שבתאי ג'אין

ילדות וצעירות

שבתאי יוסף ג'אין נולד בעיר פלבן בבולגריה בשנת 1883 כבנם של יוסף ג'אין ושל מלכה לבית בז'רנו.
בעל רוח הרפתקנית, נוסע בלתי נלאה, למד בבית מדרש לרבנים של כל ישראל חברים באיסטנבול, אצל הרב המשכיל אברהם דאנון
היה לאזרח סרביה ולמד פילוסופיה באוניברסיטת בלגרד.

פעילותו בסרביה ובבוסניה

בצעירותו ליווה את הקבוצה הראשונה של חלוצים יהודים מבולגריה שעלתה לארץ ישראל.
היה בהתחלה מורה לעברית ומנהל בבית הספר של העדה הספרדית בעיר ניש, מאוחר יותר בבלגרד. הוא הקים שתי אגודות נוער ציוניות בבלגרד: ,"גדעון" לתלמידי תיכון ו"התחייה" לנוער עובד. במימון הקהילה נשלח להשתלמות בלימודים תורניים בירושלים.

בהמשך כיהן כשליח ציבור וכרב. חי חלק גדול מחייו בארצות הבלקן - בעיקר בממלכה הסרבית (מאוחר יותר ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים), וברומניה. בימי מלחמת העולם הראשונה חי בבוסניה-הרצגובינה תחת השלטון האוסטרי-הונגרי בערים סרייבו וטראווניק. מונה לתקופת-מה מפקח על בתי הספר של היהודים הספרדים בבוסניה.

בגיל צעיר הצטיין גם כעיתונאי והיה עורך בעתון הסרבי "וורמה" (הזמן) בבלגרד.

דובר יהדות ספרד ורב ראשי של העיר ביטולה

אחרי הצהרת בלפור ב-1917 וחתימת הסכם השלום בין מדינות ההסכמה לאימפריה העות'מאנית ב-1920 התלהב הרב ג'אין מהסיכויים להגשמת הציונות. ב 26 באפריל 1920 נאם מטעם הפורומים הספרדים העולמיים בפני קהל יהודי בקהיר וקרא ליהודי המזרח לעזור לקידום הפרויקט הציוני על ידי הידוק שיתוף הפעולה עם היהודים האשכנזים ועל ידי יצירת גשר בין היהודים האשכנזים לבין הערבים. לפי הצעתו של הרב הראשי של יהודי ספרד ביוגסלביה, הרב אלקלעי, התיישב ד"ר ג'אין בעיר ביטולה (מונסטיר) בחבל מקדוניה שבממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, וכיהן בה בשנים 1924–1928 כרב הראשי של הקהילה.
ברוח השקפותיו הציוניות, השקיע הרב ג'אין מאמצים רבים בגיבוש התודעה הלאומית בקרב יהדות ספרד בכל העולם. נמנה עם מייסדי הקונפדרציה העולמית של יהודי ספרד שקמה בוועידת וינה בשנת 1925. הוא סייר באותן השנים בתמיכת הממשלה בבלגרד בכל הקהילות של יהודי ספרד בארצות דרום-,מרכז- וצפון-אמריקה.
בעת מסעו לאמריקה הצליח לאסוף כספים למען הילדים היתומים (רבים מהם יתומים עקב מות אבותיהם במלחמות הבלקן) והיהודים העניים בביטולה ולמען שיפוץ בית העלמין היהודי בעיר. מתוך תמיכה במודרניזציה של חיי הדת פעל הרב ג'אין להסרת המחיצה בבית הכנסת "קהל אראגון" בביטולה.
הוא הקים גם את גן הילדים היהודי הראשון בביטולה

בדרום אמריקה

בשנת 1928 היגר ד"ר ג'איין לארגנטינה וכיהן שם כרב הראשי של הקהילה הספרדית בארגנטינה ואורוגוואי בין השנים 1931-1929.

בתוקף תפקיד זה שבתאי ג'אין נאם בחנוכת בית הכנסת הגדול בעיר קוריינטס.

בארגנטינה עשה הרב ג'אין מאמצים רבים לאחר את קהילות הספרדיות. בשנת 1928 הוא הקים בראשותו קונסיסטוריה רבנית ספרדית של ארגנטינה אך היא התפרקה כעבור שנתיים בלבד. הוא קידם את לימוד השפה העברית, כתב וביים את המחזה בלדינו "אסתר", ביקר בכיתות תלמוד תורה וחילק פרסים לתלמידים המצטיינים.
הוא ייסד "מועדון של הנוער (היהודי) הספרדי". הרבה לבקר בכל קהילות תוך ניסיון לערוך מפקד של בני העדה ושל במוסדותיהם. יזם את קיומו של כנס המורים לעברית בארגנטינה, שלא יצא בסופו של דבר לפועל.
בשנת 1929 ביקר במחוז אראוקניה בצ'ילה, בעיר טמוקו Temuco, לשם הגיעו בין היתר גם יהודים מביטולה (מונסטיר), והצליח לאחד את יהודי המקום לקהילה אחת. כמחוות תודה יהודי היישוב בחרו בו ליושב ראש של כבוד של הקהילה החדשה. האירוע נשאר בזיכרון תושבי טמוקו עשרות שנים אחר כך.

ג'אין עמל רבות בשיתוף פעולה עם האקדמאים הספרדים הנוצרים ד"ר אנחלו פולידו פרנאנדס ורפאל קנסינוס אסנס, בספרדית

לחידוש היחסים בין הקהילות היהודיות הספרדיות ובין ספרד תוך כדי מאמצים להחזרת זכויות היהודים במדינה זאת.
במסגרת מאמצים אלה ביקר בספרד בשנת 1931 ונפגש עם שר החוץ הספרדי אלחנדרו לארו, ואת יושב ראש הקהילה היהודית בספרד המוציא לאור איגנאסיו באואר.
בעת כהונתו כרב ראשי ספרדי בבואנוס איירס התעוררה בחוגים השמרנים בקהילתו מחלוקת לגבי סמכותו הדתית.

ג'אין נהנה במיוחד מתמכיתם של כתב העת Israel (Mundo hebraico argentino)
ושל הארגונים Club Social Aleanza,Comunidad Israelita Sefaradi, Centro Sionista Sfaradi, Legion de Voluntarios Kanfé Yona ,Circulo Social Israelita,

רב ראשי של היהודים הספרדים ברומניה

אחרי שבמשך כמעט עשור (1921–1930) לקהילה הספרדית ברומניה לא היה רב משלה, בשנת 1930 נבחר
ד"ר שבתאי ג'אין לתפקיד הרב הראשי (במקור:Mare Rabin-"רב גדול") של הקהילות הספרדיות ברומניה וכיהן בין השנים 1931–1944.

כניסתו לתפקיד נחגגה בבית הכנסת קהל גראנדה ב-5 בספטמבר 1931.
כרב ראשי של היהודים הספרדים ברומניה היה ד"ר ג'אין מוערך מאוד ופרט לעיסוקיו התרבותיים, - כולל הרצאות בהיסטוריה ופילוסופיה - נודע בפעילותו בתנועה הציונית הרוויזיוניסטית ובתחום הסעד. לצידו בראש איחוד הקהילות הספרדיות עמד יוסף פנחס.

ג'אין הקים חוג לימודי יהדות באולם הישיבה של בית הכנסת קהל גראנדה, לראשונה מאז כהונתו בקהילה של הרב יעקב נימירובר.
בתקופת החמרה הרדיפות נגד יהודי רומניה בשנים 1940–1944 נעצר הרב ג'אין מספר פעמים. פעם הראשונה נעצר על ידי הלגיונרים בעת פרעות בוקרשט מינואר 1941 אך נשאר בחיים. נאלץ להתמודד עם הריסת בית הכנסת שלו, קהל גרנדה, על ידי הפורעים. הוא נמנה עם המנהיגים היהודים שנלקחו כבני ערובה והיו עלולים להיות מוצאים להורג במקרה של "התנהגות עוינת" של יהודים "נגד העם הרומני". כראש האיגוד הקהילות הספרדיות ברומניה הרב שיתף פעולה עם הרבנים הראשיים נימירובר, ואחר כך בשנות מלחמת העולם השנייה והשואה, עם ד"ר אלכסנדר שפרן בארגון העזרה ליהודי רומניה ולגולים.
ביחד עם הרב שפרן פנה בספטמבר 1940 לדיקטטור החדש של רומניה, הגנרל יון אנטונסקו עם בקשה לבטל את גזירת סגירת בתי הכנסת ברחבי רומניה. לפנייה הייתה הצלחה חלקית, ונסגרו לרוב בתי הכנסת הכפריים ושל היהדות החרדית.
בשנת 1944 כשגורל יהודות רומניה היה עדיין לא ודאי, הרב הצליח להגר מרומניה הודות לקונסול הכללי הצ'יליאני מיגל אנחל ריברה גונסאלס
Miguel Ángel Rivera González .

במקומו כיהן בקהילה הספרדית של בוקרשט הרב מרדכי אשכנזי.

שנותיו האחרונות

אחרי עזיבתו את רומניה ב-1944 הצליח הרב ג'אין להגיע לארץ ישראל וכעבור שנתיים חזר לארגנטינה. בבואנוס איירס פעל הרב בבתי הכנסת הספרדים ברחוב קמרגו Camargo ובבית הכנסת "שלום" ברחוב אוז'רוס Olleros (שמתפלליו כוללים רבים מיוצאי סלוניקי, רודוס וקוס)

הרב ד"ר שבתאי ג'אין נפטר בעיר טוקומן כעבור 3 שנים ב-1947 גיל 64. בנו, קרלוס ג'אין, התיישב בפריז, בצרפת, ונכדיו, האדריכל ריקרדו ג'אין
וסילביה חיים בסיאטל בארצות הברית. ריקרדו ג'אין מעורב בהוצאתם לאור של כתביו.

פעילותו הספרותית

שבתאי ג'אין דבק כל השנים במורשת השפה לדינו או יודאו-ספרדית ויצר בשפה זאת שירים
וכעשרים מחזות.
בשנת 1904 הציג ככל הנראה לראשונה כמה ממחזותיו עם תלמידיו בבית ספר יהודי בעיר טראווניק בבוסניה. יצירתו "בר כוכבא" הוצגה לרגל חנוכת בית כנסת ספרדי חדש ביישוב הסמוך זניצה.

שלושה ממחזותיו פורסמו בווינה בשנת 1922. מפעל יצירותיו בתיאטרון פורסם שוב בארגנטינה, (Teatro ladino) ב- שנת 2007, הודות לחוקרות אמור איילה ואלדינה קינטאנה (מהאוניברסיטה החופשית של ברלין) (מהאוניברסיטה העברית בירושלים).
אף על פי שלדעת המבקרים (קלמי ברוך מסרייבו, למשל), מחזותיו של ג'אין, הנוטלים השראה מנושאים תנ"כיים ומתולדות עם ישראל, אינם בנויים היטב מבחינה דרמטית, הם כוללים שירה מרתקת היכולה להתחרות בהצלחה עם הבלדות העממיות שבמסורת יהודי ספרד. מחזות אחדים הוצגו בזמנו בתרגום לסרבית (מקרה נדיר, אולי יחיד, של תרגום מחזות בלאדינו לשפה זרה) על ידי התיאטרון הלאומי בבלגרד. כמו כן הקבוצה הציונית הסלוניקאית בשם "מקס נורדאו" שיחקה את המחזות שלו "הפוגרום בקישינב" ו"החלוצים"

וערכה סיורים בבלגרד ובסרייבו.
הדרמה שלו "דבורה" הוצגה על במה אף בפני יהודי אלכסנדריה במצרים. קבוצות תיאטרון בלדינו שיחקו מחזות שלו גם בבולגריה, ביוון, טורקיה, רומניה, באמריקה הלטינית ובניו יורק.
הרב ג'אין כתב בין השאר גם פואמה אפית בשם "אנחותי" Mes Suspiros

בנו קרלוס חי בצרפת ונכדו, ריקרדו חי בסיאטל.