google/wiki40b huggingface dataset:
קבוצת סמרטוט

רקע

פעילות הקבוצה החלה בשיתוף פעולה הדוק בין האמן הרב-תחומי חוני המעגל לבין אמן התנועה רוני סגמן בחוף ימה של תל אביב. במהרה נוצר במקום גרעין משתתפים קבוע רב-תחומי: תיאטרון, מיצג, אמנות פלסטית, מחול, וידאו ומוזיקה שנמשך עד היום.
המופע הראשון של הקבוצה, "ערב החורבן", עלה ב-1981 במסגרת "לילות יפו". המופעים הבאים עלו במקלט לאמנות עכשווית ובגלריה שלוש. החל מ-1986 הפכה קבוצת סמרטוט מזוהה עם פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, שם העלתה מופעים רבים. ב-1987 הופיעה הקבוצה במפגש אמנויות, תל חי 1987. מופעי "סמרטוט" במסגרת פסטיבל ישראל: "על המוקד על קידוש ה'", "הסעודה האחרונה בכיכר ציון", ו"עגל הזהב בגיא בן הינום", עוררו סערה בקרב קבוצות נוצריות ויהודיות אורתודוקסיות.

מאפיינים

חוני המעגל וקבוצת סמרטוט פיתחו במופעיהם את שפת ה"רדי מייד עם תוספות", בהם מועתקת תבנית חיים שלמה, ובתוכה, מבלי לשנותה ומבלי להפריע למהלכה היומיומי, משולבת "התוספת" האמנותית.
מופעי קבוצת סמרטוט נפתחים לא פעם בהתנהלות טקסית, מאופקת, תוך שמירה על סדר חברתי- בורגני או פולחני, שבמהרה מופר לכדי טראנס פגאני, אלים וטוטאלי, ללא חיץ בין המשתתפים השחקנים לבין הקהל, והקהל משמש חלק בלתי נפרד מהאירוע כולו. כתוצאה מכך, נדרשים לא פעם חברי הקבוצה המשתתפים על ידי פסטיבלים ומוזיאונים, לחתום על כתב התחייבות ואחריות במקרי פגיעה בגוף ובנפש של המשתתפים ושל הקהל במהלך המופע.
גיורא מנור, במאמרו בכתב העת סטודיו, גיליון 20, 1991, כתב: "מה שמבדיל את אירועי סמרטוט מרוב מיצגי הרחוב, המוזיאון והגלריה, הוא המיזוג המושלם בין האישי-אינדיבידואלי. תחושת ההיסטוריה הכללית, כביטוי לאישי הפרטי של היוצר... חוני משחק, משתעשע, או מתאבל, במושגים היסטוריים-תרבותיים מקומיים מוכרים, המשמשים לו ולבני קבוצתו כנקודת ארכימדס, לבנות עליה את עולמם".
לכאורה, כותב גיורא מנור, "מצביע השם סמרטוט לכיוון של אמנות אנטי אסתטית. אבל למעשה, מצטיינות העבודות בהקפדה צורנית, אסתטיקה ובצבעוניות". מופעי קבוצת סמרטוט מרובות תקציב הדורשות תמיכה מסחרית וממסדית. המופע "גן ילדים מלא עכברים" דרש הובלה והצבה של גן משחקים ציבורי שלם. מאחורי "בס"ד החתונה" עמדה הפקת חתונה ישראלית על כל מרכיביה. האירוע "על הרמפה" דרש שיחזור חנות קצבים ברלינאית משנת 1933. ב"קומיקס מחתרתי" נסגר הקהל בכלוב ברזל ענק ממדים בן 40 מ"ר.

חברי הקבוצה

הקבוצה כוללת אמנים שצמחו מתחומי האמנות השונים, מחול, מיצג, וידאו, תיאטרון, מוזיקה וצילום.
במשך השנים השתתפו עשרות אמנים בקבוצה מסביב לגרעין קבוע .
בין היוצרים שנטלו בה חלק, וחלקם פעילים בה עד עצם היום הזה: רוני סגמן, גיל אלון, סמדר יערון, רמי חיימוב, יאיר דלל, מיכל ופטריק גרוב, חזי שוחט, חאלד אבו עלי, רוזי שור-קון, כריסטי ליטל, המודל לוסי, ליסה מסיקה, רמי גורן, תמר בורר, יעל יאירי, אילן זיו, תניה זיסקינד, אורנה לביא, יעל לאור, ד"ר דרור אלימלך, נימה יעקבי, אילן גול, עדן אמינוף, יובל חלפי, יוסי זמיר, פלורנס פיש, גלית חממי, נלי אור-אזולאי, דינה בליך, כריס הקוסם, אילון נופר, נאווה סופר, רון ידידיה, משה ורדי, ברי סימון, שרונה ונוס, רם דקל, קרן אור שרעבי, אורית גבאי, טל רבוי, קוראל רבד שגיא, ליאורה פישמן, אורית גבאי, דנה מיכאלי, זהבה סתם, בת חביב, מירי קריספין, שעיה פלדמן, להקת מידנייט פיקוקס, להקת מונוטוניקס, להקת אנרגיה חולנית.

פסטיבלים

2002-2012 פסטיבל הדגנרטים השנתי, סינמטק ת"א.
2012-2015 פסטיבל לצאת מהקרון השנתי, מתחם התחנה, תל אביב.
מלקולם ג'נקינס

ביוגרפיה

ג'נקינס גדל בניו ג'רזי. בין השנים 2006–2009 שיחק בפוטבול מכללות. בשנת 2009, נבחר במיקום ה-14 בדראפט ה-NFL לשחק בקבוצת ניו אורלינס סיינטס. ג'נקינס חתם עם הקבוצה על חוזה לחמש שנים בתמורה ל-19 מיליון דולרים. בשנת 2014, עבר לשחק בקבוצת פילדלפיה איגלס איתה חתם על חוזה לשלוש שנים בתמורה ל-16.25 מיליון דולרים. במהלך הקריירה שלו, זכה פעמיים באליפות הסופרבול, שלוש פעמים בפרו בול, בתואר All-Pro , בפרס ג'ים ת'ורפ  ופעמיים בתואר All-America .

חיים אישיים

ג'נקיס ייסד את קרן הצדקה 'קרן מלקולם ג'נקיס' שמטרתה לטפח כישורי מנהיגות, כישורי חיים, בריאות וחינוך בקרב צעירים ובני נוער. בשנת 2017, אימץ אורח חיים טבעוני.
מיקרומטר (יחידת מידה)

מיקרומטר (על פי מערכת היחידות הבינלאומית סימולו μm), או בשמה הישן יותר מיקרון, היא יחידת מידה השווה ל-10 בחזקת מינוס 6 מטר (מיליונית המטר). ניתן להגדיר את המיקרומטר כחלק ה-1 מתוך 10,000 של הסנטימטר או כחלק ה-1 מתוך 1,000 של המילימטר ובכתיב מספרי 0.001 מילימטרים או 0.000039 אינץ'.
במיקרומטר נעשה שימוש כדי למדוד עצמים קטנים מאוד, לרוב אורכי גל בקרינה התת-אדומה, תאים ביולוגיים, בקטריות וכן רוחב של חוטים דקים מאוד. רוחבה של שיערת אדם ממוצעת נע בין 10 ל-200 מיקרומטרים. הכרומוזום האנושי הארוך ביותר אינו עולה על 10 מיקרומטרים.
קבוצה צפופה

בטופולוגיה, תת-קבוצה  של מרחב טופולוגי  נקראת קבוצה צפופה, אם כל קבוצה פתוחה ולא ריקה ב-, מכילה איבר מתוך . תכונה זו שקולה לכך שהסגור של A שווה למרחב כולו.
אם  מרחב מטרי, פירושו של דבר שניתן להתקרב כרצוננו לכל נקודה ב- בעזרת נקודות מ-: לכל  ולכל , יש  המקיימת .
מרחב שקיימת בו קבוצה צפופה בת מנייה נקרא מרחב ספרבילי. לדוגמה, קבוצת המספרים הרציונליים צפופה בישר הממשי, שכן כל קטע פתוח בישר הממשי מכיל מספרים רציונליים (זוהי תכונת הארכימדיות של הממשיים). לכן השדה הממשי ספרבילי.
ויליאם השני, מלך אנגליה

ביוגרפיה

תאריך לידתו המדויק של ויליאם אינו ידוע, אך היה זה בין השנים 1056 ל-1060. הוא נולד בדוכסות אביו בנורמנדיה, שאחיו הבכור, רוברט קצר הנעל, ירש. כבנו המועדף של אביו, זכה ויליאם בכס אנגליה לאחר מותו של ויליאם הכובש, אך תמיד הייתה קיימת איבה בינו לבין אחיו הבכור, למרות שהם התפייסו לאחר ניסיון הפיכה ב-1091 של אחיהם הצעיר הנרי. מבין השלושה, נדמה כי ויליאם היה המפייס. 
חלוקת אדמות ויליאם הכובש לשני חלקים הציבה דילמה בפני אותם אצילים, שהחזיקו באדמות משני צדדי התעלה. מאחר שויליאם הצעיר ורוברט היו אויבים טבעיים, חששו אותם אצילים כי לא יוכלו למלא את דרישות שני המנהיגים, וכך היה עליהם להסתכן ולאבד את חסדיו של שליט אחד על מנת לזכות בחסדי השני. הפתרון היחיד, כפי שהם ראו זאת, היה לאחד פעם נוספת את ממלכת אנגליה ודוכסות נורמנדיה תחת שליט אחד. במרדף אחד מטרה זו, הם מרדו בויליאם ב-1088 לטובת אחיו רוברט, כשבראשם עומד הבישוף אודו מבאייה, אחיו למחצה של ויליאם הכובש. ויליאם הצליח לאסוף את האנגלים ולהביס את המרד, ובכך להבטיח את סמכותו באותה תקופה מוקדמת ומסוכנת לשלטונו. 
ב-1096 הצטרף רוברט למסע הצלב הראשון והשאיר את ויליאם לכהן כעוצר נורמנדיה עד לשובו. אך לא הצליח לחזור לנורמנדיה עד ספטמבר 1100, חודש לאחר מותו של ויליאם. 
זמן ניכר מתקופת שלטונו של ויליאם חלף במאבקים עם הכנסייה. לאחר מות ארכיבישוף לנפרנק ב-1089, הוא הקצה רווחים כנסיתיים שלהם הוא לא היה זכאי, וספג על כך ביקורת. ב-1093 מונה אנסלם לתפקיד הארכיבישוף מקנטרברי, מינוי שגרר תקופה ארוכה של טינה בין המדינה לכנסייה. ויליאם ואנסלם חלקו איש על רעהו בדבר מגוון של נושאים כנסייתיים, ובאוקטובר 1097 יצא אנסלם לגלות. בעיה זו של ויליאם הומתקה מעט, על ידי יכולתו לטעון לרווחי הארכיבישופות של קנטרברי כל זמן שאנסלם נותר בגלות, ואנסלם נשאר בגלות עד לשלטונו של יורשו של ויליאם, הנרי הראשון.
ויליאם הסתכסך גם עם מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד, אך שמר על שלום עם יורשו, המלך אדגר.
ויליאם היה ידוע גם בשל אופיו הראוותני. הוא מעולם לא נישא, ולא היו לו ילדים בלתי חוקיים. כיום מקובל להניח כי הוא היה הומוסקסואל.
אחד הדברים הזכורים ביותר לגבי ויליאם רופוס היה הצורה בה מת, במהלך ציד בניו-פורסט. הוא מת כאשר חץ פילח את חזהו, אך הנסיבות לכך נותרו לא מתועדות. לא ידוע אם הייתה זו תאונה או רצח. כמה היסטוריונים העלו את הסברה כי היה זה רצח, שנעשה בפקודת אחיו של ויליאם, שירש את הכס כמלך הנרי הראשון. סברה זו מעולם לא הוכחה. 
המלך ויליאם השני קבור בקתדרלת וינצ'סטר.

ויליאם השני בספרות

ויליאם השני שימש כנושא לשני רומאנים היסטוריים של ג'ורג' שיפוויי (George Shipway), שנקראים The Paladin ו-The Wolf Time. הדמות הראשית ברומנים אלו היא וולטר טירל, לכאורה האיש שהתנקש במלך ויליאם, ועל פי העלילה ההתנקשות תוכננה בידי הנרי.
מארק מילי

ביוגרפיה

מילי גדל בעיירה ווינצ'סטר שבמסצ'וסטס. הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה מטעם אוניברסיטת פרינסטון, תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת קולומביה ותואר שני באסטרטגיה וביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי. במהלך לימודי התואר הראשון השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. עם סיום לימודיו בשנת 1980 התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיה המוטסת ה-82 שבסיסה בפורט בראג ובהמשך עבר את מסלול ההכשרה של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, שימש כמפקד פלגה בקבוצת הכוחות המיוחדים ה-5. שימש מפקד פלוגת מפקדה בגדוד החמישי של רגימנט החי"ר ה-21 בדיוויזיית החי"ר השביעית, בתפקיד זה הוצב בכוח המשקיפים בסיני. בינואר 1989 מונה לקצין אג"ם של הגדוד והשתתף במבצע מטרה צודקת. במהלך 1992 נשלח לקולומביה כמדריך לצבא המקומי. בשנים 1993–1996 שירת בחטיבה השנייה של דיוויזיה ההררית ה-10 כקצין כוח אדם, קצין אג"ם וסגן מפקד החטיבה. במסגרת זו השתתף במבצע שמירת הדמוקרטיה בהאיטי.
בשנים 1996–1998 פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט החי"ר ה-506 של דיוויזיית החי"ר השנייה בקוריאה הדרומית. בשנים 2000–2002 שימש קצין אג"ם וראש מטה דיוויזיית החי"ר ה-25 בהוואי. במרץ 2002 מונה למפקד כוח המשימה החטיבתי איגל, של דיוויזיית החי"ר ה-25, שהוצב בבוסניה והרצגובינה במסגרת כוח הייצוב. במאי 2003 מונה למפקד צוות קרב חטיבתי שניים בדיוויזיה ההררית ה-10 והשתתף עמו במלחמת אפגניסטן. בשנים 2005–2006 שירת במטות המשולבים כראש מחלקה ועוזר קצין אג"ם. בדצמבר 2006 מונה למזכירו הצבאי של מזכיר ההגנה. ביולי 2007 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82 ונלחם עמה באפגניסטן. במהלך תפקיד זה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. ביולי 2009 מונה לעוזר קצין אג"ם במטות המשולבים.
בנובמבר 2011 מונה למפקד הדיוויזיה ההררית העשירית. בדצמבר 2012 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס ה-3 שבסיסו בפורט הוד, בתקופת פיקודו השתתף הקורפוס במלחמת אפגניסטן.
באוגוסט 2014 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית ובאוגוסט 2015 מונה לראש מטה צבא ארצות הברית. הוא שירת בתפקיד עד אוגוסט 2019.
באוקטובר 2019 מונה ליושב ראש המטות המשולבים.
פצצת גרנד סלאם

עקרון הפעולה של הפצצה

הפצצה השתייכה למשפחת פצצות שכונתה "פצצות רעידת אדמה" (Earthquake bombs) ויועדה להריסת מבנים. לאחר הטלתה הייתה הפצצה מגיעה בנפילתה למהירות גבוהה (למעלה מ-500 קילומטר לשעה). היא הייתה פוגעת בקרקע, חודרת לתוכה ומתפוצצת מתחת לפני השטח. ההתפוצצות הייתה יוצרת מכתש או חלל תת-קרקעי (camouflet) שהיה עשוי למוטט מבנה שניצב מעליו. אפקט ההרס העיקרי של הפצצה נועד להיות מושג באמצעות גלי ההדף התת-קרקעיים שהיא הייתה מחוללת, אשר היו מערערים את יסודות המבנה אליו כוונה הפצצה.
פצצת הגרנד סלאם היוותה גרסה מוגדלת של פצצת הטולבוי ששקלה חמש טונות – אף היא פצצת רעידת אדמה - אשר הוכנסה לשימוש בחיל האוויר המלכותי בשנת 1944. שתי הפצצות פותחו על ידי המדען הבריטי בארנס ואליס - מפתח "פצצת הניתור", אשר שימשה את חיל האוויר המלכותי לשם הבקעת הסכרים בחבל הרוהר בגרמניה ב-1943.
הפצצה לא תוכננה ממש לשם חדירת תקרות בטון ולא פעם התפוצצה מוקדם מדי, או התפרקה בפגיעתה, אך היא הייתה יעילה יותר מסוגי הפצצות האחרים (למעט פצצת הטולבוי).

נתונים טכניים

אורך הפצצה היה 7.7 מטר, וקוטרה – 1.17 מטר. בעיצוב הפצצה הושם דגש על קווים אווירודינמיים, על מנת לאפשר לה להגיע למהירות נפילה גבוהה. לכן כלל עיצובה זנב ארוך, שתפס 4.11 מטר מכלל אורכה.
הפצצה מולאה בחומר נפץ מסוג טורפקס במשקל של 4.14 טון (שהיה שקול בעצמתו ל-6.5 טון של TNT). 
בפצצה – כמו בפצצת הטולבוי - הותקנו סנפירים, אשר העניקו לה תנועת סיחרור מייצבת. מעטפת הפצצה הייתה מוקשחת יותר מאשר בפצצות קונבנציונליות - אשר מעטפתן הייתה דקה במתכוון על מנת לאפשר הכנסת יותר חומר נפץ לתוכן – ולכן הייתה גם כבדה יותר. קשיחות המעטפת העניקה לפצצה כושר חדירה גדול יותר לקרקע. כושר החדירה שלה היה עד לעומק של 40 מטר בקרקע רגילה, ולמעלה מ-4 מטר בבטון. 
הפצצה יועדה לנשיאה על ידי מפציץ האוורו לנקסטר. משקל הפצצה היה לכאורה גדול מכושר הנשיאה שלו, אך חיל האוויר המלכותי הצליח להתאים את המפציץ לנשיאתה. לצורך כך הוסרו צריחי המקלעים של המטוס, ומפאת גודלה של הפצצה הוסרו גם דלתות תא הפצצות שלו. דגם המפציץ שנשא את הפצצה כונה B.1.
פיתוח הפצצה החל בחודש יולי 1944 והיא יוצרה במפעלי ויקרס שבעיר שפילד. ייצור הפצצה היה מורכב (כך למשל, לאחר שחומר הנפץ המותך נוצק אל תוך מעטפת הפצצה נדרש לו פרק זמן של חודש על מנת להתקרר ולהתייצב) והיקף הייצור שלה נמוך. עובדה זו כמו גם עצמתה הרבה של הפצצה הביאו לכך שמטוסים שנשאו אותה, אשר גיחותיהם בוטלו לאחר שהמריאו, נדרשו לשוב ולנחות כאשר הפצצה עמם, במקום להטיל את מטענם לים, כמקובל עד אז. 
הפצצה הוטלה לראשונה בהטלה נסיונית, שנערכה בבריטניה ב-13 במרץ 1945.
פתולוגיה מולקולרית

פתולוגיה מולקולרית (באנגלית Molecular pathology) הוא תחום מולטידיסיפלינרי המשלב את שיטות הביולוגיה המולקולרית בפתולוגיה.
ה"פתולוגיה המולקולרית" משמשת בדרך כלל לאבחון סרטן ומחלות זיהומיות. המעבדה לפתולוגיה מולקולרית, מבצעת בדיקות מורכבות ביותר, החיוניות לקביעת אבחנה בגידולים מורכבים במיוחד ואיתור שינויים ברמת ה-DNA וה-RNA החיוניים לקביעת טיפול מוכוון מטרה.

מטרות הבדיקה

בדיקות בפתולוגיה מולקולרית מבוצעות במכון לפתולוגיה לצורך סיוע במתן האבחנה הפתולוגית, קביעת הפרוגנוזה והכוונת הטיפול המתאים ביותר למטופל במסגרת הרפואה המותאמת אישית.
התחום המכונה "רפואה מותאמת אישית" מבוסס כולו על אבחנה פתולוגית ממוקדת, המושגת בטכנולוגיות חדישות. הבדיקות מבוצעות על חומר גנטי (DNA או RNA) המופק מרקמת המטופל. חומצות הגרעין משמשות לבדיקות מולקולריות אשר תוצאותיהן נדרשות לצורך האבחנות.
הפתולוגיה המולקולרית היא תחום חדש יחסית, בתוך הפתולוגיה, המתמקדת במחקר ואבחון מחלות באמצעות בחינה של מולקולות בתוך איברים, רקמות או נוזלי גוף.  הפתולוגיה המולקולרית חולקת היבטים מסוימים של תרגול עם פתולוגיה אנטומית ופתולוגיה קלינית, ביולוגיה מולקולרית, ביוכימיה, פרוטאומיקה וגנטיקה.
שיקול מרכזי הוא כי אבחון מדויק יותר אפשרי כאשר האבחנה מבוססת על שני שינויים מורפולוגיים ברקמות (פתולוגיה אנטומית מסורתית) ועל בדיקות מולקולריות.

בדיקת "פתולוגיה מולקולרית" בישראל

ההסתדרות הרפואית בישראל אישרה את ביצוע בדיקת ה"פתולוגיה המולקולרית" לצורך בחינת התאמת חולי סרטן לטיפול בתרופות מתקדמות, אך ורק במכוני הפתולוגיה, בישראל.
בדיקת ה"פתולוגיה המולקולרית" מתבצעת במכונים הפתולוגים של מספר בתי חולים בישראל: בית החולים תל-השומר, בבית החולים איכילוב,  בבית החולים בלינסון,  בבית החולים רמב"ם, במרכז רפואי הדסה,  ובבית החולים שערי צדק
סרגיי בלנצ'וק

ביוגרפיה

בלנצ'וק למד בכיתה מיוחדת לכדורגלנים מחוננים בתיכון (בני המחזור שלו הם אולכסנדר שובקובסקי וולדיסלב ואשצ'וק - שחקנים מובילים בדינמו קייב ובנבחרת אוקראינה). בסיום התיכון הצטרף אל שורות דינמו קייב. הוא שיחק בקבוצת המילואים של דינמו במשך 4 שנים ולא הצליח לעבור להרכב הקבוע של הקבוצה. בשנת 1996 הושאל מדינמו למכבי חיפה. בחיפה שיחק בלנצ'וק 3 עונות. זכה יחד עם הקבוצה בגביע המדינה לעונת 1997/1998 - הוא כבש את אחד משני שערי מכבי במשחק הגמר מול הפועל ירושלים. בתום עונת 1998/1999 - שב לאוקראינה.
לאחר חזרתו לאוקראינה עבר בלנצ'וק מדינמו קייב לקבוצת וורסקלה פולטבה ושיחק בשורותיה עד שנת 2003. בעונתו האחרונה בקבוצה הושאל למטאליסט חרקוב. בתום עונת 2002/2003 פרש ממשחק פעיל. 
לאחר הפרישה מכדורגל השלים בלנצ'וק את לימודי המשפטים וכיום עובד כעורך דין בקייב.
נקודת דוונה

היסטוריה

לשון היבשה הופיעה בראשית המאה ה-21 כתוצאה מנסיגתו של קרחון רש (האזור היה מכוסה על ידי הקרחון קודם לנסיגתו).

מקור השם

לשון היבשה נקראת על שמו של הכפר דוונה (Девене), בצפון מערב בולגריה.
בוב קאהן

קורות חיים

קאהן נולד בברוקלין שבניו יורק להורים יהודים. הוא קיבל תואר בהנדסת חשמל מהסיטי קולג' של ניו יורק בשנת 1960, ותואר שני ושלישי מאוניברסיטת פרינסטון בשנים 1962 ו-1964.
לאחר שסיים את לימודי התואר השני, החל לעבוד במעבדות בל, ולאחר מכן התמנה לפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנת 1972 התחיל לעבוד במשרד לטכניקות עיבוד מידע של DARPA. במסגרת עבודתו פיתח את פרוטוקול TCP, שנועד להחליף פרוטוקולי רשת קודמים. במהלך העבודה הגה רעיון של רשת בעלת ארכיטקטורה פתוחה, רשת שתאפשר למחשבים ורשתות ברחבי העולם לתקשר אחד עם השני ללא קשר לחומרה או תוכנה הקיימת אצלם.
בשנת 1973 הצטרף לעבודה על הפרויקט וינט סרף, ויחד הם השלימו את הגרסה המוקדמת של TCP. בשנת 1976 מונה סרף לאחראי על תחום הרשתות ב-DARPA, ויחד הם בנו את TCP/IP, שילוב של שני פרוטוקולים, TCP ו-IP ששימשו כבסיס לבניית רשת האינטרנט.
בשנת 1986 הקים את CNRI, תאגיד יוזמות המחקר הלאומי האמריקאי, ארגון שלא למטרות רווח שנועד לעודד מחקר ופיתוח של תשתיות מידע. החל משנת 2009 הוא היו"ר, המנכ"ל והנשיא של החברה.
בשנת 1992 הקים יחד עם וינט סרף את איגוד האינטרנט העולמי, ליצירת סטנדרטי האינטרנט.
בשנת 2006 שמו נכנס להיכל התהילה הלאומי לממציאים יחד עם וינט סרף.
פלורין פורצ'ה

קריירה

פורצ'ה התחיל את הקריירה שלו בארד מהליגה הרומנית השנייה בה שיחק שנתיים.
בקיץ 2012 חתם בקונקורדיה קיאז'נה מליגת העל הרומנית. בקיץ 2016 חתם בויטורול קונסטנצה עמה זכה באליפות ראשונה בקריירה ובתולדות המועדון.
ב-22 באוגוסט 2017 עזב לראשונה את רומניה וחתם בהפועל רעננה מליגת העל לשנה עם אופציה לשנתיים, אך ב-14 בנובמבר שוחרר מן הקבוצה. ב-25 בינואר 2018 חתם בל.ק.ס. ניצ'יצ'ה הפולנית
אלקוש

היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים מתימן בכפר הערבי דיר אל-קאסי, שתושביו עזבוהו באוקטובר 1948 במהלך מבצע חירם. חלק מתושבי המושב התגוררו בבתים הערביים הישנים עד שנת 1963. למקום הגיעו מעל מאה משפחות של עולים מתימן, אולם עד תחילת 1951 כמחציתם עזבו. במקומם, התיישבו במקום בשנת 1952 עולים מכורדיסטן משתי חמולות, חמולת קווינה מהעיר כוי סנג'ק וחמולה שנייה מבית וטה. בשנות ה-50 אירעו קטטות עם ערביי פסוטה על רקע סכסוכי קרקעות, בגלל שקרקעות היישובים היו מעורבים זה בתוך זה. בשנים הראשונות התפרנסו העולים מגידול טבק. בנוסף, היו לתושבים לולים ומטעי תפוחים, אפרסקים ושזיפים. 
בשנות ה-50 המשיכה העזיבה, אולם בשנת 1959 החלו משפחות לחזור. בשנת 1960 הפסיקה הסוכנות את עבודות הדחק לתושבי המושב לאחר שנקבע שהמושב הגיע לביסוס. בסוף 1962 פתחו תושבי המושב בשביתה בטענה שמשקיהם אינם מספיקים למחייתם. השביתה הסתיימה לאחר כשבועיים באמירה בלתי מתחייבת של הסוכנות לבוא לקראת המתיישבים. שביתה נוספת התקיימה במאי-יוני 1965, על רקע חובות של המושב והפסקת מתן שירותים לתושבים. שביתה נוספת התקיימה בשנת 1978.
בשנת 1960 סירבו תושבי המקום לקבל אור מגנרטורים ודרשו חיבור לרשת החשמל הארצית. בספטמבר 1963 חובר המושב לחברת החשמל, אך הבתים הערביים הישנים לא חוברו לרשת בגלל דרישת הסוכנות לפנות בתים אלו. 
בפברואר 1970 נהרגה במושב אישה מפיצוץ של ג'ריקן נפץ תחת בית במושב. באוגוסט 1970 פצצו מחבלים מטענים במספר לולים ריקים.

אלקוש המקראית

בתנ"ך מוזכר מקום בשם "אלקֹש" בתור מקום מגוריו של הנביא נחום, ויש שהעלו השערה שהשם הערבי "דיר אל-קאסי" שימר את השם הזה, אם כי לא ברור בכלל אם אלקוש המקראית הייתה באזור זה. השם אלקוש נגזר מהשפה הארמית וכנראה שמשמעותו אל הקשת (קוש)].
על  פי הספר "סוד מישרים", המצוטט בתוך רש"י לפסוק בנחום א', אלקוש המקראי נמצאת ליד מעבר "בילאן" (מה שנקרא portae Amani - ״שער טורי אמנוס״) הסמוך למפרץ אלכסנדרטה בטורקיה שהוא הגבול הצפוני של ארץ ישראל המובטחת על פי גבולי יחזקאל הנביא, ואילו לפי החוקר חיים בר-דרומא, אזור מעבר בילאן השתייך עוד לשבט אשר כבר בתקופת בית ראשון. על -פי המפורש שם ברש"י לספר נחום, הייתה שם ממלכה יהודית דמוקרטית.
אל-מיסוד

אַל-מִיסּוּד (באנגלית: Deinstitutionalization) הוא תהליך חברתי ושם כולל לתנועות חברתיות הדוגלות בשחרור אנשים עם מגבלה נפשית מן המוסדות הפסיכיאטריים, בהתאם לעיקרון לפיו יש להם הזכות לקבל טיפול כשהם חיים בקהילה, וללא הגבלת החופש שלהם.

היסטוריה

התנועות נוצרו ברחבי העולם המערבי בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, במקביל להתפתחותם של תנועות לזכויות אדם, ובהמשך להתפתחות גורמים כלכליים וחוקיים בשילוב עם פיתוחן של תרופות אנטי-פסיכוטיות שקיצרו את הצורך באשפוז פסיכיאטרי ממושך. בתקופה זו היו תרופות ופסיכותרפיה שתי הגישות הטיפוליות העיקריות, וניתנה תשומת לב מעטה לתמיכה וסיוע בתפקוד יומיומי ובאינטראקציה חברתית. לעיתים קרובות התערבות טיפולית הייתה בעלת השפעה קטנה על חיי היומיום, הסוציאליזציה והאפשרויות התעסוקתיות. לעיתים היו מחסומים כגון סטיגמות ודעות קדומות שהקשו על קבלה חברתית של פגועי הנפש. אך מאז שנות ה-60 (בישראל – מאז סוף שנות ה-70) קיימת בארצות הברית ובעולם מגמה ברורה להעביר את הטיפול עבור האנשים הסובלים ממצבים נפשיים חמורים ומתמשכים, אל הקהילה.
מודל האל-מיסוד מדגיש את התפקוד וההתמודדות במסגרת הקהילה הטבעית, והוא כולל בדיקה מחודשת של תפקיד המשפחה בתהליכי שיקום פסיכיאטרי והחלמה, ומקומה כשותפה פעילה בתהליכים אלו, תוך התייחסות לצרכים השונים המתעוררים במשפחות בעקבות התמודדות עם מחלת נפש של אחד מבני המשפחה. תוצאות המדיניות החדשה התבטאו בין היתר במגמה מתמשכת של סגירת מוסדות פסיכיאטריים, ניסיון לקיצור זמן האשפוז ופיתוח שירותים טיפולים ושיקומים חדשים ומשולבים בקהילה. השינוי במדיניות הביא לתמורות רבות שגרמו להסתכלות והבנה חדשה על אנשים עם מגבלה נפשית ויכולתם לבנות חיים משמעותיים בקהילותיהם. תנועת האל-מיסוד בעולם הביאה לצמצום במספר מיטות אשפוז וימי אשפוז, ואף יצרה תהליכי חשיבה אחרים המתבטאים בשינוי היחס כלפי האדם עם מגבלה נפשית ומשפחתו. נהוג כיום במערכות בריאות הנפש בעולם לבנות תוכנית עזרה מקצועית תוך התמקדות באדם ובצרכיו.
סטפה סטפנוביץ'

תחילת הקריירה

ב-1874 הצטרף סטפנוביץ' כצוער לבית הספר לארטילריה. הוא הצטיין במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ולאחריה עוטר על ידי מפקד הצבא הסרבי הגנרל קוסטה פרוטיץ' באות מסדר צלב טאקובו. סטפנוביץ' לחם גם במלחמת בולגריה-סרביה (1885) כמפקד חטיבה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה פיקד על הכוחות הסרבים במצור הממושך על העיר אדירנה, שהוביל לכיבושה בידי כוחות הליגה הבלקנית. במלחמת הבלקן השנייה הוצבו כוחותיו בגזרת הערים ניש ופירוט.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התמנה סטפנוביץ' למפקד הארמייה השנייה וב-16 באוגוסט 1914 השתתף בקרב צר בו הוכה הצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1915 עם הצטרפות הבולגרים והגרמנים למערכה לא הצליחו הסרבים המותשים לעמוד מול היקף ועוצמת הכוחות שעמדו מולם והצבא הסרבי נסוג באופן מסודר יחסית דרך אלבניה לאי קורפו ומשם הועבר לגזרת סלוניקי להתארגנות מחודשת. בזירה שכונתה בהמשך החזית המקדונית, אורגנו מחדש חיילי הארמייה ה-2 וסטפנוביץ מונה למפקדה.
ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה במתקפה לאורך עמק הוארדאר על כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של פרידריך פון שולץ. המתקפה החלה בהפגזה ארטילרית כבדה מ-580 תותחים מגזרת ביטולה ועד נהר הוארדאר. הגנרל פון שולץ סבר שהמתקפה תתנהל באזור ביטולה וריכז את מרבית כוחותיו שם. הארמייה הסרבית ה-2 בגיבוי 2 אוגדות צרפתיות שהיו תחת פיקודו של סטפנוביץ', תקפו חזיתית את "קבוצת שולץ" שהורכבה מהארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. כפועל יוצא מהנחת העבודה השגויה הופתעו כוחות "קבוצת שולץ" והחלו בנסיגה רחבה לאורך כל החזית המקדונית במטרה לייצב קו חדש, אך הכוחות הבולגרים קרסו, עניין שהוביל לקריסת החזית כולה ולבסוף לכניעת ממלכת בולגריה.
ב-1919 מונה למפקד צבא ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים ובשלהי אותה שנה, פרש משירות פעיל. סטפנוביץ' הלך לעולמו ב-1929 והוא בן 73 שנים.
שלטון הקודקוד

שלטון הקודקוד כולל השפעות של קודקוד הצמח על התפתחות ענפים צדדיים. תופעה זו קיימת כמעט בכל הצמחים העילאיים, אך בעוצמות משתנות.
ניתן לראות יפה את ה"שלטון" בכך שאם קוטעים את הקודקוד אזי אחרי זמן לא רב ניתן לראות שיש התפתחות מואצת של הענפים הצדדיים. (למשל בוורדים).
כל קודקוד יכול להשפיע על קודקודים אחרים, בתנאי שהוא במצב צמיחה.
מתי שריקי

ביוגרפיה

נולד בשם מתן שריקי בבאר שבע לאב שעלה ממרוקו המשמש כחשמלאי בעלית, ולאם העוסקת בחינוך. הוא השני מבין שמונה ילדים במשפחה. בגיל 8 שינה את שמו למתתיהו בהוראת רב מקובל מירושלים. עד גיל 10 גדל בערד ובכסלון ואז המשפחה עברה לרמות אלון בירושלים. בגיל 8 החל לנגן על פסנתר, למד מוזיקה קלאסית וניגן בקונצרטים במתנ"ס. למד בבית הספר "דוגמה עוזיאל" ובישיבת דביר לאמנויות בירושלים, שם עשה בגרות במוזיקה במגמת פסנתר, עיבוד, הלחנה ותאוריה. בתקופת לימודיו בישיבה החל לנגן על גיטרה. את שירו הראשון כתב בתקופה זו בעקבות פטירת אחת החניכות בתנועת הנוער בה השתתף. הוא היה חלק מהרכב מוזיקלי שהופיע בישיבה ובאירועים נוספים. היה חניך בבני עקיבא, הצופים הדתיים, ובעיקר בעזרא. הדריך גם בתנועת הנוער "צדק" הפועלת בשכונות פיתוח שבהן אין פעילות של התנועות הגדולות.
אחרי הישיבה התיכונית התחתן, ולמד בישיבת שדמות נריה. בצה"ל שירת במסגרת ישיבת הסדר כמש"ק דת באוגדת הבקעה, וניגן באירועים צבאיים שונים.

מוזיקה

בין השנים 2006–2012 היה הסולן והקלידן בלהקת החתונות "קומי אורי".
אלבומו הראשון "אור חדש" יצא ב-2015. את האלבום הפיק אבי טל, מי שהפיק את האלבומים הראשונים של אודי דוידי, אהרון רזאל, הראל טל ועוד. בהקלטת האלבום השתתפו בין השאר עמית יצחק על הגיטרות ואבי אבידני על התופים.
לקראת הוצאת האלבום הופיע בפסטיבל חברון, בריקוד דגלים, ב-Israel Day Concert סנטרל פארק בניו יורק, לוס אנג'לס ובבמות אינטימיות כמו בתיאטרון החאן ומועדון "הגולה". במהלך הופעה בבנייני האומה לצד רמי קליינשטיין וישי ריבו, חשף לראשונה את ההתמודדות שלו עם גמגום.
ב-2015 שר את השיר "כתפוח" שהלחין יעקב כ"ץ (כצל'ה). ב-2016 הופיע את מופע הפתיחה לפני הופעה של אברהם פריד במעלה אדומים. לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל באותה שנה הוציא את השיר "עוד" לזכר רבו הרב יוסי דיקשטיין שנרצח בפיגוע.
ב-2016 ליווה מוזיקלית את המופע "מתגברים" בבימויו של גולן אזולאי, מופע לבני הנוער המספר את סיפורם האישי של אנשים שונים שהתמודדו עם מציאות קשה ומורכבת ועל דרכם להצלחה לאחר ההתגברות על המשבר, בהפקת ארגון מעגלים.
ב-2018 השתתף בתוכנית הריאלטי "אביב או אייל". מלהקי התוכנית פנו לשריקי, שסירב בתחילה - אך לאחר שההפקה הודיעה לו שהוא "מוקפץ" ישירות לאודישן המצולם, ללא כל המבחנים המקדימים, הסכים להשתתף. בתוכנית הגיע עד שלב הנבחרות אותו לא עבר.
עובד על אלבום שני, בהפקה מוזיקלית של נעם עקרבי (שהפיק לעידן רייכל, אליעד נחום, עברי לידר ועוד) ונדב ביטון (הפיק את האלבומים הראשונים של ישי ריבו ועמיר בניון). מהאלבום יצאו הסינגלים "מסתתר", "אם", "שער המזרח", "מחר", ו"פרד"ס"

גרפיקה

למד קורס בגרפיקה באוניברסיטת אריאל. עבד כגרפיקאי במשרד החינוך בתל אביב ובמשרד הפרסום "שילה ברכץ" בבית אל. כיום הוא ארט דיירקטור בערוץ 7.
יצר קליפים לישי ריבו: "נפשי", "אחת ולתמיד", "לים", "הלב שלי", "הבוקר יעלה", "אדון עולם", "שטח אפור" ו"משגיח מן החלונות".
יצר והפיק את הקליפים "הכל עוד אפשרי" של עקיבא תורג'מן, "לא נפסיק לרקוד" של ארי גולדוואג, "דע מה" של יוני Z, "השידוך שלי" של ישי לפידות, "ברכות" של צבי זילברשטיין ומרדכי שפירא, "לא זכיתי באור מן ההפקר" של מיכה שקד, "באמת" של יוסף נטיב ויונתן רזאל, "ניגון רבי לוי יצחק מברדיצ'ב" של יצחק מאיר, "המים שטפונו" של שלומי גרטנר ושלום פרץ, ו"תפילה" של אריאל קינן.

חיים אישיים

נשוי לאודליה, כוריאוגרפית ויוצרת שהקימה בית ספר למחול יהודי בשם "מחוללות", ואב לשישה, והם מתגוררים בשבות רחל.