google/wiki40b huggingface dataset:
ראובן גרינברג (לח"י)

ביוגרפיה

גרינברג נולד בפולין ב-1916. בנערותו היה פעיל בבית"ר וממארגני תאי האצ"ל בוורשה. הוא ניסה לארגן מצעד של אלף יהודים שיצעדו מפולין לגבול רומניה במטרה למשוך אחריהם המונים בעלייה לארץ ישראל, אולם המסע הוכשל על ידי הבריטים. עם פרסום הספר הלבן הוא ארגן עם נתן ילין מור הפגנה ליד הקונסוליה הבריטית בוורשה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא לחם כקצין בצבא פולין, ולאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית ברח והגיע לארץ ישראל. בארץ ישראל הוא נהיה איש מודיעין של הלח"י בירושלים. בין השאר היה שותף לארגון בריחתה של גאולה כהן מהכלא. לקראת כיבוש דיר יאסין הוא הביא את דגל ישראל לתליה על בית המוכתר לאחר כיבוש הכפר והיה שותף ללחימה כנגד ערביי הכפר, שעליהם אמר שנלחמו כאריות והצטיינו בצליפות מדויקות. לאחר רצח פולקה ברנדוט ארגן גרינברג את הברחת מבצעי הרצח במשאית עמוסת רהיטים לתל אביב 
לאחר קום המדינה גרינברג היה פעיל במאבקים שונים נגד ממסד מפא"י ומשטרת ישראל. 
בשנת 1953 היה גרינברג שותף לוועד למען גולי אבו גוש, יחד עם עמוס קינן, אורי אבנרי, ר' בנימין, ערי ז'בוטינסקי ואחרים, ועד מותו הוא היה בקשר טוב עם אנשי אבו גוש. בבחירות לכנסת השלישית בשנת 1955 הוא עסק בתעמולה למען חרות בין ערביי אבו גוש. בהלווייתו הלכו זה לצד זה אחר ארונו אנשי לח"י כמו ישראל אלדד, וערביי אבו גוש.
גרינברג גם היה יושב ראש הוועד להגנת גרינוולד, שבו היו שותפים גם יוסף שכטמן ושמואל מרלין, בעת שהלה יצא בהאשמותיו נגד ישראל קסטנר ודאג למימון ההגנה במשפט. איסר הראל טען שספק אם שמואל תמיר היה מצליח במשפט קסטנר אילולא המימון שארגן גרינברג.
גרינברג יצא בהאשמות נגד קציני משטרה על שחיתות, וטען שמעצרו נובע מהתנכלות בגלל האשמותיו. על האשמותיו כנגד קצין המשטרה חיים סלומון, שאותן לקח מכתביו של מלכיאל גרינוולד, הועמד לדין באשמת הוצאת דיבה. הורשע ונקנס. הוא גם היה זה שהגיש את התלונה נגד יעקב בר-אור ובעקבות הרשעתו של בר-אור ביקש שהמדינה תעניק לו פרס על שחשף את הפרשה.
גרינברג נעצר מספר פעמים והועמד לדין בפרשות פליליות שונות, כמו זיוף, שוד ואיומים, כמו גם באשמה של הקמת מחתרת, אולם בכל המקרים יצא זכאי. בשנת 1954 הוא נעצר כחשוד בשוד של חנות עתיקות. בשנת 1965 זוכה מאשמת זיוף דרכון, אולם הזיכוי בוטל בבית המשפט המחוזי. באותה תקופה היה גרינברג מעורב במשפטו של השופט אליעזר מלחי. התביעה טענה שגרינברג תיווך במתן השוחד למלחי. השבועון "בול" פרסם שיומיים לפני מותו טען גרינברג שעדת התביעה משקרת וטען שהשופט אינו קשור לפרשת השוחד.
גרינברג היה נשוי לפנינה לבית מני ולשניים נולדו שני בנים ובת.
רוני בווה

ביוגרפיה

בווה למדה בחוות הנוער הציוני. היא מתאמנת בקבוצת השחייה של הפועל ירושלים.

2013

בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכתה בווה ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר ביחד עם מרטינה מרקס, טל טהורי ואפרת רוטשטיין בשיא ישראלי חדש של 8:28.83 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:27.45 דקות, אחרי מרטינה מרקס (4:20.09 דקות) ומרלי ארליך מארצות הברית (4:21.40 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:14.29 דקות, אחרי מרלי ארליך (9:02.92 דקות) לורן לוי מארצות הברית (9:09.08 דקות).
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה, זכתה בווה ב-3 מדליות ארד אישיות, במשחה ל-400 מטר בתוצאה של 4:27.53 דקות, אחרי מרטינה מרקס ממכבי קריית אונו (4:20.92 דקות ) וטלי למקוף מהפועל דולפין נתניה (4:22.32 דקות), במשחה ל-800 מטר בתוצאה של 9:11.23 דקות, אחרי מרטינה מרקס (9:07.07 דקות) וטלי למקוף (9:08.36 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:42.58 דקות, אחרי למקוף שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 17:27.62 דקות, ויעל דניאלי ממכבי פרק מים רעות (17:37.05 דקות).

2014

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר 2014 זכתה בווה במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:59.78 דקות, אחרי יעל דניאלי (8:55.16 דקות) ועדן גירלואנצה ממכבי קריית אונו (9:02.45 דקות).

אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכתה בווה ב-4 מדליות אישיות, מהן 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:20.58 דקות, לפני טלי למקוף (4:21.30 דקות) ומרטינה מרקס (4:25.71 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:55.82 דקות, לפני טלי למקוף (9:08.71 דקות) ויעל דניאלי (9:14.30 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:19.05 דקות, לפני טלי למקוף (17:26.17 דקות) ואושר אונטרשלג חברתה לקבוצה (17:51.41 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.32 דקות, אחרי אנדראה מורז מהפועל ירושלים שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:59.01 דקות ומרטינה מרקס (2:05.31 דקות).

חייה האישיים

בווה היא בת הזוג של לירן קונובלוב, אף הוא אלוף ישראל בשחייה.
לופראמיד

מנגנון פעולה

הוא אגוניסט הפועל על קולטני μ-אופיואידים בפלקסוס על שם אורבך במערכת העצבים המעית, ובשונה מאופיואידים אחרים אינו משפיע באופן ישיר על מערכת העצבים המרכזית אלא אם נלקח במינון גבוה (ואז הוא יכול להיות בעל השפעה פסיכואקטיבית). דרך פעולתו היא הקטנת הפעילות של פלקסוס על שם אורבך, ובדומה למורפין מפחית את הטון של השרירים החלקים האורכיים, אך מגביר את הטון של השרירים החלקים המעגליים בדופן המעי. בעקבות זאת חומרים נמצאים זמן רב יותר במעי, וכך מתאפשר לגוף לספוג יותר מים מהחומר הצואתי. כמו כן פועל לופראמיד לדיכוי הרפלקס הגסטרוקולי.
מולקולות לופראמיד כמעט ואינן חוצות את מחסום הדם-מוח, ואין לחומר זה אפוא תכונות של שיכוך כאבים. מעט המולקולות אשר חוצות את מחסום הדם-מוח מוצאות במהירות על ידי P-גליקופרוטאין (Pgp; מקודד על ידי MDR1). רק כאשר נלקח במינון גבוה עשוי להצטבר במוח ולגרום להשפעות אופיואידיות אופייניות, הנמשכות מספר שעות. מעכבים ל-P-גליקופרוטאין דוגמת כינידין או הגרסה האיזומר שלו כינין, מעכבי משאבות פרוטונים כמו אומפרזול, ואף פלפל שחור (חומר פעיל: פיפרין) עשויים לאפשר ללופראמיד לחצות את מחסום הדם-מוח.
במהלך המחקרים הפרה-קליניים לתרופה נמצא כי היא עשויה לגרום לתלות גופנית קלה, במיוחד בעכברים, חולדות וקופי רזוס.

התווית נגד

שימוש בלופראמיד לילדים מתחת לגיל שנתיים אינו מומלץ. ישנם דיווחים נדירים על חסימת מעיים שיתוקית. מרבית דיווחים אלו קשורים למינון יתר ולרגישות גבוהה יותר של ילדים מתחת לגיל שנתיים. ב-1989 ו-1990 אירעו בפקיסטן 7 מקרי מוות של תינוקות שהוריהם נתנו להם את התרופה אימודיום שיוצרה על ידי חברה בת של ג'ונסון אנד ג'ונסון. בעקבות תחקיר של הטלוויזיה הבריטית, נאסרו במדינה תרופות נוגדות שלשול של לופראמיד.
כאשר יש חום או צואה דמית (דיזנטריה) יש להימנע משימוש בתרופה, והיא אינה שימושית בשלשול הנגרם כתוצאה מכולרה, שיגלה וקמפילובקטר. השימוש אינו מומלץ כאשר סובלים מעצירות חוזרת.
התוויית נגד לשימוש בתרופה כאשר יש חשד לשלשול הנגרם מאורגניזמים העלולים לחדור את דופן המעי, כדוגמת E. coli O157:H7 או סלמונלה.

תופעות לוואי

תופעות לוואי שנקשרו לצריכת לופראמיד כוללות נפיחות, כאב בטן, בחילות, הקאות ועצירות. תופעות לוואי נדירות עלולות להיות חסימת מעיים, סחרחורת ופריחה.
התרופה אינה מומלצת לשימוש כאשר יש כשל בכבד מאחר שהיא יכולה לזרז אנצפלופתיה כבדית.
אוצר טבע

אוצר טבע הוא חומר או מחצב טבעי המצוי בדרך-כלל בחבל ארץ מסוים, ועל מנת להשיגו יש לכרות אותו מסלע או מהר, או שיש לקדוח במעמקי האדמה על מנת להוציאו.
ערכו של אוצר הטבע נובע מנדירותו ומתכונותיו המיוחדות והמבוקשות, ואינו נקבע מעלות וקושי ההפקה, כי אם על פי מחיר השוק והוא נתון תמידית למניפולציות.
בין אוצרות הטבע החשובים יותר נמנים בין היתר נפט, זהב, יהלומים ופחם.
רוב אוצרות הטבע, אינם ניתנים לשימוש מידי, ויש לעבדם לפני כן. למשל, על מנת להשתמש בנפט כדלק, יש קודם לזקק אותו בבתי זיקוק לנפט, ורק אז הוא טוב לשימוש. דוגמה נוספת היא היהלום, אותו לוקחים לליטוש, על מנת שיהיה בצורה ובגודל הרצויים.
לעיתים, למדינות המשופעות באוצרות טבע ניתן מעמד פוליטי חשוב. לדוגמה, אף על פי שארגוני זכויות אדם וארגונים פמיניסטיים רבים מתנגדים למשטר השולט בערב הסעודית, עובדת היותה עשירה בנפט נותנת לה כוח פוליטי רב בעולם.
Help Me Help You (שיר)

וידאו קליפ

הקליפ הועלה לערוץ היוטיוב של פול ב-18 במאי 2017. עד אוקטובר 2017 זכה הקליפ למעל ל-137 מיליון צפיות.
נוירוכימיה

נוירוכימיה היא חקר הנוירוכימיקלים, הכוללים מוליכים עצביים (נוירוטרנסמיטרים), כווננים-עצביים (נוירומודולטורים), הורמונים-עצביים (נוירו-הורמונים), ומולקולות אחרות כמו תרופות המשפיעות על פעילות תאי העצב (נוירונים). נוירוכימיה היא תחום במדעי המוח, ובוחנת את הקשר בין התרכובות האורגניות הפעילות במערכת העצבים, לתהליכים עצביים כמו נוירופלסטיות, נוירוגנזה והבחנה עצבית. למחקר הנוירוכימי השפעה חזקה על הרפואה והפסיכולוגיה.

היסטוריה

ניתן לתארך את ייסוד הנוירוכימיה כתחום מחקר לסדרת "סימפוזיונים נוירוכימיים בינלאומיים"; הראשון מביניהם פורסם ב-1954 תחת הכותרת "Biochemistry of the Developing Nervous System" ("ביוכימיה של מערכת העצבית המתפתחת"). מפגשים אלה הובילו ליצירת החברה הבינלאומית לנוירוכימיה, והחברה האמריקנית לנוירוכימיה. מפגשים מוקדמים אלה דנו בטבע הזמני של מוליכים עצביים כמו אצטילכולין, היסטמין, חומר P וסרוטונין. עד שנת 1972, הרעיונות והמושגים כבר קיבלו אופי מוחשי יותר. נוירוכימיקלים כמו נוראדרנלין, דופמין וסרוטונין סווגו כ"מוליכים עצביים משוערים בקבוצות נוירונים מסוימות במוח".

תפקוד המולקולות המוחיות האופייניות

מוליך, כוונן והורמון עצבי, יכולים שלושתם להוות זה את זה, כל מולקולה לגופה. למשל, הנוירו-הורמון דופמין הוא גם הורמון וגם מוליך עצבי, והנוירו-הורמון אוקסיטוצין הוא גם הורמון, וגם כוונן-עצבי.

נוירו-נוטריאנטים

זהו שם כולל לאטומים, חומרי-קדם, ומולקולות החיוניות לתפקודה של מערכת העצבים המרכזית. נוטריאנטים מתחלקים לחיוניים כגון אטומי חמצן, חומצות שומן חיוניות, חומצות אמינו כגון טירוזין, וטריפטופאן הדרושים לתפקוד תקין כללי ("נוירו-טיפיקאלי"), ולמסייעים כגון חומצות שומן אומגה 3.
נוטריאנטים מסוימים חשובים יותר לרחמיים (תינוקות המתפתחים ברחם) דוגמת חומצה פולית (המשמשת למניעת התפתחות מומים בתעלה העצבית שהיא שלב קדום של המוח), ואחרים חשובים יותר לאדם הבוגר.
סמולביצ'י (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה סמולביצ'י 42,917 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 90.72% בלארוסים, 6.58% רוסים, 1.05 אוקראינים ו-1.65% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (73.24%) ורוסית (23.78%).
אחשוורוש והמן במשתה אסתר

תיאור היצירה

ביצירה מתוארים המלך אחשוורוש והמן במהלך המשתה השני שהכינה עבורם אסתר המלכה, כמסופר במגילת אסתר:
וַיָּבֹא הַמֶּלֶךְ וְהָמָן, לִשְׁתּוֹת עִם אֶסְתֵּר הַמַּלְכָּה. וַיֹּאמֶר הַמֶּלֶךְ לְאֶסְתֵּר גַּם בַּיּוֹם הַשֵּׁנִי, בְּמִשְׁתֵּה הַיַּיִן: מַה שְּׁאֵלָתֵךְ אֶסְתֵּר הַמַּלְכָּה, וְתִנָּתֵן לָךְ, וּמַה בַּקָּשָׁתֵךְ, עַד חֲצִי הַמַּלְכוּת וְתֵעָשׂ. וַתַּעַן אֶסְתֵּר הַמַּלְכָּה וַתֹּאמַר: אִם מָצָאתִי חֵן בְּעֵינֶיךָ הַמֶּלֶךְ, וְאִם עַל הַמֶּלֶךְ טוֹב, תִּנָּתֶן לִי נַפְשִׁי בִּשְׁאֵלָתִי, וְעַמִּי בְּבַקָּשָׁתִי. כִּי נִמְכַּרְנוּ אֲנִי וְעַמִּי, לְהַשְׁמִיד לַהֲרוֹג וּלְאַבֵּד; וְאִלּוּ לַעֲבָדִים וְלִשְׁפָחוֹת נִמְכַּרְנוּ, הֶחֱרַשְׁתִּי, כִּי אֵין הַצָּר שֹׁוֶה, בְּנֵזֶק הַמֶּלֶךְ. וַיֹּאמֶר הַמֶּלֶךְ אֲחַשְׁוֵרוֹשׁ, וַיֹּאמֶר לְאֶסְתֵּר הַמַּלְכָּה: מִי הוּא זֶה וְאֵי זֶה הוּא, אֲשֶׁר מְלָאוֹ לִבּוֹ לַעֲשׂוֹת כֵּן? וַתֹּאמֶר אֶסְתֵּר: אִישׁ צַר וְאוֹיֵב הָמָן הָרָע הַזֶּה; וְהָמָן נִבְעַת מִלִּפְנֵי הַמֶּלֶךְ וְהַמַּלְכָּה.
— מגילת אסתר, ז', פסוקים 1 - 7
.
ביצירתו מתאר רמברנדט את רגע בקשת אסתר, ואת תגובתם של אחשוורוש והמן להכרזה. הדמויות מסודרת בקומפוזיציה בצורת פרמידה, כאשר אסתר בימין התמונה מצביעה באצבעה לעבר המן, נתמכת על ידי אחשוורוש המחזיק בימינו את שרביט הזהב, הממוקם בסמוך לה במרכז התמונה. המן מרוחק מהזוג. מבטו של המלך מעיד על כעסו, ואילו המן מבועת מההכרזה. רמברנדט מציג את רשעותו של המן באמצעות הצגתו כאדם חשוך ואפל, בעוד שאסתר ואחשוורוש מוארים.

היסטוריה

ההשראה ליצירה מבוססת על המחזה "אסתר" (Hester) מאת יוהנס סרווטרס (Johannes Serwouters), המבוסס על סיפור המגילה. המחזה הוצג לראשונה בשנת 1659. היצירה הושלמה בשנת 1660 ונמכרה ליאן הינלופן (Jan J. Hinlopen) והיא מוזכרת בספר שירים שפורסם בשנת 1662 על ידי יאן ווס. הינלופן הוריש את רכושו לשתי בנותיו, והיצירה עברה לביתו סרה הינלופן, אשר נפטרה בגיל 89 בלא ילדים. היצירה לא מוזכרת בצוואתה (ככל הנראה מטעמי מס ירושה) ומשערים שעברה לניקולאס גילווינק (Nicolaes Geelvinck). בשנת 1760 היצירה נמכרה במכירה פומבית כיצירה מעזבונו של גילווינק. בשנת 1764 נרכשה היצירה על ידי יקתרינה הגדולה, ככל הנראה באמצעות היזם הגרמני יוהאן ארנסט גוצקווסקי, אשר נקלע לקשיים בעקבות מלחמת שבע השנים ונאלץ למכור את אוספיו ליקתרינה. יקתרינה רכשה מגוצקווסקי 320 יצירות שהפכו לבסיסו של אוסף מוזיאון הארמיטאז'. בשנת 1862 עברה היצירה למוזיאון רומינאצב במוסקבה. מאז 1924 היצירה מוצגת במוזיאון פושקין שבמוסקבה.
דבורת-הדבש הננסית

דבורת-הדבש הננסית בישראל

דבורת-הדבש הננסית מהווה מין פולש בדרום ישראל וירדן. היא תועדה לראשונה מהעיר עקבה בירדן בשנת 2007, וכעבור זמן קצר נצפתה גם באילת; נכון ל-2016 דווח כי התפשטה צפונה לפחות עד באר אורה. היא הגיעה לאזור ככל הנראה דרך ספינת משא מעומאן שעגנה בנמל עקבה. המין מהווה מטרד מתמשך עבור מגזר התיירות באזור המלונות באילת. כמו כן, קיים חשש כי המשך התפשטות המין צפונה אל אזור המרכז יגרום לתחרות עם דבורי-דבש אירופיות ודבורי בר מקומיות ולהעברת פתוגנים אליהן, ועקב כך לפגיעה בענף הדבוראות, באוכלוסיות דבורי הבר או בהאבקת צמחי בר וחקלאות.
אליהו דושניצר

תולדותיו

נולד בלוקניק, בצעירותו למד בישיבת טלז ובסלובודקה. אחר כך למד אצל הסבא מקלם, ובבגרותו למד בישיבת ראדין והיה למקורבו ותלמידו המובהק של החפץ חיים, לאחר נישואיו התגורר בעיר לומז'ה והחל לעסוק בהשפעה מוסרית בעירו ובישיבות ראדין וסלובודקה.
בסוף ימיו עלה לארץ ישראל, התגורר בפתח תקווה כדי לשמש כר"מ ומשגיח בישיבת לומז'ה שהוקמה בעיר, רבים מבוגרי הישיבה המפורסמים רואים בו את רבם.
נפטר בכ"ב באב ה'תש"ט בפתח תקווה.
ספרו "נחלת אליהו" העוסק בעיקר בחידושי הלכה ופרשנות לתלמוד, ראה אור לאחר פטירתו בידי תלמידיו, ובהם הרב חיים קניבסקי שערך את הספר.

אודותיו

היה מפורסם במיוחד בזהירותו המופלגת בענייני ממון, וסיפורים רבים סופרו על זהירות זו.
היה אחד מהבחורים שנקראו על ידי החפץ חיים להוצאת דיבוק.
במברג

היסטוריה

במברג היא עיר בעלת היסטוריה מפוארת בחשיבות בינלאומית אשר ראשיתה החלה לפחות למאה השמינית, כאשר סביר להניח כי המוקד העתיק ביותר של העיר ממוקם באזור גבעת הקתדרלה. בראשית המאה העשירית הוזכר ישוב בשם באבנברג (Babenberg) שמקושר כיום לרוב לעיר במברג של ימנו. נוסף על כך, בשנת 973 אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה העניק את הטירה של היישוב באבנברג לידיו של אחיינו היינריך השני, דוכס בוואריה (הידוע בכינויו "הנרגן"). בשנת 1002 הוכתר היינריך השני כמלך על האימפריה הרומית הקדושה (אך עם זאת עדיין לא כקיסר)-היינריך בחר כבמברג כמקום אשר עתיד לבוא אליו עתיד גדול. עתיד זה שחזה היינריך אופיין בקתדרלה ענקית במרכזו, אשר בבוא הימים נהפכה להיות גם במקום משכבו. היינריך הוריד חלקים מהדיוכסות הקרובות ובהן דיוכסת וירצבורג ואייכשטשט למרות ההתנגדות שלהן להקריב משטחיהן בשביל הקמת הבישופות החדשה של במברג. אותה התקופה במברג הגיעה לשחקים כל כך גבוהים, ולרמה בינלאומית בצורה כל כך יוצאת דופן עד שקרא לה הנזיר גרהרד מסאון (Gerhard von Seeon) כבירת העולם:
"זוהי בירת העולם, ערש כל הגדולה"
המקור באנגלית
it is the capital of the world, the cradle of all glory
— Renate and Hanns Stejnhorst
התואר 'בירת העולם'ואכן סובייקטיבי ויכול לעורר ספקות, אך אכן הייתה במברג לאחת הערים החשובות בעולם, הן מבחינה דתית עקב האוצרות ושרידי הקדושים הרבים שהביא היינריך השני אליה, והן מבחינה פוליטית כבירתה של האימפריה הרומית הקדושה של אותם הימים.
דרך נוף

דרך נוף או דרך נופית היא דרך שהנוסעים בה נחשפים לנופי טבע. במקומות מסוימים נסללות דרכים במיוחד למטרה זו, להבדיל מדרכים אחרות, שנועדו להוביל נוסעים ומסעות ממקום למקום. דרכי נוף הן לעיתים סלולות, אך בדרך כלל הן עוברות על פני תשתיות טבעיות, אבנים פשוטות או אדמה הדוקה בתוספת של מוצרי מחצבה, כמו כורכר או חצץ, וזאת על מנת לא לפגוע במרקם הנוף ובצבע הטבעי הנשקף בפני המטייל. היוזמה לבניית דרך נוף היא בידי גופים העוסקים בפיתוח סביבתי. בישראל עוסקת בכך בעיקר הקרן קיימת לישראל. במפות מסוימות מודגשת דרך נופית בצבע ירוק.
שחייה בעירום

רחצה בשטח ציבורי

בארצות הברית, מדינות, מחוזות, ועיריות יכולים לחוקק ולקבוע את קודי הלבוש שלהם כרצונם, ורבים אכן עושים כך. על פי מגזין אוסטרלי, "בשנים המוקדמות של 1900, נשים התבקשו ללבוש שילובים של שמלה מסורבלת ופנטלון בעת שחייה. בשנת 1907, בשיא הפופולריות שלה, אנט קלרמן נעצרה בריבר ביץ', מסצ'וסטס, על חוסר צניעות – היא לבשה את אחת מתלבושות החלק-אחד שלה." ב-1919, אתלדה בלייבטריי נעצרה על שחייה בעירום בחוף של מנהטן— היא הסירה ממנה את הגרביונים בבריכה, שם אסור היה לחשוף "את הגפיים הנשיים התחתונים בעת רחצה ציבורית". התמיכה הציבורית בבלייבטריי הובילה לנטישה של הגרביונים כחלק מבגדי ים לנשים.
שחייה בעירום נפוצה באזורים כפריים, שם פחות סביר להיתקל באורחים לא צפויים. עם זאת, במקומות מסוימים אפילו סוג זה של שחייה אסור על פי חוק. לא קיים חוק פדרלי נגד עירום. חופי נודיסטים, כגון בייקר ביץ' בסן פרנסיסקו, פועלים בתוך שטחי פארק פדרליים באדמות קליפורניה. עם זאת, תחת הוראה הנקראת סמכות שיפוט מקבילה, שומרים בפארקים פדרליים רשאים לאכוף את חוקי המדינה המקומיים, או להזמין את הרשויות המקומיות לעשות כן. כיום, שחיינים רבים בארצות-הברית מגבילים את העירום למצבים פרטיים, בשל חששות לגבי עמדות של עירום בציבור.

התנועה הנטוריסטית

מאז תחילת המאה ה-20, התנועה הנטוריסטית התפתחה במדינות המערב, ומבקשת לשוב לחשיפה לא-מינית בעת שחייה ובמהלך פעילויות מתאימות אחרות. בכמה מקומות ברחבי העולם, חופי נודיסטים נוצרו עבור אנשים אשר בוחרים לעסוק בפעילויות נורמליות בחוף, בעירום.

המצב כיום

כיום, רוב השחייה בעירום מתבצעת בחופי נודיסטים, במתקנים נטוריסטיים, בבריכות שחייה פרטיות, או באזורי שחייה מבודדים או מופרדים. בחלק ממדינות המערב, כמו קנדה והממלכה המאוחדת, אין חוקים האוסרים שחייה בעירום באזורים הציבוריים, אבל בכמה מדינות ברחבי העולם נאכפים בקפדנות חוקים שונים נגד עירום בציבור, כולל שחייה בעירום. תחומי שיפוט מסוימים המקיימים חוקים נגד עירום בציבור עשויים להעלים עין ממקרים של שחייה בעירום בהתאם לנסיבות, שכן שוטרים במקום מסרבים לבצע מעצרים אלו.

אמנות

שחייה בעירום היה נושא נפוץ של הציירים הגדולים – ציירים מלפני 1800 – וציורי שמן רומנטיים, בדרך כלל בציורים פסטורליים או מיתולוגיים או עם רקע היסטורי. לדוגמה, הציירים השוודיים גיאורג פאולי ואנדרס זורן ציירו מספר סצנות של שחייה בעירום. בתקופות מאוחרות יותר, תיאורים של סצנות שחייה בעירום הפכו לנדירים יותר.

תקשורת

בעבר פרסום של תמונות עירום, ביניהן תמונות של שחייה בעירום, לא היה מתאפשר ברוב חלקי התקשורת מטעמי צנזורה וחוסר עניין. אולם, עם התפתחות ענף הפפראצי והפתיחות ההולכת וגוברת כלפי עירום בתקשורת, מראות של ידוענים רוחצים בעירום נעשו שכיחים יותר. כך, תמונות של ידוענים כמו רוחצים בחוף עירומים לחלוטין, מתפרסמות כיום בחלק מאמצעי תקשורת המיינסטרים.
הפארק הלאומי אגמונט

גאוגרפיה

הפארק אגמונט נמצא בחלקו המערבי של האי הצפוני, סביב הר הגעש טראנאקי, מדרום לניו פלימות'. שטחו של פארק אגמונט הוא 335 ק"מ רבוע. הפארק החל את דרכו כשמורת יער, שהוקמה בשנת 1881 על שטח ברדיוס של 9.6 ק"מ מפסגת הטראנאקי כדי לשמר את יער הגשם סביב ההר. במשך עשרים השנים שלאחר מכן פותחו באזור תשתיות למטיילים ומבקרים ולשמורה נוספו שטחים נוספים, עד שבשנת 1900 הוכרז פארק אגמונט כפארק הלאומי השני בניו זילנד, והצטרף לפארק הלאומי טונגרירו.
הר טראנאקי שבמרכז הפארק הוא הר געש רדום, שעל פי הערכות גאולוגיות היה פעיל במהלך 120,000 עד 135,000 השנים האחרונות והתפרץ לאחרונה בשנת 1755. בתחומי הפארק שני הרי געש כבויים נוספים, קטנים יותר מטראנאקי: פואקאי, הנמצא צפונית מערבית לטראנאקי והיה פעיל בתקופות קדומות יותר מטראנאקי, וקאיטקה הנמצא צפון מערבית לפואקאי.
ממוצע המשקעים בפארק גבוה משמעותית מהממוצע באזור בגלל הקרבה לים, והגובה, ועולה ככל שעולים בגובה. אוויר לח המגיע מים טסמן עולה כאשר הוא מגיע לרכס הנוצר על ידי הטראנאקי, הקאיטקה והפואקאי וכתוצאה מירידת הטמפרטורה עם העלייה בגובה מוריד משקעים. בפסגת הר טראנאקי ממוצע המשקעים מגיע ל-7,000 מ"מ בשנה (לעומת 1,500 מ"מ בשנה בניו פלימות'). כמות המשקעים הרבה, בצירוף הקרבה לחוף והטמפרטורות הנוחות השוררות באזור לאורך רוב ימות השנה הביאו ליצרתו של יער גשם צפוף.
השטחים שסביב הפארק משמשים כשטחי מרעה לחקלאים המתגוררים בסביבה וכך קו היער נותר חד וברור ומשקף כמעט במדויק את גבול הפארק הלאומי.
אלין בית נועם

פעילות העמותה

העמותה עוסקת בשיפור איכות חייהם של אנשים עם מוגבלות. עיקר פעילות העמותה מתמקד כיום בקריית אונו, שם מפעילה העמותה מרכז יום ומערך דיור לאנשים בוגרים עם מוגבלויות שכליות ופיזיות. בנוסף, מקימה העמותה שכונה מעורבת לאנשים עם ובלי מוגבליות ליד יער אילנות.
העמותה מפעילה את מכון אלין בית נועם ללימודי מוגבלות ואת משעול – מרכז הערכה לתקשורת תומכת וחליפית.

היסטוריה

ראשיתה של העמותה בסניף התל אביבי של האגודה לעזרת ילדים נכים שהוקם בפברואר 1941 והפעילה מרפאה למשך 9 שעות שבועיות. בראשית 1944 הפעילה האגודה שלוש מרפאות, לאחר שנוספה מרפאה בצפון תל אביב ואחת ביפו. בנובמבר 1947, לאור המתיחות בין תל אביב ויפו פונתה המרפאה הראשית של האגודה. בשנת 1950 הוקצה לאגודה מגרש לצורך הקמת בית חולים. בראשית 1954 חנכה האגודה בדרום תל אביב, בפינת הרחובות יצחק אלחנן והכרמל, את מוסד אברהמס - בית חולים ומרפאה לילדים נכים. מוסד אברהמס כלל כ-30 מקומות אשפוז, חדר ניתוח ומרפאת חוץ ושימש כמרכז שיקום וטיפול בעיקר לילדים שחלו בפוליו. המוסד הופעל בשותפות של עיריית תל אביב ואלי"ן. עיריית תל אביב מימנה את הפעילות השוטפת ואלי"ן הייתה אחראית על תקציב הפיתוח. לצד המוסד התקיים בריכת שחייה בו למדו הילדים שחייה. כיום פועלים במבנה בית אברהמס, המרכז להתפתחות הילד של המרכז הרפואי ע"ש סוראסקי (בי"ח איכילוב) והמכון האודיאולוגי. 
בשנת 1955 החליטה עיריית תל אביב להקים בית ספר לצד מוסד אברהמס, בו ילמדו ילדים עם נכות קשה. בשנת 1958 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין אלי"ן וארגון אדע העולמי לשותפות בניהול ומימון מוסד אברהמס. גם ארגון רוטרי תמך במוסד. בשנת 1959 נחנך מבנה בית הספר תקומה בצמוד למוסד אברהמס, בו למדו ילדים שחלו בפוליו. בשנות ה-60 למדו בבית הספר מעל 100 ילדים. כיום בית הספר אינו חלק מהעמותה, אך הוא ממשיך ומשמש כבית ספר לחינוך מיוחד.
בשנת 1986 הוקם בית נועם, מרכז יום המשרת אנשים בוגרים עם מוגבלויות שכליות ופיזיות. מרכז היום הוקם לאור יוזמה של הורים ובשיתוף עם משרד העבודה והרווחה ועם אילן. מרכז היום נקרא על שם גברת אלגה צגלה, שהייתה יו"ר האגודה.
בשנת 1994 אגודת אלין - מוסד אברהמס הקימה בירוחם את בית חוה על שם חוה זנגר. המקום יועד לסיוע ולטיפול בילדים עם מוגבלויות שונות ומופעל היום על ידי עמותת יחדיו.

לקריאה נוספת

רינה וייסגלס הלקין‏, נכות חברתית, באתר וואלה! NEWS‏, 25 ביוני 2009
שני ליטמן

ביוגרפיה

שני ליטמן נולדה בראשון לציון וגדלה ברחובות. אחיה הוא עודד ליטמן, במאי תיאטרון, דרמטורג ומטפל בפסיכודרמה.
למדה בתיכון תלמה ילין. בעלת תואר ראשון בפילוסופיה והיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נאנטר שבפריז, ותואר שני בקולנוע מאוניברסיטת תל אביב. בוגרת תוכנית העמיתים של "עלמא בית לתרבות עברית".
בשנים 1993–1995 עשתה שירות הצבאי ככתבת במחלקת החדשות של "גלי צה"ל".
עבדה כעוזרת לנספחת התרבות של ישראל בפריז, כתחקירנית ועורכת תוכן בסרטים ובסדרות תיעודיים.
שימשה כסגנית עורכת המוסף השבועי של "דה-מרקר".
ב-2006 שיחקה בסרט למראית עין. בשנת 2015 יצרה והפיקה, במשותף עם מיכל בן טובים את הסרט הדוקומנטרי "לא בבית", העוסק בהר הזיתים בירושלים. הסרט שהופק במימון הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. הציג בפסטיבלים בינלאומיים באיטליה ובבנגלדש.
כיום (2018), כתבת מוסף "הארץ". כותבת כתבות מגזין, ביקורות תרבות, קולנוע תיעודי וטלוויזיה וכן מאמרי דעה. כתבה במשך שלוש שנים על אמנות פלסטית במוסף גלריה.
עמיתה ב"מכון גשר למנהיגות", שמטרתו לטפח ולהכשיר מנהיגים ישראלים ליצירת חיבור ואחדות בין קבוצות בעם היהודי בתוך ישראל ובתפוצות

חיים אישיים

שני ליטמן נשואה לאמיר הספרי, פרסומאי, תסריטאי ובמאי; אם לשתי בנות. מתגוררת בתל אביב-יפו.
פרנטה וטייכר

פֶרַנטֶה וטייכר (אנגלית: Ferrante & Teicher) היו צמד פסנתרנים אמריקאים שהתפרסמו מתחילת שנות ה-50 עד סוף שנות ה-80 בביצועים של קטעי מוזיקה קלאסית קלה, סרטים ומחזות.
ארתור פרנטה (Arthur Ferrante;‏ 7 בספטמבר 1921 - 19 בספטמבר 2009) ולואיס טייכר (Louis Teicher;‏ 24 באוגוסט 1924 - 3 באוגוסט 2008) נפגשו בראשונה כילדי פלא בבית הספר ג'וליארד. כבר בעת לימודיהם שם החלו להופיע כצמד פסנתרנים.
ב-1960 חתמו חוזה עם יונייטד ארטיסטס והחלו לנגן עיבודים מוצלחים שלהם עם ובלי ליווי תזמורתי. הביצוע שלהם לנעימת הסרט "אקסודוס" הפך ללהיט, וכן הביצועים למוזיקה מהסרטים "הדירה", "קאובוי של חצות", "סיפור הפרברים" ועוד.
כן ביצעו והקליטו יצירות של ג'ורג' גרשווין, קול פורטר, ריצ'רד רוג'רס, ג'רום קרן ועוד. הם ניגנו בפסנתרי כנף ארוכים וצמודים כשהם יושבים זה מול זה, ובנגינתם הרבו בביצועי גליסנדו.
במשך ארבעים שנה הם הקליטו 140 אלבומים מתוכם 23 אלבומי זהב ופלטינה, מכרו 90 מיליון תקליטים והופיעו ב-5200 קונצרטים עד שפרשו ב-1989. בהופעותיהם הם הוסיפו גימיקים שונים כגון ניגון פיציקטו במיתרי הפסנתרים.
הפופולריות שלהם בארצות הברית הייתה רבה, והם הוזמנו להופיע בבית הלבן לפני הנשיאים ג'ון קנדי, ריצ'רד ניקסון ורונלד רייגן.
ריאל ואיאדוליד

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1928 אך לא זכתה באף תואר עד שנת 1983, אף שבעונת 1947/1948 זכתה באליפות הליגה השנייה והעפילה לראשונה בתולדותיה ללה ליגה. בעונת 1949/1950 העפילה לגמר הגביע הספרדי בכדורגל.
בעונת 1983/1984 הקבוצה זכתה בגביע הליגה הספרדית. 
בעונת 1989/1990 העפילה לגמר הגביע הספרדי, בפעם השנייה בתולדותיה, אך שוב לא הצליחה לזכות בו, ברם הקבוצה העפילה עד לשלב רבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, במה שמהווה להישג השיא במפעלים האירופיים. 
בעונת 2003/2004 סיימה הקבוצה במקום ה-18 וירדה לליגה השנייה אך 3 שנים לאחר מכן, בעונת 2007, חזרה לליגה הראשונה.
בעונת 2009/2010 ירדה הקבוצה שוב לליגה הספרדית השנייה ובחלוף שנתיים שבה לליגה הראשונה. בסיום עונת 2013/2014 הקבוצה נשרה שוב לליגה השנייה. בעונת 2017/2018 הקבוצה ניצחה את נומנסיה בפלייאוף העלייה והבטיחה את חזרתה ללה ליגה. אך העפלתה לליגה לוותה בביקורת רבה על ההתנהלות הכספית בקבוצה, בעקבות חוב עומד של 25 מיליון יורו.
בספטמבר 2018 קבוצת רכישה בהובלתו של רונאלדו, שחקן העבר הברזילאי, רכשה תמורת 30 מיליון אירו 51% מהשליטה בקבוצה.
ריביירה אולצין

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1976 והשתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה המונטנגרית שהוקמה בשנת 2006. לאחר פירוקה של המדינה המשותפת של סרביה ומונטנגרו. הקבוצה מארחת לעיתים באולם הגדול "מרשל טיטו" המכיל 2,000 מקומות ישיבה. ולעיתים באולם הקטן "ברדסבו ידינסבו" המכיל 1,100 מקומות.
בעונות 2006/07, 2008/09, 2009/10, 2010/11 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף בליגה. ובעונת 2006/07 ובעונת 2011/12 הגיעה עד לחצי גמר הגביע המונטנגרי.
הקבוצה השתתפה ביורוהולד בעונות 2010-2012 (והגיעה עד לרבע הגמר).