google/wiki40b huggingface dataset:
דייב

תקציר העלילה

דייב קוביק (קווין קליין) הוא אזרח פשוט וטוב-לב המנהל סוכנות לתעסוקה זמנית בבולטימור. קוביק מופיע לעיתים גם ככפיל לנשיא ארצות הברית מיטשל (קליין בתפקיד כפול), בעקבות הדמיון הרב ביניהם. השירות החשאי של ארצות הברית מבקש מקוביק לשמש ככפיל לנשיא בעת אירוע רשמי בציבור. קוביק מסכים, והנשיא מנצל ההזדמנות כדי לקיים יחסי מין עם מזכירתו, במהלכם הוא עובר שבץ מוחי ונכנס למוות קליני.
בוב אלכסנדר, ראש הסגל של הבית הלבן (פרנק לנגלה) ואלן ריד, מנהלי התקשורת, מודאגים מהשלכות הדבר על עתידם ועתיד תוכניותיהם - שכן הם חוששים שסגן הנשיא לא ישתף עימם פעולה. הם משכנעים את קוביק להמשיך ולהתחזות למיטשל, ומשחררים לציבור הודעה כי היה מדובר באירוע מוחי קטן בלבד.
איש לא מפקפק בסיפור וקוביק מתחיל לשמש כבובתם של אלכסנדר וריד. למעשה, מזגו החברותי ויחסו החם של קוביק מביאים לגל פופולריות כלפי הממשל, אשר עד כה סבל ממזגו הקר של מיטשל. העלילה מסתבכת עם הופעתה של הגברת הראשונה, הלן - השונאת את מיטשל ונשארה נשואה לו רק מסיבות פוליטיות. הלן בתחילה מאמינה גם היא לתרמית, ונוזפת בקוביק (בעודה מאמינה כי זהו מיטשל) כי על אף חזותו החמימה הוא ממשיך במהלכיו הקרים, ובראשם ביטול תקציב סוציאלי לילדי יתומים.
קוביק, שלא ידע כלל על ביטול התקציב, עליו חתם אלכסנדר בשמו, זועם ומחליט לנצל את מעמדו כנשיא כדי לתקן המצב. בישיבת קבינט הוא מצליח לשחרר מספיק כסף כדי להחזיר את התקציב, ואלכסנדר מרגיש מושפל מכך ש"אדם פשוט" הצליח להערים עליו. בעוד שהלן מגלה את התרמית אך מתאהבת בקוביק, אלכסנדר זומם את הפלתו.
לאחר שקוביק מפטר אותו, אלכסנדר מודיע על מועמדותו לראשות המפלגה לקראת הבחירות הקרובות ובמקביל חושף פרשיית שחיתות בה היה מעורב מיטשל, כדי לגרום לקוביק השפלה. קוביק נועץ עם הלן וריד, אשר מאשרים לו כי ההאשמות נכונות, אך כי גם אלכסנדר היה שותף מרכזי בפרשה. קוביק מחליט לנאום בפני הקונגרס האמריקאי, שם הוא מתוודה על הפרשה, לוקח אחריות ומציג עדויות מרשיעות על מעורבותו של אלכסנדר. באמצע הנאום מזייף קוביק שבץ, ובדרך לבית החולים הוא מחליף מקומות עם מיטשל, אשר עד אותה עת נשאר במצב "צמח" במרתפי הבית הלבן.
בעוד מיטשל מאושפז בבית החולים והודעה לציבור מודיעה כי סבל משבץ נוסף, הפעם קטלני, חוזר קוביק לסוכנות התעסוקה שלו. מספר חודשים לאחר מכן מיטשל נפטר, הלן מקיימת מערכת יחסים רומנטית עם קוביק אשר מנהל קמפיין לבחירתו למועצת העיר.

הופעות אורח

על מנת להוסיף לאמינות הסרט, שולבו בו הופעות של פוליטיקאים ואישים מעולם הבידור והתקשורת בתפקיד עצמם. בין האנשים מעולם הבידור: ארנולד שוורצנגר, ג'יי לנו ולארי קינג. בין הפוליטיקאים: הווארד מצנבאום, כריסטופר דוד, ותומאס 'טיפ' אוניל. בין העיתונאים: פרדריק וו. ברנס, אלינור קליפט ומורטון קונדרייק.
Girls Like You

רקע

"Girls Like You" יצא לראשונה כחלק מרשימת הרצועות באלבום האולפן השישי של הלהקה דרך אפל מיוזיק כסינגל התשיעי מתוך האלבום. השיר יצא לאור כסינגל הרשמי השלישי של הלהקה מתוך אלבום זה, אחרי הסינגל השני "Wait". הרמיקס לשיר עם קארדי בי יצא לאור בתאריך 2 באוגסט 2018.
הגרסה עם קארדי בי נכתבה על ידי אדם לוין סולן הלהקה וקארדי בי, יחד עם כותבים נוספים.

הצלחה

הסינגל השיג את המקום הראשון במצעד האמריקאי של בילבורד הוט 100, אשר הפך את הלהקה מארון 5 לסינגל הרביעי שעושה זאת, והשיר השלישי של קארדי בי שעושה זאת, אשר הופך אותה גם לזמרת הראפ הראשונה שנכנסת למקום הראשון במצעד זה. השיר נשאר במקום הראשון במצעד הוט 100 במשך 33 שבועות, אשר אד שירן בשיר "Shape of You" עשה זאת גם במשך 33 שבועות, ושני השירים היו בטופ 10 ב-33 שבועות.
בנוסף לזה, הסינגל השיג את המקום הראשון ב-11 מדינות נוספות, כולל בקנדה, ניו זילנד וישראל. השיר היה מועמד בטקס הגראמי בפרס ההופעה של ההרכב או קבוצה הטוב ביותר לשנת 2018, אך הפסידו לליידי גאגא עם השיר "Shallow" מתוך הסרט "כוכב נולד".

במצעדים

הסינגל הוקם במצעד הוט 100 לראשונה במקום ה-94 בשבוע הראשון לצאתו, ולאחר מכן עלה למקום הרביעי בסוף של אותו השבוע. הסינגל הפך לסינגל הרביעי בהיסטוריה של הסינגלים שקפצו במצעד ממקום נמוך למקום גבוה (90 מקומות) במצעד הוט 100, והפך את מארון 5 לסינגל ה-14 שנכנס לטופ 10, והשישי של קארדי בי שנכנס לטופ 10 באותו המצעד. אחרי שהיה במקום השני במשך שש שבועות אחרי הסינגל של דרייק "In My Feelings". הסינגל קיבל את המקום הראשון במצעד הוט 100 לראשונה, בשבוע ה-17, אשר הפך את השיר הלהקה הרביעי שעושה זאת לאחר הסינגל שלהם משנת 2012 "One More Night", וקארדי בי השלישי שלה. קארדי בנוסף לזה מחזיקה בשיא של כל הזמנים לזמרת הראפרית עם הכי הרבה שירים במקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי הוט 100, והלהקה נהפכה לצמד או קבוצה עם הכי הרבה שירים במקום הראשון גם כן בהוט 100 שנים 2000, ו-2010.הסינגל שהה שבע שבועות במקום הראשון במצעד הוט 100, ונהפך לסינגל הצמוד שעושה זאת יחד עם אד שירן בשיר "Shape of You".
עם סינגל זה, קארדי בי היא זמרת הראפרית היחידה בהיסטוריה במצעד השירי הרדיו של בילבורד אשר החליפה את עצמה במקום הראשון עם הסינגל "I Like It" יחד עם ג'יי בלוויין ובד באני,עם 16 שבועות במצעד זה יחד עם השיר "Girls Like You", בצמוד לשיר של מריה קארי "We Belong Together" ולהקת נו דאוט עם השיר "Don't Speak", יחד עם הסינגל, מארון 5 מרוויחים את הסינגל ה-13 שנכנס למצעד המבוגרים טופ 40.

וידאו הקליפ

הוידאו הקליפ הרשמי של הסינגל בוים על ידי דויד דובקין ויוצא לאור ב-30 במאי 2018 באתר יוטיוב באותו היום שהסינגל יצא לאור גם כן. הקונספט המרכזי של הווידאו הוא שאדם לוין נמצא במרכז יחד עם מיקרופון והלהקתו מאחוריו ברקע, לאחר מכן ניתן לראות כמה נשים מפורסמות אשר רוקדות או שרות מאחוריו, כאשר המצלמה מצלמת את אדם לווין וזזה 360 מעלות, וכל כמה שניות ניתן לראות דמות נשית אחרת. בקליפ ניתן לראות את הלהקה של מארון 5, והזמרת הראפרית קארדי בי, יחד עם הופעות קמע של נשים (בסדר כרונולוגי כמו שמופיע בקליפ): קמילה קביו, אלי רייזמן, שרה סילברמן, גל גדות, לילי סינג, מילי בובי בראון, אלן דג'נרס, ג'ניפר לופז, קלואי קים, אלכס מורגן, מרי ג'יי בלייג', דניקה פטריק, אילהן עומאר, אליזבת' בנקס, אשלי גרהאם, ריטה אורה, ואשתו של אדם לווין יחד עם בתו
דמוקרטיה דינמית

דמוקרטיה דינמית היא מנגנון קבלת החלטות המהווה שילוב בין דמוקרטיה ישירה ודמוקרטיה ייצוגית. 
הדמוקרטיה הדינאמית שואבת רעיונות גם מדמוקרטיה דיונית, ומהווה חלק צומח במהירות של התפיסות להרחבת הדמוקרטיה לאור האפשרויות אשר מציבות בידי האנושות טכנולוגיות תקשורת ומידע מתקדמות.

מנגנון הפעולה

עקרון הפעולה של הדמוקרטיה הדינמית הוא שמירת הזכות להשתתפות ישירה בידי האזרח, כאשר בכוחו של כל אדם להפקיד את כוחו הפוליטי בידי 'נציג לרגע', אדם בו הוא נותן אמון, מעריך את הידע שלו או עמדותיו בנושא ספציפי, ולכן ממנה אותו כנציגו. הנציג בדמוקרטיה הדינמית אינו נהנה ממעמד מיוחד או מינוי לקדנציה כמו הנציגים בדמוקרטיה הליברלית, אלא שהכוח לבטל את המינוי שלו כנציג נותר בידי כל אחד מהאזרחים שמינו אותו, בכל רגע.
הנחת היסוד של הדמוקרטיה הדינמית היא דיון פומבי וער בשאלות שעל סדר יומה של החברה, הקהילה או המדינה הרלוונטית, ובכך היא קרובה לתפיסה של דמוקרטיה דיונית. 
הנחת יסוד נוספת של הדמוקרטיה הדינמית היא השימוש במערכת תקשורת מחשבים מתקדמת. מקדמיה של השיטה טוענים, טענה הנפוצה בקרב הוגים ופעילים המקדמים דמוקרטיה ישירה ברחבי העולם, כי הדרך בה רשתות מחשבים ורשתות חברתיות שינו את כל דרכי החיים, גישה למידע, תקשורת בין-אישית, מסחר ועוד - לא סביר שתפסח על צורת השלטון ודרך קבלת ההחלטות שלנו כחברה.
בדמוקרטיה הדינמית כל אזרח הוא גם משתתף ישיר, ובו זמנית יכול להיות מיוצג, ולכהן כנציג. עוצמתם של נציגים אינה קבועה ויכולה להשתנות מרגע לרגע, ועוצמתם נעה בין ייצוג של קומץ אזרחים שנתן בהם את אמונו ועד לאלפים או מאות אלפים. כל אזרח יכול בכל רגע נתון להצביע בעצמו ובכך לבטל - באופן נקודתי או קבוע, את המינוי של נציגו. מקדמי השיטה סבורים כי בצורה כזו, נציגים לא יוכלו לצבור כח, שררה או להתפתות לשחיתות, מכיוון שהם עומדים בשקיפות מלאה בעין הציבור, בזמן אמת.

דוגמה

במדינה אשר מתנהלת בדמוקרטיה דינמית, לכל אזרח יהיו כ-6 עד עשרה קולות, בנושאים שונים, כגון: ביטחון, חינוך, כלכלה, איכות הסביבה, חוץ, בריאות.
בכל נושא, האזרח יבחר לעצמו נציג מוביל דעה, שייצג אותו. נציג בתחום מסוים שינכס אליו יותר מרף קולות מסוים, יזכה לסמכויות הולכות ומתרחבות למימוש המדיניות הציבורית שעל סדר היום.
לדוגמה, אלוף-משנה במיל' שהוא חבר של המשפחה ייצג אותך בתחום הביטחון, המרצה הנערץ שלך לכלכלה מהאוניברסיטה בתחום האוצר, ומוביל דעה אחר (עיתונאי שאתה אוהב) בתחום הבריאות והחינוך.
האל"ם במיל', בהינתן שהוא מייצג יותר מ-1000 אנשים בקהילה, יזכה להשתתף בהצבעות מעט פחות ציבוריות, כמו בחירת רמטכ"ל, הצבעות עלולות להכיל גם מידע בסיווג נמוך, אך לא ציבורי.
נציגי 20,000 בתחום החינוך יוכלו להתכנס פעם בכשבועיים ולדון בהצעות שהקהילה שהם מייצגים העלתה, ולהעביר תקציבים בהתאם למימוש המדיניות. בצורה זו, קולו של העם ישמע תמיד, ונציגים שסרחו באמון שניתן להם ירדו בהדרגה מכוחם.
דוגמה אחרת: בתחומי איכות הסביבה פלוני נותן את קולו לחברו שהוא פעיל שטח בתחום, ופעיל זה מממש את הקולות של 20 חבריו בהצבעות הנוגעות לנושאים אלו. בנושאי ביטחון פלוני יכול לסמוך ידיו על חברו שהוא אל"ם במיל', איש הצבא, בתורו, מממש את הצבעות 150 חבריו בתחום. אלפי או עשרות אלפי נציגים אלו יהוו מנגנון שלטוני אקטיבי ודינמי, בו כל אזרח יכול לרדת או לעלות לעמדת כוח בהתאם לדעת הרוב עליו. כמו כן, בכל רגע נתון פלוני יכול להעביר את משקלו לנציג אחר, או אף להצביע בעצמו כמשתתף ישיר, והמערכת תקזז אוטומטית את קולו מההצבעה של הנציג.
קורפוס הצנחנים הראשון (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-1 בינואר 1944 על בסיס קורפוס השדה של הלופטוואפה ה-2, ולמפקדו מונה אלפרד שלם. הקורפוס לחם בקרבות באיטליה, ובכלל זה בקרב על מונטה קאסינו, וב-2 במאי 1945 נכנע לכוחות בעלות הברית יחד עם שאר קבוצת ארמיות C.
ניצב (חרב)

ניצב הוא כינוי לחלק החרב המשמש לאחיזה.

תיאור

במרכז הניצב נמצאה הידית, בה אוחזים. בקצה הקרוב ללהב ניצבת השמורה העשויה כגולה או מוט אופקי שמטרתה העיקרית היא לסייע באחיזה. בחרבות דקירה מאוחרות שימשה השמורה גם לאיזון משקל הלהב ולאפשר תמרון נוח יותר בדקירה. שמורה העשויה כגולה שימשה לשתי מטרות: למנוע מהיד להחליק על הלהב ולמנוע מלהב היריב לפגוע ביד, כמו כן, שומרה העשויה כגולה יכולה גם להמם אדם במכה על הראש.
לחרבות שונות היו שמורות שונות: לחרבות האבירים של ימי הביניים היו שמורות בצורת מוט אופקי שיצר צלב עם הלהב והידית (cross-guard), לחרבות היפניות היו שמורות בצורת מלבן או אליפסה שהקיף את הלהב (Tsuba) ואילו לחרבות הדקות והקלות (יחסית לחרבות ימי הביניים) של המאה ה-17 ואילך (חרב סיף או דקר) השמורה הייתה מעין "סלסלה" שעטפה את היד וכללה קשת פלדה שהגנה גם על פרקי האצבעות.

חמרי גלם

ניצבי החרבות מיוצרים בדרך כלל מעץ או מתכת, בעבר יוצרו ניצבים מחומרים נוספים כמו שנהב. ידית הניצב מחופה בחומר מונע החלקה, בעבר היו משתמשים לכך בעור וכיום משתמשים גם בגומי. לצורת הניצב החרב ועיצובו הייתה משמעות רבה בהוכחת דרגתו של הנושא אותה.
נחלת ז'בוטינסקי

נחלת ז'בוטינסקי היה מושב אשר התמזג במשך השנים לתוך בנימינה.
את המושב הקים גרעין מתיישבים של תנועת בית"ר ופלוגות הגיוס שלה. גרעין זה הקים בשנת 1939 מושב בשם תל צור בדרך העולה מבנימינה לזכרון יעקב. צורת היישוב הייתה בדגם "חומה ומגדל". בשנת 1942 הועתק המושב למבצר שוני, היכן ששכן מחנה של מחתרת האצ"ל. בשנת 1946 הועתק המושב שוב, לאזור הסמוך לבנימינה, והפך, מוניציפלית, לחלק מהמושבה. אז גם הוסב שמו ל"נחלת ז'בוטינסקי", על-שם זאב ז'בוטינסקי, מנהיג תנועת בית"ר, אשר נפטר בשנת 1940.
הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים

ביוגרפיה

הרמינה נולדה ב-2 בדצמבר 1797 בהוים לויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. הרמינה התחנכה בקפידה בעיר הוים, יחד עם שלוש אחיותיה. בשנת 1806 מת סבה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ואביה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת אביה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין הרמינה שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים.
ב-30 באוגוסט 1815 התחתנה הרמינה עם הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-14 בספטמבר 1817 ילדה הרמינה תאומים, ומתה בזמן הלידה.
אלכסנדר פרידמן

ביוגרפיה

נולד במשפחת קנטוניסטים יהודית שהמירה דתה לנצרות; אביו היה מלחין ורקדן בלט ואמו פסנתרנית.
ב-1906 החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג וקיבל תואר ב-1910. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל האוויר של האימפריה הרוסית והשתתף בטיסות מבצעיות. ב-1918 היה לפרופסור באוניברסיטת פרם.
ב-1922, על בסיס משוואות פרידמן, הציע פרידמן את הרעיון של התפשטות היקום במאמר בכתב העת הגרמני Zeitschrift für Physik. ב-1927 פרסם את הרעיון הזה גם האסטרונום הבלגי ז'ורז' למטר, שלא ידע על חישוביו של פרידמן.
ביוני 1925 החל לנהל את המצפה הגאופיזי בלנינגרד.
נפטר ב-16 בספטמבר 1925, בגיל 37, מטיפואיד, לאחר שנדבק בחיידק בחופשה בחצי האי קרים.
על שמו נקרא מכתש "פרידמן" בירח.
די ג'יי שארפ

קריירה

די ג'יי שארפ הוא בנו של שחקן העבר דריק שארפ ואמו הישראלית. נולד בישראל וגדל בהרצליה. בגיל 16 עבר עם אביו לארצות הברית שם למד בתיכון בפלורידה, ארצות הברית. בעונת 2015/16 חזר לישראל והצטרף לעירוני רמת גן מן הליגה הלאומית. במשך אותה שנה הוא זכה לדקות בודדות בלבד שלא הותירו חותם כלשהו.
ב-2016 חתם על חוזה לארבע שנים בבני הרצליה. בעונת 2017/18 הוא משחק בבני הרצליה מליגת העל ובהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית במסגרת הכרטיס הכפול. בעונת 2018/19 ישחק בהפועל גליל עליון של אבישי גורדון.
שארפ השתתף בשנת 2016 באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בהלסינקי, פינלנד בה הגיעה נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל למקום ה-12.
תור M/M/c

קמירות

במאמר מאת האו ליונג לי ומוריס כהן הוכיחו השניים כי נוסחת ההשהיה של ארלנג היא פונקציה קמורה ומונוטונית עולה ממש ב-\rho כאשר  \rho < 1  ו-  0 < \rho . להוכחה זו השפעות מרחיקות לכת מבחינת היכולת להגיע לאופטימיזציה מתמטית של הפונקציה, בעיקר בשל היכולת להשתמש באופטימיזציה קמורה. שאר המדדים, דהיינו \overline L, \overline L_Q, \overline W, \overline W_Q, נגזרים מנוסחה זו וכל אחד ניתן לייצוג כמכפלה של שתי פונקציות עולות ממש וקמורות (שאחת מהן היא \pi_{c+}) או סכום של פונקציות קמורות. לכן גם הן קמורות.
סמאצ'בלו

סָמאצַבּלוֹ (בגאורגית: სამაჩაბლო) הוא מחוז היסטורי באזור נפת צחינוואלי שבכארתלי הפנימית גאורגיה של היום, הנמצא כיום ברובו בשליטת הרפובליקה הבדלנית של דרום אוסטיה. אף על פי שהמחוז משתרע רק על חלק מאזור דרום אוסטיה, מזוהה סמאצ'בלו כשמה הגאורגי של דרום אוסטיה.

מקור השם

המחוז נקרא על שם משפחת אצילים גאורגית בשם מאצ'בלי שאזור זה היה נחלתו, ומכאן "סמאצ'בלו" - "אדמת המאצ'בלים".
נסיכי מאצ'בלי הגיעו לסמאצ'בלו באמצע המאה החמש עשרה וגיאורגי השמיני, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, העניק להם את העמק ליד מקור הנהר ליאחווי הגדול. הוא שינה את שמם למאצ'בלי על שם הכפר אצָ'בֶּתי (აჩაბეთი) שליד מקור הנהר.

היסטוריה

החל מהמאה החמש עשרה, גדלה חשיבותם של המאצ'בלים והם החזיקו במספר תפקידים בולטים בחצר מלכי כארתלי. אחוזתם, סמאצ'בלו, השתרעה על חלק ניכר מאזור דרום אוסטיה של היום, ובין השנים 1470-1800 לערך, הם נהנו ממידת מה של עצמאות במסגרת ממלכת כארתלי, עד לכיבושה גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית בתחילת המאה התשע עשרה.
מהמאה השבע עשרה העסיקו המאצ'בלים את האוסטים כצמיתים. הגרסה הגאורגית לוויכוח הגאורגי-אוסטי בשאלה מתי הגיעו האוסטים לדרום אוסטיה, כופרת בסברה המקובלת כי מוצאם מהאלאנים וטוענת כי האוסטים הגיעו לדרום אוסטיה מרוסיה רק במאה השבע עשרה.
לשיא מעמדם הגיעו בשנת 1733, בתקופת שלטונם של תאימורז השני וארקלה השני. כאשר זאאל מאצ'בלי לא נכנע לטטרים והצליח לגרום להם לנזק משמעותי, וכן בשל העובדה כי סייעו במאבק כנגד האימפריה העות'מאנית.
משנת 1801 ועד להקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, בשנת 1918, שלטה האימפריה הרוסית במחוז. לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה, וכינונו של משטר סובייטי בגאורגיה, נוסד בשנת 1922, האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה, שהשתרע על פני נפת ג'ווה, נפת אחלגורי, נפת צחינוואלי ונפת זנאורי.
בחלוקה המנהלית של גאורגיה, עם הקמתה בשנת 1990, נכללו רוב שטחי דרום אוסטיה בשטח מחוז כארתלי הפנימית. אזור סמא'בלו, המשתרע על חלק מדרום אוסטיה נכלל באזור נפת צחינוואלי. בסוף שנות השמונים, עם התגברות המתיחות הגאורגית-אוסטית הוחזר השם הגאורגי למקום והאזור נקרא כך בגאורגית באופן חצי-רשמי.
אבי פיקאר

ביוגרפיה

פיקאר נולד ב-1967 בצרפת ובגיל שנתיים עלה לישראל וגדל בירושלים. אביו ברוך נפל במלחמת יום הכיפורים במוצב מילנו. הוא למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר. לקראת שירותו הצבאי הצטרף לגרעין נח"ל לירוחם, ואף על פי שהגרעין התפרק לפני הגיוס, הצטרף פיקאר לגרעיני הנח"ל שהגיעו לירוחם, לאחר שחרורו מצה"ל כקצין מודיעין. בירוחם עסק בהדרכת נוער במדרשת ביחד, שעוסקת בפערים חברתיים, ובעקבות העבודה שם החליט להתמקד בנושא במסגרת לימודיו האקדמיים.
את שלושת תאריו האקדמאים עשה פיקאר באוניברסיטת בן-גוריון. את התואר הראשון אותו סיים ב-1994 עשה במחלקה להיסטוריה ובמחלקה למדעי ההתנהגות. את תאריו המתקדמים עשה במחלקה להיסטוריה. את המ.א. סיים ב-1998  וכתב על "העלייה הסלקטיבית מצפון אפריקה, 1952-1954" בהנחיית פרופ' זאב צחור ופרופ' (אז ד"ר) חנה יבלונקה. את עבודת הדוקטורט סיים ב-2004 וכתב על "מדיניות העלייה והקליטה של יהדות צפון אפריקה, 1951-1956", בהנחיית פרופ' זאב צחור. בשנים 2005–2006 עשה פוסט דוקטורט באוניברסיטת ניו יורק NYU.
פיקאר החל ללמד במחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ב-2010. לפני כן לימד באוניברסיטת בן-גוריון, במכללת ספיר, באוניברסיטת רטגרס, באוניברסיטת מרילנד, באוניברסיטת ניו יורק, במכללת אחווה, במכללת הרצוג ובאוניברסיטה הפתוחה.
פיקאר מתמחה ביחסים בין-עדתיים בישראל; בעלייה לישראל ומדיניות עלייה; בפיזור אוכלוסייה בשנות החמישים; בעיירות פיתוח; ובציונות דתית. הוא התמקד במדיניות העלייה כלפי יהודי צפון אפריקה בשנות החמישים; הוא כתב גם על ההצבעה לש"ס; על איכלוסן של עיירות הפיתוח; על הניסיון לחינוך מסורתי בשנות החמישים; ועל המזרחים בחינוך הממלכתי דתי. ב-2015 זכה בפרס שז"ר לספר הטוב ביותר בתחום תולדות ישראל ספרו; "עולים במשורה – מדיניות העלייה של ישראל כלפי יהודי צפון אפריקה – 1951-1956". בנובמבר 2017 קיבל פיקאר את "אות יקיר ברית יוצאי מרוקו בישראל" באירוע השנתי שמקיים הארגון.
בשנת 2017 השתתף פיקאר כמומחה בסרט (שהופק בעקבות מכרז של הרשות השנייה להפקת סדרה על עיירות הפיתוח) "סאלח, פה זה ארץ ישראל". בעדותו המצולמת תרם לביסוס ואישוש טענות על אפליה מכוונת כנגד עולי מרוקו בשנות ה-50 וה-60. במקביל הוא מתח ביקורת על אי דיוקים שהיו לדעתו בסדרה.
פיקאר נשוי לעליזה, אב לחמישה ומתגורר בירוחם. אחיו הוא ד"ר אריאל פיקאר.
הטקטיקה והאסטרטגיה האירופיות בימי הביניים

חיל רגלים

לחיל רגלים היה בדרך כלל תפקיד מסייע בלבד ורובם היו בעלי חימוש קל אם כי מדינות מסוימות שמרו על חיל הרגלים הכבד.

טקטיקת שדה

בטקטיקת השדה השתמשו שני הצבאות בשני חילות עיקריים - חיל הרגלים וחיל הפרשים. נוסף עליהם היו מאות חבורות של פורקי עול למיניהם, פושעים ועריקים שהטילו את חיתתם על האוכלוסייה השלווה. פגעי חבורות הפושעים האלה היו קשים לאין ערוך מפגעי הצבא הסדיר. גם האבדות הכבדות ביותר לנפש נגרמו מידי פורעי חוק אלה ולא מידי הצבאות הסדירים, כי כאמור קרבות מסודרים היו מעטים יחסית. 
בקרבות עצמם נהגו האנגלים בדרך כלל להסתמך על קשתותיהם הארוכות ולא על הסתערות על מערך האויב. בניגוד לדעה הרווחת הקשת הארוכה לא הייתה קטלנית במידה שהסופרים האנגליים, שאליהם נחשף רב הציבור הישראלי, מתארים. 
הניצחונות האנגלים הושגו בדרך כלל בזכותם של האבירים שירדו מסוסיהם ותגברו את המערך הרגלי. רב ההרוגים שנגרמו לצבאות צרפתיים באו מידם ולא מידי הקשתים. תפקיד הקשתים היה לפגוע בסוסים, להאט את ההתקדמות, לסבך את השורות ולפרק את המבנה. ברגע שהמבנה המסודר נהרס והחיילים התערבבו האחד בשני ללא יכולת לצאת מסבך האדם והבהמה, נכנסו לפעולה האבירים האנגליים המסודרים. בעזרת שמירה על מבנה מסודר יכול צבא מאורגן לעשות שמות בגוש אדם חסר ארגון, למרות יתרונו המספרי, שיכול להיות עצום. כך ניצחו תמיד כל הצבאות בכל התקופות - בהתחלה משבשים את המבנה בין אם על ידי מארב, הרעשה ארטילרית, איגוף או כל אמצעי אחר ומיד אחרי השיבוש הזה באה התקפת הנגד, שמטרתה לנצל את המהומה ולהכריע את היריב.

שריון

עד לגילוי אבק השריפה והמצאת הנשק החם, היה השריון, הקסדה והמגן שעטו האבירים גורם מרכזי בתכנון מהלכי הקרב ופיתוח כלי הנשק. כלי נשק רבים פותחו באופן ייעודי על מנת להיות חודרי שריון ובפרט חודרי שריון לוחות כבד.

קשתות ארוכות

בקרבות עצמם נהגו האנגלים בדרך כלל להסתמך על קשתותיהם הארוכות ולא על הסתערות על מערך האויב. בניגוד לדעה הרווחת הקשת הארוכה לא הייתה קטלנית במידה שהסופרים האנגליים, שאליהם נחשף רב הציבור הישראלי, מתארים. 
הסיבה נעוצה בעובדה שחוד החץ צריך להיות צר וארוך. במידה והחץ חדר את השריון ולא פגע באיבר חיוני, שום פעילות לא נפגעה. פגיעה ביד או ברגל לא גרמה לשיתוק האביר, וייתכן שבשל להט הקרב לא יחוש כאב. חץ בעל חוד קטן כל כך לא גורם לנזק רב, אלא אם כן פגע וחדר באחד מהמקומות הבאים - מפרק, ראש, פנים, איברי מין, עורק ראשי או איברים פנימיים. פגיעה במפרק הייתה אפשרית, אך קשה בגלל גודלו הקטן, תוצאת פגיעה כזאת הייתה שיתוק האביר למשך כל הקרב. פגיעה בראש לא הייתה משמעותית כי לאבירים היו 2–3 קסדות על הראש - כובע מטבעות פלדה, עליו כובע פלדה ועל זה מה שנקרא "GREAT HELM". פגיעה בפנים או באיברי מין הייתה אפשרית, אך לא סבירה בגלל גודלם הקטן. פגיעה בעורקים ראשיים כמעט בלתי אפשרית כי כולם עוברים בחלקים הפנימיים של הגפיים. פגיעה באיבר פנימי הייתה קשה בגלל גודלם הקטן יחסית וההגנה המרובה שיש לאזור - המגן כיסה בדרך כלל את אזור החזה והבטן. בנוסף, גם אם החץ חדר, מהירותו ירדה מאוד בגלל השריון ועשרות שכבות הבד שמגנות על הגוף מחבטות. כתוצאה מכך הפצע לא יהיה מסוכן ברב המקרים. הדימום יהיה לא רציני, לפחות בהתחלה. יכול להיות שהאביר ימות אחר כך בגלל זיהום, אבל בינתיים הוא יכול לעשות שמות במערך הקשתים.
פנחס מנחם אלעזר יוסטמן

תולדות חייו

נולד לבנימין אליעזר יוסטמן, ולאמו מרת צינא פעסא אלתר - בתו של החידושי הרי"ם מגור. הוא התייתם מאמו בגיל צעיר וסבו החידושי הרי"ם לקחו תחת חסותו. הוא נסע עם סבו "נסיעות" לאדמו"ר מקאצק.
החידושי הרי"ם השיא את פנחס מנחם עם נכדתו מרת הענדיל לאה אלתר בת ר' אברהם מרדכי אלתר - גם היא יתומה מאביה ומאמה. הענדיל לאה הייתה אחותו של השפת אמת מגור.
לאחר פטירת סבו בתרכ"ו, היה מחסידיו של ר' חנוך הניך הכהן לוין מאלכסנדר. לאחר שנפטר ר' חנוך הניך, היה לחסידו של גיסו ר' יהודה אריה לייב מגור, אצלו היה יושב ראשונה במלכות, והיה מוציא ומכניס שאלות החסידים, וענייני עסקנות שונים.
הוא התפרנס ממסחר ספרים והיה גם מוציא לאור. העמיד בחנות אדם שהוא יכול היה לסמוך עליו, והוא עצמו למד רוב היום תורה וחסידות, ולעיתים היה נכנס לחנות. הדפיס מחדש את התלמוד ירושלמי עם פירוש הרידב"ז בשנת תר"ס הוצאת פיטרקוב.
לאחר הטיש של ה"שפת אמת" בלילות שבת ומועדים, היו החסידים נכנסים אליו, והוא היה חוזר על דברי בן-דודו וגיסו עם תוספות משלו.
היה מתמיד גדול בלימודו, כולל בהליכתו ברחוב ובכל הזדמנות, וברוב היממה למד תורה בשקידה מרובה ביותר, ובשבת אף למד יותר מאשר ביום חול.

כאדמו"ר

לאחר פטירת ה"שפת אמת" בה' בשבט תרס"ה סירב למלאות את מקומו ולקבל את הנהגת חסידי גור, בצוואתו כתב שלא היה לו סימן משמים שיקבל עליו תפקיד זה. ולכן עזב את העיירה גור כדי שלא יבואו אליו החסידים. הוא העביר את דירתו לפילץ שם התמנה לרב העיר. חלק מחסידי וממקורבי השפת אמת בכל אופן נמשכו אחריו ולא הסכימו להרפות ממנו, החסידים נסעו אליו לפילץ, ובדיעבד הוא קיבל אותם. לצד זאת, האדמו"ר ה"אמרי אמת" בנו של ה"שפת אמת" לא הסכים לקבל על עצמו את ההנהגה, כל זמן שהשפתי צדיק גר בעיירה גור, אחרי שהשפתי צדיק עבר לפילץ - כמה ימים לפני פורים חל אצל האמרי אמת שינוי, ובפורים ערך "שולחן" בביתו למקורביו.
כסבו הוא ניהל ישיבה בפילץ ובווירשוב בה למדו בחורים צעירים.
היה הרב הישיש בכל פולין, בתקופתו. עסק בענייני קופת רבי מאיר בעל הנס, ובעניין אתרוגי ארץ ישראל, חברת מחזיקי הדת בפולין, עסק ב"תקנת בנות ישראל" תר"ע, היה מראשי המנהיגים ב"ועידת פטרבורג בתרע"ג" ומינה את הרב ירושלמסקי לטפל בה, ותמך בכל כוחו באגודת ישראל.
בשנת תרע"ב חלה מאד, והוסיף לעצמו את השם "אלעזר" כסגולה, ומאז נקרא "פנחס מנחם אלעזר".
לאחר עשר שנים שגר בפילץ עבר עם משפחתו לווירשוב, שם גר בתקופת מלחמת העולם הראשונה, לאחר המלחמה עבר לצ'נסטוחובה ובה נפטר.
היה בעל מידות נעלות שאותן ירש מסבו, וכמוהו הצטער מאוד מכינויים שונים שהיו מכנים בהם אנשים כגון "יוסי העיוור", "ראובן השחור" וכדומה, והיה רואה בהם כינויי גנאי שבגללם אפשר לאבד את החלק לעולם הבא. כסבו, שאף כל ימיו לעלות לארץ ישראל, ובשבע הצוואות שכתב בשנותיו האחרונות הזכיר שאיפתו זו.
נפטר ביום שבת בשעת סעודה שלישית והלווייתו נערכה ביום שני בגלל מחלוקת ודין תורה בין קהילת פילץ לצ'נסטוחובה על מקום קבורתו, ובסוף נקבע שיקבר בצ'נסטחוב.
על פי המסורת, כל מי שפסק שעליו להיקבר בצ'נסטחוב הסתלק מהעולם בתוך זמן קצר שכן בצוואתו כתב שישתדלו מאוד שיקברוהו בפילץ.
בנו הצעיר, ר' חנוך גד יוסטמן המשיך את החצר החסידית בפילץ ונספה בשואה.
בצנסטחובה הוקמה ישיבה על שמו של הרבי מפילץ, הישיבה התקיימה עד מלחמת העולם השנייה.
על שמו ולזכרו נוסדה בחצור הגלילית ישיבת שפתי צדיק של חסידות גור בארץ ישראל.