google/wiki40b huggingface dataset:
הפניום

תכונות

הפניום הוא מתכת מעבר בצבע אפור בעלת ברק מתכתי, עמידה בפני קורוזיה ודומה מבחינה כימית לזירקוניום (פרט לצפיפותו, שגבוהה פי שניים מזו של זירקוניום). תכונותיו מושפעות מריכוז הזירקוניום שבו ותהליך הפרדתם כרוך בקושי רב. להפניום פונקציית עבודה נמוכה יחסית של 3.9 אלקטרון-וולט.
הפניום קרביד הוא חומר בינארי (מורכב משני חלקים, כמו למשל NaCl) בעל עמידות גבוהה מאוד בפני חום - טמפרטורת התכתו היא 3310 מעלות צלזיוס.

היסטוריה

ההפניום זוהה על ידי דירק קוסטר (Dirk Coster) וג'ורג' דה הווסי ב-1923 בקופנהגן שבדנמרק. זמן קצר לאחר גילויו, הדמיון בין הפניום לזירקוניום נחזה והוא זוהה במהלך אנליזה ספקטרוסקופית של זירקון בנורווגיה.
הפניום מתכתי בודד לראשונה על ידי ג'אן הנדריק (Jan Hendrik deBoer) בעזרת יוד וטונגסטן.

צורה בטבע

בטבע הפניום אינו מופיע בצורתו החופשית, אך הוא נמצא בתרכובות יחד עם זירקוניום. מינרלים כמו אלביט וזירקון מכילים בדרך כלל 1-5% הפניום.

הדמיון הכימי בין זירקונים להפניום מקשה על הפרדתם וחצי מההפניום שמופק בעולם הוא תוצר לוואי של עיבוד זירקוניום.

אמצעי זהירות

למרות שרוב האנשים לא יתקלו בהפניום בחייהם, יש להתייחס אל תרכובותיו כאל חומרים רעילים (גם אם הם לא מסוכנים).

אבק הפניום מתכתי יכול להתלקח באופן ספונטני באוויר ולכן מצריך הקפדה על כללי זהירות.
אוני (עיר)

היסטוריה

העיר אוני היא אחת מהערים העתיקות בעולם בכלל ובגאורגיה בפרט. האזור שבו שוכנת אוני היה מאוכלס מאז תקופת הברונזה. ארכאולוגים חשפו שרידים של תרבות קולכית, במיוחד אוסף של מטבעות קולכיים, המתוארכים למאה השישית לפנה"ס - המאה השלישית לפנה"ס. אוני מפיעה בכרוניקה במאה החמש עשרה, באגדה עליה כי נמצאה על ידי פרנדזום, מלך איבריה. כשהיא ממוקמת בצומת שבין צפון הקווקז, כארתלי (במרכז גאורגיה), אימרתי (במערב גאורגיה) ורצ'ה תחתית, התפתחה אוני לעיר מסחר ימי ביינמית טיפוסית, וקישרה בין מלכי ממלכת אימרתי לבין נסיכי רצ'ה. משנת 1810 הייתה בשליטת האימפריה הרוסית, ובשנת 1846, הפכה לעיר ולמרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז רצ'ה. במהלך שלטונה של ברית המועצות, העיר אוחדה עם מספר כפרים המקיפים אותה והוקמה נפת אוני. מאמצע שנות השמונים, סבלה העיר מרעידות אדמה וסידרה של מפולות שלגים.
למרות הנטייה הפוסט סובייטית של העברת אוכלוסיות, נותרה באוני קהילה יהודית היסטורית, השלישית בגודלה אחרי הקהילות בטביליסי ובכותאיסי. בעיר יש גם בית כנסת שנבנה בשנות השמונים של המאה התשע עשרה.
אוני וסביבותיה כוללות מספר מונומנטים היסטוריים, כולל את חורבות מבצר מימי הביניים וכנסייה של גאורגית אורתודוקסית, ספא פופולרי, שובי, הממוקמת כ-30 ק"מ מהעיר אוני, במדרונות הדרומיים של הרי הקווקז הגדול.
בשנת 1991 הייתה באזור רעידת אדמה שפגעה קשות בעיר ולאחת הבעיות הקשות של העיר זה הגירה שלילית. בשנת 2004 נרשו בסטטיסטיקה 35 לידות מול 350 פטירות ומעבר מחוץ לעיר.
כיום הקירבה לגבול הרוסי ולדרום אוסטיה והאזור ההררי והמתיחות הפוליטית באזור, מאפשרת למבריחים להבריח סיגריות ודלק לגאורגיה.
לשינדה דמוס

ביוגרפיה

דמוס נולדה באינגלווד, קליפורניה.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בקינגסטון, ג'מייקה בשנת 2002 זכתה דמוס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.70 שניות.
באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה דמוס במקום תשיעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.32 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה דמוס במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 53.27 שניות, אחרי יוליה פצ'ונקינה מרוסיה (52.90 שניות) ולפני בת ארצה סנדרה גלובר שאף היא קבעה שיא אישי חדש של 53.32 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכתה דמוס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם דבי דאן, אליסון פליקס וסניה ריצ'רדס בתוצאה של 3:17.83 דקות, לפני ג'מייקה (3:21.15 דקות) ורוסיה (3:21.64 דקות) ומדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.96 שניות, אחרי מליין ווקר מג'מייקה שקבעה את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים (52.42 שניות) ולפני ג'וזאן לוקאס מטרינידד וטובגו (53.20 שניות).

אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה דמוס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש ובתוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים, 52.47 שניות, לפני מליין ווקר (52.73 שניות) ונטליה אנטיוך מרוסיה (53.85 שניות).

סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה דמוס במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.77 שניות, אחרי נטליה אנטיוך (52.70 שניות) ולפני זוזאנה היינובה מצ'כיה (53.38 שניות).
קופה ראשית

תקציר העלילה

התוכנית מצולמת, מבויימת וערוכה בסגנון דוקו והסיפורים מסופרים דרך עדויות של הדמויות המשולבות בתוך החומר המצולם. הכתיבה והמשחק הם ריאליסטים והשפה הקומית היא לרוב ניואנסית. הסיטואציות קיצוניות אך מתנהלות בריאליסטיות שנשענת על חוסר מודעות, צביעות, חוצפה, מבוכה ומוסר כפול של הדמויות.
בסופר מרשת "שפע יששכר", עובדים הקופאית כוכבה שביט (קרן מור), מנהלת הסניף שירה שטיינבוך (נועה קולר), העובד הכללי הבכיר ראמזי עבד ראמזי (אמיר שורוש), הקופאית אסתי (אביבה נגוסה), שני הקצבים אנטולי (דניאל סטיופין) וניסים (יניב סוויסה), המאבטח מרדכי צ'יבוטרו (יעקב בודו), הירקן חזי (אושיק לוי) וכמו כן מופיעים גם בין הלקוחות בסופר - אמנון טיטינסקי (דב נבון) שהוא לקוח קמצן ועקשן שמתרגז בקלות, ושוני סטרטינר (דורית לב ארי) לקוחה שנוהגת להתערב בכל דבר.
EXPTIME

EXPTIME שלמות

בעיית הכרעה תיקרא EXPTIME-שלמה אם היא נמצאת ב-EXPTIME ומכל בעיה ב-EXPTIME קיימת רדוקציה פולינומית אליה. במילים אחרות, קיימים אלגוריתמים הרץ בזמן פולינומי שמשנה את הקלט של בעיות ב-EXPTIME לקלט לבעיה EXPTIME-שלמה עם אותה התשובה. בעיות EXPTIME-שלמות נחשבות כבעיות הקשות ביותר ב-EXPTIME. בעיות אלו בוודאות לא שייכות ל-P, וזוהי מסקנה הנובעת ממשפט ההיררכיה בזמן.
אחת הבעיות הלא כריעות החשובות בתורת הסיבוכיות היא בעיית העצירה. גרסה יותר בסיסית של בעיה זו היא האם מכונת טיורינג דטרמיניסטית עוצרת על מילת קלט תוך לכל היותר k צעדים. בעיה זו שייכת ל-EXPTIME כיוון שהרצה טריויאלית של המכונה דורשת זמן ריצה של , כאשר k מקודד ב ביטים. היא EXPTIME-שלמה כיוון שניתן להשתמש בה כדי להכריע האם מכונת טיורינג שפותרת בעיה ב-EXPTIME מקבלת את הקלט שלה בכמות אקספוננציאלית של צעדים. בעיה זו כשנכתבת בבסיס אונרי היא P-שלמה.
ורה ויידמן

ורה ויידמן היא כנרת ישראלית, ילידת סנקט פטרבורג, רוסיה. ויידמן נחשבת כנרת מובילה ומנגנת עם תזמורות ומנצחים מובילים בארץ ובעולם. מאז 2007 מנגנת גם בויולה.
ויידמן למדה מוזיקה במוסקבה, בבית הספר התיכון המיוחד שליד הקונסרבטוריון, והמשיכה את לימודיה בקונסרבטוריון של מוסקבה אצל פרופ' בוריס בלנקי ופרופ' דוד אויסטרך. בשנת 1973 עלתה לישראל. במסגרת הכשרתה בישראל, ויידמן לקחה חלק בכיתות אמן של אייזק שטרן במרכז למוזיקה ירושלים במשכנות שאננים. ב-1988, בקונצרט הבכורה של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, ניגנה ויידמן כסולנית התזמורת. ב- 1995 ניגנה את הקונצ`רטו לכינור מאת הינדמית בפסטיבל הינדמית בשטוטגרט, גרמניה, שנערך לציון מאה שנה להולדתו. בדצמבר 2005 הופיעה בביצוע בכורה לקונצ'רטו לכינור מאת אלכסנדר אוריה בוסקוביץ'. לאורך הקריירה שלה הופיעה כסולנית עם כל התזמורות בישראל, ביניהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הקאמרית הישראלית, וכן עם תזמורות ברחבי העולם. ויידמן כיהנה גם כמנהלת אמנותית ונגנית ראשית בתזמורת קשתניות קאמרטה רמת השרון.   
במרץ 2018 הגדיר ה- New York Concert Review את נגינתה של ויידמן את מכלול היצירות לכלי קשת לא מלוות של יוהאן סבסטיאן באך כהישג ענק.    
ויידמן היא אחות לנלה ויידמן ולפיזיקאי לב ויידמן, מתגוררת בתל אביב.
GFAP

חלבון פיברילרי חומצי של תאי גליה (Glial fibrillary acidic protein ובקיצור GFAP) הוא חלבון המשתייך למשפחת סיבי הביניים (IF) ומבוטא במספר סוגי תאים במערכת העצבים המרכזית, בהם אסטרוציטים ותאים אפנדימליים. בנוסף נמצא כי GFAP מתבטא בפיברובלסטים גלומרוליים בכליות שנלקחו מחולדות, בתאי ליידיג באשכים הן באוגרים והן בבני אדם, בקרטינוציטים הומניים, בקונדרוציטים ובאוסטיאוציטים הומניים ובתאים דמויי כוכב (stellate cells) בלבלב ובכבד אצל חולדות. החלבון מקודד על ידי גן GFAP בבני אדם. 
החלבון תואר לראשונה בשנת 1971, ומשתייך לסיבי ביניים מסוג III, הכוללים בין היתר גם את וימנטין, דסמין ופריפרין המעורבים בפעילות ובמבנה של שלד התא. הוא מתורגם מאזור בגודל של 10 Kbp הממוקם בכרומוזום 17 באתר 17q21 (כרומוזום 11 אצל מכרסמים). הגן שמור, ומצוי בעותק אחד בגנום של בני אדם ושל חולדות, ממנו נוצר האיזופורם העיקרי α-GFAP (ועוד 7 איזופורמים נוספים) הזהה ב-91% בין בני אדם ומכרסמים ברמת חומצות האמינו.

מבנה

סיבי הביניים מסוג III מורכבים מ-3 דומיינים: ראש, מוט (rod) וזנב. רצף הדנ"א המקודד למוט (rod) משתנה בין האיזופורמים השונים של GFAP, אך מבנה החלבון בכל הצורות שמור מאוד. הדומיין של ה-rod מתלפף על דומיין rod אחר ליצור דימר, כאשר הקצה האמיני של הסיב הראשון והקצה הקרבוקסילי של הסיב השני צמודים אחד לשני. סיבי ביניים מסוג III, כמו ה-GFAP, יכולים ליצור הן הומודימר והן הטרודימר, כאשר ה-GFAP מסוגל להתפלמר גם עם סיבי ביניים אחרים מסוג III וגן עם נוירופילמנטים. יש לציין כי ה-GFAP איננו מסוגל להיקשר לקרטינים (סיבי ביניים מסוג I ו-II), ועל כן בתאים בהם מבוטאים חלבונים מ-2 הסוגים - נוצרים 2 רשתות סיבי ביניים נפרדות.
על מנת ליצור רשתות, הדימרים של ה-GFAP יוצרים טטרמרים, המהווים את תת-היחידות הבסיסיות של סיבי הביניים. כיוון שהדומיין של ה-rod לבדו אינו מסוגל ליצור טטרמרים אלו in vitro, הדומיינים של הראש ושל הזנה הם הכרחיים ליצירת הסיבים. לדומיינים אלו שונות גדולה יותר מבחינת רצפי הדנ"א, מאשר לדומיין ה-rod. על אף השונות הגדולה הזו, נמצא כי בדומיין הראש קיימים 2 שיירי ארגינין ושייר ארומטי אחד שמורים, החיוניים ליצירת טטרמרים תקינים.
יוסף סוסו הכהן

הרב יוסף סוסו הכהן (סיוון תרנ"א, 1891 - י"ב באייר תש"ם, 28 באפריל 1980) היה רבה הראשי של העיר גאבס בתוניסיה, וסגן ראש אבות בתי הדין בעיר הבירה תוניס.

ביוגרפיה

נולד בגאבס, תוניסיה, לשאול ורחימה הכהן. מוצאה של משפחתו מהאי ג'רבה. משפחתו היא ממשפחות הכהנים "אבריש" המיוחסות לרבי ישמעאל כהן גדול ולעזרא הסופר. למד אצל רבי חיים חורי ורבי פראג'י עלוש. נישא לשאשונה. לפרנסתו התקיים ממכירת ספרים ואת רוב זמנו הקדיש ללימוד תורה. התמנה לראש ישיבת "בית דוד" בשכונת מנזל בגאבס. בשנת תש"א, 1941, נאלץ לעבור לעיר הבירה תוניס בשל מחלת בנו, שנפטר כעבור זמן קצר. בתוניס לימד תלמידים מישיבת "חברת התלמוד". התמנה לסגנו של הרב הראשי של תוניסיה, רבי מרדכי כמוס אמייס הכהן, ולראש הרכב בבית הדין שפ.
בשנת ה'תשי"ח, 1958, עלה עם אשתו לישראל והתיישבו בבאר שבע. הוא שמח בהקמת מדינת ישראל, והביע זאת בספרו "כסא דפסחא" במילים: "תהלה לאל, עכשיו שזכינו להיות תחת ממשלת ישראלית בארץ נחלת אבותינו אברהם יצחק ויעקב". הקים בית כנסת גדול בשכונה ד', בית הכנסת הראשון בשכונה לעדה התוניסאית]. התמנה לחבר בית הדין של העדה החרדית הספרדית בירושלים]. היה נשיא הקרן של הדפסת ספרי רבני תוניסיה].

מותו והנצחתו

הרב הכהן נפטר בגיל 90 בבאר שבע בי"ב באייר תש"ם, 28 באפריל 1980.
הלוויתו נערכה יום אחרי פטירתו. נקבר ליד קבר רבו, הרב פראג'י עלוש, בבית העלמין הישן בבאר שבע.
בשנת ה'תשמ"ו קראה עיריית באר שבע לרחוב שבו הקים את בית הכנסת שלו בשם "הרב סוסו הכהן". נינו, הרב יורם כהן, הקים על שמו את מוסדות "אמרי יוסף" בבאר שבע, אשר כוללים רשת גני ילדים וכולל לאברכים ולגמלאים. בשנת ה'תשמ"א הוציאו תלמידיו לזכרו את הספר "אסוך השמן".
הדוכסות הגדולה של קרקוב

היסטוריה

בשנת 1815 הוחלט על ביטול דוכסות ורשה, וחלוקתה בין פולין הקונגרסאית לממלכת פרוסיה, אולם העיר קרקוב הושארה כעיר חופשית. בשנת 1846 פרץ בעיר מרד קרקוב, ולאחר דיכויו בוטלה העיר החופשית קרקוב והפכה לדוכסות גדולה. הדוכסות הייתה חלק מממלכת גליציה ולודומריה, לצד דוכסות אושוויץ ודוכסות זאטור. לאחר קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918 בסוף מלחמת העולם הראשונה, צורפו שטחי הדוכסות לרפובליקה הפולנית השנייה.
הדברת יתושים

פעולות להדברת יתושים בעלי כנף

אופן הלחימה ביתושים בעלי כנף נעשה בשיטה הכימית על ידי ריסוס אינסקטיצידים, אם כי הכולכית מצויה טרדנית מגלה בישראל התנגדות ניכרת לחלק מתרכובות אלה מקבוצת הפחמימנים הכלוריים. בחדרי מגורים מרבים להשתמש באירוסולים המכילים פירתרינים.
אין בכוחן של פעולות אלה לחסל לחלוטין את נגע היתושים הבוגרים.
משאית עפר

משאית עפר או משאית רכינה היא משאית בעלת מכולה עילית פתוחה ובעלת כושר היפוך לצורכי העמסת עפר, חצץ או בטון באתרי בנייה.

שימושים

משאית עפר הכביש היא הנפוצה ביותר מאחר שהיא יכולה לנוע גם בשטח (ברמת עבירות טובה) וגם בכבישים תקניים. היא משמשת בעבודות עפר קטנות וכן בהעברת עפר מאתר העבודה לאתרי מצבור מרוחקים יותר, דבר הדורש תובלה ושינוע דרך כבישים סלולים.
משאית העפר הפירקית משמשת לשינוע והובלת חומרים באתרי עבודה וגם בתוך מחצבות, כמו כן בגלל יתרונותיה משמשת המשאית להובלה של חומרים באזורים בעלי נגישות קשה כמו הובלת עצים בג'ונגלים והובלת חומרים בדיונות חול. הנעה ב-6 הגלגלים מאפשרת אחיזת קרקע טובה יותר, עבירות טובה יותר בבוץ, אדמה רטובה וסלעית.
משאית המחצבה והמכרות היא לרוב גדולה מאוד, ובדגמים הגדולים ביותר - היא ענקית, ולכן משמשת רק באתרי עבודה גדולים מאוד בהם נפח העפר שמשונע הוא עצום. עבודות עפר כאלה אופיינית למכרות מסוגים שונים, מחצבות גדולות ומיזמי תשתיות ענקיים כגון בניית סכרים. בזכות גודלן הרב, השלדה החזקה והמנוע העוצמתי משאיות אלו יכולות לשאת מאות טונות.

יצרנים

בעוד ייצור משאיות עפר הכביש מתבצע על ידי רוב חברות המשאיות המוכרות וביניהן סקאניה, וולוו, מאן, דאף ועוד, יצור משאיות העפר המפרקיות וכן משאיות המחצבה מתבצע על ידי מספר מצומצם יחסית של חברות המתמחות בציוד לעבודות עפר שהגדולות בהן קטרפילר, BELL, וולוו ועוד מספר יצרנים קטנים העוסקים בעיקר בהרכבה של מכלולים.
גלינה צ'יסטיאקובה

ביוגרפיה

צ'יסטיאקובה נולדה וגדלה באיזמאיל שבדרום אוקראינה.
במשחקי הידידות שנערכו במוסקבה, רוסיה בשנת 1984 זכתה צ'יסטיאקובה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.11 מטר, אחרי הייקה דרקסלר (7.15 מטר) והלגה ראדטקה (7.11 מטר), שתיהן ממזרח גרמניה.
במשחקי הרצון הטוב שנערכו במוסקבה בשנת 1986 זכתה צ'יסטיאקובה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.27 מטר, לפני ילנה בלבסקאיה (7.17 מטר) ואירינה וליוקביץ' (7.07 מטר), שלושתן מברית המועצות.
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 סיימה צ'יסטיאקובה במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.99 מטר.

שיאנית עולם בקפיצה לרוחק

בתחרות שנערכה בלנינגראד, רוסיה ב-11 ביוני 1988 קבעה צ'יסטיאקובה בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 7.52 מטר (הנוכחי, 2019).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה צ'יסטיאקובה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.11 מטר, אותה קבעה כבר בניסיון הראשון, אחרי ג'קי ג'וינר קרסי מארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 7.40 מטר (הנוכחי, 2019) והייקה דרקסלר (7.22 מטר).

שיאנית עולם בקפיצה משולשת

בתחרות שנערכה בסטוקהולם, שוודיה ב-2 ביולי 1989 קבעה צ'יסטיאקובה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 14.52 מטר, שיא זה החזיק מעמד כשנה וחודש ונשבר על ידי לי הוירונג מסין (14.54 מטר).
בשנת 1995 עברה צ'יסטיאקובה להתגורר בברטיסלבה, סלובקיה וייצגה את מדינתה החדשה בתחרויות בינלאומיות כולל באולימפיאדת אטלנטה (1996) שבה סיימה במקום 13 בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.14 מטר ובמקום 22 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.33 מטר.
דוק ריברס

קריירת משחק

ריברס נולד וגדל במערב שיקגו והחל לשחק כדורסל במסגרת בית ספרו, "פרוביסו איסט". לאחר סיום לימודיו, נכלל בסגלה של נבחרת ארצות הברית בטורניר אליפות העולם בכדורסל 1982, ריברס הציג יכולת שהובילה אותו להיבחר בסיום האליפות, לשחקן המצטיין של התחרות ואת נבחרתו לזכייה במדליית הכסף, לאחר הפסד בגמר, לנבחרתה של ברית המועצות. לאחר האליפות ריברס שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרקט במשך שלוש עונות.
ריברס נרשם לדראפט ה-NBA של שנת 1983 ונבחר במקום ה-31 הכללי בסיבוב השני על ידי האטלנטה הוקס. בעונתו הראשונה בקבוצה, ריברס שותף במהלך המשחק פעמים רבות, למרות היותו שחקן רוקי ורשם בעונה הסדירה 7.5 נקודות ו-2 כדורים חוזרים ב-20 דקות משחק. הוא שיחק באטלנטה הוקס שבע עונות נוספות, בהן נהפך לשחקנה המוביל ולימים מונה לקפטן הקבוצה. לאחר מכן, ריברס שיחק עונה אחת בלוס אנג'לס קליפרס שתי עונות וחצי בניו יורק ניקס ועונה וחצי בסן אנטוניו ספרס עד לפרישתו ממשחק פעיל ב-1996. לאחר פרישתו, החל ריברס, לעסוק בכדורסל במגוון תפקידים במשך שלוש שנים.

קריירת אימון

ריברס החל את קריירת האימון עם האורלנדו מג'יק ב-1999. לאחר עונתו הראשונה בתפקיד זכה ריברס בפרס מאמן השנה ב-NBA. 
ריברס שימש בשלוש העונות הבאות כמאמן הראשי של הקבוצה, אך ללא הישגים משמעותיים בליגה, ובשנת 2003 סיים את דרכו כמאמן הקבוצה לאחר פתיחת עונה נוראית שהתבטאה בשנים עשר משחקים ללא ניצחון. 
לאחר שנה אחת בה שימש כפרשן בתוכנית הכדורסל של רשת ABC. ריברס התמנה למאמנה הראשי של הבוסטון סלטיקס. בעונת 2007/08 קבוצתו זכתה באליפות ראשונה לאחר 21 שנים. בסיום העונה הסדירה, קבוצתו הייתה בעלת מספר הניצחונות הגבוה ביותר בליגה. בעקבות הישגיו עם קבוצתו, מונה למאמן קבוצת המזרח במשחק האולסטאר השנתי של ה-NBA שנערך בניו אורלינס.
ב-25 ביוני 2013 חתם ריברס בקבוצת ה-NBA לוס אנג'לס קליפרס.

חיים פרטיים

דוק ריברס נשא לאישה את כריסטין בראון בשנת 1986, והם הורים ל-4 ילדים; בנו הבכור, ג'רמיה , הוא כדורסלן ששיחק עבור אוניברסיטת ג'ורג'טאון ואוניברסיטת אינדיאנה. בעוד שבתו, קיילי (Callie Rivers), היא כדורעפנית המשחקת עבור אוניברסיטת פלורידה ובנו הצעיר, אוסטין נבחר בבחירה העשירית בדראפט של שנת 2012, משחק תחתיו בלוס אנג'לס קליפרס. ריברס הוא בן דודו של כדורסלן העבר ביירון אירווין  ושל שחקן הבייסבול קן סינגלטון  ואחיינו של כדורסלן העבר, ג'ים בריוור .
ג'וזפה פאבאלי

ביוגרפיה

פאבאלי החל את הקריירה שלו בקבוצת קרמונזה מהסרייה ב' ב-1987, ופעמיים (1989 ו-1991) העפיל עמה לסרייה א'. ב-1992 עבר ללאציו, ושיחק בה במשך 12 שנים שבמהלכן זכה לקבל את סרט הקפטן וזכה עמה בתארים אחדים. ב-2004 הוא עבר לאינטר מילאנו, עמה זכה פעמיים בגביע האיטלקי ופעם אחת באליפות (2006). באותה שנה החליט לעבור למילאן, ולאחר עונה ראשונה שבה פתח בהרכב פעמיים הוא זכה למקום קבוע בהרכב.
פאבאלי השתתף ב-9 משחקים במדי הנבחרת עד גיל 18, וב-1992 זכה באליפות אירופה עד גיל 21 עם הנבחרת הצעירה. הוא היה בסגל נבחרת איטליה ביורו 2004, והופעתו היחידה שם הייתה לאחר שהחליף את ג'נארו גאטוזו באחד המשחקים.
אמיר ג'ונסון

דטרויט פיסטונס

ג'ונסון נבחר בסיבוב השני של דראפט 2005 על ידי דטרויט פיסטונס, במקום ה-56. בעונת הבכורה שלו ב-NBA שיחק בממוצע 13 דקות ב-2 משחקים בלבד. למרות מיעוט הדקות, באחד משלושת המשחקים בהם שותף, נגד מילווקי באקס, הוא קלע ב-100 אחוזי הצלחה מהשדה ומקו העונשין וסיים עם 18 נקודות במחצית אחת בלבד. ב-27 בפברואר 2006 צירפו הפיסטונס את ג'ונסון לקבוצת פאייטוויל פטריוטס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
בעונת 2006/2007 הוא ביקש לחזור ל-NBDL כיוון שהאמין ששם יוכל להתפתח ולהשתפר. הוא נשלח לקבוצת סו פולס סקייפורס, שם הצטיין והעלה את הקבוצה עד למקום השני בין קבוצות המזרח, מה שהוביל אותה לפלייאוף למרות פתיחת עונה חלשה. לאחר שהפיסטונס הבטיחו את המקום הראשון בין קבוצות המזרח, קראו לג'ונסון להצטרף לסגל כדי שישחק במשחקים הלא-משמעותיים. אז קבע ג'ונסון שיא קריירה של 20 נקודות ו-12 ריבאונדים, אך כתוצאה מחזרתו לפיסטונס למשחקים האחרונים נבצר ממנו להצטרף למסע הפלייאוף של סו פולס, שם הצטיין עם ממוצעים של 19 נקודות, כמעט 10 ריבאונדים, 2 אסיסטים ו-3 חסימות למשחק.
בסוף עונת 2006/2007 החתימו הפיסטונס את אמיר ג'ונסון על הארכת חוזה ל-3 שנים בשווי כ-11 מיליון דולר.

טורונטו ראפטורס

בעונת 2009/2010 חתם ג'ונסון על חוזה בטורונטו ראפטורס.

בוסטון סלטיקס

בשנת 2015, לאחר שש עונות בטורונטו, עבר לבוסטון סלטיקס.

פילדלפיה 76'

לקראת עונת 2017/2018 חתם ג'ונסון על חוזה בפילדלפיה 76', ושנה לאחר מכן חידש את חוזהו לעונה נוספת.

סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2018/2019.‏
הקנטונים של צרפת

הקנטונים של צרפת הם יחידות החלוקה המנהלית הרביעית בגודלה בחלוקה המנהלית של צרפת. קנטון הוא חלק מרובע ומחולק לכמה קומונות. מלבד תפקידם כיחידות מנהליות בתחום השירותים והמשפט הציבורי, הם משמשים גם כמחוזות בחירה בבחירות למועצה הכללית של המחוז לו הם משתייכים. מסיבה זו הבחירות למועצת המחוז מכונות בצרפת "בחירות קנטוניות".

היסטוריה

חלוקת צרפת לקנטונים נקבעה יחד עם חלוקתה למחוזות בזמן המהפכה הצרפתית ב-1790. הם היו רבים מהיום - בין 40 ל-60 קנטונים במחוז. בתחילה קנטונים חולקו למחוזות (District בצרפתית), ואחרי ביטולם של אלה ב-1800, הקנטונים חולקו לרבעים. מספר הקנטונים קטן אז באופן משמעותי מאוד (בין 30 ל-50 במחוז). בהוראת ממשלת צרפת, מועצות המחוזות נדרשו לחלק את שטחן לקנטונים חדשים. החלוקה החדשה פורסמה בשנים 1801 ו-1802 והיא משמשת בסיס לחלוקה המנהלית של צרפת עד ימינו אלה. מאז חלו כמה שינויים כדי להתאים את גודל הקנטונים לגודל האוכלוסייה, קנטונים קטנים בוטלו בעוד הגדולים פוצלו לכמה קטנים יותר, וכיום מספרם הכולל גדול מאשר היה בתחילת המאה ה-19.

תפקיד אדמיניסטרטיבי

הקנטונים נוצרו כאזורי בחירה למועצות הכלליות של המחוז. כל קנטון בוחר נציג המייצג אותו במועצה הכללית שהיא הגוף המנהלי האזורי העיקרי בצרפת. באזורים עירוניים, קומונה אחת מורכבת בדרך כלל מכמה קנטונים, בעוד במקומות כפריים קנטון אחד יהיה מחולק לכמה קומונות. במקרה כזה השירותים הניתנים לאזרחים, כמו מפקדת הז'נדרמריה המקומית ובית המשפט, יהיו בעיר המרכזית של הקנטון. בקנטונים הקטנים ביותר השירותים מסופקים על ידי הקנטונים הסמוכים או ששני קנטונים משתמשים בשירותים מאוחדים.

סטטיסטיקה

מספרם של הקנטונים משתנה מאוד בין מחוז למשנהו, ישנם מחוזות קטנים המחולקים לפחות מ-20 קנטונים ומחוזות גדולים שכוללים עשרות רבות. כיום יש בצרפת 4,032 קנטונים. רוב הקנטונים מחולקים לכמה קומונות, למרות שייתכן גם שקומונה אחת גדולה תהיה מחולקת בין מספר קנטונים, משום ששטח הקנטונים נקבע באופן שרירותי על מנת שיהיו שווים יחסית בגודלם - לעומת הקומונות שאוכלוסייתן נעה בין תושב אחד בלבד ליותר משני מיליון תושבים.
Rainmaker

רקע

כשנשאלה על השיר ענתה דה פורסט, "השיר מדבר על שבט שמתאגד ביחד בשביל לקרוא ל'מוריד הגשם' שיחזיר את הפריחה לאדמותיהם שוב. אבל מבחינה כללית יותר, "מוריד הגשם" יכול להיות כל דבר או כל אחד- זה פשוט להתאגד ביחד ולעזור אחד לשני". היא גם דיברה על נהנותה מההצלחה לאחר ניצחונה באירוויזיון 2013, "אני מסתובבת ברחבי אירופה ומופיעה עם השירים שלי, הוצאתי את אלבום הבכורה שלי, וכתבתי הרבה מאוד שירים- למען האמת, אני חייה את החלום שלי!"
השיר היה ללהיט גדול בדנמרק כשהגיע למקום הראשון במצעדי המוזיקה והוא אף הפך למיני להיט באירופה, כשהחמיץ בקושי את הtop 20 בשוודיה ונכנס למקום ה23 ואף הצליח להיכנס לtop 75 במצעד הבריטי.זו הייתה הפעם השנייה בה שיר של דה פורסט הגיע למעמד כזה, אחרי "Only teardrops" שזכה באירוויזיון 2013.

הופעה חיה

במאי 2014, דה פורסט הופיעה עם השיר במהלך גמר האירוויזיון באצטדיון "B&W Hallerne" שבבירת דנמרק, קופנהגן.
הניק

עלילה

בעיר ניו יורק של שנת 1900, פועלים בבית החולים "ניקרבוקר" צוות מנתחים חדשני ואחיות, אשר נאלצים להתגבר על מגבלות ההבנה והמקצוע הרפואי של אותה תקופה, כדי להילחם באחוזי התמותה הגבוהים. דר' ת'אקרי (שדמותו מבוססת בחלקה על ויליאם סטיוארט הלסטד), המנתח הראשי החדש שמונה זה עתה, נלחם בהתמכרותו לקוקאין ואופיום ביחד עם שאיפתו לבצע תגליות בתחום הרפואה במטרה לקבל מעמד בקרב רעיו. דוקטור אלגרנון אדוורדס, המנתח האפרו-אמריקאי, אשר למד בהארוורד והתמקצע באירופה (ייתכן ודמותו מבוססת על דניאל הייל ויליאמס), חייב להילחם על מעמדו בקרב רעיו הלבנים וכן גם בעיר הטעונה מבחינה גזעית. בזמן שהם מנסים לשמור על האורות דולקים (הלכה למעשה), צוות הניקרבוקר מנסה למשוך פציינטים עשירים ללא הקרבה של איכות הטיפולים.

הפקה

הפקת העונה הראשונה של הניק החלה בספטמבר 2013 בניו יורק. דר' סטנלי ברנס, מייסד ומנכ"ל ארכיון ברנס, שימש כיועץ רפואי באתר הצילומים ועבד בצמוד עם ההפקה והשחקנים כדי להפוך את סצינות בית החולים למציאותיות ואותנטיות לאותה תקופה. כיועץ הרפואי, סיפק לעיתים דר' ברנס הדרכות מקיפות, על עולם הניתוחים המבעית לעיתים של תחילת המאה העשרים, שבהם נעשה שימוש מרובה בגפיים מסיליקון. תמונות מארכיון ברנס היו מקורות חשובים להבנת אמצעים רפואיים באותה תקופה כמו מרססי חיטוי באולם הניתוחים ומכונות צילומי הרנטגן הקדומות ופרוטזה שאותה נוהג ללבוש אחד מהדמויות.
הפקת העונה השנייה החלה בפברואר 2015.
לאחר סיומה של העונה השנייה ב-18 בדצמבר 2015, הוכרז שסינמקס הזמינו תסריט לפרק הבכורה של העונה השלישית וקווים כלליים לעונה במשא ומתן על העונה השלישית. בראיון עם סטיבן סודרברג, מדצמבר 2015, אישר הבמאי שד"ר ת'אקרי מת בפרק הסיום של העונה השנייה, שזה תוכנן מההתחלה ושלקלייב אוון היה חוזה של שנתיים לסדרה. סודרברג גם הוסיף "אמרתי להם (סינמקס) שאני הולך לעשות את השנתיים הראשונות ואז אנו נשבור את הסיפור עבור עונות שלוש וארבע וננסה למצוא במאי או במאים שיעשו זאת בצורה כפי שאני עשיתי זאת. כך אנו רוצים לעשות זאת כך שכל שנתיים, למי שמגיע יש את החופש ליצור את העולם שלהם."
סמדר שפי

סמדר שפי היא אוצרת עצמאית, העורכת והמייסדת של בלוג ביקורת האמנות הדו-לשוני "החלון".

ביוגרפיה

לסמדר שפי תואר שלישי בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית והיא מרצה בבית הספר לעיצוב וחדשנות במכללה למנהל בראשון לציון. בעבר הרצתה גם באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטה העברית ובבית לאמנות ישראלית. תחומי המחקר שלה כוללים ייצוגי זיכרון שואה באמנות עכשווית, אמנות ישראלית ומודרניזם. עבודת הדוקטורט שלה, "מווינה לירושלים: הדיוקנאות הנשכחים של גרטה וולף קרקואר", נעשתה בהנחייתה של פרופסור גנית אנקורי.
סמדר שפי היא האוצרת הראשית של המרכז לאמנות עכשווית רמלה, היא מבקרת האמנות בגלי צה"ל מאז 2007 ובמשך עשרים שנה הייתה מבקרת האמנות של עיתון "הארץ". כמו כן היא כותבת מאמרים לקטלוגים וטקסטים לתערוכות, יועצת אמנות ומנחה סיורי עומק בתחומי האמנות הישראלית והבינלאומית.
אג'אר

אג'אר (נולד ב-1977 באיסטנבול) הוא זמר ישראלי-טורקי, ששר בסגנון טורקי.

אודות

אג'אר נולד ברובע אוסקודר שבאיסטנבול, ולו שני שני אחים. הוא החל לשיר בגיל צעיר, והשתתף בטורקיה בשלוש תחרויות זמרה. בשתיים מהן לקח את המקום הראשון ובשלישית זכה במקום השני.
בשנת 1988, כשהוא רק בן אחת עשרה, הוא הגיע לארץ בלא משפחתו. כנר טורקי, שהופיע בישראל והכיר את אג'אר כזמר בטורקיה הביא אותו.
אג'אר סולק מהארץ בגלל וחזר לארץ בזהות בדויה. בגיל 18 שינה בחזרה שמו לשמו המקורי. בארץ נולד לו ילד מחוץ לנישואים. אג'אר החל לפתח קריירה מוזיקלית בארץ, הופיע במועדונים והוציא מספר אלבומים. בשנת 1997 הגיע השיר "גולה גולה", אותו הקליט עם אתניקס למקום ה-22 במצעד הפזמונים העברי השנתי.
בשנת 1997 עזב אג'אר את הארץ וחזר לטורקיה, בין השאר בשל מחלת אמו. בשנת 2007 חזר לישראל שוב וחזר להופיע ולהקליט. בשנת 2013 הוציא אלבום נוסף. האלבום נקרא "אלוהיי".
בשנת 2008 יצר הזמר תמיר גל סרט דוקומנטרי על סיפור חיו של אג'אר, בבימוי ימין מסיקה.