google/wiki40b huggingface dataset:
שנדור פטפי

שירתו

פטפי חיבר כ-800 שירים, בהם שירי עם, שירי מחאה, שירי יין ושירי אהבה ליריים. כתיבתו מצטיינת בפשטות ובשימוש בשפה יומיומית, המשולבת בפראזות לאומיות ופאתוס. בנוסף, כתב בין 9 ל-11 אפוסים, שני מחזות, רומן ומסות המתארות את נדודיו ורעיונות על שירה, ספרות ולאומיות. 
פטפי תורגם ללשונות רבות ושירתו היוותה דגם-מופת לשירה לאומית אותנטית בעיני היינה (שכתב עליו בשירו "1849"), המשורר הפולני אדם מיצקביץ', הוגה הדעות הבריטי תומאס קרלייל, המשורר הצרפתי פרנסואה קופה וויקטור הוגו (שהזכיר את פטפי בשירו "נוף אירופי"), המחזאי והמשורר הנורווגי הנריק איבסן (שכתב על פטפי בשירו "אל הונגריה"). על פי עדותו של אביגדור המאירי, הפציר בו חיים נחמן ביאליק לתרגם לעברית משירי פטפי מן הטעם הכפול של "הזרמת דם חי במחזור דמנו הספרותי" ושל "לקחת קצת פשטות שכזו".

פטפי והיהודים

המהפכה ההונגרית הצטיינה בהתנגדות לאנטישמיות ובדרישה ליברלית לשוויון דתי. פטפי כתב:
אזרחים גרמנים, אני מאשים אתכם לפני האומה ולפני ההיסטוריה, שאתם מפירים את האחדות בארצנו. שתים אלה, האומה וההיסטוריה, ישפטו אתכם! אתם הצהרתם ראשונה, שיהודים לא יתקבלו אל חיל-האזרחים, וכך זרקתם ראשונים טיט ורפש על הדגל הטהור של המהפכה ההונגרית, שעליו חרתנו את הצו: חירות, שוויון, אחווה".
— אביגדור המאירי, שאנדור פטיפי, סיני, 1961 עמ' 9-10

הנצחה

כיום ניתן למצוא רחוב או כיכר פטפי בכל עיר או עיירה בהונגריה, ובדרך כלל לפחות פסל אחד שלו בכל יישוב הונגרי. בבודפשט לבדה ישנם גשר (גשר פטפי), אחד עשר  רחובות וארבע כיכרות הנושאים את שמו. כמו כן קרוי על שמו האסטרואיד 4483 Petöfi.
ג'נט הורן

מורשת

ג'נט הורן היא נושא המחזה The Last Witch מאת רונה מונרו, אשר הועלה לראשונה לבמה ב פסטיבל הבינלאומי באדינבורו, ב-2009.
כמו כן, הסיפור של ג'נט הורן הוא נושא השיר ""Am I Evil?" של להקת המטאל דיאמונד הד.
חגי לוי (קצין)

קורות חייו

לוי נולד וגדל בקיבוץ מזרע. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1964 התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לוי לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד 202. לוי לחם בפעולת סמוע ובמלחמת ששת הימים. במלחמת ההתשה שימש לוי כמפקד פלוגה בגדוד, והוביל אותה בין היתר במבצע בוסתן 25א, וכסמג"ד. לאחר שסיים את המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה שימש כקצין אג"ם בחטיבה המרחבית ברמת הגולן ולחם במלחמת יום הכיפורים. בשנים 1974–1976 שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1 ולאחר מכן כראש זירה באגף המבצעים. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד 13 (גדעון), והוביל אותו בפעולות הביטחון השוטף בגבול לבנון. 
בשנים 1979 -1980 השתלם בקורס חיל רגלים מתקדם בצבא ארצות הברית בפורט בנינג. לאחר מכן הקים את החטיבה המרחבית בגולן ופיקד עליה. במלחמת שלום הגליל פיקד על חטיבת אלכסנדרוני, והוביל אותה בקרבות על ציר דמשק – ביירות. בשנת 1984 שימש כעוזר רמ"ח מבצעים ובשנת 1985 התמנה למפקד חטיבת הנח"ל. בשנים 1986–1987 שימש כסגן מפקד עוצבת הגליל. בשנים 1987–1990 שימש ראש מטה פיקוד המרכז, בין היתר בעת האינתיפאדה הראשונה. בשנים 1990–1993 שימש נספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון בוונצואלה ובמדינות מרכז אמריקה. בשנת 1994 פרש מצה"ל.
לאחר פרישתו שימש מנכ"ל עיריית חיפה עד שנת 2004. לאחר מכן שימש במשך שנתיים מנכ"ל עיריית גבעתיים. בשנים 2006–2009 שימש מנכ"ל החברה הכלכלית בירוחם ולאחר מכן כמנהל בחברה לניהול פרויקטים בתחום התשתיות התיירות ואיכות הסביבה
לוי בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
סוכה ולולב לעם סגולה

מבנה הפיוט

הפיוט נכתב במשקל סילאבי, משקל הפיוט הוא עשר הברות בכל טור. 
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט הוא המילים המזכירות את הסוכה והלולב: 
סֻכָּה וְלוּלָב לְעַם סְגֻלָּה.
 
יַחַד יָרֹנּוּ יִשְׂאוּ תְהִלָּה.
האותיות הראשונות בכל בית בפיוט יוצרות אקרוסטיכון של שם המחבר: "אני משה חזק".

תוכן הפיוט

מחבר הפיוט "סוכה ולולב" היה בעל תפיסה קבלית מובהקת. זהו אחד מאותם פיוטים שאינם יכולים להיקרא ללא מימד הסוד. בשיר מתוארים סודות ארבעת המינים, כשהם משולבים בסודות הגאולה וברזיהם של שבעת האושפיזין.
בית הכנסת של קורו

בית הכנסת של קורו (בספרדית: Casa de Oración Hebrea "בית תפילה עברי") הוא בית כנסת בעיר סנטה אנה דה קורו, בצפון ונצואלה, הממוקמת לחוף האי ההולנדי קוראסאו, בים הקריבי. האתר ידוע כאחד מבתי הכנסת העתיקים ביותר באמריקה הלטינית.

היסטוריה

בית הכנסת היה במקור בית פרטי שנבנה בשנת 1774 ונקנה ב-30 ביולי 1847 על ידי דוד אברהם סניור, סוחר ספרדי מקוראסאו, שהתגורר בעיר קורו והיה חבר הקהילה היהודית המתפתחת של העיר. לפני כן, שימש ביתו של דוד ולנסיה כבית התפילה הקהילתי אשר כ-20 יהודים התפללו בו בשבתות ובימי חול. יצחק סניור, בנו של דוד ובניו נשארו בבית והשתמשו באחד החדרים שלו כאולם תפילה, עד שנת 1880.

רכישה על ידי ממשלת ונצואלה

ב-3 באוגוסט 1997, נפתח מחדש הבית על ידי ממשלת ונצואלה בשם "Casa de Oración Hebrea" (בית תפילה עברי) כתרומה תרבותית חשובה להנצחה של מורשת היהודים הספרדים בצפון ונצואלה.
ראם נאת' קובינד

קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

נשיאות הודו

קובינד ניצח בבחירות לנשיאות הודו 2017 עם 65.65% מהקולות, בעוד שלמתמודדת האופוזיציה מיירה קומאר, נרשמו 34.35%.
קובינד החל את כהונתו כנשיא ב-25 ביולי 2017, בהחליפו את פרנב מוקהרג'י.

חיים פרטיים

הוא נישא לסאביטה קובינד ב-30 במאי 1974 ולהם בן (פראשנט קומאר) ובת (סוואטי).
חוקת אוזבקיסטן

רשויות השלטון

בדומה לחוקות אחרות, חוקת אוזבקיסטן מגדירה הפרדת רשויות בין שלוש רשויות שלטוניות: הרשות המבצעת (נשיא אוזבקיסטן), הרשות המחוקקת (מוכרת גם בשם Oliy Majlis), והרשות השופטת.

הרשות המבצעת

נשיא אוזבקיסטן נבחר בבחירות ישירות לתקופת כהונה של חמש שנים, ובאפשרותו להיבחן לכהונה נוספת אחת בלבד. נשיא אוזבקיסטן הוא ראש המדינה, ומחזיק במלוא הסמכויות הביצועיות הנובעות מכך. כמפקד העליון של צבא אוזבקיסטן, הנשיא יכול להכריז על מלחמה, או על מצב חירום. הנשיא רשאי להציע מטעמו מועמד לתפקיד ראש ממשלת אוזבקיסטן, בכפוף לאישור הפרלמנט, וכן למנות את שרי הממשלה, ואת שופטי בית המשפט העליון, גם כאן בכפוף לאישור הפרלמנט. 
בהתאם לחוקה, לנשיא גם יש את הסמכות לפזר את הפרלמנט, סמכות שמרוקנת בפועל את תפקידו של הפרלמנט לפקח על פעילותו של הנשיא.
במהלך חודש נובמבר 2007, ולקראת הבחירות לנשיאות אוזבקיסטן שהתקיימו בדצמבר 2007, הסעיף בחוקה המגביל את תקופת כהונתו של נשיא אוזבקיסטן לשתי תקופות בלבד הפך לריק מתוכן, בשעה שוועדת הבחירות אישרה את מועמדותו של נשיא אוזבקיסטן המכהן, אסלאם קרימוב, לתקופת כהונה שלישית. בבחירות, שהוגדרו על ידי משקיפים חיצוניים כ״מכורות מראש״, קרימוב נבחר לתקופת כהונה נוספת.

הרשות השופטת

הרשות השופטת של אוזבקיסטן כוללת את בית המשפט החוקתי של אוזבקיסטן, בית המשפט העליון של אוזבקיסטן, ואת בית המשפט הכלכלי  העליון של אוזבקיסטן. בנוסף, קיימים בתי משפט אזוריים, מחוזיים ועירוניים ברחבי המדינה. בהתאם לחוקה, שופטי אוזבקיסטן בכל הערכאות ממונים ישירות על ידי הנשיא, בכפוף לאישור הפרלמנט האוזבקי.
אף שלהלכה הרשות השופטת מהווה ענף עצמאי של הממשלה, בפועל, והודות לסמכותו הרחבה של הנשיא במינוי השופטים, וביכולת הפיקוח על פעילותם, הרשות השופטת (בדומה לרשות המחוקקת) נתונה תחת שליטה אפקטיבית מצד הרשות המבצעת, וזאת במידה רבה כהמשך להתנהלות שהייתה נהוגה בימי העידן הסובייטי.
פאן צ'ונג גרהאם

משפחה

פאן צ'ונג נולדה בשנת 1949 בתשעה באוקטובר בעיר גאושיונג בטאיוואן. אמה הייתה מורה לכלכלה ואביה של פאן צ'ונג היה מהנדס- הוא היה זה שעודד אותה ללמוד מתמטיקה - הוא אמר לה:
...כל מה שצריך במתמטיקה זה רק דף ועט.
היא התחתנה וילדה שני ילדים לפני שהתגרשה בשנת 1982. בשנת 1983 היא נישאה לרונלד (רון) גרהאם.

השכלה

כסטודנטית לתואר ראשון במתמטיקה היא נמשכה לקומבינטוריקה, בשנת 1970 היא קיבלה את התואר שלה באוניברסיטה הלאומית של גאושיונג.
כסטודנטית פאן צ'ונג הייתה מוקפת מתמטיקאיות אחרות שעודדו אותה לפתח קריירה בתחום המתמטיקה.
לאחר מכן היא המשיכה לאוניברסיטת פנסילבניה במטרה לבנות קריירה במתמטיקה, בבחינות המוקדמות היא השיגה את הציון הגבוה ביותר מבין הנבחנים בפער גדול, ותפסה את תשומת הלב של פרופסור הרברט וילף שלימים יהפוך ליועץ הדוקטורט שלה. וילף הציע לפאן צ'ונג את משפט רמזי כנושא שהיא יכולה לחקור, לאחר שבוע אחד בלבד היא מצאה הוכחות חדשות לתוצאות קיימות בתחום.
בשנת 1972 סיימה צ'ונג תואר שני ושנתיים לאחר מכן השלימה דוקטורט. בזמן בו למדה לדוקטורט, פיקח עליה הרברט וילף עליו צ'ונג מעידה כי הוא מורה מעולה עם כישרון לבחירת בעיות וגם מתמטיקאי מצוין.
לאחר שסיימה את הדוקטורט, צ'ונג החלה לעבוד במעבדות בל שם פגשה את פאול ארדש (Erdos), שעזר לה רבות במחקרה. צ'ונג וארדש פרסמו מספר מאמרים יחד, אבל היא אמרה שארדש הוא כמו ציפור, אוסף בעיות כמו זרעים ממקומות שונים, וכשהוא מגיע הוא מציין את חלקן, וכשארדש מתעניין בבעיה אז יש עוד יותר מוטיבציה לפתור אותה.
במעבדות בל פאן צ'ונג פגשה את רונלד גרהאם, שותפה למחקר ויחד איתו היא פירסמה מאמרים רבים ואת הספר, Erdős on Graphs: His Legacy of Unsolved Problems.
בשנת 1983 כשחברת הטלפונים בל התפצלה, צ'ונג התבקשה להפוך למנהלת מחקר, שלוש שנים לאחר מכן היא קודמה בשנית למנהלת מחלקת מתמטיקה, מידע מדעי ומחקר.
בשנת 1989 צ'ונג הפכה לפרופסור אורח בפרינסטון ובשנת 1990 היא קיבלה על עצמה את הרעיון החדש של בל, לשלוח מישהו לאוניברסיטה, וכך צ'ונג בילתה שנה שלמה בהארוורד ובסופה הפכה לפרופסור אורח במחלקה למתמטיקה.
לאחר שנה זו פאן צ'ונג חזרה לעולם האקדמי. אך רק בשנת 1994 היא עזבה את בל באופן רשמי. בשנת 1995 צ'ונג קיבלה על עצמה פרופסורה באוניברסיטה של פנסילבניה שם הייתה פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב במשך שלוש השנים. לאחר מכן היא מונתה לפרופסור למתמטיקה ופרופסור למדעי המחשב והנדסה באוניברסיטת קליפורניה שבסן דייגו.

פרסים

בשנת 1990 הוענק לפאן צ'ונג פרס אלנדורפר על ידי הארגון האמריקאי למתמטיקה.
בשנת 2009 זכתה בפרס Noether Lecture.
בשנת 2017 זכתה צ'ונג במדליית אויילר.
אנורוגנתוס

בתרבות

האנורוגנתוס מופיע בסדרה "ללכת עם דינוזאורים" וכן בסדרה "הבלדה של Big Al" כמעופף לצד זאורופודים ענקיים כמו הדיפלודוקוס שמשכו אליהם זבובים ויתושים והאנורוגנתוס עף ונחת על הדיפלודוקוס. עם זאת, לא נתגלו ממצאים התומכים בהתנהגות זו ממאובנים. בנוסף, מבנה השלד שלו היה שונה והוא לא חי באמריקה הצפונית.
הוא מתואר גם בסדרה "בראשית", בה להקה של פטרוזאורים צמאי דם תוקפים אנשים. אין לדבר זה שחר במציאות.
שאיוט

השם

מקור השם הוא בשפה האצטקית. ומשמעותו דלעת קוצים. באנגלית מכונה לפעמים הפרי ירק אגס (vegetable-pear), בגלל צורתו המזכירה אגס, ובגרמנית שטאכלגורקה - מלפפון קוצים.
פרוטס באסקט

העלילה

חייה של טורו הונדה, ילדה יפנית רגילה הגרה בטוקיו, משתנים כאשר אמה נפטרה בתאונת דרכים מצערת.
מאז, טורו חיה באוהל. היא אמורה לעבור לביתו של סבה כאשר השיפוצים בביתו ייגמרו. אף אחד, אפילו חברותיה הטובות לא יודעות על מגוריה באוהל.
יום אחד, בזמן הליכתה לבית הספר, מצאה את עצמה טורו עומדת בפתח בית. בפתח הבית מונחים פסלונים של 12 החיות מגלגל המזלות הסיני. טורו מגלה ש"נסיך" הכתה, יוקי סומה, גר שם עם דודו, שיגורה סומה. לאחר שגילו יוקי ודודו כי טורו גרה באוהל, הזמינו אותה לביתם.
לפתע צץ ילד מוזר והחל להתקוטט עם יוקי. לאחר מכן מתגלה כי זהו יריבו המושבע של יוקי, קיו סומה. בעוד ניסתה טורו להפריד בין השניים, חיבקה בטעות את קיו. לפתע, קיו הפך לחתול. בעוד היא נופלת, התחככה גם עם יוקי ושיגורה וגם הם הפכו לחיות – עכבר וכלב.
מסתבר, שעל משפחת סומה רובצת קללה, הגורמת לבני המשפחה להפוך לבעלי חיים מלוח השנה הסיני כשבני המין השני מחבקים אותם, או כשהם נחלשים. במהלך הסדרה, פוגשת טורו בני משפחה נוספים [עליהם ניתן לקרוא בפסקה דמויות].
טורו עומדת בבעיה קשה – אקיטו סומה, ראש המשפחה, נחושה בדעתה לגרום לטורו להצטער על היום בו גילתה את סודה של משפחת סומה.

אגדת לוח השנה הסיני

אגדה שצויינה כמה פעמים באנימה זו היא אגדת לוח השנה הסיני. אגדה זו מספרת שאלוהים ארגן נשף גדול והזמין אליה 13 בעלי חיים - הדרקון, הסוס, הנמר, החזיר, התרנגול, השור, הארנב, הכבש, הנחש, הכלב, הקוף העכבר והחתול. העכבר רימה את החתול ואמר לו שהנשף יתקיים יום אחרי התאריך האמיתי, ולכן החתול לא בא לנשף. אלוהים כעס על החתול ונידה אותו מלוח השנה הסיני. את האגדה הזו מציגים בפרוטס באסקט בתור אגדה אותה מספרת לטורו אמא שלה, ומאז ששמעה אותה אוהדת טורו את החתול.

מקור השם

בילדותה של טורו, שחקו הילדים במשחק בשם "סל פירות", בו מחלקים לכל ילד כינוי כמו: תפוח, תפוז... (פרי) וכשקוראים בשם הפרי עליו לקום מן הכיסא ולהצטרף למשחק התופסת. אף על פי שהייתה חמודה וטובת לב טורו לא הייתה ילדה מקובלת, לכן הילדים נתנו לה את הכינוי "אוניגירי" (מאכל יפני - כדור אורז). צחקו עליה - שכן כדור אורז אף פעם לא יוכל להיות פרי. היא חשבה שאוניגירי הוא מאכל טעים מאוד ולכן נותרה שמחה ולא הבינה מה בעצם קרה, בסופו של דבר לא קראו לה אף פעם להצטרף אל המשחק- ולכן היא נשארה לבדה על הכיסא. בהמשך הסדרה רואים איך הסיפור נשאר בעלילה, כך שבזמן שטורו מתחילה להרגיש אהודה יותר ויותר, בדמיונה היא מדמיינת איך קוראים לה הילדים מילדותה להצטרף אל המשחק.
הנסיך הקטן (בית קפה)

הנסיך הקטן הוא בית קפה וחנות לספרי יד שנייה שנקרא על שם ספרו של אנטואן דה סנט-אכזופרי, "הנסיך הקטן". בית הקפה פעל בסמטה פלונית בתל אביב ומשך אליו סופרים, משוררים ואנשי רוח רבים והיה למוקד של חיי תרבות בתל אביב. 
'הנסיך הקטן' נוסד ברחוב קינג ג'ורג' בשנת 2001 על ידי נעים כהן, בנו של סוחר ספרים, ופעל בתחילה כחנות ספרי יד שנייה בלבד. לאחר כשנתיים של פעילות בחנות הספרים החליט כהן להרחיב את פעילותו ולפתוח בסמטה פלונית הסמוכה בית קפה המשולב עם חנות ספרים תחת אותו השם. בתחילה נתון היה המקום בקשיים, אולם לאחר הרחבת הפעילות למתכונת של 24 שעות ביממה, צבר פופולריות. על רקע הסמטאות הציוריות ביניהן הוא ממוקם ומדפיו עמוסי הספרים המצהיבים, הפך הנסיך הקטן למקום מפגש מרכזי של אנשי רוח ותרבות בתל אביב. עם פוקדיו הנודעים נמנו המשורר, המתרגם והעורך יהודה ויזן, הצייר והמשורר טל סלוצקר, העיתונאי והיוצר רועי צ'יקי ארד, הסופרת שהרה בלאו, המשוררת אפרת מישורי המשורר והמו"ל שלמה קראוס, הסופר יורם קניוק, המשורר והמתרגם אהרון שבתאי ובתו המחזאית ננו שבתאי, המוזיקאי יצחק קלפטר, המשורר מתי שמואלוף, המשורר רעואל שועלי, העתונאי נמרוד קמר, הסופר והעורך רן יגיל, המוזיקאי קובי אוז, יגאל סרנה, פרופ' דן לאור, המשוררת דפנה שחורי, סבינה מסג, המשוררת מאיה בז'רנו, שלמה שבא, רועי חן, השחקן איתי שגב, המתרגם גיורא לשם, יהונתן גפן, המשוררת יודית שחר, המשורר רומן באימבאיב ורבים אחרים. 

פרופ' גבריאל מוקד אמר על המקום: 
"'הנסיך הקטן' הוא הדבר הקרוב ביותר שיש בעיר כיום למה שהיה פעם 'כסית'. זה הדבר הכי בוהמי, מקסים וסימפטי שיש בעיר. כמו שהייתי יושב פעם ב'כסית' ובבר האדום עם אבידן ויונה וולך ואחרים, ככה ישבתי עם המשוררים הצעירים עכשיו ב'נסיך'."
— גבריאל מוקד
במהלך שנות פעילותו נהג בית הקפה לקיים ערבי הקראת שירה מגוונים, אירועי השקת ספרים ואף אירח את חתונתה של השחקנית ריקי בליך, מהלקוחות הקבועים של בית הקפה. גלריה מתחלפת של יצירות צילום ורישום הוצגה על קיר חדר הכניסה ויותר מעשרת אלפים ספרים משומשים למכירה ולמסירה עיטרו את קירות המקום. 
בסוף שנת 2010, בעקבות הגבלת שעות פעילות המקום על ידי עיריית תל אביב ומחלוקת עם בעלי הבניין, נסגר בית הקפה. לקראת סגירתו ערכו יושביו הקבועים ערב שירה לפרידה מן המקום והקדישו לו משיריהם שנכתבו במיוחד לכבודו. לקראת סגירתו, יהודה ויזן כתב על בית הקפה ב"טיוטה להספד": 
"בשיאו שרר בנסיך הקטן קסם שאין שני לו, כאילו שחה המקום בעננת שכינה. כל רגע היה חווייתי בתכלית ומלא מתח ומשמעות. יכולת להתאהב בכולם וכל ויכוח סוער היה לאקט אינטימי ואינטנסיבי. מישהו שפך עליי כוס מים כי ביקרתי את שירתו, מישהו קם מן השולחן, מישהו צעק, הכל היה אלים וחם וחשוב נורא. הנסיך היה ללב הפועם של הספרות העברית. לרגע, הכל קרה שם, ונדמה היה כי יש ספרות בארץ ישראל..."
— יהודה ויזן
ב-2013 בית הקפה נפתח מחדש ברחוב המלך ג'ורג' 19.
יום הדמוקרטיה הבינלאומי

בשנת 2007 החליטה האספה הכללית של האו"ם כי ב-15 בספטמבר יצויין מדי שנה יום הדמוקרטיה הבינלאומי - במטרה לקדם את עקרונות הדמוקרטיה - והזמינה את כל המדינות החברות באו"ם לציין את היום באופן הולם.
במבוא להחלטה נכתב כי:
...בעוד לדמוקרטיות יש תכונות משותפות, אין מודל יחיד של דמוקרטיה, ודמוקרטיה אינה שייכת לכל מדינה או אזור...
...הדמוקרטיה היא ערך אוניברסלי המבוסס על הרצון של אנשים לקבוע את המערכות הפוליטיות, הכלכליות, החברתיות והתרבותיות שלהם, ואת השתתפותם המלאה בכל תחומי החיים...

רקע

בספטמבר 1997 אימץ האיחוד הבין פרלמנטרי (IPU) הצהרה אוניברסלית על דמוקרטיה. הצהרה זו מאשרת את העקרונות של דמוקרטיה, את היסודות ואת הממשל של הממשלה הדמוקרטית, ואת ההיקף הבינלאומי של הדמוקרטיה.
לאחר קבלת המסקנות של גוף מייעץ, קטאר החליטה לקדם יום בינלאומי של דמוקרטיה. קטאר הובילה את גיבוש הנוסח של החלטת העצרת הכללית של האו"ם וקיימה התייעצויות עם המדינות החברות באו"ם. על פי ההצעה שלה - 15 בספטמבר (תאריך ההצהרה האוניברסלית על הדמוקרטיה) נבחר ליום שבו הקהילה הבינלאומית תחגוג מדי שנה את יום הדמוקרטיה הבינלאומי. הצעת ההחלטה אומצה ב-8 בנובמבר 2007.
פאוזי אל-אסמר

פאוזי אל-אסמר (מערבית: فوزي الأسمر,‏ 1937 - 19 בספטמבר 2013) היה סופר, משורר ועיתונאי ערבי-ישראלי שהתגורר בארצות הברית.

ביוגרפיה

אל-אסמר נולד ב-1937 בחיפה למשפחה ערבית נוצרית וגדל בלוד. הוא עבר לתל אביב וניסה להשתלב בקרב חוגי הספרות היהודיים. הוא פרסם שירים שזכו להצלחה ברחוב הערבי ובעיתונות העברית. היה חבר מערכת העיתון אלפג'ר, בטאון מפ"ם בערבית, וכן חבר מערכת במגזין "העולם הזה". הוא אף ניהל הוצאת ספרים פרטית קטנה של ספרים בערבית. 
בשנת 1969 הוא נעצר בחשד שקיים קשרים עם ארגוני חבלה ונכלא במעצר מנהלי על פי תקנות ההגנה לשעת חירום. כמחאה על מעצרו של אל-אסמר, קיימה תנועת שי"ח כינוס משותף של סופרים יהודים וערבים המתנגדים למעצרים מנהליים, בבית סוקולוב בתל אביב. לאחר 15 חודשים שוחרר כאשר החשדות נגדו התבדו, אך תנועותיו הוגבלו ונאסר עליו לצאת את העיר לוד בה התגוררו הוריו.
ב-1975 פרסם ספר אוטוביוגרפי בעברית, שכותרתו הייתה 'להיות ערבי בישראל'. הוא תיאר בו את חיי היומיום של אזרח ערבי במדינת ישראל. הספר היה בין הספרים הראשונים שנכתבו על המצב הפוליטי בישראל על ידי ערבי-ישראלי.
בשנת 1986 יצא בלונדון ספרו Through the Hebrew Looking Glass: Arab Stereotypes in Children's Literature, בו הוא בוחן סיפורי ילדים ישראלים כמו חסמבה ודנידין ומאשים אותם בגזענות ודעות קדומות כלפי הערבים.
הוא למד היסטוריה ומדעי המדינה בארצות הברית וקיבל דוקטורט ב-1981 מ-University of Exeter בבריטניה. באותה שנה הפך לאזרח אמריקאי. שימש כעורך האחראי של העיתון הערבי "א-שרק אל-אווסט". כותב כיום בעבור היומון הסעודי אל-ריאד ועובד בעבור סוכנות החדשות של איחוד האמירויות בארצות הברית (UAE News Agency).
החל משנת 1996 הוא לימד באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי.. סיפור חייו הומחז בידי סוהיל חדאד למחזה בשם "להיות ערבי בישראל", שהוצג בתיאטרונטו ב-2001.
נפטר ב-19 בספטמבר 2013.
שמואל קוטק

שמואל קוטק הוא פרופסור אמריטוס להיסטוריה של הרפואה בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. תחום התמחותו העיקרי הוא הרפואה במקורות היהודיים הקדומים.
היה השני בתפקיד ראש המדור לתולדות הרפואה בשנים 2000-1975, לאחר מורו פרופ' יהושע ליבוביץ.
עלה מצרפת. בנו הרב מיכאל, חתנו של הרב ברוך אידלשטיין, מלמד תורה בקהילות של עולי צרפת.
אפטר אייט

אפטר אייט (באנגלית: After Eight; מילולית: "אחרי שמונה") הוא מותג שוקולד בריטי המבוסס על מוצרים המכילים שוקולד ומנטה.
המוצר המקורי תחת מותג זה, "After Eight Thin Mints", כולל ריבועים דקים של שוקולד כהה הממולאים במנטה. חברת רונטרי'ז החלה לייצרו ב-1962, ושמו נועד לרמוז על ייעודו כחטיף שלאחר ארוחת הערב. מאז 1970 מיוצר השוקולד במפעל בקאסלפורד שביורקשייר והאמבר, ומאז רכישתה של רונטרי'ז על ידי נסטלה ב-1988, משווקת אותו האחרונה.
שכבת המנטה הפנימית מכילה סוכרוז ואינוורטאז, היוצרים מרקם שמאפשר את עטיפתו בשוקולד. לאחר הייצור, האינוורטאז גורם לפירוק הסוכרוז לגלוקוז ולפרוקטוז, ומרקם המנטה הופך פחות מוצק.
פרט ל-"Thin Mints" מייצרת החברה מספר מוצרים נוספים תחת שם המותג "After Eight", כגון "Delights" (עיגולי שוקולד כהה הממולאים במנטה), "Straws" (מקלות שוקולד כהה ממולאי מנטה) ו-"Biscuits" (ביסקוויטים עם שוקולד ומנטה).
בורונדי

כלכלה


 
בורונדי היא אחת המדינות העניות בעולם. המערכת המשפטית הענייה, חוסר הנגישות להשכלה, והתפשטות האיידס גורמות ל-80% מאוכלוסיית לחיות בעוני ולמחסור במזון ברחבי המדינה. כתוצאה מן העוני, בורונדי תלויה רבות בסיוע חוץ.
התוצר המקומי הגולמי (תמ״ג) לנפש בבורונדי עמד ב-2014 על כ-265$, מן הנמוכים בעולם.

גאוגרפיה


בורונדי היא אחת המדינות הקטנות באפריקה. היא גובלת עם רואנדה בצפון, טנזניה במזרח ובדרום והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במערב כאשר נהר רוזיזי ואגם טנגנייקה מפרידים ביניהם. 
בורונדי ממוקמת על בקע אלברטין, שהוא שלוחה מערבית של בקע מזרח-אפריקה. המדינה מתפרשת על שטח של 27,830 קמ"ר, הגובה הממוצע שלה הוא 1,707 מטרים. הפיסגה הגבוהה ביותר היא הר הֶהָה (Heha, בגובה 2,685 מטר) השוכן מעט דרום-מערבית לבוג'ומבורה. 
בעקבות ריבוי האוכלוסייה נכרתו רוב היערות במדינה, מה שגרם לפגיעה קריטית בסביבת המחיה הטבעית של החיות. היום נשארו רק כ- 600 קמ"ר.

דמוגרפיה

אוכלוסיית בורונדי מנתה ב-2016 כ-11.6 מיליון נפש, על-פי נתוני האו"ם. האוכלוסייה צעירה - מעל 45% הם בני 15 ומטה. שיעור הגידול באוכלוסייה גבוה (3.6% ב-2007, 3.3% בשנים 2010-2015) ותוחלת החיים נמוכה ביותר - כ-58 שנים לנשים ו-54.2 שנים לגברים, לפי הערכת האו"ם. האוכלוסייה מתגוררת ברובה הגדול (88% ב-2015) באזורים כפריים, אך שיעור האוכלוסייה העירונית במגמת עלייה; במדינה רק עיר גדולה אחת, הבירה לשעבר בוג'ומבורה. צפיפות האוכלוסין היא בין הגבוהות ביותר באפריקה - כ-449 נפש לקמ"ר.
מבחינה אתנית, ע"פ הערכת ספר העובדות העולמי של הCIA, כ-85% מן התושבים הם בני הוטו, כ-14% הם בני טוטסי, והאחוז הנותר הם בני טווה (Twa), עם פיגמי שישב באזור מימי קדם, לפני בואם של ההוטו והטוטסי. בנוסף חיים במדינה כמה אלפי תושבים ממוצא אירופי וממוצא הודי. ההרכב האתני דומה לזה שברואנדה השכנה.
קיימות טענות סותרות לגבי ההתפלגות הדתית של תושבי בורונדי, אך אין ספק שרוב התושבים (הערכות נעות בין שני שלישים ל-90 אחוזים) הם נוצרים, שרובם קתולים ומיעוטם פרוטסטנטים. חלק ניכר מן התושבים מחזיקים באמונות מקומיות שונות, לעיתים לצד האמונה הנוצרית. הממשלה העריכה ששיעור המוסלמים במדינה הוא כאחוז אחד בלבד, אך קבוצות מוסלמיות טוענות שהוא עומד על 8 עד 10 אחוזים והערכה זו תואמת להערכת ספר העובדות העולמי. 
השפות הרשמיות הן קירונדי וצרפתית. סוואהילית מדוברת באזורים מסוימים.
ג'ורג' האריס

ג'ורג' האריס (באנגלית: George Prideaux Robert Harris‏; 1775 – 1810) היה סגנו של הסוקר בימיה הראשונים של טסמניה שבאוסטרליה,  מהקמת המושבה הבריטית ב-1803, ועד מותו ב-Hobart Town בשנת 1810.
הוא היה גם מגלה ארצות, אמן וחוקר טבע אשר תיאר רבים מהצמחים ומחיות הכיס הקיימים באי, כולל השד הטסמני והזאב הטסמני.
אירידיום

תכונות

אירידיום הוא מתכת מקבוצת הפלטינה, שצבעה לבן, קשה במיוחד המזכירה את פלטינה. אירידיום הוא המתכת העמידה ביותר בפני קורוזיה, בנוסף לכך הוא לא נתקף על ידי חומצות או על ידי מי מלך. החומרים שיכולים לתקוף אירידיום מתכתי הם מלחים מותכים כמו NaCl או NaCN.
אירידיום הוא היסוד בעל צפיפות החומר השנייה הכי גבוהה (22.56 גרם / סמ"ק). היסוד היחיד שצפוף יותר הוא אוסמיום.

צורה בטבע

בטבע, אירידיום מופיע לרוב בקרבת מרבצי יסודות מקבוצת הפלטינה והוא מופק מסחרית כתוצר לוואי של כריית ניקל. 

אירידיום הוא יסוד נדיר בכדור הארץ, אך הוא נפוץ למדי במטאוריטים. יש הטוענים כי סיבת נדירותו היא בשל נטיתו להתרכב בברזל, וזה האחרון שקע אל ליבת כדור הארץ, בעת היווצרותו.
ריכוז גבוה יחסית של אירידיום אותר במאגר המים הפוסילים בהר הנגב שבמדינת ישראל ויש הרואים בכך תמיכה לתאוריה שלפיה פגע מטאוריט באזור בתקופות עתיקות.

היסטוריה

היסוד אירידיום זוהה ב-1803 על ידי סמית'סון טננט בלונדון שבאנגליה יחד עם אוסמיום במשקע כהה של פלטינה גולמית שהומסה במי מלך. שמו של היסוד ניתן לו על שם Ιρισ (איריס), המילה היוונית לקשת בענן ושם אלת הקשת היוונית, כיון שלרבים ממלחיו צבעים עזים.
רמות חריגות של אירידיום, הנדיר בכדור הארץ אך נפוץ יותר במטאורים, בסלעי גבול K-T (שכבת הסלעים שבין סלעי הקרטיקון לסלעי השלישון) גרמו להעלת ההשערה שההכחדה הגדולה בסוף הקרטיקון (שסימנה את סוף המזוזואיקון) נגרמה עקב פגיעת מטאור בכדור הארץ ולאישושה. כיום, תאוריית המטאור היא אחד ההסברים המקובלים להכחדת הדינוזאורים.
בשנת 1889 שימש מוט שעשוי מסגסוגת 90% פלטינה ו-10% אירידיום כמדד בינלאומי ליחידות מטר וקילוגרם.
מיזם הטלפונים הלוויני "אירידיום " נקרא כך מכיוון שבהתחלה רצו להתבסס על 77  לוויינים, כמספר האטומי של אירידיום.
אסתר גוברקובסקי-שולריכטר

בגולה

נולדה ליוסף-יצחק ציינמן, רב הקהילה בנוֹבוֹפּבלוֹבקָה (מצאצאי שושלת האדמו"רים של צ'רנוביל; חובב ציון נלהב, ביקר בארץ בראשית המאה העשרים) ולאמהּ פריידה בת הרב מתתיהו פלד. קיבלה חינוך דתי לאומי. בסיום לימודיה בגימנסיה באודסה פנתה ללימודי רפואה באוניברסיטת סנקט פטרבורג, ואחרי הסמכתה עבדה כרופאה ממשלתית במזריטש שבווהלין (בשליטת רוסיה באותם הימים). ב-1915 נעצרה לארבעה חודשים בכלא הצארי בפטרוגראד בשל פעילות פוליטית. בעלה ואבי בתה היחידה, אלכסנדר גוברקובסקי, נפטר ב-1917, בעיצומה של המהפכה הרוסית. ד"ר גוברקובסקי עקרה מרוסיה ומשנת 1921 עבדה כרופאה בעיר קוֹלוֹ בפולין. שם הייתה פעילה בהסתדרות הציונים הכלליים (סיעת "על המשמר") של יצחק גרינבוים, כיהנה כיו"ר הוועד המקומי של קרן היסוד וכן כצירה בוועידות ציוניות ארציות. בקוֹלוֹ נישאה לד"ר צבי שלמה שולריכטר.

בארץ-ישראל

ב-1929 עלתה ארצה והשתקעה כרופאה בתל אביב. הועסקה בבית החולים "הדסה", אבל נטיית לבה הוליכה אותה לפעילות ציבורית.
ד"ר גוברקובסקי נמנתה עם חברי הוועד המרכזי של ברית עברית עולמית וכן כיהנה בוועד התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל, במועצה הכללית לתעופה ומועדון נשים חובבות תעופה (נח"ת), במועצת ברית הציונים הכלליים ובוועד הפועל של התאחדות בעלי בתים ובעלי רכוש. הייתה פעילה במוסדות סוציאליים ולאומיים, ובהם אגודת עזרה לחולים כרוניים שהקימה (ב-1934) וקיימה את  בית-ההבראה "החלמה" ברמת גן. הייתה מהמייסדות של "לשכת תל אביב" בארגון בנות ברית ונשיאת הלשכה בשנים 1938–1941. בשל גידול מספר הפליטים ומחוסרי פרנסה יסדה ב-1939 את "בית התה לרעבים" בסמטת בית השואבה 18 בתל אביב, שפעל לא רק בחלוקת מזון, אלא בתחומי סעד נוספים – סיוע רפואי, הפניה לעבודה ועוד. מלבד זאת השתתפה בפעולות ה"אגודה להצלה ימית", בהקמה ובניהול של תחנת ההצלה על שפת הים ובפעולות האגודה הימית "זבולון" לצד עמיתהּ, סעדיה שושני.

במועצת עיריית תל אביב

בבחירות למועצת עיריית תל אביב בראשית 1936 הייתה מועמדת ברשימת התאחדות בעלי-בתים, ואחרי פטירת ד"ר יוסף פומרוק ב-1942 נכנסה במקומו כחברה במועצה השישית, שם ייצגה את בעלי הבתים יחד עם סעדיה שושני ועם יהודה טוקטלי. עם זאת פעלה בעירייה בעיקר בוועדות לחינוך ולשיכון ובתמיכה במוסדות חסד. כיהנה כיו"ר הוועדה להכנסת אורחים (וה"א) בעיריית תל אביב והתמקדה שם במציאת פתרונות דיור לנצרכים. כל זאת – כשהיא מצמצמת את עבודתה הפרטית כרופאה. ד"ר גוברקובסקי הייתה האישה היחידה במועצה השישית.
הותירה בת, אלה, אשת אמנון דרורי (בנו של העיתונאי והעסקן  בר-דרורא). אחד מנכדיה הוא האלוף אמיר דרורי.