google/wiki40b huggingface dataset:
בנאית ישראלית

תיאור חיצוני

הפועלות הן נמלים מבריקות בצבע שחור. גודלן הוא כ-3 מילימטר. בטנן עגולה, והיא מעט בהירה יותר משאר הגוף.
המלכה והזכרים גדולים יותר, (כ-5-6 מ"מ) ויש להם כנפיים. מלבד כנפיה, המלכה דומה לפועלות באורח יוצא דופן.

התנהגות

גודל המושבות של הנמלה הבנאית יכול לנוע בין עשרות למאות פרטים. בניגוד לרוב מיני הנמלים, אצל הבנאית יש לרוב מספר מלכות באותו קן. המלכות גם פעילות יותר ממלכות אחרות, אם כי הן אינן משתתפות במשימות הקבועות של הנמלים.
הבנאית ניזונה ממגוון גדול במיוחד של מזון, החל בצוף של פרחים וכלה בפגרים של בעלי חיים מזדמנים. לעיתים הבנאית מקיימת סימביוזה עם כנימות וציקדות על מנת להשיג טל דבש.
בחורף, הבנאית בונה שלוחת קן דמוי חרוט חלול מעל לפני האדמה, במקומות החשופים לשמש, במבנה המכונה סולריום . מבנה הקן ומיקומו מאפשרים שימור אופטימלי של חום, והקן מסוגל להגיע לטמפרטורה הגבוהה בעשר מעלות צלזיוס מהסביבה. הטמפרטורה הגבוהה מתאימה יותר לגידול הזחלים הבוקעים מביצי המלכה בתקופה זו. בקיץ עוזבת הבנאית את התלולית, ועוברת לגור מתחת לאדמה, בחללים המוגנים מהחום, ובאזורים עשירים במים וצמחייה.
כאשר בנאית מותקפת, או שנוגעים בה, היא מפרישה פרומון. שימושו הסינתטי של פרומון זה  הוא חומר ריח וטעם של ענבים.
טיחון חרניקוב

חייו

טיחון חרניקוב נולד ביילץ (עיירה במחוז ליפצק) למשפחת סוחרים. הוא היה הילד העשירי והצעיר במשפחה וכבר בגיל צעיר החל להתעניין בנגינה ובהלחנה. בחורף 1928-1927 הגיע למוסקבה והראה את היצירות שלו למלחין. הוא קיבל התייחסות חיובית והמלצה לחזור הביתה ולהשלים את הלימודים בבית הספר לפני שיגיע למוסקבה פעם נוספת. ב-1929 הוא הגיע למוסקבה והחל ללמוד במכללה מוזיקלית. בשנים 1932-1936 למד חרניקוב בקונסרבטוריון של מוסקבה אצל היינריך נויהאוס.
ב-1939 הלחין חרניקוב את האופרה הראשונה שלו "בסערה" (В бурю). באופרה זו הועלה לראשונה דמותו של ולדימיר לנין על במת האופרה. במהלך שנות ה-30 נכלל חרניקוב בקבוצת מלחינים סובייטיים צעירים. הוא כתב מאמר בעיתון פרבדה נגד המלחינים דמיטרי שוסטקוביץ' וסרגיי פרוקופייב.
בתקופת מלחמת העולם השנייה עבר חרניקוב עם משפחתו לאזור הרי אורל. בתקופה זו הוא כתב מוזיקה למספר סרטים. בהמשך הוא עבר לחזית והשתתף במספר קונצרטים לחיילים הלוחמים.
ב-1948, לפי בקשה ישירה של יוסיף סטלין, התמנה חרניקוב ליושב ראש ארגון המלחינים הסובייטים. קיימת סברה שבתקופתו כראש הארגון סבלו המלחינים פחות מרדיפת השלטונות ואיש מחברי הארגון לא הוצא להורג. יחד עם זאת, חרניקוב היה שותף פעיל בכול המערכות של השלטונות כנגד מוזיקאים שסר חינם בעיני השלטון. אומנם הם לא הוצאו מחוץ לשורות הארגון ועל פי רוב אף המשיכו לקבל הזמנות לביצוע עבודות, אך קיימות גם דוגמאות אחרות; כך למשל, המלחין הצעיר אלכסנדר לוקשין, שספג ביקורת קשה מחרניקוב, לא הצליח להתקבל לעבודה באף מוסד. בנובמבר 1979 נאם חרניקוב בוועידת הארגון ומתח ביקורת קשה על שבעה מלחינים צעירים. במשך שנים לאחר נאום זה לא יכלו מלחינים אלו להשתתף בהופעות ולא קיבלו הזמנות להלחנה.
בשנת 1961 החל חרניקוב ללמד בקונסרבטוריון של מוסקבה ובשנת 1966 התמנה לפרופסור. במקביל לפעילות ציבורית ועבודה בקונסרבטוריון, המשיך חרניקוב בהלחנה. הוא כתב מספר אופרות ומוזיקה לסרטים.
חרניקוב לא תמך במנהיגי המדינה בתקופת הפרסטרויקה. בשנת 1998 הוא ציין בראיון כי הוא רואה במיכאיל גורבצ'וב בוגד וכי סטלין היה מנהיג דגול. כל זאת למרות שבתקופת הטיהורים הגדולים אחיו נשפטו, אחד מהם הוצא להורג והשני שוחרר כעבור שנתיים.
עבור פעילותו בשטח ההלחנה ופעילותו הציבורית הענפה קיבל חרניקוב ארבע פעמים את פרס ברית המועצות, פרס לנין (1974), תואר גיבור העמל הסוציאליסטי, ארבעה עיטורי לנין, פעמיים עיטור הדגל האדום ועיטורים נוספים של ברית המועצות ומדינות אחרות. בשנת 1963 הוענק לחרניקוב תואר האמן העממי.
לפי בקשתו הוא נטמן בחצר הבית בו נולד ביילץ. בבית זה נפתח עתה מוזיאון על שמו.
קושחה

באלקטרוניקה, קושחה (קָשְׁחָה, באנגלית: Firmware) היא תוכנה המשובצת בהתקן חומרה, ומטפלת בתפקוד הרכיב. מבחינת גמישותה לשינויים, קושחה היא מצב ביניים בין תוכנה (שקל מאוד לשנותה) ובין חומרה, שלא ניתן לשנותה. קושחה היא תוכנה שצרובה פיזית על רכיב חומרה והיא אינה ניתנת לשינוי. 
ברוב המקרים הקושחה של רכיב אלקטרוני שמורה בזיכרון ROM. לעיתים הקושחה שמורה בזיכרון הבזק ואז היא ניתנת לעדכון על ידי משתמש הקצה. סיבות נפוצות לעדכון קושחה הן תיקון באגים או הוספת תכונות לרכיב.
בהתקנים אלקטרוניים רבים כגון טלפונים סלולריים, נגני מוזיקה ודומיהם, קיימת קושחה המטפלת בפעילות ההתקן. רכיב ה־BIOS הנמצא במחשבים אישיים הוא התקן קושחה. מחשבי מקינטוש של חברת אפל משתמשים בקושחה פתוחה.

החלפת קושחה

לעיתים, בניגוד לכוונת היצרן, כדי לשנות את פעולת ההתקן מצליחים הלקוחות להתקין קושחה חלופית, ואף מערכת הפעלה אחרת שפותחה על ידי הקהילה, באמצעות טכניקות כהיסב והנדסה הפוכה. ההתקנה מבוצעת על ידי כלי ייעודי או תוכנת שירות שדלפה מהיצרן.   
כדי למנוע שינויים כאלו, במקרים רבים נועל היצרן את מנהל האתחול של ההתקן. לעיתים פתיחתו מתאפשרת על ידי תהליך רשמי הכולל הסרת אחריות היצרן מהמוצר, או על ידי פריצה. עם השנים ניכרת מגמה של נעילת מנהל האתחול ללא אפשרות פתיחה באמצעים כגון הצפנה, מטעמי אבטחת מידע וסיבות מסחריות.
ריתמיקה

ריתמיקה (באנגלית: Eurhythmics) היא גישה לחינוך מוזיקלי שהומצאה על ידי אמיל ז'אק-דלקרוז. שיטה זו מפיקה תועלת מביטויי תנועה גופנית ומקצבים מוזיקליים על מנת לתגבר את העקרונות המשפיעים על ביצועי התלמיד ועל יכולותו לזכור את היסודות המוזיקליים. 
זהו ביטויים של המקצבים הגופניים והמוזיקליים וכן של החוקים הבסיסיים המשפיעים על ביצועם. על ידי השתתפות במשחקים פשוטים, תרגילים ואלתורים, למדים התלמידים כיצד לשלב בין מוזיקה ותנועה, וזאת על מנת לפתח אחידות ריתמית בין העין, האוזן, הגוף והמוח. הגדרת הריתמיקה עשויה להפוך מסובכת אף יותר - "מכל שיטות הלימוד המוזיקליות, גישת דלקרוז היא ככל הנראה המעורפלת והקשה ביותר להגדרה. זאת משום שהיא חיה בתוך המורים עצמם, ולא בספרים, שירים או חומרי-למידה מסוימים אחרים. ענפים, עקרונות ואסטרטגיות מסוימות יוצרים חוט מקשר בין הדלקרוזיאנים, בעוד המורים עשויים להתבדל אחד מהשני במידה ניכרת, בתחומי העניין, המיומנויות וסגנונות ההוראה שלהם".
המערכת-הלימודית הנודעת נבעה ישירות מתוך חוויותיו של דלקרוז בתור מורה לתאוריה מוזיקלית בקונסרבטוריון של ז'נבה. הוא אף גילה כי תלמידיו לא היו מסוגלים להעריך חוקים מוזיקליים בלא כל הבנה של הניסיון המוזיקלי התואם להם. שיטתו עודדה את התלמידים לחוש את השינויים בזמן, בחלל ובאנרגיה המתרחשים במוזיקה דרך גילוי באמצעות למידה.
כאשר בריתמיקה נעשה שימוש עם מנעד (על פי רוב בשימוש בעת הקראה ראשונה של שירה ואימון האוזן) על ידי דלקרוז הוא גילה כי דבר זה חידד את תפישת התלמידים את המוזיקה ואת יסודות הביצוע. דלקרוז אף היה איש אלתור דגול. אשר על כן, פעמים רבות הוא עודד את תלמידיו להרגיש את המוזיקה שהוא אילתר בעזרת גופם כמו גם בשירה ובמשחק. דבר זה נודע ברבים בתור שיטת דלקרוז כפי שהיא מוכרת בימינו אנו.
בודזנטין

תולדות היישוב

בודזנטין נוסדה בשנת 1355, וקיבלה זכויות עיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בהמשך המאה ה-14 בוצרה העיירה, ונבנתה בה טירה. בשנת 1410 שהה במקום ולדיסלב השני יגיילו בדרכו לקרב גרונוולד.
בשנת 1450 הוקמה במקום כנסייה גותית, והחל מהמאה ה-16 פעלו בעיירה ירידים שנתיים. בעקבות השתתפות תושבי המקום במרד ינואר בשנת 1869, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני, וזה הושב לו רק בשנת 1994.

יהודי בודזנטין

יהודים החלו להתיישב בעיירה בראשית המאה ה-19, והשתייכו תחילה לקהילת קיילצה. בשנת 1921 נמנו בעיירה קרוב ל-1,800 יהודים, כמחצית מסך תושביה.
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה מפלגות ציוניות, וכן תנועות נוער ציוניות, ובהן השומר הדתי, צעירי המזרחי ובית"ר. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-700 יהודים.
בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו העבירו אליה יהודים שגורשו מלודז', מפלוצק וממקומות נוספים. כמו כן, מונה בעיירה יודנרט, והוקם בה גטו.
עד אוגוסט 1940 הגיע מספר יהודי העיירה לכ-1,400, ואלו חויבו בביצוע עבודות כפייה בסביבת היישוב.
בספטמבר 1942 הועברו יהודי העיירה, יחד עם יהודי דלשיצ'ה הסמוכה ויישובים נוספים באזור, למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נספו כולם.
קורות יהודי העיירה תחת הכיבוש הגרמני מתוארים בספר "יומנו של דוד רובינוביץ'" (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1964), המביא מכתביו של נער יהודי בן העיירה שנספה בטרבלינקה עם כל משפחתו.
יצחק אביחצירא

במרוקו

נולד בעיירה ריסאני, במחוז תאפילאלת שבמרוקו לרב מסעוד אביחצירא, בנו של הרב יעקב אבוחצירא. הוא אחיהם של הרב דוד אביחצירא והבבא סאלי.
בשנת ה'תר"ף (1920) עבר לעיירה בודניב יחד עם אחיו הבבא סאלי, עקב גזרות נגד היהודים בריסאני ורצח אחיהם הגדול הרב דוד על ידי השלטונות. בשנת ה'תרצ"ו (1936), עבר להתגורר עם משפחתו בעיירה ארפוד, שהייתה תחת שלטון צרפתי, והנהיג בה את הקהילה היהודית. בשנת ה'תש"ה (1945) עזב את מרוקו ועבר לגור בעיר אוראן שבאלג'יריה, שבה התגוררו רבים שעקרו ממחוז תאפילאלת עקב הגזרות.

בישראל

בשנת ה'תש"ח, עם הקמת מדינת ישראל, עלה לישראל עם משפחתו והשתכן תחילה במעברה בגבעת אולגה. כשנודע לראשון לציון הרב בן ציון חי עוזיאל על בואו לישראל, בא לפגשו ויזם את מינויו לרב הראשי של רמלה ולוד. שימש כרב העיר רמלה לצד הרב האשכנזי ישראל גלזר במשך כ-20 שנים. כן היה חבר במועצת הרבנות הראשית.
מונה ליו"ר "ארגון הרבנים הספרדים ועדות המזרח בארץ ישראל", שייסד הראשון לציון הרב יצחק נסים.
ביולי 1959 התמנה להיות חבר בוועדת החקירה הממלכתית לחקר אירועי ואדי סאליב. הוא היה היחיד מבין חברי הוועדה שנולד בצפון אפריקה.
היה ידוע כבעל מופת ורבים ביקשו את עזרתו.
בכ"ה אדר ב' ה'תש"ל (2 באפריל 1970) נהרג הבבא חאקי בתאונת דרכים בצומת גבעתי שבדרום, בדרכו חזרה מנתיבות לאחר שהשכין שלום בית בין איש לאשתו ולאחר שביקר את אחיו הבבא סאלי. בהלווייתו השתתפו 20,000 איש ובהם נשיא המדינה זלמן שזר, הרבנים הראשיים יצחק נסים ואיסר יהודה אונטרמן והרב הראשי לצה"ל שלמה גורן. נקבר ברמלה.
לאחר פטירתו התמנה בנו הרב אברהם אבוחצירא (ה'בבא הנא'), עד אז הרב של יבנה, כרב העיר רמלה תחתיו. לאחר שנפטר גם הוא בשנת התשל"ד (1974), נבחר בנו האחר הרב יחיאל אבוחצירא לרב העיר.

משנתו

הרב היה ציוני נלהב וחזר בנאומיו על כך שזמננו זה הוא זמן אתחלתא דגאולה. תמך בפומבי במפד"ל.
לאחר מלחמת ששת הימים תמך בקביעת הלל וקריאה בתורה בברכה ביום ירושלים. במכתב לחייל (לימים סגן-אלוף הרב זאב לוין) כתב בעניין יום העצמאות שאנו קוראים את ההלל ביום זה, שיש שמברכים בו שהחיינו. לגבי גילוח ותספורת (אף שאלו ימי ספירת העומר) אמר שזה נתון להרגשת האדם.
במכתב לרב יהודה לייב פישמן מימון קרא הרב אביחצירא להקים את הסנהדרין, בראשות הרב בן ציון חי עוזיאל, הרב יצחק הלוי הרצוג והרב מיימון.
כשנשאל לגבי שימוש בפאה נכרית לכיסוי ראש האישה, כתב: "דין פאה נכרית - יש מקילים", כלומר שניתן לסמוך עליהם. תמך בהיתר מכירה בשמיטה. נהג ללבוש ציצית עטורה בפתיל תכלת.
קיטאי-גורוד

קיטאי-גורוד (ברוסית: Китай-город) הוא שמה של שכונה במרכז מוסקבה בירת רוסיה. 
שכונה זו, שהייתה מוקפת חומה מאז ימי הביניים, ממוקמת בסמוך לקרמלין. בין הקרמלין לבין השכונה מפרידה הכיכר האדומה.
השכונה אינה מהווה אחד ממחוזות הבחירה של העיר מוסקבה.

מקור השם

מקור שם השכונה אינו ברור. המילה "גורוד" משמעה ברוסית "עיר", והמילה "קיטאי" משמעה "סין". יחד עם זאת המלומדים מסכימים כי אין כל קשר בין שם השכונה לסין, או לאוכלוסייה סינית.
ישנן סברות שונות בדבר מקור השם. לפי אחת הסברות מקורו במילה "קיטה" שמשמעה "צמה", או "מקלעת" ומשמעות השם "עיר מקלעות קש" - בהתייחס למבני העץ שהיו בה והיו בנויים מקלעות של ענפים.

חומות השכונה

חומות השכונה הוקמו בין השנים 1536–1539 על פי תוכניות של האדריכל האיטלקי הידוע כיום בשמו הרוסי פטרוק מאלי. החומה כללה 13 מגדלי שמירה ושישה שערים. עובי החומות וגובהן היה שישה מטרים.
אחרוני המגדלים נהרסו בשנות ה-30 של המאה ה-20, אולם מספר חלקים מהחומה נותרו עד ימינו. מקטע חומה מצוי בזאריאדיה, ומקטע אחר ביציאה מתחנת אוחוטני ריאד של הרכבת התחתית של מוסקבה, מאחורי מלון מטרופול.
לאחר נפילת ברית המועצות החלה עיריית מוסקבה בשיקום החומה, ומספר מקטעים נבנו מחדש מאז שנת 1995.

גבולות הרובע

הרובע מוקף שרשרת של הכיכרות המרכזיים של מוסקבה ובהם הכיכר האדומה, כיכר התיאטרון (בחזית תיאטרון בולשוי), כיכר לוביאנקה (בחזית הלוביאנקה) וכיכר סלאביאנסקאיה.

אדריכלות ייחודית

קיטאי-גורוד היוותה את מרכז העסקים הראשי של מוסקבה מאז ימי הביניים. הרחובות העיקריים של הרובע - וארווארקה, איליינקה וניקולסקאיה היו רחובות חנויות, ומחסנים, וגם כיום מהווים אזורים מסחריים. את הרובע עיטרו שתי כנסיות - ניקולאי הקדוש )(שנחנכה בשנת 1653) וניקולאי הגדול (נכחנה בשנת 1689, נהרסה בשנת 1933).
ברחוב ניקולסקאיה הייתה ממוקמת האוניברסיטה הראשונה של מוסקבה - האקדמיה היוונית לטינית הסלאבית, מאז שנות ה-60 של המאה ה-17.
בשנות ה-90 של המאה ה-19 פותחו אזורי הרובע. מבנים רבים נהרסו ובמקומם נבנו מבני עסקים ומרכזים מסחריים. בשטח נרחב הסמוך לרובע הוקם בשנת 1907 מלון מטרופול - בסגנון האר נובו. בין השנים 1910–1912 נבנו מבני המשרדים ששימשו עד שנת 2012 את בית המשפט לחוקה של רוסיה.
שכונה שלמה של קיטאי-גורוד, שנקראה זאריאדיה נהרסה בשנות ה-30 וה-40 (למעט מבנים היסטוריים) במטרה לאפשר בניית בנייני משרדים ומסחר מודרניים.
רב המנונא (השלישי)

הערכה

רב המנונא ורב חסדא היו חברים קרובים, ובילו רבות יחד. רב חסדא נמנה בין מעריציו הגדולים של רב המנונא והוא היה תמיד מספר לרבו רב הונא על רב המנונא שהוא אדם גדול. בתלמוד מסופר שפעם אחת התלהב רב חסדא כל כך מדבריו של רב המנונא, עד שאמר: "מאן יהיב לן נגרי דפרזלא ונשמעינך" (מי יתן לנו רגליים של ברזל, ונלך אחריך תמיד - רש"י).
מסופר, כי רב הונא שמע מתלמידו רב חסדא את גדולתו של רב המנונא, וביקש מרב חסדא שישלח אותו אליו. כאשר רב המנונא הגיע לרב הונא, ראה רב הונא שאין לרב המנונא בגד על ראשו (שכן דרכם היה שרק הנשואים הלכו עם כיסוי על ראשם). שאל אותו רב הונא: מדוע אינך הולך עם כיסוי ראש? השיב לו רב המנונא שאינו נשוי. אמר לו רב הונא: אל תבוא לראות את פני יותר עד שתנשא. טעמו של רב הונא הוסבר כי הוא סבר שאדם שהוא בן עשרים שנה ולא נשא אשה, כל ימיו הוא בהרהור בעבירה. לאחר שנשא רב המנונא את אשתו, הוא בא לרב הונא ונהפך לתלמיד מובהק שלו.
כאשר רב המנונא נפטר, מסופר בתלמוד כי נשרו חתיכות ברד מהרקיע. רב המנונא חי בבבל, אך כאשר נפטר הוחלט להעלות את גופתו לקבורה בארץ ישראל. יחד עם גופתו נלקחה גם גופת רבה בר רב הונא לקבורה בארץ ישראל, ובדרך הגיעו לגשר צר בו לא יכלו הגמלים נושאי הארונות לעבור יחד - והגמלים נעמדו. חז"ל פירשו זאת כי החכמים, גם לאחר מותם, נתנו כבוד האחד לאחר, ולא הקדימו לעבור.
על חבריו נמנו רבה ורב יוסף, ורבי זירא היה צעיר יותר ממנו.
כלום לא טעים

על השיר

על השיר סיפרה פלס:
כשחזרתי מניו זילנד אף אחד לא חיכה לי בבית. 

רק כמה ממתקים שקנה פעם, שכבו מפוזרים על הפסנתר. 

לראשונה בחיי טעמתי טוויקס חמוץ. 

השוקולד שאני הכי אוהבת שנא אותי, 

כי לא יכולתי לסבול את החיים שלי בלעדיו. 

באותו לילה חסר תיאבון, כתבתי שיר על אהבה 

שנשאר ממנה רק טעם לוואי. 

לא סיימתי את השיר. יצא לי פזמון עם בית ריק.

כמה חודשים לאחר מכן, טסתי לחופשת 

סקי באיטליה. שם פגשתי את הגבר השקט. 

לכולם זה היה ברור מייד, אבל לי לקח קצת זמן. 

שוב לא חיכה לי אף אחד בבית כשחזרתי, 

אבל אחד בכל זאת חיכה. רחוק ומלא סבלנות. 

השיר הזה עזר לי לשחרר את העבר 

ולבנות עתיד שהוא הבית שלי כיום. 

הממתקים כבר לא מדברים איתי עליו. 

הכול טעים. 

צריך להקשיב לגוף 

כשהוא מסמן לנו שהאהבה התקלקלה
— קרן פלס
נתן ליניאל

קורות חייו

ליניאל סיים תואר ראשון בטכניון וקיבל דוקטורט במתמטיקה מהאוניברסיטה העברית, בשנת 1978, בהנחיית פרופסור מיכה פרלס. עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בתורת הגרפים. ליניאל למד לימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ואחריהם קיבל משרת מרצה בכיר באוניברסיטה העברית.
בשנת 2008 קיבל יחד עם אבי ויגדרזון ושלמה חורי את פרס לוי קוננט של האגודה האמריקאית למתמטיקה. בשנת 2013 זכה בפרס דייקסטרה על מאמרו משנת 1992 בנושא לוקליות באלגוריתמים מבוזרים על גרפים.
תחומי העניין שלו כוללים קומבינטוריקה, מתמטיקה דיסקרטית, תורת הגרפים, אלגוריתמיקה ותאוריה של מדעי המחשב. בנוסף, שותף למספר מחקרים בביואינפורמטיקה, יחד עם אשתו, פרופ' מיכל ליניאל, ראש החוג לביולוגיה חישובית באוניברסיטה העברית. לליניאל מספר ארדש 1.
ליניאל חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל. אחייניתו היא יולי נובק, מנכ"לית שוברים שתיקה.
קווין קווין

ביוגרפיה

נולד בשיקגו, אילינוי. הבן של בראיין קווין, פרסומאי ותמרה קווין, המייסדת של "Pulling Down the Moon". לקווין יש אחות תאומה בשם קורטני. כיום מתגורר בוילמט, אילינוי.

קריירה

בצעירותו שיחק במחזאות והפקות תיאטרון לילדים. ב-2013 נבחן לעונה ה-12 של אמריקן איידול. החל ב-2014–2015 את קריירתו הרשמית בהופעה בתפקיד אורח בסדרות: חסרי בושה ושיקגו P.D. לאחר מכן, החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרה של ערוץ דיסני, קיקיוואקה: מחנה קיץ.
עארף א-דג'אני

ביוגרפיה

א-דג'אני נולד בירושלים למשפחה ותיקה בעיר, שבאדמותיה מצוי קבר דוד המלך על הר ציון. לאחר מלחמת העולם הראשונה וראשית המנדט הבריטי על ארץ ישראל, מונה לראש עיריית ירושלים. בשנת 1918 היה לנציג בוועד המנהל של האגודה המוסלמית-הנוצרית, מטעמה שימש מאוחר יותר נשיא סניף האגודה בירושלים ונשיא האגודה הכללית. 
בשנת 1919 היה בין יוזמי כינוס אספה פלסטינית לאומית, הקונגרס הערבי-פלסטיני, שנערכה בירושלים וקראה ליצירת ממשלה פלסטינית בשיתוף סוריה ולדחיית טענות התנועה הציונית. א-דג'אני נבחר לסגן נשיא האספה ועמד בראש תנועת "פלסטין לפלסטינים".
בתוך הוועידה, היה המתנגד העיקרי למגמת האחדות הסורית.
בספטמבר 1920 הצטרף אל מוסא כאט'ם אל-חוסייני כשותף בהנהגת התנועה הלאומית הפלסטינית. בדצמבר אותה שנה, נבחר בקונגרס הפלסטיני השלישי בחיפה לסגנו של אל-חוסייני בראשות הוועד הפועל הערבי, שהוקם לראשונה באותה ועידה.
בזמן יציאת המשלחת הפלסטינית הראשונה ללונדון, נבחר דג'אני לעמוד בראש הוועד הפועל, במקום חוסייני, שנבחר לעמוד בראש המשלחת. דג'אני הגיב לאי צירופו למשלחת בניהול הסברה נגד התועלת שבה ואף הפריע לאיסוף הכספים למענה. שנה לאחר מכן דרש לעמוד בראש המשלחת לחיג'אז, וכאשר לא נבחר, יצא נגד ההחלטה לשלוח אותה ונגד מדיניות הוועד הפועל. הוועד הגיב לכך בפיטוריו.
ביוני 1922 הוא פוטר מנשיאות הוועד הפועל. הפיטורים הללו הביאו גם להרחקתו מהאגודה המוסלמית-נוצרית הירושלמית. הוא הצטרף אל האופוזיציה, והוביל אותה לצדו של ראע'ב נשאשיבי.
באותה תקופה הצטרף אחיו, שוכרי א-דג'אני, אל הארגון האופוזיציוני הראשון, "האגודה המוסלמית הלאומית", מה שפגע במעמדו של עארף.
ברית מלח

ברית מלח הוא ביטוי לברית איתנה ויציבה.

המקור ההיסטורי

מלח שולחן היה בעבר מצרך נדיר וחשוב ], ולכן ישנה תאוריה שכדי לסמל את חשיבות הברית היו כורתים אותה על מלח.
מרוצללים

מרוצללים (במקור האנגלי: Shadowrun) הוא משחק תפקידים שולחני ועולם מערכה שנוצר ושווק במקור על ידי חברת FASA בשנת 1989. עולם המערכה הוא יקום בדיוני עתידני, כביכול עולמנו בשנת 2050 עד 2075, בו קיבורגים, כישוף ויצורים פנטסטיים מתקיימים זה לצד זה. עולם המערכה משלב את הסוגות סייברפאנק, פנטזיה אורבנית ופשע, ולפעמים אלמנטים של תאוריית קשר, אימה וספרות בלשית.
שם המשחק לקוח מאחד מהנחות המוצא של המשחק- שהעתיד הקרוב ישלט על ידי תאגידי ענק ולא על ידי מדינות, ושלכן תחום הריגול התעשייתי יתפתח ויעשה פרקטיקה מרכזית בכלכלה העולמית. בעולם זה, "מרוצללים" הוא מבצע גניבת מידע, בין אם באמצעים פיזיים או דיגיטליים. 
השחקנים משחקים דמויות של רצי צללים, אותם אנשים העוסקים כפרילנסרים בתחום הריגול התעשייתי.

עולם המערכה

במציאות של מרוצללים העולם המוכר כיום השתנה ללא הכר: הקסם חזר לעולם, אורקים, טרולים, אלפים וגמדים חזרו לצורתם הטבעית, עולם החי השתנה אף הוא ויצורים מתוך המיתוסים והאגדות שבו והופיעו. עמים עתיקים שמעולם לא איבדו את הקשר עם העבר המיסטי שלהם תפסו להם את מקומם בעולם בעזרת כוחות הקסם ששבו להופיע. קוסמים ושאמאנים מטילים לחשים, מזמנים רוחות טבע, רותמים לצידם את יסודות הטבע ודרקונים כבירים מעופפים בשמיים. 
הטכנולוגיה התפתחה אף היא. האנשים אינם עוד בשר ודם בלבד. רכיבים ביוניים הם בהישג יד והאנשים הופכים להיות לחזקים יותר, מהירים יותר וטובים יותר.
עולם המחשוב השתנה לחלוטין ה"מקלעת" החליפה את רשת האינטרנט הישנה ו"דֶקֶרים" (האקרים שהושתל במוחם ממשק למחשב המכונה "דֶק" Deck) מתחברים לעולם המציאות המדומה בעזרת ציוד טכנולוגי משוכלל.
תאגידי העל הפכו לכוח פוליטי החזק ביותר בעולם. הם מכתיבים את החוקים ומחזיקים בכוחות צבא כדי להטיל את מרותם ולשמור על האינטרסים הכלכליים שלהם. מחוץ למתחמי התאגידים בריונים וכנופיות רחוב שולטים ומארגנים את החיים בהתאם לצרכיהם.
שם, מחוץ לחומות מתחמי תאגידי העל ובין צללי המגה-מטרופולין חיים רצי הצללים - שכירי חרב המשכירים את כישרונותיהם והידע שלהם לכל המרבה במחיר.

רצי הצללים

השחקנים המגלמים את רצי הצללים יכולים לבחור בשלב בניית הדמות שלהם את הגזע שאליו משתייכת הדמות שלהם אורק, טרול, אלף, גמד או אדם וכן את הכישורים והתכונות של הדמות שלהם. כמו כן הם בוחרים את יכולת הכישוף של הדמות ואת המשאבים הפיננסיים העומדים לרשותה. בחירות אלה מוגבלות על ידי מערכת חוקים בסיסית הגורמת לאיזון מסוים בין הדמויות כך שדמות שהיא בעלת יכולת קסם גבוהה אינה יכולה להיות גם בעלת כישורי לחימה גבוהים ולהפך. כך גם לגבי הגזע, המשאבים והתכונות. במהלך המשחק יכולים השחקנים ללמוד כישורים חדשים ולשפר את משאביהם ותכונותיהם אך לעולם אין הם יכולים לשנות את גזעם או את סוג יכולת הקסם שלהם, אם כי קוסמים ושאמאנים יכולים ללמוד כשפים וקסמים חדשים.
אלה לינגנס

ד"ר אלה לינגנס (Ella Lingens-Reiner),‏ (1908, וינה - 2002, וינה), הייתה רופאה וחסידת אומות העולם מאוסטריה.

לפני המלחמה

לאלה לינגנס היה דוקטורט במשפטים והיא למדה רפואה באוניברסיטה בווינה. היא נישאה לקורט לינגנס מדיסלדורף, שנאסר עליו ללמוד באוניברסיטאות בגרמניה בגלל פעילות אנטי פשיסטית. כאשר הנאצים סיפחו את אוסטריה, החלה לינגנס לעזור ליהודים, בעיקר לסטודנטים שהכירה בלימודיה. בליל הבדולח הסתירה יהודים.

בתקופת מלחמת העולם השנייה

בני הזוג לינגנס הסתירו בדירתם יהודים בשנים 1941 ו-1942 בעזרת חברים שסיפקו כרטיסי חלוקת מזון. בעקבות הלשנה נעצרו בני הזוג לינגנס על ידי הגסטאפו ב-13 באוקטובר 1942. קורט לינגנס נשלח לחזית הרוסית ושם נפצע באורח אנוש. אלה לינגנס נשלחה לאושוויץ ושם הייתה רופאה. היא הצילה מספר יהודים מרצח בתאי הגזים. היא נשלחה בצעדת מוות מאושוויץ לדכאו אך שרדה.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה השלימה לינגנס את לימודי הרפואה שלה. ב-1964 הייתה לינגנס עדה במשפטי אושוויץ שנערכו בפרנקפורט. בשנות השבעים הייתה לינגנס יועצת למשרד הבריאות והגנת הסביבה באוסטריה.
ב-1980 הכיר יד ושם בבני הזוג קורט ואלה לינגנס כחסידי אומות העולם.
טויה (מלכה)

מותה וקבורתה

טויה מתה כנראה קצת לאחר השנה ה-22 לשלטונו של בנה רעמסס השני. היא נקברה בקבר מרשים בעמק המלכות, קבר QV80 . בתוך הקבר, הוסר חלקה הראשון של שמה, "מות" (על שם האלה מות), כדי שתהפוך לפשוטה לנצח. הסרת השם "מות" נעשה אולי כי מותה הסתיים במעמד ארצי כמעט שמימי.

בתרבות הפופולרית

דמותה של המלכה טויה הופיעה בסרט עשרת הדברות משנת 1965, של ססיל ב. דה-מיל.
טויה מופיעה גם בסרט המצויר נסיך מצרים משנת 1998, כאמו המאמצת של משה. דמותה דובבה על ידי השחקנית הלן מירן. בנוסף, הופיעה דמותה גם בסרטו של רידלי סקוט, אקסודוס: אלים ומלכים מ-2014. את דמותה בסרט משחקת סיגורני ויבר.
זנב

הזנב הוא חלק גמיש בגופם של בעל חיים, היוצא בחלקו האחורי. זנב מאפיין בעיקר בעלי חוליות, אצלם מהווה את קצה עמוד השדרה, וקיים גם אצל חלק מחסרי החוליות, למשל עקרבים.

תפקיד הזנב בתעופה

לזנב תפקיד חשוב בתעופתם של עופות. במהירויות נמוכות מגביר הזנב את העילוי. הזנב גם מפחית את המערבולות של שפת הזרימה, ומשמש להיגוי וייצוב.

שימושים לזנבות ביד האדם

האדם צד בעלי חיים, כדוגמת שועלים, כדי להתהדר בזנבותיהם ולהשתמש בהם בתעשיית הפרווה.
שער זנב סוס משמש לייצור מברשות, מכחולים, קשתות לכלי מיתר דוגמת כינור או קונטרבס ומטאטאים באיכות גבוהה.

קיצוץ זנב

יש הנוהגים לקצוץ את זנבם של כלבים גזעיים גדולים, כדוגמת רוטווילר. יש ביניהם הטוענים כי נשקפת לכלב סכנת נקיעת עמוד השדרה אם לא יקוצץ זנבו, מכיוון שהוא עלול לחבוט בו בחוזקה רבה מדי. תחרויות יופי של גזעים מסוימים מחייבות קיצוץ הזנב. במדינות מסוימות מוגדר קיצוץ זנב של בעלי חיים כהתעללות, ונאסר על פי חוק.
קרן למבדה

היסטוריה

פעילות הקרן התחילה מתוך מועדון לא רשמי של בעלי מקצוע להט"בים אשר חיפשו דרכים לקדם אינטרסים עסקיים וחברתיים של חברי הקהילה. ככל שהפעילות של הארגון משכה תשומת לב מצד הרשויות וארגונים פורמליים אחרים, כך גדלה השפעתה, עד שהחליטו חברי המועדון להפוך למלכ"ר רשמי ולגייס כספים למלגות. הם פעלו מתוך רצון לקדם שוויון וזכויות אדם בקנדה ולשפר את פני המדינה. המלכ"ר התחיל בפעילות משותפת עם חמש אוניברסיטאות ברחבי המדינה, וכיום גדלה וכבר עובדת עם אוניברסיטאות ותיכונים ברחבי כל מחוזות קנדה, ופועלת גם בתחומי המחקר, החינוך, והספרות.

מלגות

תוכנית המלגות של קרן למבדה היא הראשונה מסוגה, ומעניקה כל שנה מלגות לסטודנטים בתחום לימודי הלהט"ב. בכל אוניברסיטה בה יש מלגת למבדה, ישנה וועדה הבוחנת מועמדים ופרויקטים, ומאשרת אותם על סמך מצוינות המועמד ורלוונטיות הפרויקט לקהילת הלהט"ב. הנטייה המינית של הסטודנט שמבקש את המלגה אינה קריטריון. 
ב-2007 החלה קרן למבדה לעבוד יחד עם מנהיגי קהילה מקומיים לייסד מלגה גם לתלמידי תיכון. 
המלגות מוענקות לסטודנטים במגוון רחב של תחומי לימוד, כולל האמנויות, ספרות, מדעי החברה, המדעים, משפטים, בתי ספר מקצועיים, ותיכונים. המלגות מסמנות את החשיבות של לימודי להט"ב הן בתוך הקהילה הלהט"בית והן מחוצה לה.

תחומי סיוע נוספים

בשיתוף עם המועצה הלאומית לאמנויות, הקרן מימנה תוכנית Writer-in-Residence בשנות 2007-2008; ב-2008 הקרן שיתפה פעולה עם ארגון Queer Peace International ‏(QPI) להוציא לאור את הספר Breaking Free: Sexual Diversity and Change in Emerging Nations אשר בוחן את הדרכים בהן מיעוטים מבחינת זהות מינית או מגדרית מעצימים את עצמן במדינות מתפתחות, כיצד הם מחנכים את קהילותיהם, ואיזו עבודה משותפת הם עושים עם ארגונים בינלאומיים.