google/wiki40b huggingface dataset:
אוסטרלופיתקוס אפריקנוס

הילד מטאונג

בתחילת המאה ה-20, עובדי מחצבת אבן גיר באזור טאונג, סמוך לקימברלי שבדרום אפריקה, היו חושפים באופן שגרתי מאובנים שונים בעת עבודתם. המעניינים מביניהם נלקחו כמזכרות על ידי מנהלי חברת המחצבות, ואחד מהם החזיק גולגולת כזו מעל האח שבביתו. בשנת 1924 הבחינה בה ידידת המשפחה ג'וזפין סאלמונס, והבינה שעשוייה להיות לה חשיבות מדעית רבה. סאלמונס הייתה האשה הסטודנטית הראשונה של ריימונד דארט, אנטומאי אוסטרלי ששנתיים קודם לכן קיבל משרה באוניברסיטת וויטווטרסראנד ביוהנסבורג. סאלמונס שכנעה את מנהלי החברה לשלוח את המאובנים לדארט.
המרשים מבין הממצאים היה גולגולת קטנה של פרט צעיר מאוד (בדיעבד נקבע על פי שיניו שגילו בעת המוות היה שלוש או ארבע שנים) שזכתה לכינוי "הילד מטאונג". הגולגולת כללה פנים ולסת תחתונה כמעט מושלמים. דפנות קופסת המוח לא שרדו, אבל הגולגולת הכילה אנדוקאסט מושלם - דפוס של המוח שנוצר בעת ההתאבנות. הגולגולת דמתה לגולגולות קוף-אדם, אבל דארט הבחין שהפוראמן מאגנום (החור שדרכו מתחבר המוח לחוט השדרה) היה בעמדה תחתית, ובכך העיד שבעלי הגולגולת הלך בקומה זקופה. 
דארט הגדיר את המאובנים בשם המדעי אוסטרלופיתקוס אפריקנוס, והציג את ההשערה שהם "החולייה החסרה", כלומר מאובן הביניים שבין קופי-האדם לאדם. אבל באותן שנים דעה מקובלת יותר בקרב הפלאואנתרופולוגים, שהתבססה על הגולגולת המזויפת של איש פילטדאון, הייתה שהאבולוציה של מוח גדול קדמה לאבולוציה של הליכה זקופה. הילד מטאונג היה המאובן ההומיניני האפשרי הראשון שהתגלה באפריקה, בתקופה שבה הפלאואנתרופולוגים האירופאים העדיפו לחפש את אבות המין האנושי באירופה (מאובן לא-אירופאי חשוב נוסף, אדם ג'אווה מדרום-מזרח אסיה, זכה אף הוא באותן שנים להתעלמות כמעט מוחלטת). בנוסף, גולגולות של פרטים צעירים מאוד הן קשות יותר להגדרה טקסונומית. לכן הפלאואנתרופולוג הבריטי הנודע סר ארתור קיית הציע שהילד מטאונג היה קוף-אדם, קרוב לוודאי תינוק של גורילה. במשך שנים רבות ניהל דארט מאבק להכרה בתגליתו, אך רק בשנות ה-50, כאשר איש פילטדאון הוכח סופית כזיוף, התאפשרה קבלת הסוג אוסטרלופיתקוס כהומינין נכחד על דעת כל הקהיליה המדעית בתחום.

מרת פלס

הפלאונטולוג הדרום-אפריקני (ממוצא סקוטי) רוברט ברום תמך בעמדתו של דארט במשך כל השנים הללו. בשנת 1938 הוא גילה באתרי ערש המין האנושי ליד פרטוריה מאובני הומינינים שדמו לאפריקנוס אך היו מגושמים יותר. הם סווגו למין אחר הידוע כפראנתרופוס רובוסטוס או אוסטרלופיתקוס רובוסטוס, וגילויים בדרום-אפריקה תמך גם באפשרות קיומו של אפריקנוס. באותה שנה גם סיווג ברום אנדוקאסט (דפוס מאובן מן החלק הפנימי של גולגולת) שהתגלה באחד מאתרים אלו כהומינין ממין אחר, שלו העניק את השם המדעי "פלסיואנתרופוס טרנסוואליס" (Plesianthropus transvaalensis). בשנת 1947 גילו ברום ותלמידו ג'ון רובינסון באתר סטרקפונטיין בדרום-אפריקה גולגולת נוספת מושלמת כמעט לחלוטין, הידועה בספרות המדעית בסימון הקטלוגי STS-5 ומפורסמת יותר בכינויה הפופולרי "מרת פלס", אף כי כיום סוברים שהיא השתייכה לפרט זכר. שני מאובנים אלו סווגו מאוחר יותר כאוסטרלופיתקוס אפריקנוס.

תיארוך

התיארוך של מאובני הומינינים בדרום-אפריקה היה מאז ומתמיד בעייתי יותר מאשר אלו ממזרח-אפריקה, המתגלים לרוב באזורים עשירים בשכבות של אפר געשי ולכן ניתן לתארכם בשיטות הרדיומטריות המדויקות של ארגון-ארגון ואשלגן-ארגון. עם זאת, משילוב של מספר שיטות תיארוך שונות ניתן להעריך שמאובני אפריקנוס הם מגיל שבין 3 מיליון ל-2 מיליון שנה לפני זמננו, כאשר גיל ביניים של 2.5 מיליון שנה הוא הסביר ביותר.
ז'ורז' דה מסטראל

המצאת הצמדן

דה-מסטרל יצא יום אחד ב-1948, לטיול רגלי עם כלבו בקרבת ביתו באלפים השווייצריים. 
לאחר הטיול ביערות חזרו דה-מסטרל וכלבו מכוסים בצמחים דביקים וקוצים שדבקו בבגדים. 
דה-מסטרל שתהה מה מביא אותם להיצמד לבד כל כך טוב, הניח את אחד הצמחים הדביקים תחת מיקרוסקופ וראה קרסים קטנים שנכנסו לתוך לולאות קטנות באריג של הבגד. באותו יום נולד הרעיון של "צמדן קרס ולולאה", שנודע לאחר-מכן כ'וולקרו' או כ'צמדן'.
לאחר חיפוש נמצא משקיע: בעל מפעל טקסטיל גילה עניין ברעיון 'צמדן-זיפים' והשניים החלו יחד לעבוד. בעל מפעל הטקסטיל, ייצר בעזרת נול קטן פס כותנה עם קרסים זעירים ופס נוסף עם לולאות. כשהצמידו אותם יחד, הם נדבקו זה לזה. 
כעת צריך היה למצוא דרך ליצור פסים אלה באמצעות מכונה.
דה-מסטרל מצא יצרן נולי אריגה שווייצרי שהסכים לנסות לייצרם, אך היצרן נסוג כשהתברר שהמשימה קשה מדי. במשך חודשים הוא ערך ניסויים שונים. ואז כשהוא השתמש במקרה באור אינפרה-אדום בעת אריגת הלולאות הוא גילה שהמכונה גורמת להן להיעשות נוקשות דיין כדי שניתן יהיה להשתמש בהן. 
אך עדיין אתגר נוסף עמד בפניו: תכנון מכונה שתעשה את הקרסים. במשך מספר חודשים חיפש דה מסטרל דרך ליצירת הקרסים וכשזו נמצאה החלו בייצור מסחרי של הצמדנים. 
דה-מסטרל קרא לצמדן "ולקרו" – vel מהמילה Velvet (קטיפה) ו–Cro מהמילה Crochet (סריגה במסרגה אחת). ב-1955 דה-מסטרל רשם על 'צמדן הזיפים' פטנט. 
מ-1955 ועד 1959 מכר דה-מסטרל כ-60 מיליון מטרים של צמדן זיפים מדי שנה. בשנה האחרונה הסתכמו מכירותיה השנתיות של החברה ביותר מ 250 מיליון דולר  והיא מעסיקה יותר מ – 3,300 עובדים.
ניסים הדס

ביוגרפיה

ניסים הדס נולד ב-1953 בקהיר. למד בטכניון במסגרת העתודה האקדמית ובשנת 1974 קיבל שני תארים: מוסמך למדעים בהנדסת חשמל ומוסמך למדעים בפיזיקה שניהם בהצטיינות. בשנת 1984 קיבל תואר מגיסטר להנדסת חשמל, גם הוא מהטכניון, בהצטיינות יתירה.
שירת בצה"ל כקצין אלקטרוניקה בחיל האוויר והשתחרר בדרגת רב-סרן.
נקלט בתעשייה האווירית בשנת 1983. היה ראש פרויקט פיתוח מכ"ם בקרת אש מתקדם למטוסי קרב, שנכנס לשירות מבצעי בהצלחה וזכה בפרס מצוינות לציון יובל למדינת ישראל.
מונה לראש מינהל מכ"ם בשנת 1996, והוביל פיתוח טכנולוגיית מכ"ם לסיור ימי שיושמה במבצע ללכידת הספינה קארין A. הקים תחום למכ"מי הדמיה למטוסי קרב, מסוקים ומל"טים.
בשנת 2002 מונה למנהל מפעל מיזם באלתא, הרחיב את יכולות המפעל מעיסוק בחיישנים ליכולות מערכתיות, והוביל את מפעל מיזם לזכייה בפרויקט מרכז פענוח המודיעין המאוחד (מרפ"מ) לצה"ל.
בשנת 2006 מונה למנכ"ל אלתא מערכות, וניהל את החברה עד לפרישתו בשנת 2018, לאחר 11 שנים בתפקיד. 
בשנת 2018 מונה ליו"ר חברת ההזנק "RFISEE" אשר מפתחת מערכת הדמיה לשוק הרכב האוטונומי.
משמש בנוסף כחבר סגל ומרצה  במכללת אפקה בפקלוטה להנדסה .
הדס הוא מומחה למערכות מכ"ם ומרבה להרצות בכנסים מקצועיים ברחבי העולם.
ריקוד מסוכן

תקציר העלילה

יוסף דוידי (זהר ליבה), בן ה-24 המתגורר בעיירת פיתוח, מובטל מאז שסיים את שירותו הצבאי. את מרבית זמנו הוא מבלה ב"כיכר הברזלים" של העיירה, ובלילות הוא רוקד בדיסקוטק היחיד בעיירה, יחד עם חברו המוסכניק שרוקד ברייקדאנס, עם נער דתי המכונה "שלומי-דוס" שרוצה להיות רקדן, ועם חברו הספר (המגולם על ידי עומר ברנע), שעושה חיקויים של אלוויס פרסלי. תום (מיכל אמדורסקי) בת ה-23, מוכרת דגים בשוק במקצועה, מאוהבת ביוסי. אנאבל (אליענה בקייר), בת ה-19, ממוצא שווייצרי, לומדת בלט ורוצה להיות כאימה המנוחה - רקדנית בלט ידועה ולנצח בתחרות ריקודים. יוסי ואנאבל נפגשים בתחרות "אלופי הריקוד" ומתאהבים.
מכונת גלידה

היסטוריה

בשנת 1832 לערך, אוגוסטוס ג'קסון, קונדיטור אפרו אמריקאי, זכה לתהילה לאחר שיצר מתכונים רבים לייצור גלידות וכן פיתח טכניקה יעילה להכנת גלידה.
בשנת 1843, ננסי ג'ונסון מפילדלפיה רשמה את הפטנט האמריקאי הראשון על מכונה המקפיאה גלידה.

מכונות ידניות וחשמליות

במכונות גלידה ידניות קיימות שתי קערות, אחת פנימית והשנייה חיצונית. לקערה החיצונית מכניסים קוביות קרח ומלח. לקערה הפנימית מכניסים את מרכיבי הגלידה שאותם מערבבים בעזרת כף או ידית בחישה. המלח מוריד את נקודת הקיפאון של הקרח וממיס אותו, וכתוצאה חום נפלט מהגלידה החוצה ומקרר אותה. מכונות אלו הן לרוב זולות, אך אינן נוחות לשימוש. תערובת הקרח והמלח נמסה ויש להיפטר ממנה, וכן בכל הכנה של גלידה יש להוסיפה מחדש.
קיימים שלושה סוגים שונים של מכונות גלידה חשמליות. בכל אחד מהם קיים מיקסר חשמלי שמערבל את הגלידה עצמה, אך ההבדלים ביניהם נובעים משיטת הקירור:
הסוג הראשון מבין השלושה, הוא מכונת גלידה חשמלית שמוכנסת לתוך קערה מוקפאת. הקערה מכילה שתי דפנות שביניהם קיים נוזל שקופא בחום נמוך (מעל נקודת הקיפאון של מים). את הקערה יש להקפיא כ-24 שעות לפני תהליך הכנת הגלידה. לאחר מכן מכניסים למכונה את תערובת הגלידה ומפעילים אותה. המכונה בוחשת את התערובת במשך כעשרים עד שלושים דקות. היתרון במכונה זו הוא מחירה הזול. החיסרון הוא שניתן להכין רק מנה אחת של גלידה בכל פעם. אם רוצים להכין מספר מנות בו זמנית, יש צורך בהכנסת מספר קערות למקפיא מראש.
הסוג השני הוא מכונה גלידה שעובדת בתוך המקפיא של המקרר. הקירור נעשה אם כן על ידי המקפיא עצמו, והמכונה רק צריכה לערבל את הגלידה. המכונה עובדת כל כמה שניות, עד שהגלידה מתקשה ואז תהליך הערבול מופסק. הגלידה קופאת לאט והיא נבחשת על מנת שלא ייווצרו בה גושי קרח. היתרון במכונה זאת הוא גודלה הקטן וכן שאין צורך להקפיא רכיבים כלשהם טרם השימוש בה. החיסרון במכונה זו הוא שהמקפיא צריך להיסגר על הכבל החשמלי שלה שבולט החוצה מן המקרר. ישנים מקררים שבהם קיים תקע חשמלי ואז לא נפגעת האטימות של המקפיא. בנוסף, קיימים למכונה דגמים שעובדים על סוללות, אך לא ניתן להשתמש בסוללות נטענות רגילות שכן הן לא פועלות היטב בחום נמוך.
הסוג השלישי והיקר ביותר, הוא מכונה בעלת תא הקפאה משלה. תא ההקפאה של מכונה זו מגיע לקור הרצוי מספר דקות לאחר הפעלתה, וניתן להוסיף למיכל הבחישה את הגלידה. כמו במכונות הגלידה האחרות, התערובת מוכנה לאכילה לאחר כעשרים עד שלושים דקות של ערבול, תלוי במתכון ובכמות שהוכנסה למכונה. מכונה זו יכולה לייצר כמויות גדולות של גלידה בהשוואה לשני הסוגים שהוזכרו, מיד עם סיום הכנת המנה הראשונה והוצאתה ניתן להכניס תערובת אחרת ולהכינה. בחלק ממכונות אלו קיים מנגנון שעקב ניעורן או הזזתן תהליך ההקפאה פוסק ואז יש צורך להמתין 12 שעות עד לחידוש ההקפאה. דגמים אלו של המכונה לא מתאימים למטבחים קטנים.
קיים גם סוג נוסף של מכונת גלידה חשמלית. כמו בסוג הראשון, תערובת של גלידה מוכנסת למיכל או לקערה השקועה בתוך קוביות קרח ומלח. למכונה מחובר מנוע חשמלי חזק שמסתובב במהירות של 75 סיבובים לדקה. בתוך מיכל הגלידה ישנה כף שמגרדת את הגלידה מדפנות המיכל. כף זו מסתובבת בכיוון ההפוך לכיוון בחישת הגלידה. ככל שהזמן עובר מרקם הגלידה שבמכונה נהיה סמיך יותר. בהינתן זמן מספיק וכמות מספקת של קוביות קרח ומלח, ניתן ליצור במכונה זו גלידה "מוצקה" וחלקה.
פרץ הכהן

תולדות חייו

רבי פרץ נולד בפרובנס בתחילת המאה ה-14. את תורתו למד מאביו רבי יצחק בן יהודה הכהן.
אביו רבי יצחק היה ניכר בדורו כתלמיד חכם ועניו, ונהג לחתום את איגרותיו "יצחק העלוב בן הרב יהודה הכהן". עדות על גדולתו בתורה מוזכרת בכתבי דוד בן שמואל מאישטילא (מחבר "ספר הבתים" על המשנה תורה לרמב"ם) שקוראהו "קדוש ה' מכובד מורנו רב יצחק הכהן מנוואשקה" (מאנאסק) Manosque.
בבגרותו שימש רבי פרץ כדיין ומורה הלכה בטולידו.

חיבוריו

רבי פרץ הכהן התחיל לכתוב את פירושיו על התלמוד בגיל 22. פירושיו על התלמוד הידועים לנו היום הם על ארבע מסכתות בלבד (שבת, עירובין, נזיר, וסנהדרין). יש הטוענים שרבי פרץ חיבר פירושים על כל המסכתות, אלא שאלו אבדו. הוא רגיל להביא בפירושיו את דברי אביו כהקדמה, ולאחר מכן לדקדק ביותר בלשון התלמוד כדי להעלות את חידושיו. הרב יצחק אריאלי משער שחידושי הרשב"א על מסכת מנחות הם מרבי פרץ.

רבי פרץ כמקובל

חיבור נוסף של רבי פרץ הוא ספר מערכת האלהות הכולל דרשות קבליות על התורה. לא ברור האם דרש אותן בבית כנסת או בפורום מצומצם יותר, ובכל מקרה אלו דרשות מעמיקות אשר אין להבינן ללא ידיעה קבלית מוקדמת. אחד ממאפייני החיבור הוא הגדרה והשוואה של כל פרט מהחטאים בכלל התורה (לדוגמה חטא עץ הדעת, דור המבול, דור הפלגה, אנשי סדום, קורח ועדתו ועוד), והבנתם כבאים מאותו מקור ספציפי של רע, עם מטרה להגיע אל כוונה שווה - פירוד אלהות מן העולם.

תלמידיו וחבריו

המפורסם מבין חבריו הוא רבנו נסים, שהתייחס אליו בידידות וקרבה ואף עזר לו להגיע לברצלונה. יש אומרים שהר"ן התייחס אליו כמעט כתלמיד אל רבו, כעולה מכך שכינהו "מורנו הרב הכהן הגדול". בשנת ה'קי"ז נקראו שניהם על ידי מלך ספרד, ככל הנראה פדרו הרביעי, מלך אראגון, לפסוק דין-תורה בעניין ירושה.
תלמיד ידוע של ר' פרץ הוא הריב"ש (ר' יצחק בר ששת), אשר מרבה בכתביו לשבח ולתאר את גדולת רבו.
אבל אפשור

ביוגרפיה

אפשור נולד בפונגוטיג שבווירג'יניה. הוא למד באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטת ייל, ובשנת 1810 סיים לימודי משפטים והוסמך לעריכת דין. הוא עבד תקופה קצרה בתחום בולטימור, לאחר מכן הוא שב לריצ'מונד שבווירג'יניה. בשנת 1812 נבחר אפשור כציר לבית הנבחרים של וירג'יניה. הוא כיהן גם כפרקליט מטעם המדינה בריצ'מונד. לאחר מכן התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית ללא הצלחה ובשנת 1825 נבחר בשנית לבית הנבחרים של וירג'יניה. לאחר שהוא השתתף בכינוסים לקביעת חוקת המדינה (1829–1830), נבחר אפשור לבית המשפט הכללי של וירג'יניה.
במגוון התפקידים בהם החזיק היה אפשור בעל גישה שמרנית ונטה להטיב עם המדינה. בין פעולותיו אלו נמנית תמיכתו בזכות קרוליינה הצפונית לביטול חוקים שאינם מתיישבים עם חוקת המדינה, וכן תמיכתו בקיום עבדות במדינות ארצות הברית.
בשנת 1841 התמנה אפשור למזכיר לענייני הצי האמריקני בממשלו של הנשיא ג'ון טיילר. כהונתו בתפקיד נמשכה כשנה וחצי, במהלכה הושם דגש ניכר על ארגון מחדש של הצי וייעולו. בתקופתו הוחלפה מועצת נציבי הצי בלשכות המנהלה של הצי האמריקני. כמו כן הוגדל תקציב הצי והחלה בנייתן של ספינות מלחמה ואניות קיטור.
ביולי 1843 מונה אפשור כמחליפו של מזכיר המדינה הפורש דניאל ובסטר. הישגו הגדול ביותר בחודשי כהונתו היה פועלו לסיפוח טקסס למדינות המתירות עבדות בתחומן. נוסף על כך הוא פעל באופן נמרץ במשא ומתן לקביעת גבולותיה של אורגון וצירופה למדינות האיחוד. פעולה זו לא הושלמה על ידו בעקבות פטירתו.
ב-28 בפברואר 1844 התלווה אפשור לנשיא טיילר ולנכבדים אחרים להשקת אניית המלחמה פרינסטון. במהלך האירוע אירע פיצוץ באחד מתותחי האנייה ואפשור ואחרים נהרגו. הוא הובא לקבורה בבית הקברות של הקונגרס בוושינגטון הבירה.
יסמין עיון

ביוגרפיה

אחותה הקטנה היא המדבבת והשחקנית ליאנה עיון. הוריה גרושים ואביה, ירון עיון, נישא בשנית למגישה מירי נבו. אביה ירון עיון הוא הבעלים של "אולפני זזה אקוסטיקה", שהקים ביחד עם שותפו אמנון ילון. 
בשנת 2005 התחילה ללמוד בבית הספר תלמה ילין שבגבעתיים.
בשנת 2009 התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקת חיל החינוך והנוער.

משחק

עיון התחילה את הופעת הבכורה שלה בשנת 1998, ב"רחוב סומסום", שם שיחקה את הילדה יסמין.
בשנת 2005, שיחקה מטעם בית הספר תלמה ילין, בתפקיד שרון בסדרה "ההפסקה הגדולה", ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
משנת 2011 התחילה לגלם עיון את דמותה של אילנה בתפקיד ראשי בסדרת נעורים בערוץ הילדים של yes בשם "אליפים" שמבוססת על ספרה של אסתר שטרייט-וורצל, במשך כשלוש עונות.
בשנת 2014, שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "עממיות" של נאור ציון, בתפקיד זואי וקסלנבאום.
באפריל 2014, יצא לאור סרט הקולנוע "מפריח היונים", שם גילמה עיון את ראשל בתפקיד ראשי, לצד דניאל גד, אורי גבריאל, מנשה נוי ואחרים.
בשנת 2017 משחקת תפקיד ראשי בהצגה "על מי ועל מה" מאת איאד אקטאר (זוכה פרס פוליצר), בבימויו של משה נאור, בתיאטרון חיפה.
קדר (בית חרושת)

היסטוריה

בית החרושת "קדר" נבנה בשנת 1935 בעמק זבולון, בראשיתו העסיק חמישה פועלים. מייסדיו היו, כנראה רוזה וקורט כהן ילידי גרמניה, שכנראה עלו במסגרת העלייה החמישית לארץ ישראל והחלו בניסויים באולם ששכרו בטכניון בשנת 1934. המפעל הציג את תוצרתו לראשונה ב"יריד המזרח" בשנת 1936. בשנת 1941 השתתף בתערוכת "Palestine Government Industrial Exhibition" שהתקיימה בקהיר. בשנת 1945 הרחיב המפעל, שכבר מנה כ-80 עובדים, את שטחו.
"קדר" הפך לאחד ממפעלי הקרמיקה הגדולים בתעשיית הקרמיקה הישראלית. בשיאו העסיק המפעל כ-90 עובדים. עם זאת, החל מהחל משנות ה-50 של המאה ה-20 סבל המפעל מקשיים ניהוליים ופיננסים וגררו מחסור בפיתוח המפעל ותשתיתו הטכנולוגית. בשנת 1950 מונתה במפעל "ועדת ייצור", שתפקידה היה להגדיל את תפוקתו. בשנת 1961 מונה למפעל מפרק זמני עקב חובות בסך 700,000 ל"י. בעקבות זאת הפך המפעל לקואופרטיב בבעלות עובדיו, שפעל עד לשנת 1963 ואז פורק. בשנת 1967 נקלע המפעל לקשיים והוציא את עובדיו לחופשה.
אריק רימרמן

אריה (אריק) רימרמן (נולד ב-24 במרץ 1950) הוא חוקר ישראלי, מהחוקרים החשובים  בעולם בתחום הנכויות ההתפתחותיות, פרופסור מן המניין ובעל הקתדרה לרווחה ותכנון חברתי ע"ש ריצ'רד קרוסמן בבית הספר לעבודה סוציאלית, בפקולטה למדעי הרווחה ובריאות באוניברסיטת חיפה.

קורות חיים

רימרמן נולד בכפר הנוער בן שמן, לרעיה, מורה לאנגלית, ויהודה, פסיכולוג חינוכי וממקימי שירות המבחן לנוער במשרד הסעד. רימרמן למד בבית הספר התיכון ברנר בפתח תקווה, ולאחר תום שירותו הצבאי למד באוניברסיטת תל אביב וסיים תואר ראשון בעבודה סוציאלית בשנת 1974. רימרמן קיבל את התואר השני בשנת 1977 מאוניברסיטת בר-אילן ואת התואר השלישי במדיניות רווחה בשנת 1981 באוניברסיטאות אדלפי/ברנדייס בארצות הברית בהנחייתם של הפרופסורים גונאר דיבואד ורלף דולגוף. עבודת הדוקטורט התחקתה אחר גורמים המנבאים את מידת מעורבותם של הורים בתוכניות התערבות מוקדמת לילדים עם נכויות התפתחותיות. 
עם קבלת התואר השלישי החל להרצות בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן, בה הקים את תוכנית התואר השני בשיקום. ב-1995 עבר לאוניברסיטת חיפה ובין השנים 1995–2001 הקים וכיהן כדיקן הראשון של הפקולטה למדעי הרווחה והבריאות. 
רימרמן ואילנה דבדבני בנו יחד תוכנית הכשרה בשיקום לכל אנשי המקצוע בארץ שהיו בתפקידים בכירים ללא הכשרה אקדמית בתחום - תוכנית לתואר שני בשיקום. ערכו ימי עיון וסדנאות והיו חלק מהצוות המייסד של מעמד המומחיות בשיקום. 
רימרמן שמש כפרופסור אורח באוניברסיטאות רבות בעולם בהן: אוניברסיטת פנסילבניה, הרווארד, אוניברסיטת מינסוטה ואוניברסיטת סירקיוז בארצות הברית ובאוניברסיטאות הומבולדט בברלין, אוניברסיטת גיסן ויוליוס מקסימיליאן בוירצבורג שבגרמניה, אוניברסיטת קארל בפראג שבצ'כיה, האוניברסיטה המדעית הטכנולוגית בטרונדהיים שבנורווגיה והאוניברסיטה הלאומית בגאלויי שבאירלנד.
רימרמן הוא חבר מערכת בכתבי עת רבים ומובילים בתחום הנכות והמוגבלות.
רימרמן זכה פרסי מחקר רבים, בהם פרס הוטנר (1977), פרס ליהמן (1987) פולברייט (1979), ווילי טראמפ (1998) ופרס ע"ש ברטון בלאט (2006). בשנת 1999 הכירה האגודה המדעית האמריקאית לחקר הפיגור השכלי ברימרמן כאיש השנה הבינלאומי במחקר בתחום זה. 
במסגרת פעילותו הציבורית שימש רימרמן יועץ לשרת הרווחה והעבודה אורה נמיר, וכן ייעץ לוועדת כץ שניסחה את חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות. רימרמן כיהן כחבר ועדת גולדברג לבחינת הוועדות הרפואיות של המוסד לביטוח לאומי, כראש ועדת סיעוד וחבר ועדת נכות שליד מועצת הביטוח לאומי, וכיועץ לתוכנית הרפורמה בשירותי השיקום של אגף השיקום במשרד הביטחון. 
בין השנים 1994–1998 כיהן כיו"ר הדירקטוריון של הקרן למפעלי שיקום.
בשנת 2009 מונה על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לתפקיד יו"ר ועדת ההיגוי של סקר האוכלוסין לאנשים עם מוגבלות בישראל, וב-2010 מונה כחבר הוועדה המייעצת של נציבות השוויון במשרד המשפטים. 
אריק רימרמן נשוי לשולה והם הורים לנטע רימרמן-שדמה ודולב רימרמן.
ארוחת צהריים

ארוחת צהריים היא ארוחה הנאכלת בצהריים או בשעות אחר הצהריים המוקדמות.

סוג מזון

המזון הנצרך בארוחת הצהריים משתנה מתרבות לתרבות. בתרבויות מסוימות אוכלים בצהריים ארוחה חמה, לעיתים בת יותר ממנה אחת. יש הנוהגים לאכול בצהריים את הארוחה העיקרית של היום. תזונאים רבים סבורים שעדיף לאכול ארוחה גדולה בצהריים מאשר בערב, לפני השינה, כיוון שאז האנרגיה מהארוחה תשמש את הסועד בהמשך היום. בישראל, בגרמניה ובסקנדינביה למשל נוהגים לאכול את הארוחה העיקרית, החמה, בצהריים.
אך יש מדינות בהן נהוג לאכול בצהריים ארוחה קלה, ואילו בערב לאכול את הארוחה העיקרית של היום (לדוגמה: הולנד, בלרוס, האיים הקנריים).

ארוחות צהריים מחוץ לבית

אנשים רבים אוכלים את ארוחת הצהריים שלהם במקום העבודה או במקום הלימודים. מעבידים כמו גם בתי הספר מגדירים פרק זמן המכונה "הפסקת צהריים" באמצע היום לשם אכילת ארוחת הצהריים. 
ישנם מקומות עבודה ובתי ספר רבים שבהם ישנה קפיטריה שבה אפשר לקבל או לרכוש ארוחת צהריים חמה או קרה. במקומות עבודה מסוימים נוהגים העובדים לצאת ולאכול במסעדות שבסביבה, שחלקן מציעות גם ארוחה עסקית בתעריף מוזל יחסית.
ישנם מקומות שבהם בלתי אפשרי לספק ארוחות צהריים מסודרות ואז נוהגים העובדים, או התלמידים, להצטייד במזון קר ארוז מראש בקופסת אוכל. ארוחה שכזו תכלול בדרך כלל כריך, ירקות, פירות ודברי מתיקה. 
תפוצתו של תנור המיקרוגל במקומות העבודה מאז תחילת שנות השמונים שינתה את תוכנה של ארוחת הצהריים עבור אנשים רבים והיא עשויה לכלול מזון קפוא, שאריות של מזון שבושל בבית, ומזון מוכן מראש שיש רק לחממו מחדש (ארוחת טלוויזיה).
My World Tour

ביקורות

מבקרי המוקיה הפנו ביקורות חיוביות כלפי סיבוב ההופעות, וביבר אף התראיין עשרות פעמים באותו פרק זמן, ובחלק מהראיניות אף דיבר על סיבוב ההופעות, מנקודת המבט שלו. ניו יורק טיימס אף גם הם ערכו ראיון עם ביבר בנוגע לסיבוב ההופעות.
היכל התהילה של הכדורסל

היכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית' הוא ארגון ומוזיאון הממוקם בספרינגפילד שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית ובו מונצחים כדורסלנים, מאמנים, שופטים ואישים אחרים שתרמו לכדורסל בארצות הברית ובעולם כולו. 
היכל התהילה נוסד ב-1959 אך רק בשנת 1968 נפתח מוזיאון של ממש בבניין בקולג' ספרינגפילד, העיר בה המציא ופיתח ג'יימס נייסמית' את משחק הכדורסל. במהלך השנים עבר המוזיאון פעמיים למיקום חדש, ב-1985 וב-2002 למיקומו הנוכחי, לאחר השקעה של 45 מיליון דולר בקומפלקס המתפרש על שטח של כ-7.5 דונם וכולל גם מרכז מסחרי, חנות מזכרות ומסעדות.
נכון לספטמבר 2019 זכו להיכלל בהיכל התהילה 407 חברים (ביניהם שחקנים, מאמנים, קבוצות, שופטים ותורמים). מתוכם, ארבעה חברי תהילה נכללו גם כשחקנים וגם כמאמנים (ג'ון וודן, ביל שרמן, לני וילקינס וטום היינסון), וחבר אחד (ג'ון מקלנדון) נכלל הן כמאמן והן כתורם. בנוסף לאנשים יחידים שנמנים עם חברי היכל התהילה, נכללות גם 12 קבוצות.
פרידריך וילהלם, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל

ביוגרפיה

פרידריך וילהלם נולד בבראונשווייג ב-9 באוקטובר 1771, לקרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולאוגוסטה, נסיכת בריטניה, בתם של פרדריק, נסיך ויילס ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. בשנת 1789 התגייס פרידריך וילהלם לצבא הפרוסי, ולחם בשורותיו במהלך המלחמות הנפוליאוניות. בשנת 1805 מת דודו פרידריך אוגוסט, דוכס אלס, ופרידריך וילהלם ירש את דוכסות אלס בשלזיה, שהייתה כפופה לממלכת פרוסיה.
בשנת 1806 נהרג אביו במהלך קרב ינה-אאורשטדט, ופרידריך וילהלם עלה לשלטון במקומו, מאחר שאחיו הבכור - קרל גאורג אוגוסט, נסיך הכתר של בראונשווייג-וולפנביטל מת ערירי, ואחיו הגדולים היו בעלי פיגור שכלי. בשנת 1807 קיבלה הנסיכות מעמד של דוכסות ונקראה בשם דוכסות בראונשווייג, והצטרפה לקונפדרציה של הריין, כחלק מממלכת וסטפאליה. במהלך שנת 1807 ברח פרידריך וילהלם לדוכסות הגדולה של באדן, בעקבות הכיבוש הצרפתי. בשנת 1809 הקים פרידריך וילהלם צבא מכספו הפרטי, שנקרא "שחורי בראונשווייג" על שם מדיהם השחורים, ולחם עמו במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית. באוגוסט אותה שנה כבש פרידריך וילהלם את בראונשווייג לזמן קצר, אולם לאחר מכן נאלץ לברוח לבריטניה, שם התארח אצל גיסו ג'ורג', נסיך ויילס. פרידריך וילהלם קיבל דרגת לוטננט גנרל בצבא הבריטי, ונשלח עם לוחמיו לספרד, שם הושמד רוב צבאו במהלך הקרבות. בשנת 1813 חזר פרידריך וילהלם לבראונשווייג, ובשנת 1815 נהרג במהלך קרב קאטר ברה, ובנו קרל השני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו.
סדריק ג'רוואה

קריירה

הסינגל הראשון של ג'רוואה, "Burning", פורסם על ידי חברת ההקלטות שבה הוא היה חתום בעבר, Ultra Records. ב-2006, ג'רוואה הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, "The Experiment", גם תחת Ultra Records. הסינגל שלו, "Mauri’s Dream", שפורסם ב-2009, זכה 3 פעמים בסינגל השבוע בתוכניתו השבועית של פיט טונג ברדיו BBC 1. ב-2011, ג'רוואה פרסם את אלבומו השני, "Miamication".
ג'רוואה החזיק בשתי חברות הקלטות, ב-Sleaze וב-Sleaze Industries.
באפריל 2012, סדריק פרסם את הסינגל "Molly", שלווה בוידאו קליפ חושפני למדי. סינגל זה דורג במקום ה-26 במצעד הסינגלים הבריטי והסרטון של הסינגל נצפה בכלמעלה מ-6 מיליון צפיות.
לאחרונה, הפיק ג'רוואה מספר רמיקסים מצליחים לשירים כמו "Summertime Sadness" של לנה דל ריי, "Yeah Yeah" של ווילי מון, "Wide Awake" של קייטי פרי ואת "Decisions" של Borgore. הרמיקס לשיר "Summertime Sadness" הגיע למקומות מובילים במספר מצעדי שירים, ביניהם מקום רביעי במצעד הסינגלים הבריטי, מקום 3 במצעד הסינגלים של ARIA ובמקום השישי ב-Billboard Hot 100‏.
ב-27 בינואר 2013, זכה ג'רוואה בפרס הגראמי לרמיקס הלא-קלאסי הטוב ביותר לשנת 2013 בזכות רמיקס שלו לשיר של לנה דל ריי, "Summertime Sadness".
בסוף 2013, החל ג'רוואה לשדר תוכנית רדיו שבועית הנקראת Miamication# ברדיו SiriusXM. בתחילת 2015 ג'רוואה החל לשדר תוכנית נוספת "My House".
בתחילת מרץ 2016, הקים ג'רוואה את חברת ההקלטות שלו Delecta Records, חברת-בת של Armada Records.
סבינה פרנקלין

ביוגרפיה

פרנקלין נולדה בלונדון, בתם של השחקנים ויליאם פרנקלין  ומרגו ג'ונס . היא למדה בבית הספר לבנות "Queen's Gate School". היא החלה לשחק בתיאטרון רפרטוארי לפני שהופיעה בטלוויזיה.
פרנקלין שיחקה בקומדיות המצבים "Keep It in the Family" ו-"Full House" של רשת ITV. היא השתתפה בפרק האחרון של הסדרה "המלון של פולטי" והופיעה בתפקידי אורח בפרקים אחדים בסדרות "When the Boat Comes In", "כל היצורים גדולים כקטנים", "טרי וג'ון" ובסדרה "Boon". היא כיכבה בהקלטות של הדרמות "Bang-Bang-a-Boom!" ו-"Situation Vacant" מתוך הסדרה "דוקטור הו".
ב-1985 שיחקה בדמות ג'ואנה ברטון בסרט הטלוויזיה "Marple: The Moving Finger" עיבוד לספר מאת אגאתה כריסטי. ב-1980 גילמה את ג'יין בנט במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. ב-1986 הופיעה בסרט "The Worst Witch" לצדם של שרלוט ראה, דיאנה ריג, פאירוזה באלק וטים קארי.

חיים אישיים

פרנקלין הייתה נשואה לשחקן ג'ון צ'אליס המוכר מהופעתו בסיטקום "על אנשים ושוטים".