google/wiki40b huggingface dataset:
הדסה באו

ביוגרפיה

נולדה בפולין לאמן יוסף באו. עלתה לארץ ב-1950.
פרסמה קובץ שירי הילדים בשם "ענן למכירה", שביצעה הזמרת מיכל טל.
ציוריה של באו הוצגו בתערוכות שונות ברחבי הארץ ובעולם. היא שיחקה גם בסרטים ישראלים וכן הופיעה בתוכניות העוסקות בסיפור ההצלה של הוריה, יוסף ורבקה באו, בהקשר לסרט "רשימת שינדלר".

הצמד באו

האחיות באו נתגלו לראשונה בתוכניתה של צופית גרנט "מילקשייק" בערוץ 2, ואחר כך הפכו לדמויות מרכזיות בתוכנית "רק בישראל", אותה הנחו אורנה בנאי וארז טל.
המניע הראשי להופעותיהן ולחשיפתן היה לשמר את פועלו של אביהם ואת מוזיאון האנימציה שהוא הותיר אחריו - בית יוסף באו. שלא בכוונה, הן הפכו לצמד בדרניות של תוכנית בידור ושירן, "Be Happy now", הפך ללהיט. בתוכניתן נוצר שעטנז שבו משתלבים גם סיפורים על הישרדות הוריהם בשואה ועל אהבתם, יחד עם קטעי סקס במלל ובזמר.
האחיות באו מרבות להופיע במסגרות חינוכיות רבות ובאירועי הסברה על הציונות בהקשר לשואה. הן מספרות את סיפור הישרדות הוריהן ותוך כדי כך, מנסות לגייס תרומות למוזיאון האנימציה במסגרת הנצחת אביהן.
לרגל יום העצמאות ה-71 הוענק לאחיות באו "אות התקומה" בטקס שנערך במוזיאון חצר היישוב הישן בירושלים.
דינוזאור (סרט)

עלילה

נקבת איגואנודון נאלצת לנטוש את הקן שלה בעקבות הסתערות של קרנוטאורוס טורף. מהקן שלה שרדה רק ביצה אחת. לאחר שהביצה עוברת מסע מטלטל היא מגיעה לאי הלמורים שם היא בוקעת. הלמורים החיים באי מאמצים את האיגואנודון הקטן ומעניקים לו את השם אלאדר. אלאדר גדל והופך לדינוזאור גדול יחד עם ידידיו הלמורים אך יום אחד מטאור פוגע באי ומחריבו. אלאדר מצליח לברוח מהאי יחד עם משפחתו הקטנה שגידלה אותו. אלאדר מגיע לאי חדש שבו בפעם הראשונה הוא פוגש דינוזאורים בני מינו. הוא מצטרף לקבוצת הדינוזאורים הגדולה שעוברת מסע אל אתר הקינון שבו יוכלו לחיות בנחת. אלאדר מתידד עם שתי דינוזאוריות זקנות, ברכיוזאורוסית וסטירקוזאורוסית, שבקושי מצליחות לעמוד בקצב שקרון מנהיג העדר מקציב. אלאדר נאלץ להתמודד עם קרון, מוטבורזאורוס ומנהיג העדר וברוטון עוזרו שמסרבים להקשיב לבקשתו להאט מעט את הקצב כדי לאפשר לחלשים לעמוד במסע המפרך. בסופו של דבר עקשנותו של קרון ללכת אך ורק בשיטות שלו ולא להתחשב בחלשים, גורמת לכך ששני קרנוטאורים כמעט מחסלים את שבט הדינוזאורים. ולכך שקרון עצמו נהרג על ידי קרנוטאורוס ענק.
בסופו של הסרט השבט בא יחד עם אלאדר לאתר הקינון דרך מסלול פשוט יותר שאלאדר מצא. הסרט מסתיים בכך שלאלאדר ובת זוגו נירה (אחותו של קרון) בוקע דינזאור באתר הקינון.
קנינדה

גאוגרפיה

העיירה נמצאת כ-94 ק"מ מבירת סיארה פורטלזה וכ-1,566 ק"מ מבירת ברזיל ברזיליה.

תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד הכבישים CE-257 ו-Q20. בנוסף, בעיירה יש מספר רב של תחנות דלק וסניפים לרחיצת רכב.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 25 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוקטובר (30 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אפריל (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 600 מילימטרים בשנה. חודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (140 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).

מוסדות בעיירה

בעיירה יש גן חיות, תחנת משטרה ומספר רב של בתי חולים, בתי מרקחת, בתי מלון, כנסיות, סופרמרקטים, מסעדות וברים.
כיבוש ארצות (משחק ילדים)

גרסת שני עיגולים

גרסה זו נקראה תקיעות או מסמר בחיפה בשנות החמישים, ומתוארת בספרו של יעקב וייס, "ילדות נשכחת, הווי ונוסטלגיה בסמטאות חיפה", עמוד 163.
חורטים שני עיגולים באדמה. על השחקן הראשון לתקוע שלוש תקיעות בעיגולו, ושתיים בין העיגולים, דרכן נחרטים שני קטעים, היוצרים גשר בין העיגולים. אחר כך עליו לנעוץ שלוש נעיצות בגשר ועשרים ואחת נעיצות בשטח היריב. אם החטיא או שהמסמר לא ננעץ,מהתור עבר ליריב, אשר היה צריך לבטל את הנעיצות בחלקתו, לבטל את הגשר ולבנות את הכיבוש מחדש, על ידי בניית גשר ונעיצת עשרים ואחת נעיצות בשטח השחקן הראשון. פעמיים רצופות באותו קו ביצירת הגשר יצר "גשר-קו", אשר כדי לעברו היה צורך רק בנעיצה אחת (במקום שלוש).
מיקולוב

היסטוריה

ב-31 בדצמבר 1621, במהלך מלחמת שלושים השנים, נחתם בעיר שלום ניקולשבורג , הסכם שבמסגרתו ויתר נסיך טרנסילבניה גאבור בתלן על התואר "מלך הונגריה" בתנאי שפרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה יאשר את חוזה וינה  משנת 1606, אשר העניק עצמאות לטרנסילבניה וחופש דת להונגרים בשטחי האימפריה.
עד לסיום מלחמת העולם השנייה היו רוב תושבי העיר צ'כים דוברי גרמנית. האוכלוסייה היהודית ביישוב מנתה בתחילת המאה ה-19 כ-3,000 נפש, כמחצית מכלל האוכלוסייה, והיא נחשבה כמקום מושבם של רבנים חשובים. אולם תקופת ההשכלה ומתן הזכויות האישיות הביאו לעזיבה הדרגתית של רוב תושביה היהודים של העיירה. בשנת 1938 נותרו בעיירה כ-500 יהודים, שרובם נרצחו בידי גרמניה הנאצית במהלך השואה. בשנים 1945–1946 גורשו מהעיירה כמעט מחצית מהתושבים, במסגרת גירוש הגרמנים בתום מלחמת העולם השנייה.
העיר הייתה מרכז יהודי חשוב ומושב הרב הכולל ששרר על כל קהילות מוראביה. כיהנו בה בין היתר הרבנים מנחם מנדל קרוכמל, דוד אופנהיים, מרדכי בנט, שמואל שמלקה הורוביץ ורש"ר הירש.
מרטין הופמן (שחקן ברידג')

ביוגרפיה

הופמן נולד וגדל בפרג. כשהיה בן 9 נשלח ביחד עם אחיו להורי אמו בהרי הקרפטים על מנת ללמוד תנ"ך. אחרי מספר שנים רב שם עבר לבודפשט. בשנת 1942 חלה בטיפוס הבטן. הנאצים, שכבשו את צ'כוסלובקיה, שלחו את הוריו לגטו טרזיינשטט שם נרצחו. הופמן הסתתר ביחד עם אחיו הנאצים. ב-1944, כשהיה בן 14, נתפסו ונשלחו לאושוויץ. אחד מהזונדרקומנדו יעץ לו להסתיר את גילו ולהגיד שהוא בן 18 ואולי תרם בעקיפין להצלת חייו. הוא שרד את צעדות המוות. הוא שוחרר על ידי חיילים אמריקאים שאמצו אותו כקמע ואפילו נתנו לו דרגת כבוד של סמל.
לאחר מלחמת העולם השנייה הגיע לבריטניה. הוא התיידד עם משפחה מלונדון. בני המשפחה מצאו לו עבודה כלוטש יהלומים וגם לימדו אותו את משחק הויסט. הופמן אהב את משחק הויסט. כשחברים רוסים הציעו לו לשחק ברידג' נעתר להצעה וגילה שהוא אוהב את המשחק הזה יותר מאשר את משחק הויסט.

בשנות ה-50 לא צלחו עסקי היהלומים בבריטניה והופמן נטש אותם לטובת קריירה מקצוענית בברידג'. בתחילת דרכו כשחקן ברידג' מקצועי היה מארח במועדון ברידג', כלומר: שחקן הפותח שולחן בתשלום כשצריך ומשחק בו. מארח שומר לעצמו חלק מהרווחים על ניצחונותיו. הוא לא שיחק בתחרויות ברידג' רשמיות עד גיל 35. בתחרות הראשונה זכו הוא ושותפו במקום הראשון בהפרש גדול. בעקבות ההצלחה הפך לשחקן מקצועני המשחק בתחרויות עם שחקנים המשלמים לו. הוא שיחק בתחרויות באירופה וגם מחוץ לאירופה.

פילוסופיית המשחק שלו דגלה באי היצמדות לשיטת הכרזה או משחק. לדעתו, קל יותר לשחק נגד מישהו שנצמד תמיד לשיטה ולא סוטה ממנה.
כפר מאליכ

היסטוריה

במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בכפר, שנקרא אז כאפר מאלכ, הייתה אוכלוסייה של 943, כולם מוסלמים. האוכלוסייה גדלה במפקד של 1931 ל-972 אשר חיו ב -217 בתים.  
בשנת 1945 האוכלוסייה הייתה 1,100, ושטח הקרקע הכולל היה 52,196 דונם, מתוכם, 3,580 הוקצו למטעים ולאדמה להשקיה, 10,984 לדגנים, ואילו 53 דונם סווגו כשטחים בנויים.
בעקבות מלחמת השחרור ב-1948, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, הכפר היה בשליטה ירדנית.
אמילי סאגי-ברבה

ביוגרפיה

סאגי נולד ב-15 במרץ 1900 בבוליבר שבארגנטינה, בזמן שהוריו, קטלאנים, היו בעיר בשל עבודתם. אביו, אמיליו סאגי ברבה, היה זמר בריטון פופולרי באותם ימים. כשהיה בן 3 שבה המשפחה לקטלוניה. הוא למד בבתי הספר קונדל ובונאנובה בברצלונה, שם החל לשחק כדורגל, בעיקר עם חבריו לספסל הלימודים ז'וזפ סמיטייר וסלבדור דאלי. כשהיה בן 15 הצטרף לקבוצת הנוער של ברצלונה, ובמהלך עונת 1916/1917, כשהיה בן 17, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת.
סאגי שיחק בעמדת הקיצוני השמאלי והוא נודע בזכות יכולותיו בבעיטות עונשין ובבעיטות קרן. בעונת 1918/1919 היה שותף עם ברצלונה לזכייה ראשונה בקריירה שלו באליפות קטלוניה. בתום העונה, בקיץ 1919 החליט לפרוש ממשחק על מנת להתמקד בנישואיו הטריים ובלימודים בטראסה. ב-1921 שב לברצלונה והתקבל בזרועות פתוחות. מיד כששב עזר לברצלונה לזכות פעם נוספת באליפות קטלוניה, ובסוף העונה זכה עם הקבוצה בגביע הספרדי, כשהוא פותח במשחק הגמר בו ניצחה ברצלונה את ריאל אוניון 5-1. סאגי זכה עם ברצלונה 3 פעמים נוספות בגביע הספרדי, כשהוא פותח בכל משחקי הגמר בהם ניצחה קבוצתו. הזכייה הרביעית בגביע הייתה ב-1928, אז פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד. בתחילה, סאגי לא שותף בגמר הראשון, שהסתיים בתיקו 1-1. התקיים משחק חוזר, בו סאגי כן פתח בהרכב, אך גם הוא הסתיים בתיקו ולכן התקיים משחק חוזר נוסף, בו ניצחה ברצלונה 3-1 וזכתה בתואר. כמו כן היה שותף, בסך הכול, ב-10 זכיות באליפות קטלוניה.
ב-1929 נערכה המהדורה הראשונה של הליגה הספרדית. ברצלונה זכתה באליפות, כשסאגי פותח ב-4 מחזורים במהלך העונה. בשתי העונות הבאות של הליגה הספרדית גדל חלקו במשחקי הקבוצה, והוא השתתף ב-21 משחקים בעונות אלה. הוא הבקיע שני שערים בלבד בליגה הספרדית, הראשון ב-1 במרץ 1931, השער היחיד בניצחון על ראסינג סנטנדר, והשני ב-10 בינואר 1932, במשחק בו ניצחה ברצלונה את דפורטיבו אלאבס 6-0. בסוף עונת 1932/1933 פרש סופית מכדורגל. בסך הכול הופיע במדי ברצלונה ב-434 משחקים, רשמיים ולא רשמיים, בהם הבקיע 138 שערים. שנות ה-20 של המאה ה-20 נחשבות כ"דור זהב" בהיסטוריה של ברצלונה. בתקופה זו שיתף פעולה עם שחקנים בולטים כגון פאולינו אלקנטרה, ז'וזפ סמיטייר, ריקרדו זאמורה, פליקס ססומגה, פרנססק ויניאלס ופרנץ פלאטקו.
סאגי השתתף במשחק אחד בלבד במדי נבחרת ספרד - משחק ידידות נגד הונגריה ב-19 בדצמבר 1926 בוויגו בו ניצחה נבחרתו 4-2. כמו כן, כקטלאני, השתתף סאגי במספר משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה, אם כי הרישומים באותן שנים אינם חד-משמעיים ולא ברור מהו המספר המדויק של משחקים בהם לקח חלק.
נרווים

נרווים היו שבט בלגי חזק והתגוררו בצפונה של גאליה, בשטח התואם למרכזה של בלגיה המודרנית מבריסל ועד החלקים הצפוניים של צרפת. הנרווים גבלו במנפים לאורך נהר הסכלדה במערב ובאבורונים במזרח. ריחוקם ממרכזי התרבות הים תיכונית מנע קשרי מסחר פוריים עם רומא ויוון וכתוצאה מכך שמרו במידה רבה על ייחודם, בדומה לשבטים בלגים אחרים. שלטו על מספר שבטים קטנים נוספים.
כתוצאה ממיקומם הגאוגרפי, בסמוך לנהר הריין, הושפעו מאוד מהתרבות הגרמאנית. שפתם מזכירה מאפיינים גרמאנים רבים. יוליוס קיסר, בספרו מלחמת גאליה מתאר את הנרווים כעם לוחמני ואמיץ. בעת מלחמת גאליה היו אויביו המרים של יוליוס קיסר. השתתפו בקואליציה הבלגית שלקחה חלק בקרב סאביס בשנת 57 לפנה"ס. בקרב זה בלטו באומץ לבם. בהמשך, השתתפו במרד האבורונים תחת הנהגתו של אמביוריקס בשנת 53 והטילו מצור על מחנהו של קיקרו. 
לאחר השלמת הכיבוש הרומאים בנו את העיר באגאקום (Bagacum; באווה Bavay המודרנית). נודעו כיצרני דגן חשובים. במחצית הראשונה של המאה ה-5 נכבשו על ידי הפרנקים.
הנרווים והמנפים מופיעים בספרי הקומיקס של אסטריקס.
נוקאקה קוסטר-ולדאו

תחרויות בינלאומיות

קוסטר-ולדאו השתתפה בתחרות מיס יוניברס 1990, וסיימה במקום ה-19, המיקום הגבוה ביותר של נציגת גרינלנד במיס יוניברס.
יחסי דומיניקה–ספרד

היסטורית היחסים

כריסטופר קולומבוס הגיע לדומיניקה ב-3 בנובמבר 1493, כאשר היה האי הראשון שהתגלה בנסיעתו השנייה לאמריקה. השם שקיבל האי נגזר משמו של יום השבוע שבו גילה אותו, ביום ראשון (בספרדית: Domingo). ספינות ספרדיות הגיעו לעיתים קרובות במהלך המאה ה-16, אך התנגדות עזה מצד הקריבים הסיגה את ספרד ממאמציה להתיישב שם.
היחסים הבילטרליים מרוכזים במסגרת חברותה של דומיניקה בארגונים בינלאומיים, בפרויקטים של שיתוף פעולה בהיקף אזורי ובחילופי מועמדות בארגונים רב-צדדיים. שיתוף הפעולה מתועל באופן כללי באמצעות הקרן המשותפת של ספרד עם הקהילייה הקריבית של הסוכנות הספרדית לשיתוף פעולה בינלאומי בפיתוח, המפעילה פרויקטים אזוריים. אף על פי שאף פרויקט ספציפי לא מפותח על האי עצמו, המטרה היא שדומיניקה תהנה מפרויקטים בהיקף אזורי, כגון מרכז CEATA למצוינות עבור טכנולוגיה מתקדמת בחקלאות, הממוקם בג'מייקה.
בשנת 2008 חתמה מזכירות ארגון מדינות המזרח הקריבי (OECS) על הסכם עם בית הספר הספרדי הדיפלומטי לייעץ על היווצרות הקריירה הדיפלומטית ועל שירות החוץ של המדינות החברות ב-OECS.
בחודש דצמבר 2009, אישרה מועצת השרים מענק בסך 50,000 יורו לתמיכה בהקמת בית ספר דיפלומטי עתידי של ה-OECS ושירות חוץ משותף עתידי של המזרח הקריבי.
T28 (משחית טנקים)

פיתוח

לקראת סוף המלחמה, החלו האמריקאים לתכנן טנקים כבדים שיוכלו להתמודד בהצלחה עם הטנקים הגרמניים הכבדים ושיוכלו לפרוץ את קו זיגפריד בדרך לגרמניה.
העבודה על הטנק החלה באביב 1945, ולפרויקט ניתן השם T28. במקור הוזמנו חמישה אבות טיפוס של הכלי, ולאחר מכן תוכננו להיבנות עוד כ-25 יחידות. כשהתקרבה המלחמה לסיומה, הוחלט לבנות רק שלוש יחידות מה-T28, ועד שהושלמה ניית הכלי הראשון הסתיימה המלחמה.
שני T28 נשלחו למבדקים טכניים בבסיס פורט נוקס במרילנד. ב-1947 הושמד אחד מהכלים כליל כתוצאה משריפה שפרצה במנועו בזמן המבדקים והכלי השני נגרט ונמכר לחלקים. ה-T28 מעולם לא נכנס לשירות מבצעי והפרויקט בוטל באוקטובר 1947, לטובת טנקים כבדים כמו ה-T29 וה-T30 שנבנו עם תותח בקוטר גדול וצריח.
בשנת 1974 נתגלה אב טיפוס של ה-T28 נטוש בפורט בלבויר בווירג'יניה. לא ידוע היכן הוא היה במשך 27 השנים שחלפו. כיום זהו טנק T28 היחיד ששרד והוא מוצג במוזיאון על שם ג'ורג' פטון בקנטקי.

מאפיינים

ל-T28 לא היה צריח, מה שהפך אותו למשחית טנקים ובשנת 1945 שונה שמו ל-T95, אך ביוני 1946 הוא סווג כטנק כבד ושמו שונה בחזרה ל-T28. החימוש העיקרי של ה-T28 היה תותח 105 מ"מ T5E1 בעל מהירות לוע גבוהה במיוחד וטווח של עד 19 ק"מ שהורכב בחזית התובה. יכולת הצידוד של התותח הייתה רק כ-10° ימינה ו-11° שמאלה, 19.5° למעלה ו-5°- למטה. החימוש המשני בטנק היה מקלע כבד M2 בראונינג בקוטר 12.7 מ"מ שהורכב על הטנק.
השריון של ה-T28 היה עבה מאוד יחסית לטנקים מקבילים בתקופתו, כ-300 מ"מ בחזית הטנק שהיה מספיק כדי להגן עליו מפני תותח 88 המ"מ הגרמני החזק. השריון בחלק התחתון של החזית היה רק 130 מ"מ, ו-64 מ"מ בצדדים. בנוסף, חצאית פלדה בעובי 100 מ"מ הגנה על המתלים של הטנק. מנוע בנזין 500 כ"ס Ford GAF V-8 הורכב בטנק אך התברר כחלש מדי, ואפשר לטנק להגיע למהירות מוגבלת של 13 קמ"ש.
משקלו של הטנק מוכן לקרב הגיע ל-86 טונות, וכדי לשאת את המשקל נדרשו ארבעה זחלים במקום שניים, כל אחד ברוחב של 32 ס"מ. כדי להקל על השינוע היו הזחלים החיצוניים ניתנים לפירוק בשעת הצורך. עקב משקלו העצום והמנוע החלש שלו, התקשה מאוד ה-T28 לעבור מכשולים ולא היה יכול להשתמש בגשרים ניידים בשעת הצורך, ולכן הוחלט לא להמשיך בפרויקט.
חפץ חשוד

חפץ חשוד הוא חפץ שאין ודאות לגבי תוכנו, ושקיים חשד שהוא מכיל מטען חבלה או חומר נפץ.

הטיפול בחפץ חשוד

על פי הוראות משטרת ישראל, יש להתרחק מחפץ חשוד במרחק של עד 50 או 100 מטר בשטח עירוני (תלוי אם קיים מכסה) ומרחק של עד 150 מטר בשטח פתוח, ולדווח על האירוע למוקד המשטרה.
רק חבלן משטרה רשאי לטפל בחפץ החשוד. 
עם התפתחות הטכנולוגיה, מתבצע הטיפול בחפצים החשודים באמצעות רובוט חבלה, הנשלט בשלט רחוק, הכולל מצלמות וזרוע עם צבת.
לרוב השיטה הפשוטה והבטוחה מכולן לנטרול חפץ חשוד, היא פיצוץ מבוקר באזור מאובטח. שיטה נוספת היא פירוק החפץ מבלי לגרום לפיצוצו.
מהנדס

מהנדס הוא אדם העוסק בהנדסה. תפקיד המהנדס הוא ליישם את ההתקדמות המדעית והטכנולוגית שהושגה בתחומים שונים על ידי אנשי מדע ומחקר, לצרכים שונים, כגון מסחר, ביטחון ויישומים רפואיים. המהנדס בדרך כלל מאפיין את הבעיה שלפתרונה הוא נצרך, כולל הצרכים והמגבלות, ועל סמך הידע והניסיון שלו נותן פתרון תכנוני סביר, אך לאו דווקא אופטימלי, לבעיה זו. 
בשונה מהחוקר המדעי, המהנדס מתבסס לא רק על ידע מתמטי ומדעי, אלא גם על ידע אמפירי בתחומו, על כללי אצבע ועל פרקטיקות מקובלות, כדי למצוא פתרון שיהיה לא רק נכון, אלא גם כלכלי. מלבד נכונות הפתרון לבעיה, המהנדס עשוי להתחשב במאפיינים שונים של הפתרון, כגון עלויות ייצור ואחזקה. כך למשל, אם הכימאי ינסה למצוא נוסחה לחומר שייתן תכונות מסוימות, ויסנתז אותו במיליגרמים במעבדה, מהנדס כימיה עשוי לנסות למצוא דרך לייצר כמות גדולה של אותו החומר בצורה כלכלית במפעל.

הכשרת מהנדסים בישראל

במדינת ישראל, מהנדס הוא אדם שלמד במוסד אקדמי לתואר ארבע שנתי בהנדסה (BSc), והוסמך כבוגר למדעי ההנדסה באחת הדיסציפלינות המדעיות. בתחומים מסוימים כמו קונסטרוקציה ומעליות, יש גם צורך בבחינות מיוחדות ורישום בפנקס המהנדסים כדי לעבוד בתחום מבחינה חוקית.
המוסד העיקרי, ובמשך שנים רבות היחיד, להכשרת מהנדסים בישראל הוא הטכניון. אליו נוספו, ברבות השנים, פקולטות להנדסה באוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת בר-אילן (במקצועות הנדסת חשמל ומחשבים בלבד), האוניברסיטה העברית בירושלים (במקצוע הנדסת מחשבים בלבד), אוניברסיטת אריאל וכן במכללות אקדמיות להנדסה כגון מכללת עזריאלי בירושלים (במקצועות הנדסת תעשייה וניהול, הנדסת חשמל ואלקטרוניקה, הנדסת תוכנה, הנדסת חומרים מתקדמים, הנדסה פרמצבטית, הנדסת מכונות והנדסה אזרחית), אורט בראודה בכרמיאל, אפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב (במקצועות הנדסת תוכנה, חשמל, הנדסת מכנית, תעשייה וניהול, הנדסה רפואית), המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון (במקצועות הנדסת תעשייה וניהול, הנדסת מכונות, הנדסה כימית, הנדסת חשמל, הנדסת בניין והנדסת תוכנה), המרכז האקדמי לב, המכון הטכנולוגי חולון ובשנקר.
חוק המהנדסים והאדריכלים מייחד את השימוש בתואר "מהנדס" רק למי שרשום בפנקס המהנדסים והאדריכלים, או זכאי להיות רשום בו. לרישום בפנקס זה זכאי מי שסיים לימודים במוסד להשכלה גבוהה באחד מענפי ההנדסה או האדריכלות. כאשר התואר "מהנדס" הוא חלק מתיאור תפקיד, רשאי גם הנדסאי או טכנאי מוסמך, הממלא תפקיד זה, להשתמש בתיאור התפקיד, תוך ציון היותו "הנדסאי" או "טכנאי מוסמך". דוגמה: כרטיס ביקור שעליו נכתב: ישראל ישראלי, הנדסאי, מהנדס ראשי, פיתוח מהיר בע"מ.
יחסי אינדונזיה–מרוקו

היסטוריה

בשנת 1955, ממשלת אינדונזיה ארגנה את הוועידה האסיאתית-אפריקאית הקוראת למדינות אסיה ואפריקה לעצירת הקולוניאליזם האירופי, מה שהועיל למרוקו לקבל את עצמאותה מצרפת ב-18 בנובמבר 1956. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-19 באפריל 
60. באותה שנה, הנשיא הראשון של אינדונזיה ביקר במרוקו וקיבל את פניו של מוחמד החמישי.  בשנת 2008, שר החוץ האינדונזי ביקר במרוקו. במרץ 2009, ראש ממשלת מרוקו, ביקר בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
פאול ליסט

הישגים בולטים

בשנת 1908 ניצח ליסט בתחרות אודסה. בשנת 1910 סיים בתיקו דו-קרב עם האמן גריגורי לבנפיש +4 -4 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). באותה שנה סיים במקום השלישי בתחרות אודסה. בשנת 1911 חלק מקום 15–16 בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצח: סטפן לויצקי) ובשנת 1912 חלק את המקום הרביעי עם איליה רבינוביץ בתחרות הבינלאומית בווילנה (ניצח: קארל הרומאדקה).
בשנות ה-20 היגר ליסט לגרמניה ובתקופת שהותו שם סיים במקום השביעי בתחרות ברלין 1926, חלק מקום שישי בתחרות ברלין 1927, סיים שלישי בתחרות מגדבורג 1927, חמישי בתחרות ברלין 1928, שלישי בתחרות פרנקפורט 1930, שמיני בתחרות סויינמונדה 1932 ורביעי בתחרות אוסטנדה 1937. בשנת 1937 ניצח ליסט בתחרות ריגה.
בשנת 1938 היגר ליסט לאנגליה שם סיים שלישי בתחרות פליימות' 1938, שני בתחרות בירמינגהם 1939, רביעי בתחרות המפסטד 1939 וסיים במקום הראשון משותף עם הארי גולומבק בתחרות לונדון 1940. 
לאחר מלחמת העולם השנייה השתתף בתחרות זנדהם בשנת 1946, שם הגיע למקום החמישי (ניצח: מקס אויבה).
קרלוס מאנה

קריירה

מאנה החל את הקריירה במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון כשהיה בן תשע. בדצמבר 2012 זומן לקבוצת המשנה של מחלקת הבוגרים של המועדון המשחקת בליגה השנייה בפורטוגל. לאחר כשנה עבר לקבוצה הראשונה של המועדון המשחקת בליגת העל הפורטוגלית. ב-5 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–4 על ויטוריה סטובאל באצטדיון ז'וזה אלבלדה. ב-15 בפברואר 2014 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון על אולהאננסה, שבאותה שנה ירדה לליגה המשנית. ב-25 בנובמבר ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון 1–3 על מאריבור. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לעונה אחת למועדון הגרמני שטוטגרט. בקיץ 2018 חזר לספורטינג ליסבון מההשאלה בשטוטגרט.

נבחרת לאומית

בשנת 2009 זומן מאנה לנבחרת פורטוגל הצעירה עד גיל 15. מאז שיחק בכל שאר נבחרות הנוער עד שהגיע בשנת 2014 לנבחרת פורטוגל עד גיל 21. בה כבש 3 שערים ב-17 הופעות.
מריה קצ'ינסקה

ביוגרפיה

קצ'ינסקה נולדה בנארוץ' שכיום חלק מבלארוס ולמדה בתיכון בראבקה זדרוי, לאחר מכן למדה כלכלת תחבורה ומסחר חוץ בסופוט במה שיותר מאוחר נהפך לאוניברסיטת גדנסק, עם סיום לימודיה היא החלה לעבוד במכון ימי בגדנסק שם הכירה את לך קצ'ינסקי. הם נישאו ב-1978 ולהם בת אחת.
כגברת הראשונה היא הייתה פעילה בארגוני צדקה רבים  ובין היתר קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים, ב-2007 פתחה ביחד עם לודמילה פוטין את הבית הפולני, המרכז לתרבות פולין בסנט פטרבורג, בנוסף היא העניקה אותות ל-70 אזרחי פולין שהצילו יהודים במהלך השואה.
היא זכתה במספר אותות כבוד ממספר מדינות ובין היתר ב-2009 ב-"Order of Vytautas the Great" מטעם ממשלת ליטא.
ב-10 באפריל 2010 התרסק מטוס הטופולב Tu-154 שבו טסו קצ'ינסקי ורעייתו מעל רוסיה, בעת שהיה בדרכו לעיר סמולנסק, כדי להשתתף בטקס זיכרון במלאת 70 שנה לטבח יער קאטין.
בהתרסקות המטוס נהרגו 96 בני אדם, בהם קצ'ינסקי ורעייתו.
פולסא דנורא

פולסא דנורא (במקור: פולסי דנורא) הוא טקס-קללה קבלי. מהות הטקס היא תפילה לכך שהמקולל ימות במהרה, מידי שמיים. לקללה מספר נוסחים המבוססים באופן חופשי על מספר קטעים מספר הזוהר. נראה שטקס הקללה חייב להתנהל בנוכחות עשרה אנשים (מניין).

פירוש

רש"י במסכת יומא (דף ע"ז, עמוד א') מפרש שמדובר במקל, ולעומת זאת בפירושו למסכת בבא מציעא (דף מ"ז, עמוד א') הוא כותב שמדובר בניצוץ, שהוא עגול כמטבע. על פי המילון התלמודי של ברוך קרוא, המילה הארמית פּוּלְסָא היא מכה בדומה לפולס (pulsus, בלטינית) שמשמעותו פעימה, מתקף, ועל פי זה פּוּלְסָא (או פּוּלְסֵי) דְנוּרָא היא מכת אש.

טקסי פולסא דנורא בישראל

לא ברור מתי הפך "פולסא דנורא" ממכה שמימית לטקס קללה מאגי-קבלי. נראה שזהו שם מושאל, שהועבר מטקסי-קללה קבליים קודמים אל טקס זה], שגם אינו כולל מאמץ רב (כגון צומות), שלא כטקסים המקוריים. הקללה הוטלה בכמה הזדמנויות על אנשי ציבור בולטים.

בחוק הישראלי

בשל עיקרון חופש הפולחן בישראל, אין החוק אוסר במפורש על אף תפילה, לרבות הפולסא דנורא.
ב-30 באוגוסט 2005 החליט מני מזוז, היועץ המשפטי לממשלה, שלא להעמיד לדין 20 פעילים, שערכו טקס פולסא דנורא כנגד ראש הממשלה אריאל שרון, בנימוק שהם פנו לאל ולא לבני אדם, ותפילה שכזו למותו של אדם, אף שאיננה ראויה להיות חלק מהשיח הציבורי, איננה בגדר של הסתה לרצח ונכללת במסגרת חופש הביטוי.
אליהו לנדא (ראש ישיבה)

הרב חיים אברהם אליהו לנדא (נולד בכ"ו בתמוז ה'תרצ"ח) הוא מראשי ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בישראל בכפר חב"ד וחבר במערכת הכשרות של אחיו הרב משה יהודא ליב לנדא.

ביוגרפיה

נולד בבני ברק, לרב העיר הרב יעקב לנדא ולחיה מינא. למד בישיבת אור ישראל בפתח תקווה, בישיבת פוניבז' ולאחר מכן בישיבת תומכי תמימים בלוד. עוד לפני נישואיו מונה לשמש כר"מ בישיבות אחי תמימים בראשון לציון ותומכי תמימים המרכזית בלוד וכפר חב"ד. גם לאחר פטירת אביו, עזר לאחיו בניהול מערכת הכשרות.
מראשי ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד. 
הרב לנדא אב לשישה. אחיו הוא הרב משה יהודא ליב לנדא.
הרב לנדא הוא מראשי המתנגדים בחב"ד להסדר הגיוס שחתמו רבנים חב"דיים עם צה"ל, שלפיו יותר לתלמידי חב"ד ללמוד שנה במרכז חב"ד בניו יורק תמורת התחייבות על גיוסם עד גיל 24.
שירה חדשה (ירושלים)

שירה חדשה היא קהילה הנמצאת במושבה הגרמנית בירושלים
המגדירה עצמה אורתודוקסית ומקיימת "מניין הלכתי משתף". 
הקהילה הוקמה בשנת 2001 על ידי קבוצה בראשות ד"ר טובה הרטמן במטרה "ליצור קהילה דתית המשלבת מחויבות להלכה עם מחויבות לתפילה ופמיניזם", בהתאם לרצונם של חברי הקהילה להגדיר מחדש את מקומן של נשים בבית הכנסת.
הקהילה הייתה הראשונה שמימשה את העמדה שהוצגה במאמרו של הרב מנדל שפירא, שלפיה נשים יכולות לעלות לתורה ואף לקרוא בה יחד עם גברים, בכפוף למספר תנאים.

התפילות בשירה חדשה

נוסח התפילות בקהילה הוא הנוסח האורתודוקסי הרגיל. התפילות משלבות קטעי שירה רבים בנגינות מסורתיות ומודרניות ונשים קוראות בתורה, עולות לתורה ומשמשות שליחות הציבור בקבלת שבת ובפסוקי דזמרה.

כמקובל בבתי כנסת רבים לצד התפילות הרגילות נערכות בשירה חדשה תפילות ילדים במספר קבוצות גיל. התפילות הן גרסאות מקוצרות מאוד של תפילת שחרית של שבת ובמהלכן מתקיימים טקסים של הוצאת והכנסת ספר תורה והילדים שומעים סיפור המתייחס לפרשה הנקראת באותו שבוע.
פורמט התפילה של המניין הועתק לקהילות אחרות בישראל, ומשמש גם קהילות בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה.

פעילות חברתית והתנדבותית

קהילת "שירה חדשה" מקיימת לבד מהתפילות גם פעילות חברתית הכוללת "קידושים" בכל שבת, שיעורים שבועיים בכתבי הרמב"ם ובשפת אמת וערבי עיון בנושאים יהודיים. הקהילה מארגנת גם פעילות התנדבותית כמו עזרה לקשישים בבתי אבות, איסוף תרומות למשפחות במצוקה, סיוע למסתננים מסודאן וכיוצא בזה.

ביקורת

רבנים אורתודוקסים רבים יצאו נגד המניין. הרב דב ליאור אמר כי "כל מי שיש בו יראת-שמים אמיתית לא ישתתף במניין כזה, מפני שכך מתחילה השבירה של מסורת ישראל". הרב יעקב אריאל אמר כי אין להתפלל במניין מעין שירה חדשה, משום שמעורבות נשים בתפילה או בקריאת התורה נוגדת את ההלכה. הרב יהושע שפירא, ראש ישיבת רמת גן הגדיר את בית הכנסת "מחוץ לגבול". גם הרב שלמה ריסקין מאפרת, המגדיר עצמו כפמיניסט בגבולות ההלכה, יצא נגד שירה חדשה בנימוק שלפי ההלכה אישה אינה יכולה לעלות לתורה ולהוציא גברים ידי חובתם.
המפלגה היוניוניסטית (דרום אפריקה)

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
הארמייה השישית (האימפריה היפנית)

היסטוריה

הארמייה היפנית השישית הוקמה לראשונה ב-4 באוגוסט 1939, כחיל מחיל המצב היפני במנצ'וריה שנועד להגן על האזור מפני פלישה אפשרית של הצבא האדום. ב-11 במאי החשש אכן התגשם, וסכסוך פרץ בין האימפריה היפנית לברית המועצות שנודע בשם "תקרית נומונהאן". בקרב חלקין גול ספגה הארמייה הפסדים קשים ולקח לה זמן להתאושש. לאחר הקרב, הועברה לאזור העיר האילר במונגוליה הפנימית, העיר הייתה בסיס הצבא היפני באזור. במהלך מלחמת סין-יפן השנייה, היא לא לקחה חלק פעיל ושימשה בעיקר כחיל מצב וכוח מילואים.
ב-26 בינואר 1945, הארמייה השישית הועברה לאזור סין והוצבה תחת פיקוד "צבא המשלוח סין". היא נשלחה לדרום סין כדי לחזק את הכוחות יפניים בחזית ווהאן-צ'אנגשה האסטרטגית. העברתה נועדה למלא את החלל שנוצר באזור בעקבות מבצע איצ'י-גו. ב-15 באוגוסט 1945, בעקבות כניעת האימפריה היפנית, נכנעה הארמייה השישית לכוחות בעלות הברית באזור מחוז ג'ג'יאנג.