google/wiki40b huggingface dataset:
הנס חיים פין

הנס חיים פִּין (Hans Chaim Pinn;‏16 בנובמבר 1916 – 30 במאי 1978) היה צלם עיתונות ישראלי, מחלוצי צילום העיתונות בישראל. צילם במשך קרוב לארבעים שנה עבור סוכנות AP ועיתונים שונים. צילומיו מאופיינים בשדה ראייה רחב של האירועים אותם תיעד, תוך ראיה מושכלת עם אמירה.

חייו

פין נולד בסתיו 1916 בברלין בירת גרמניה. ב-1931, בהיותו בן חמש עשרה, החל למכור תצלומים לעיתונים ולסוכנות הידיעות AP. בשנת 1933 למד צילום בסדנאות של בית הספר באוהאוס, והושפע מעבודתו של אריך סלומון . בנוסף, למד נגרות ועיצוב פנים.
בין השנים 1938-1935 שהה בצ'כוסלובקיה.
ב-1938 עלה לארץ ישראל באשרת תייר.
בשנת 1942, במלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי ושירת במחלקת צילום ומיפוי.
ב-1945, לאחר שחרורו, החל לעסוק בצילום חדשות והיה אחד הצלמים הראשונים שמכרו את תצלומיהם לעיתוני הארץ וחו"ל.
בשנות הארבעים צילם אירועים בולטים בתחום המאבק וההעפלה. באותה תקופה היה חבר ב"הגנה" ואיש יחידת המיפוי שלה.
פין עבד עד מותו כצלם לעיתונים שונים, בהם "ידיעות אחרונות" ו"לאשה".
פין נפטר בכ"ג באייר תשל"ח (מאי 1978) לאחר מחלה ממושכת, בגיל 61, ונטמן בבית העלמין הישן בהרצליה. במותו הותיר את אשתו סוזי ובנותיו.
בתו נורית אביב היא צלמת קולנוע.
בשנים 1982–1984 הוצגה תערוכה מיצירותיו, "צלם ותקופתו", תחילה במוזיאון תל אביב לאמנות ובהמשך כתערוכה נודדת במסגרת אמנות לעם.

אלמנתו סוזי, שעבדה לצדו וארגנה את הארכיון שלו, תרמה את ארכיון התצלומים שלו ללשכת העיתונות הממשלתית, והוא שמור בה כחלק מאוסף התצלומים הלאומי.
מאוחר יותר עבד עבור הוצאת ספרים. בשנת 1933 למד צילום בבאוהאוס בברלין. בין היתר למד אצל ג'ון הארטפילד ואצל אריך סלומון. בין השנים 1938-1935 שהה בצ'כוסלובקיה. בשנת 1938 עלה לארץ ישראל באשרת תייר כעיתונאי
מאיר אוריין

ביוגרפיה

אוריין נולד בשם מאיר בכלינסקי בעיירה קוטנה שבפולין הרוסית, בנם של רחל לבית הנדלס ושלמה בנלר-ברלינסקי, חסיד, מתומכי פשיסחה-קוצק-גור. קיבל חינוך מסורתי ב"חדר" ובישיבה, ובגיל 18 נסמך לרבנות מטעם חבר הרבנים בוורשה. היה פעיל בתנועת החלוץ הדתי. בשנת 1933 נישא לשרה יעקובוביץ. באותה שנה עלה לארץ ישראל והחל לעבוד כפועל בפרדסי בני ברק ובבניין.
בשנת 1935 השתקע בעיר חיפה, ובה עסק בפעילות ציבורית, תרבותית וחינוכית. היה מנהל המחלקה לתרבות של הוועד הלאומי במחוז חיפה, ולקראת קום המדינה היה מזכיר ועדת המצב בחיפה. היה מזכיר ועד הנהלת בית הכנסת המרכזי בחיפה, חבר ועד אגודת הסופרים בחיפה וחבר נשיאות המרכז של הפועל המזרחי, חבר המועצה לתרבות ולאמנות שעל יד משרד החינוך והתרבות, חבר אגודת הסופרים העברים ויו"ר איגוד הסופרים הדתיים בישראל. ייסד והדריך את חוג הרמב"ם בחיפה.
בשנות ה-60 ניהל את לשכת הבריאות המחוזית בחיפה. היה ציר לקונגרס הציוני ה-25.
בין הספרים שחיבר - "מורה לדורות: רבינו משה בן מימון" (ירושלים תשט"ז), "סנה בוער בקוצק" (ירושלים, תשכ"ב) - על הרבי מנחם מנדל מורגנשטרן מקוצק וספרים נוספים בנושא החסידות.
כתב בקביעות בעיתונות הדתית: "הצופה", "גוילין" (ביטאון המפד"ל) ו"מחניים", ב"כרמלית" (השנתון הספרותי של סופרי חיפה), ב"מעריב" ועוד, ונתן הרצאות בנושאים שונים.
נקבר בחיפה. הניח אישה, בת, יהודית אוריין, עיתונאית, מבקרת ספרות וקולנוע, ונכדים.
על שמו רחוב בחיפה.
צבי רודי

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
רודי נולד בשנת 1900 במיכלובו שבסמוך לעיר ביאליסטוק, במערב האימפריה הרוסית (כיום פולין), בן לדב, בעל מרכז תעשייה לאריגים, ולשרה בת שמואל סלאפאק.
את השכלתו קיבל בבית ספר עירוני גרמני ורוסי בביאליסטוק ובאוניברסיטאות פראג, ברלין, לייפציג ופריז, והוסמך כדוקטור לפילוסופיה ודוקטור למדעי הטבע על הדיסרטציות "הוויטליזם במאה ה-20" ו"הדומיניות של בעלי החיים הירודים".
רודי פרסם מספר רב של מאמרים, מסות ומחקרים בעיתונות בעברית ולועזית. שימש כמרצה לפילוסופיה וסוציולוגיה במספר בתי ספר גבוהים באירופה, והרצה בקונגרסים בינלאומיים בתחומים אלה ובפסיכולוגיה.
רודי עלה לארץ ישראל באפריל 1934 והיה ממייסדי ומראשוני המרצים לבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב וכיהן במוסד כמרצה ראשי לפילוסופיה וסוציולוגיה בין השנים 1935–1959. 
בשנת 1948 ייצג את ארץ ישראל בקונגרס הבינלאומי לפילוסופיה באמסטרדם, בו הרצה על "הסוציולוגיה של ההמון". ולאחר הקמת המדינה קיבל את תפקיד המסגנן הראשי ורושם "קורות הימים" (Annales) במשרד החוץ.
בשנת 1939 היה רודי חתן פרס ביאליק לחכמת ישראל עבור ספרו "לכסיקון לפילוסופיה: והמדעים הקרובים לה", שיצא בהוצאת דביר.
התגורר בתל אביב והיה נשוי לדורה לבית הורֶנשטיין.
רודי נפטר בשנת 1972 ונקבר בבית העלמין הדרום בחולון.
פדרציית האופניים האיטלקית

פדרציית האופניים האיטלקית (באיטלקית: Federazione Ciclistica Italiana או בקיצור FCI) היא פדרציית הספורט הלאומית למירוצי אופניים באיטליה האחראית על ספורט רכיבה על אופניים באיטליה.
הפדרצייה חברה באיגוד הבינלאומי לאופניים ובאיחוד האופניים האירופאי.
כלא קראנדירו

אזכורים תרבותיים

בית הכלא של קראנדירו הוא ההשראה של מתקן הכליאה הפדרלי סונה, הכלא שדמות הטלוויזיה הבדיונית, מייקל סקופילד, נכלאה בה במהלך העונה השלישית של סדרת הטלוויזיה האמריקנית Prison Break.
חורחה אראגו מתייחס לקראנדירו בשירו "O Iraque é Aqui".
להקת המטאל הברזילאית ספולטורה כתבה את השיר "Manifest" על הטבח. הרצועה מוצגת באלבומם "Chaos AD" משנת 1993.
להקת הראפ הברזילאית Racionais Mc's כתבה את השיר "Diário De Um Detento" המתייחס לקראנדירו.
דון דיאמונט

ביוגרפיה

דיאמונט נולד בניו יורק, ניו יורק. לאחר כמה שנים שדיגמן למותגים מצליחים, הוא קיבל את התפקיד הראשון שלו כשחקן בסדרה "ימי חיינו" ב-1984. הוא שיחק בסדרה שנה אחת בלבד.
דיאמונט ידוע בעיקר מגילום איש העסקים בראד קרלטון בסדרה "צעירים חסרי מנוח" שבה שיחק מ-1985 עד 1996. הוא חזר לשחק בסדרה בשנת 1998 עד שדמותו נהרגה בתחילת שנת 2009.
ב-5 במרץ 2009 יצאה הודעה לתקשורת שדיאמונט לוהק לדרמה של CBS "היפים והאמיצים" בתפקיד ביל ספנסר ג'וניור.
דיאמונט היה בעמוד השער של המגזין "פלייגרל" פעמיים, ב-1988 ו-1995.
ב-2009 הוא נבחר ל"שחקן האופרה הוותיק הסקסי ביותר" מטעם מגזין "פיפל".
דיאמונט הוא יהודי, ובראיון שהעניק ל"Soap Opera Digest" הוא הצהיר שחבק בשלמות ביהדותו רק בשלב מאוחר יותר בחייו.
בשנת 2018 הוא השתתף בגרסה איטלקית של התוכנית רוקדים עם כוכבים בהנחיית מילי קרלוצ'י. הוא נשר בסיבוב הראשון.
אינר טמפל

אינר טמפל (באנגלית: Inner Temple - המקדש הפנימי) הוא אחת מארבע אכסניות המשפט סביב בתי המשפט המלכותיים בלונדון שבאנגליה. אכסניות המשפט הן בתי הספר למשפטים ולשכות עורכי הדין של הליטגטורים של לונדון.
עוד מהמאה ה-14 נמצאת לשכת עורכי דין זו, כמו גם מידל טמפל, בקרבת כנסיית טמפל, המשמשת הכנסייה של בית ספר למשפטים זה.
אף ששטח מכללה זו נמצא בתוך הסיטי של לונדון, הוא אינו מנוהל על ידי האיגוד של העיר לונדון.
GCC

היסטוריה

המהדר, ששימש בתחילת דרכו לשפת C בלבד, היה אחד המיזמים הראשונים של מיזם גנו, משום שהמיזם היה זקוק למהדר להידור כל קוד שיכתב במסגרתו. את המיזם התחיל ריצ'רד סטולמן שהפיץ את הגרסה הראשונה ב־22 במרץ 1987 באמצעות FTP מ־MIT. המהדר נחשב באותו זמן להישג מרשים במיוחד, בעיקר משום שנכתב על ידי אדם אחד. המהדר היה מודולרי ומהיר, ועלה ביכולותיו על מהדרים מסחריים רבים. ב־1990 תמך המהדר ב־13 ארכיטקטורות שונות.
בשנת 1997 קבוצת מתכנתים, שלא הייתה מרוצה מקצב הפיתוח האיטי של המהדר, פתחה אותו כמיזם עצמאי וכללה בתוכו מספר גרסאות נסיוניות. המהדר החדש נקרא EGCS (ראשי תיבות: Enhanced/Experimental Gnu Compiler System - מערכת הידור נסיונית/משופרת של גנו), ובשנת 1999 מהדר זה הפך ל־GCC ה"רשמי".

רישיון

הרישיון של GCC היה מלכתחילה GPL וכלל סעיף נוסף שמבטיח שהקוד שנוצר לא יידרש להתאים לכללי ה־GPL. החל מגרסה 4.5 שונה הרישיון על מנת לאפשר כתיבת תוספים.
כמו שאר תוכנות מיזם גנו, קרן התוכנה החופשית מחזיקה בידיה את זכויות היוצרים לכל הקוד.
יואכים מונונגה

קריירה

מונונגה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מוסקרון. לאחר שלא זכה להגיע לקבוצה הראשונה, עבר לטוביזה מהליגה השנייה. בסיום עונת 2007/2008 עלה עם המועדון לליגת העל. בקיץ 2008 חתם במכלן. כבר בעונתו הראשונה, עורר עניין רב בעיני קבוצות רבות בליגה, אך הוא החליט להישאר עוד עונה במכלן. בקיץ 2010 מונה לקפטן.
בינואר 2011 חתם בגנצ'לרבירליגי הטורקית. לאחר שלא זכה לדקות משחק בטורקיה, ב-31 במאי 2012 חזר לבלגיה כאשר חתם בג'רמינל בירסחוט. בקיץ 2013 המועדון התפרק ומונונגה חתם במונס.
ב-21 בספטמבר 2014 חתם במכבי פתח תקווה. ב-27 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בפתח תקווה בניצחון 2-3 נגד הפועל רעננה. ב-1 בנובמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בפתח תקווה בניצחון 0-1 נגד מכבי חיפה. ב-1 בדצמבר 2014 הבקיע צמד בניצחון 2-3 נגד בית"ר ירושלים. בשנת 2016 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו.
בנובמבר 2016 חתם בויטרבסה קלצ'ו מליגה פרו, הליגה השלישית באיטליה. בסיום העונה, פרש מכדורגל.

קריירת אימון

לאחר הפרישה, מונה מונונגה למאמן קבוצת הנוער של לובן.
משפט רימן (תורת הטורים)

הגדרות

נאמר כי טור   מתכנס בתנאי (בניגוד למתכנס בהחלט) אם  מתכנס אך  מתבדר.
נסמן ב- תמורה על קבוצת המספרים הטבעיים, כלומר  היא פונקציה חד-חד-ערכית ועל.
הטור  הוא הטור המתקבל מ- על ידי שינוי סדר איבריו לפי התמורה .

המשפט

יהי  טור המתכנס בתנאי. לכל מספר ממשי , קיימת תמורה  כך ש-.
קיימת תמורה  כך ש- (או ), וקיימת תמורה  כך ש- אינו מתכנס גם במובן הרחב.

דוגמה

דוגמה ידועה למשפט הוא הטור ההרמוני המתחלף: 
מאחר שזהו טור לייבניץ, טור זה מתכנס. לפי טור טיילור של הלוגריתם הטבעי ידוע כי סכומו של הטור הוא . מצד שני, טור הערכים המוחלטים של איבריו הוא הטור ההרמוני שידוע כי הוא מתבדר. על כן הטור ההרמוני המתחלף מתכנס בתנאי. נבחן את הטור הבא המתקבל מהטור ההרמוני המתחלף על ידי שינוי סדר איבריו:
ברור כי זהו שינוי פשוט בסדר האיברים, כי כל איבר מהטור ההרמוני המתחלף יופיע גם בטור החדש פעם אחת ויחידה. נקבץ איברים ונקבל (מותר לקבץ את הטור לקבוצות של שלוש כי בחינה מדוקדקת של הסכומים החלקיים תגלה שההפרשים בין כל שלושה סכומים עוקבים שואף ל-0):
כלומר סכום הטור השתנה לחצי מסכום הטור לפני שינוי סדר האיברים.

הוכחה

יהי  טור מתכנס בתנאי. נניח ללא הגבלת הכלליות כי אין בטור איברים השווים לאפס (הם אינם משפיעים על סכום הטור ולכן ניתן להתעלם מהם). נפריד את איברי הטור לשני טורים זרים; טור האיברים החיוביים  וטור האיברים השליליים . מכיוון שהטור הכללי מתכנס בתנאי, ידוע לנו שהטורים החיובי והשלילי אינסופיים ומתבדרים לאינסוף ומינוס אינסוף בהתאמה. כמו כן מכיוון שהטור הכללי מתכנס, ידוע לנו שסדרת האיברים של כל אחד מן הטורים מתכנסת לאפס (האיבר הכללי של הטורים הולך ומתקרב לאפס).

התבדרות לאינסוף

כדי שהטור יתבדר לאינסוף נסכום את האיברים החיוביים עד שהסכום גדול מ- (האיבר הראשון בטור השליליים) ואז נחבר איבר זה. נחזור לטור החיוביים ונחבר מספיק מחוברים כך שהסכום גדול מ- ומחברים גם אותו. ובאופן כללי מחברים מספיק מחוברים כך שהסכום יהיה גדול מ- ואז מחברים את . מכאן שבדרך זו הסכום גדול מכל מספר טבעי ולכן הטור מתבדר לאינסוף. באופן דומה ניתן להחליף בין התפקיד של החיוביים והשליליים ולקבל טור המתבדר למינוס אינסוף.

התבדרות שלא לאינסוף

נבחר שני מספרים, נניח 0 ו-1. נסכום את האיברים החיוביים עד שהסכום גדול מ-1, נוסיף את האיברים השליליים עד שהסכום קטן מ-0, ונחזור להוסיף חיוביים עד שהסכום גדול מ-1 וכן הלאה. 0 ו-1 יהיו שניהם גבולות חלקיים של סדרת הסכומים החלקיים ולכן הסכום לא יתכנס גם במובן הרחב.

המשפט ההפוך

אם הדיון מוגבל לטורים מתכנסים, הרי שהמשפט ההפוך נכון גם הוא. טור שסכומו יכול להשתנות עם שינוי סדר הסכימה הוא בהכרח טור מתכנס בתנאי. כלומר, בטור מתכנס בהחלט ניתן לשנות את סדר הסכימה בחופשיות.
ג'ק באטלר

קריירה

באטלר נולד בקולומבו (כיום בסרי לנקה) לזוג אנגלי, ובילדותו חזר להתגורר עם הוריו בבריטניה. כשחקן נוער הוא הופיע במדי דרטפורד ופולהאם ת'רסדיי, לפני שחתם בפולהאם ב-1913 ועבר לארסנל ב-1914. בעונתו הראשונה בארסנל הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, ולאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. באטלר התגייס לארטילריה המלכותית, שירת בצרפת בזמן המלחמה, וחזר לארסנל עם תום המלחמה. בזמן חזרתו באטלר היה בגיל המתאים לשחק בסגל הבוגר, ולאחר חידוש משחקי הכדורגל המקצועניים הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-15 בנובמבר 1919 נגד בולטון וונדררס.
בתחילת הקריירה שלו בבוגרים הוא שיחק בתפקיד קשר מרכזי; הוא התחרה על חולצת ההרכב הראשון עם המגנים המרכזיים כריס באקלי ואלכס גרהאם, אך בעונת 1924/1925 הפך לשחקן קבוע, ובאותה עונה שיחק בכל משחקי המועדון בליגה מלבד שלושה. ב-8 בדצמבר 1924 הוא ערך את הופעתו הראשונה והיחידה במדי נבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת בלגיה.
באטלר היה שחקן הרכב קבוע במדי ארסנל בארבע העונות הבאות, ובטורניר גביע ה-FA של 1927 הוא שיחק בכל המשחקים עד הגמר, שבו הפסיד המועדון לקארדיף סיטי בתוצאה 0 - 1. ב-1925 שינה הרברט צ'פמן את מערך המשחק של ארסנל מ-2-3-5 ל-"‏WM", כתגובה לשינוי בחוק הנבדל; הקשר המרכזי המרכזי עבר לשחק בהגנה כאשר הבלמים משמשים "מעצור". למרות שבאטלר שיחק בצורה משביעת רצון בעמדה זו החליט המאמן הרברט צ'פמן להחליפו בהרבי רוברטס בעונת 1929/1930.
באטלר עזב את ארסנל בקיץ 1930. הוא שיחק ב-296 משחקים במדי המועדון, והבקיע שמונה שערים. הוא הצטרף לטורקי יונייטד למשך שתי עונות, ולאחר מכן עבר לאמן את המועדון הבלגי רויאל דארינג. באטלר אימן את נבחרת בלגיה במונדיאל 1938, ולא הצליח לעבור עם נבחרתו את הסיבוב הראשון. לאחר מכן הוא עבד במשך תקופה קצרה בלסטר סיטי, ולאחר מכן אימן את טורקי יונייטד (1946–1947), קריסטל פאלאס (1947 - 1949) וקולצ'סטר יונייטד (1953–1955). הוא מת ב-1961 בגיל 66.
סרטן השחלה

דיאגנוזה

מאחר שהתסמינים של סרטן השחלה בשלבים המוקדמים, שלב I ושלב II, אינם ספציפיים, קשה לאבחן סוג סרטן זה. בבדיקה הגופנית על הרופאים לבדוק האם ישנה התרחבות של הבטן ואת קיומה של מיימת, אותה ניתן למצוא לרוב בשלבים מתקדמים. בבדיקה וגינלית בימנואלית - מישוש של שחלה מוגדלת ואיברי אגן מוגדלים. 
במידה וקיים חשד, יש לערוך בדיקות דם הכוללות ספירת דם מלאה ואלקטרוליטים. 
רמת BHCG צריכה להילקח בנשים שבהן יש לחשוד גם בהריון. בנוסף יש למדוד את רמת AFP (אלפא-פטו-פרוטאין) ורמות LDH בעיקר אצל נשים צעירות וילדות בהן חושדים בגידול מסוג germ cell tumor. 
כדי לאבחן את המחלה, משתמשים גם במרקר מסוג CA-125. זהו מרקר אשר יכול לעזור באבחון המחלה, אולם הספציפיות והרגישות שלו הם נמוכים יחסית. זהו חלבון המקודד על ידי גן הנקרא MUC16. חלבון זה הוא מרכיב של חלקים בעין, מערכת הנשימה ומערכת הרבייה הנשית. השימוש בו נעשה בעיקר לצורך אבחון של סרטן השחלות, אולם רמותיו עולות במצבים נוספים. למשל, רמות של חלבון זה עולות בעת סרטן הרחם, החצוצרות, הריאות, השד ומערכת העיכול.  רמות של חלבון זה עולות  גם במצבים שפירים או שאינם סרטניים שמביאים למתיחה, גירוי והגדלה של איברי האגן, כגון: הריון, אנדומטריוזיס או מחלות דלקתיות. רמות נורמליות של חלבון זה נעות בין 0-35 (μg/mL). 
עוד הליכים המבוצעים כדי לאבחן סרטן זה הם בדיקות הדמיה שונות כמו אולטראסאונד, MRI,‏ ו-CT. 
האבחנה הסופית נערכת על ידי ניתוח: הניתוח יכול להיעשות בגישה פתוחה (לפרוטומיה - חתך דרך קיר הבטן) או באמצעות לפרוסקופיה. במהלך הניתוח, מוסר הגידול וכן נעשית סריקה בחלל הבטן אחר גרורות. הווה אומר, התהליך הניתוחי הוא גם תרפויטי וגם דיאגנוסטי. משמע, הליך שיש בו כדי להעניק טיפול לחולה כמו גם לאבחנה.

טיפול

הטיפול בסרטן השחלות הוא טיפול כירורגי (ניתוחי) אשר לרוב משולב עם כימותרפיה, במיוחד כאשר הגידול מאובחן כשהחולה בשלבים המתקדמים של המחלה. 
היקף הניתוח תלוי במידת התפשטות הגידול. המנתחים יכולים להסיר שחלה אחת או שתיים (אופורקטומי), את החצוצרות ואת הרחם וכן לכרות את הפריטונאום והאומנטום במידה והגידול התפשט לחלל הבטן. טיפול כימותרפי יכול להינתן לפני או אחרי הניתוח, ובמקרים של מעורבות פריטונאלית ניתן להשתמש בכימותרפיה אינטראפריטונאלית. 
אצל חולות בשלב IA טיפול כמותרפי אינו משנה את ההישרדות הכללית לאחר הניתוח. לכן, מטופלות אלו אינן מקבלות טיפול כימותרפי. שאר המטופלות יטופלו בכימותרפיה סיסטמית, כאשר בסרטן אפיתליאלי התרופות הכימותרפיות שהראו עליה בהישרדות הן ציספלטין, קרבופלטין, ציקלופוספמיד ופקליטקסל. השילוב היעיל ביותר כיום הוא טיפול בקרבופלטין ובפקליטקסל (carboplatin & paclitaxel). הטיפול המקובל במישלב זה הוא מתן 6 מחזורים של טיפול כימותרפי. תופעות הלוואי כוללות בחילה, הקאות, שלשולים, נשירת שיער, פגיעה בכליות ודיכוי מח העצם. 
טיפול בקרינה בסרטנים אפיתליאליים מקובל פחות כיוון שטיפול זה גורם נזק לאיברים נוספים בחלל הבטן. בגידולים מסוג germ-cell, קיים שימוש מוצלח בהקרנה, בעיקר בחולות עם גידול מסוג דיסגרמינומה.

פרוגנוזה

הקושי לאבחן את סרטן השחלה בשלבים מוקדמים, מגביל את יכולות הרופאים לטפל במחלה. מעל ל-60% מן החולות, יאובחנו כשהן בשלבים מתקדמים. ההישרדות הממוצעת לאחר חמש שנים עומדת על כ-45%, כאשר בשלבים מוקדמים יותר שיעור ההישרדות גבוה יותר. לעומת זאת, אצל חולות בשלבים מתקדמים, סיכויי ההישרדות פוחתים וכך למשל השרידות ל-10 שנים אצל חולות סרטן נעה בין 84.1% אצל נשים בשלב 1A (גילוי מוקדם של המחלה) ועד 10.4% נשים בשלב IIIC. לגידולים מסוג germ cell יש פרוגנוזה טובה בהרבה היות שהם נוטים לגדול במהירות ולכן מאובחנים יחסית מוקדם.
מריה תרזה, דוכסית וירטמברג

ביוגרפיה

מריה תרזה נולדה באלטשהאוזן ב-12 בנובמבר 1934 לפיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג ולרוזה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ומריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות.
ב-5 ביולי 1957 התחתנה מריה תרזה עם אנרי, רוזן פריז, וקיבלה את התואר "רוזנת קלרמון", ממנה נולדו לו 6 ילדים. בשנת 1984 התגרשו השניים, ובאוקטובר אותה שנה התחתן אנרי בשנית עם מיכאלה אנה מריה קוסיניו אי קויניו דה ליאון. בעקבות נישואי אנרי בשנית ללא אישור מהכס הקדוש נישל אותו אביו מתאריו והעניק לו רק את התואר "רוזן מורטן", בעוד אמו העניקה למריה תרזה את התואר "דוכסית מונטפנסייה". בשנת 1989 התארסה בתה מארי, נסיכת אורליאן עם גונדאקאר, נסיך ליכטנשטיין, ואנרי ואשתו השנייה התקבלו בברכה על ידי מריה תרזה וחמותה לשעבר במהלך טקס האירוסין. לאחר מכן נודע לאנרי שהוא לא ילווה את בתו בחתונה, וכן שאביו לא הוזכר בהזמנת החתונה, ובעקבות כך החרימו כל בני בית אורליאן את טקס הנישואין, מלבד אחותו של אנרי דיאן, נסיכת אורליאן ואמו איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה.
באלטה

יהודי באלטה

בשנת 1900 נמנו בבאלטה 13,235 יהודים, רוב תושביה. בפברואר 1919, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, בוצע בעיר פוגרום, בו נרצחו 227 מיהודיה, ובתחילת 1920 נרצחו בה 8 יהודים נוספים. בעקבות אירועים אלו, פחת מספר היהודים בעיר עד כדי כ-4,700 בסוף שנות השלושים.
ב-5 באוגוסט 1941 נכבשה באלטה בידי הגרמנים. כעבור שלושה ימים רצחו הגרמנים ליד הכפר קזצקויה כ-200 מיהודי העיר. עם סיפוח העיר לטרנסניסטריה הרומנית, הובאו אליה מגורשים יהודים מבסרביה ומבוקובינה, ובאוקטובר 1941 רוכזו כ-4,000 היהודים בעיר בגטו שהוקם בה, אשר הוקף בגדר תיל. יהודי הגטו צוו לענוד טלאי, והועסקו בעבודות כפייה.
בנובמבר ובדצמבר 1941 גורשו מהגטו אלפי יהודים, והוצעדו רגלית למחנות שונים, בהם רובם נספו. בהמשך, הוצאו להורג בגטו עשרות יהודים שהואשמו בהשתייכות לפרטיזנים. עם נסיגת הגרמנים מהעיר במרץ 1944 רצחו עוד כ-300 מיהודיה.
פול סלבה

ביוגרפיה

סלבה נולד בבלוקסי שבמיסיסיפי. ב-1980 התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית לאחר שסיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר. 
הוכשר כטייס תובלה ושירת בטייסת התדלוק האווירי 917, שימש קברניט, מדריך ומוביל מבנה בטייסת התדלוק האווירי 32, שירת כיועץ וסגן ראש מטה פיקוד האוויר האסטרטגי, שימש מוביל מבנה בטייסת התדלוק האווירי 9, ומפקד טייסת התמיכה של כנף 722. ב-1994 מונה למפקד טייסת התדלוק האווירי 9 וסגן מפקד כנף 60. ב-1996 מונה לעוזר ראש המשרד להערכה במחלקת ההגנה של ארצות הברית. ב-1998 קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד כנף התמיכה האווירית 60. ביולי 2000 מונה למפקד כנף התובלה האווירית 62. ב-2002 מונה לסגן מפקד המרכז לבקרה האווירית לתדלוק אווירי ושנה אחר כך מונה למפקד המרכז. בדצמבר 2004 מונה לקצין המבצעים של פיקוד התובלה של ארצות הברית בדרגת בריגדיר גנרל. באוגוסט 2006 מונה לסגן לענייני תכנון אסטרטגי של ראש מטה חיל האוויר. באוקטובר 2008 מונה לעוזר יושב ראש המטות המשולבים בדרגת לוטננט גנרל. באוקטובר 2011 מונה לסגן מפקד פיקוד כוחות האוויר בפיקוד האוקיינוס השקט. 
בנובמבר 2012 מונה לגנרל 4 כוכבים ולמפקד פיקוד התובלה של חיל האוויר. במאי 2014 מונה למפקד פיקוד התובלה של ארצות הברית. ביולי 2015 מונה לסגן יושב ראש המטות המשולבים, הוא שירת בתפקיד עד פרישתו בתחילת אוגוסט 2019. 
במהלך שירותו בחיל האוויר צבר למעלה מ-3,100 שעות טיסה והטיס בין היתר מטוסי C-5 גלקסי, בואינג C-17 גלובמאסטר III, לוקהיד מרטין C-141 סטארליפטר, גאלפסטרים 5, מקדונל דאגלס KC-10 אקסטנדר ובואינג KC-135 סטרטוטנקר.

חיים אישים והשכלה

סלבה נשוי לריקי שאף היא משרתת בחיל האוויר של ארצות הברית. 
הוא בעל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית, בעל תואר שני בניהול מהאוניברסיטה הנוצרית באבילין שבטקסס, בוגר בית הספר לפיקוד ומטה של חיל האוויר ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת אוברון.
רכבת אווירית

רכבת אווירית היא כינוי למשלוח רחב היקף של אנשים או אספקה, המתבצע באמצעות מטוסים. שימוש ברכבת אווירית להובלת אספקה הוא פתרון יקר משמעותית ביחס לתובלה ימית או תובלה קרקעית, ולכן נעשה בו שימוש במקרים מיוחדים: כדרך להתגבר על מצור או כאשר יש חשיבות להעברה מהירה של האספקה.

הרכבת האווירית לישראל במלחמת העצמאות

במלחמת העצמאות במסגרת מבצע בלק הופעלה רכבת אווירית של מטוסי תובלה להובלת מטוסים, נשק ותחמושת שנרכשו בצ'כוסלובקיה, במסגרת המבצע בוצעו למעלה מ-100 גיחות של מטוסי תובלה שנחתו בישראל. המבצע החל ב-31 במרץ 1948 עם הנחתת מטוס "בלק-1" במבצע חסידה והסתיים באוגוסט באותה שנה. המשלוחים כללו מאות טונות של ציוד ונשק, לרבות מטוסי קרב מסוג אוויה S-199, גרסה צ'כית של מסרשמיט Bf 109.

הרכבת האווירית בדיין בין פו

במהלך מלחמת וייטנאם - צרפת בשנת 1954 הצרפתים ניסו להצניח גייס חזק בעורף הוייטנאמים על מנת להכריע את הוייט מין. הגייס כותר בדיין ביין פו ונאלץ לקבל את הספקתו מהאוויר. הצרפתים לא הצליחו להכשיר שדה תעופה במעוזם ולכן נאלצו להצניח את התגבורת וההספקה. כתוצאה מכך חלק ניכר מההספקה נחת בשטח בשליטת הוייט מין והצבא הצרפתי חסר את הדברים הבסיסיים ביותר. כתוצאה מכשל הרכבת האווירית, הצרפתים נאלצו להיכנע. תוצאת הכניעה הייתה הסתלקות הצרפתים מכל הודו סין וחלוקת וייטנאם לדרום וצפון.

מבצע שלמה

ב-25 במאי 1991 השיג חיל האוויר הישראלי את אחד מהישגיו הגדולים - העלאת למעלה מ-14,000 יהודים מאתיופיה ברכבת אווירית, במבצע שכונה "מבצע שלמה". העולים היו מרוכזים זה כמה שבועות במרכזים בבירה האתיופית אדיס אבבה, והיו בסכנה כתוצאה מקרבות שהתחוללו באזור בין ממשלת אתיופיה ובין מורדים מקומיים.
לפני תחילת המבצע הוטסו לאתיופיה מישראל רופאים, צוותים רפואיים וחיילים מיחידת שלדג שאיבטחו את המבצע. העולים נדחסו במטוסים שמהם הוצאו המושבים, ומוספרו במספרים שהודבקו על מצחיהם (ונתנו למבצע את אחד מהדימויים הוויזואליים הזכורים והמזוהים ביותר עמו). במשך כיממה וחצי הוטסו ארבעה עשר אלף איש בעשרות גיחות בין אתיופיה וישראל. רק עם סיום המבצע ניתן לו פרסום בטלוויזיה ובעיתונות. המבצע שבר שיא גינס בתחום מספר הנוסעים אשר טסו במטוס יחיד במהלך טיסה אחת.
מונומנט הרפובליקה

הקמה

האנדרטה, בגובה של 11 מטרים, היא מבנה מלבני מצופה שיש, הניצב על גבי בסיס מעוגל בחלקו. בארבע פאות המבנה מצויות גומחות המחוברות זו לזו, ובהן מוצגות דמויות אדם יצוקות מארד. אלו הן מוסטפא כמאל אטאטורק, עוזרו איסמט אינני ואישים נוספים ממייסדי הרפובליקה. אתאטורק מוצג באנדרטה הן כאיש צבא והן כמדינאי: בפאת האנדרטה הרחבה הפונה צפונה נראה אתאטורק לבוש במדי הצבא שלו; בפאה הנגדית, הפונה אל שדרות איסתיקלאל, נראים הוא וחבריו לבושים בבגדים אירופיים מודרניים. בין הדמויות שלצד אתאטורק נראים מיכאיל פרונזה וקלימנט וורושילוב. נוכחותם שם היא איזכור לסיוע הצבאי שהעניקה ברית המועצות בראשות ולדימיר לנין לטורקים במהלך מלחמת העצמאות שלהם.
מבנה האנדרטה ניצב בחלקה הדרומי של הכיכר. הוא מוקף מתחם עגול מרוצף שערוגות דשא ניטעו בהיקפו.
הקמת האנדרטה נעשתה ביוזמת אתאטורק עצמו. היא עוצבה על ידי הפסל האיטלקי פייטרו קנוניקה, נבנתה בתוך שנתיים וחצי בכספים שנאספו מן הציבור ונחנכה ב-8 באוגוסט 1928  עם נגינת ההמנון הלאומי בליווי שלושים אלף.
מתחם האנדרטה הוא אתר לאומי חשוב, שבו נערכים טקסים ממלכתיים.
רוזמרי אקרמן

ביוגרפיה

אקרמן נולדה בשם רוזמרי ויטשס (Witschas) בעיירה לוסה, שבצפון סקסוניה.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה אקרמן במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר, המנצחת הייתה אולריקה מייפארת בת ה-16 ממערב גרמניה שהשוותה את השיא העולמי, 1.92 מטר.

שיא עולם ראשון

בתחרות שנערכה במזרח ברלין באולם ב-28 בינואר 1973 קבעה אקרמן בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 1.91 מטר. בתחרות אתלטיקה שנערכה בברלין ב-24 באוגוסט 1974 קבעה אקרמן שיא עולם חדש ראשון בקפיצה לגובה כשעברה גובה של 1.94 מטר והשוותה את השיא העולמי של יורדנקה בלגובה מבולגריה.
שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה בספטמבר אותה שנה זכתה אקרמן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש של 1.95 מטר. בסוף אותה שנה היא התחתנה עם מנפרד אקרמן, שחקן כדוריד.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה אקרמן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 1.93 מטר לפני שרה סימיוני מאיטליה (1.91 מטר) ובלגובה (1.91 מטר).

אקרמן קובעת היסטוריה

בתחרות שנערכה הלסינקי, פינלנד ב-14 אוגוסט 1977 קבעה אקרמן בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 1.97 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במערב ברלין ב-26 אוגוסט היא קבעה בקפיצה לגובה שיא עולם חדש נוסף של 2.00 מטר ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שקפצה מעל 2 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה 1978 זכתה אקרמן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.99 מטר, אחרי סמיוני שהשוותה את שיאה העולמי, 2.01 מטר ולפני בריג'יט הולצפל ממערב גרמניה (1.95 מטר).
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה אקרמן במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.91 מטר, המנצחת הייתה סימיוני שקבעה שיא אולימפי חדש של 1.97 מטר.

הישגים ותארים

בסך הכל קבעה אקרמן 10 שיאי עולם בקפיצה לגובה, 7 שיאי עולם באצטדיון ועוד 3 שיאי עולם באולם.
טנת"א

טנת"א - ראשי תיבות של טעמים, נקודות, תגים ואותיות - מושג קבלי שלפי מערכת האלפבית העברי, טעמי המקרא, הניקוד והתגים המופיעים מעל חלק מהאותיות בכתב סת"ם היא מערכת מאוחדת שמשתקפים בה ייצוגים של המציאות. ניתן למצוא פרק בשם זה בכתבי רבי חיים ויטאל, ובכתבי מקובלים רבים נוספים.
ההקבלה של דרגות אלה היא לחלקי הנשמה: טעמים כנגד החיה, נקודות כנגד נשמה, תגין כנגד רוח, ואותיות כנגד נפש. הטעמים הם אלה שנותנים למשפט הכתוב את מלוא משמעותו, הנקודות, כלומר ניקוד התיבות הוא שמאפשר את קריאת המילה, התגים מסמלים את כח החיים שקיים באותיות ולכן הם מעל האות, והאותיות הם הבחינה הבסיסית והנמוכה ביותר של הביטוי.

לקריאה נוספת

ראש מילין מאת הראי"ה קוק, דרשות על טנת"א, הוצאת מוסד הרב קוק ירושלים.