעמידה (Stand-up comedy)

דומה לסגנון ה'סיפור'.

Zap-cabaret

שחקן הקברט מחליף בין סוגי הקברט, הדמויות או השירים בקצב מהיר.

קברט מותאם (Tailored cabaret)

סגנון זה מתאר מצב בו שחקן הקברט מופיע בפני ארגון ממשלתי, מוסד או חברה כלשהם, והוא בונה את המערכונים שלו בהתאם לקהל היעד של המקום בו הוא מופיע.
דלקת הענבייה

דלקת הענבייה (Uveitis) הוא שם כללי למחלה המערבת את אחד מחלקי הענבייה. הענבייה היא החלק הפנימי של העין, המצוי בין לובן העין לרשתית, ומורכב מצבע העין, שריר מאחורי הקשתית והשכבה הדמית. ישנם שלושה סוגים עיקריים של דלקת הענבייה: קדמית, אמצעית ואחורית. 
דלקת הענבייה עשויה להופיע כמחלת עיניים עצמאית, או כמחלה משנית המשמשת סימן למחלה כללית אחרת. בדרך כלל, מדובר במחלה דלקתית. עם זאת, כאשר היא מהווה סימן למחלה אחרת, תסמיניה עשויים להופיע ללא התרחשות של דלקת. 
בדיקות מגוונות מאפשרות לאבחן את המחלה, ובהן הדמיית העין ובדיקת כיח מגורה. מאחר שדלקת הענבייה עלולה לגרום לאבדן ראייה, ישנה חשיבות רבה לאבחון מוקדם של המחלה ולטיפול בה.

תסמיני המחלה

דלקת הענבייה הקדמית עשויה לגרום לאי נוחות, קושי בהפניית המבט לכיוון מקור אור, כאבים בעין וכאבי ראש, אדמומיות בעין וירידה בראייה. ייתכנו שינויים במבנה האישון ובקשתית.
דלקת הענבייה האמצעית והאחורית עשויות לגרום ירידה בראייה והפרעות בה (ראיית נקודות או צורות צפות).
באדם עם דלקת הענבייה עשויים להופיע כל הסימנים שלהלן או חלק מהם, ותיתכן מעורבות של עין אחת או שתי העיניים.

אבחון

הבדיקות הנוגעות לדלקת הענבייה מותאמות לסוג הדלקת ולתולדות החולה. בין הבדיקות הנוגעות למחלה ניתן למצוא בדיקות דם נרחבות, צילומי רנטגן, תבחינים ספציפיים, בדיקת כיח מושרה ובדיקות הדמיה של העין.
הטיפול ניתן בהתאם לסוגי הדלקת וכולל טיפות עיניים מסוגים שונים, זריקות סביב גלגל העין, זריקות לתוך זגוגית העין וטיפול דרך הפה לסוגיו. 
הטיפול עלול לגרום לתופעות לוואי מסוג עיני, מסוג כללי או משני הסוגים כאחד, ועל כן נהוג להמליץ למטופלים להתמיד בבדיקות עיניים לעיתים תכופות בסמוך למתן הטיפול ובמעקב ארוך-טווח.
הדלקת עלולה לגרום לפגיעה בראייה, ובמקרים קשים אף לאבדן ראייה. משך הזמן שחולף בין הופעת המחלה לבין אבחונה ומתן הטיפול המתאים משפיע משמעותי ומכריע בנוגע למידת הפגיעה בחוש הראייה. לכן, נהוג להמליץ על הפנייה מהירה של ילדים ומבוגרים עם מחלות כלליות העלולות לגרום לדלקת הענבייה וחולים שאובחנו עם דלקת הענבייה, למרפאה המתמחה בטיפול מחלות דלקתיות של העיניים, לאישוש האבחנה ומתן טיפול מתאים.

טיפול

לרוב, הטיפול בדלקת הענבייה הקדמית הנו מקומי. טיפות סטרואידים ניתנות במינונים שונים בהתאם לחומרת הדלקת. בנוסף, ניתנות טיפות המשתקות את השריר הריסי, מרחיבות את האישון ומסייעות בהקלה על הכאב הנובע מעיוות השריר הריסי המצוי מאחורי הקשתית, ובמניעת הידוק של הקשתית לעדשה. הטיפול יעיל בדרך כלל, אולם בשימוש גבוה או ממושך, יהיה כרוך בתופעות לוואי. 
כאשר המחלה הנה חד-עינית, ניתן לטפל בהזרקות סטרואידים סביב גלגל העין או אפילו לתוך חלל הזגוגית. במחלה דו-עינית, מומלץ לתת טיפול פומי. 
במקרים של היענות ירודה לטיפול, ניתן להזריק סטרואידים סביב גלגל העין. במקרים חמורים יותר, ניתנת דרך הפה התרופה פרדניזון. במקרים בהם הטיפול בפרדניזון איננו יעיל, מלווה בתופעות לוואי או ממושך, יש להוסיף טיפול כימותרפי במינונים נמוכים עד בינוניים, ולהוריד בהדרגה את הטיפול בפרדניזון. הטיפול כולל תרופות אנטי-מטבוליטיות ותרופות המעכבות תאי T.
טיפול מקומי בטיפות אינו יעיל בדלקת הענבייה האמצעית או האחורית. 
הטיפול בחולי דלקת הענבייה והמעקב אחריהם נעשים פעמים רבות בשיתוף בין מחלקות שונות בבית החולים, כגון ראומטולוגיה, ריאות, עור, גסטרואנטרולוגיה, נפרולוגיה, נוירולוגיה, אימונולוגיה, מרכז האיידס, היחידה למחלות זיהומיות ומחלקת ילדים.