אורי יוגב

ביוגרפיה

יוגב נולד בצפת להורים עובדי המגזר הציבורי, אביו עבד במשרד החקלאות ואמו בעיריית תל אביב. בילדותו התגורר יוגב בחיפה ובתל אביב שם למד בתיכון אליאנס. בצה"ל שירת כקצין בחיל המודיעין וסיים את שירותו בדרגת סרן. בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בכלכלה בהצטיינות מאוניברסיטה העברית בירושלים. מתגורר במודיעין-מכבים-רעות, נשוי ואב לחמישה ילדים.
בספטמבר 2018 הוציא ספר שכתב בשם "ללא שיקולים זרים" המתאר את תקופתו כמנהל רשות החברות הממשלתיות ואת ניסיונותיו להילחם במינויים לא תקינים על ידי פוליטיקאים.

ראשית הקריירה

את דרכו במשרד האוצר החל בגיל 26 כרפרנט בתחום סובסידיות וייבוא ממשלתי ולאחר שנה מונה ליועץ בכיר למנכ"ל משרד האוצר, תפקיד בו שימש עד עזיבתו את המשרד ב-1990.
ב־1990 מונה למנהל אזור ירושלים בחברת הביטוח "המגן". בשנים 1993–1994 הופקד על פירוק חברת הביטוח "הסנה". בשנים 1994–1997 כיהן כמנכ"ל "אומני מותגי מזון", זכיינית דומינו'ס פיצה. בתקופה זו הצליח להגדיל בצורה ניכרת את פעילותה של רשת הפיצריות, אולם הניסיון להחדיר את מותג הגלידות האגן דאז לשוק הישראלי לא התנהל כמתוכנן והוביל לירידה ברווחי החברה. ב-1997 מונה למנכ"ל בזק בינלאומי, בתקופה שהתאפיינה בפתיחת שוק השיחות הבינלאומיות לתחרות וכניסת החברה לתחום של אספקת גישה לאינטרנט. מאבק החברה בתקופה זו בחברות החדשות בתחום השיחות הבינלאומיות גרר ביקורת חריפה כלפיה מצד דוד תדמור, הממונה על ההגבלים העסקיים, בטענה לפעילות על גבול החוקיות תוך הטעיית צרכנים. עם פתיחת שוק השיחות הבינלאומיות לתחרות, חלקה של בזק בשיחות הבינלאומיות ירד משליטה מלאה בשוק לכ־40%. בתקופה זו החברה הצליחה לגייס תוך זמן קצר כ־260 אלף לקוחות לשירותי האינטרנט, אך רשמה הפסדים של כ־200 מיליון ש"ח. האסטרטגיה הניהולית של יוגב בבזק הוגדרה כחתירה לצמיחה מהירה תוך נטילת סיכונים גדולים, אשר הובילה גם להפסדים גדולים במקרים שונים.

כממונה על אגף התקציבים

בשנת 2002 מונה יוגב על ידי שר האוצר סילבן שלום לממונה על אגף התקציבים, אחת המשרות הבכירות ביותר במגזר הציבורי בתחום הכלכלי, בה כיהן עד אפריל 2004. בתקופת כניסתו לתפקיד סבל המשק הישראלי ממיתון על רקע בועת הדוט-קום והאינתיפאדה השנייה. משרד האוצר פעל לחקיקת חוק תוכנית החירום הכלכלית, ותחת הנהגתו של בנימין נתניהו, שהחליף את שלום ב־2003, בוצעה ליברליזציה, שכללה קיצוצים נרחבים בהוצאות הממשלתיות ורפורמות מקיפות, שיוגב היה שותף בכתיבתן וביישומן.
במהלך כהונתו בוטל הגידול האוטומטי בתקציבים ממשלתיים באמצעות מדדים כגון הצמדה וגידול טבעי באוכלוסייה, שהוחלפו בחוק שקבע כי הגידול השנתי בתקציב מוגבל לגובה של 1%. קצבאות המוסד לביטוח לאומי הוצמדו למדד המחירים לצרכן במקום לשכר הממוצע, הופחתו קצבאות הילדים והפנסיה התקציבית של עובדי המדינה הוחלפה בפנסיה צוברת. גיל הפרישה הועלה, והופחת מספר עובדי המגזר הציבורי. אוחדו רשויות מקומיות ומועצות דתיות והופחת מספר סגני ראשי הערים. בוטלה קרן השיווק לייצוא. הולאמו קרנות הפנסיה הגרעוניות. יוגב נאבק במענקים הממשלתיים למשכנתא, אותם ראה ככספים שעוברים ישירות לכיסי הקבלנים. יוגב התנגד להקמת מתקני התפלה על ידי המדינה. הוביל את הקמת בית הסוהר הפרטי בישראל (שבוטל בהוראת בג"ץ, לאחר שהושקע ממון רב בהקמתו). לדבריו, התוכנית הכלכלית שגובשה בתקופה זו נעשתה מתוך מחשבה שלא לפגוע בעשירים ובמבוססים על מנת שלא יעזבו את הארץ, לטענתו ניצל תקופה זו על מנת לקדם את שבירת העבודה המאורגנת במשק.
במאי 2003 מונה לעמוד בראש צוות שהוקם על ידי שר האוצר, בנימין נתניהו, ונגיד בנק ישראל, דוד קליין, לטיפול בבעיית העוני (הצוות המשותף למשרד האוצר ולבנק ישראל לצמצום ממדי העוני). חברי הצוות מבנק ישראל - קרנית פלוג, ניצה קסיר ודניאל גוטליב, וממשרד האוצר - יעל אנדורן ואודי בן-דרור. בדצמבר 2003 הגישה הוועדה את המלצות הביניים, המלצות שהובילו בהמשך להפעלת פנסיה תעסוקתית חובה, מס הכנסה שלילי ועוד.
יוגב נחשב לאחד האישים הבולטים והחזקים שכיהנו בתפקיד זה, מה שגם הביא לביקורת רבה כלפיו מצד גורמים בתוך משרד האוצר ובמשק, אך גם להערכה על פעולותיו למען שמירת קופת המדינה. לאחר סיום תפקידו המשיך יוגב לשמש במשך מספר חודשים כיועץ למשרד האוצר בתחום הרפורמה בנמלי הים, רפורמה אותה הוביל במהלך כהונתו. יוגב נחשב כאידאולוג הכלכלי של בנימין נתניהו.
ביוני 2016 התבטא וטען כי על אף שתוכנית הקיצוצים של 2002–2004 הייתה נחוצה בעיקרה - נעשו בה שורה של טעויות כגון העלאת תקרת ההכנסות לצורך תשלום ביטוח הלאומי, והביע תמיכה בהעלאה מחודשת של דמי האבטלה - אשר היה גורם מרכזי בקיצוצם.

עסקים פרטיים

במהלך 2004 החל יוגב לייצג את איש העסקים האוסטרלי ג'ון גנדל בהשקעותיו בישראל. בין הפעולות שביצע הייתה ההשקעה בחברה הציבורית "פלסטרו" שבשליטת קיבוץ גבת, יוגב מונה ליושב ראש דירקטוריון החברה, עד שמניות קבוצות גנדל נמכרו לחברת "ג'ון דיר" עשרים חודשים לאחר מכן, ברווח של 14 מיליון דולר.
בשנים 2005–2007 הוביל מטעם קיבוץ לוחמי הגטאות את המשא ומתן בנושא השותפות עם חברת "אסם" בחברת "טבעול", ומכירת חלקו של הקיבוץ ל"אסם".
בשנים האחרונות עסק יוגב בתעשיית המים והקלינטק בישראל. יוגב ייסד עם מנכ"ל מקורות לשעבר בוקי אורן את "ווטרפרונטס - איחוד המים הישראלי" והוא מכהן כיו"ר העמותה. העמותה פועלת לקידום מעמדה של מדינת ישראל כמובילה עולמית בתחום פתרונות המים המתקדמים.
ב-2006 הקים עם גנדל את חברת וייטווטר הפועלת בתחום איכות ובקרת המים ומשקיעה בפיתוח טכנולוגיות להבטחת איכות וביטחון מי השתייה. לאחר מימוש אחזקותיו ב"פלסטרו" רכש יוגב את חלקו של גנדל בחברה והכניס כשותפה את אשת העסקים חנה גרטלר. ב-2011 גייס יוגב לחברה 22 מיליון שקל וב-2012, 11 מיליון ש"ח נוספים.
קבוצת וויטווטר מונה שלוש חברות: וויטווטר טכנולוג'יס (בקרה ואיכות מים), גלקון (מערכות בקרה והשקיה) וצ'קלייט (טכנולוגיה ייחודית לניטור מים באמצעות ניצול חיידקים זוהרים המגלים זיהומים והרעלות מים באמצעות שינוי ברמת האור שהם מפיקים).
באפריל 2013, במסגרת הכינוס השנתי הבינלאומי ה-6 של Bloomberg New Energy Finance בניו יורק, זכתה חברת וויטווטר בפרס "חלוצי האנרגיה החדשה לשנת 2013". צוות מומחים בלתי תלוי בחר בעשר החברות הזוכות מתוך מעל 200 חברות מועמדות ממגזרי האנרגיה, המים והקלינטק. הבחירה נעשתה על פי שלושה קריטריונים: חדשנות, מומנטום מוכח בתחומן ופוטנציאל פריסה גלובלי. בנובמבר 2013 הגיעה החברה לסוף פעילותה, לאחר שצברה הפסדים כבדים.

יו"ר הוועדה המייעצת ויו"ר רכבת ישראל

בשנת 2009 מונה ליו"ר הוועדה המייעצת למועצה הכלכלית חברתית וליועץ ראש הממשלה בנימין נתניהו. במסגרת תפקידים אלו הוביל את התוכנית הכלכלית של 2009.
ב־2009 דירג מגזין TheMarker את יוגב במקום התשיעי ברשימת האנשים המשפיעים על הכלכלה הישראלית, על סמך כהונתו כיועץ ראש הממשלה בנימין נתניהו. הוא התפטר מתפקידו ביולי 2010.
בשנת 2010 היה מהוגי תוכנית "נתיבי ישראל" לפיתוח מסיבי של תשתיות רכבת ישראל. התוכנית אושרה בידי ממשלת נתניהו, ומספר חודשים אחר כך נתמנה יוגב לחבר בדירקטוריון חברת הרכבת ובהמשך כיהן כיו"ר דירקטוריון הרכבת בפועל, עד אמצע 2013. בתקופת כהונתו נחנכה רפורמה מבנית מקיפה ברכבת ישראל והודחה יו"ר ועד העובדים, גילה אדרעי.

מנהל רשות החברות הממשלתיות

מספטמבר 2013 עד ספטמבר 2017 כיהן יוגב כמנהל רשות החברות הממשלתיות.
בנובמבר 2013 הושקה ברשות נבחרת הדירקטורים, שנועדה להביא להפסקת המינויים הפוליטיים בחברות הממשלתיות.
לנבחרת 2014 ניגשו 13,795 מועמדים, מתוכם נבחרו 500 המועמדים הסופיים. לנבחרת 2015 ניגשו כ-7,100 מועמדים, ומתוכם אותרו 500 המועמדים הסופיים שהומלצו לשרי הממשלה. לנבחרת הדירקטורים של שנת 2017 ניגשו 9,266 איש ומתוכם אותרו 400 מועמדים שהתווספו ל-500 המועמדים מנבחרות הדירקטורים משנים קודמות. נכון לשנת 2017, 250 הדירקטורים נבחרי הציבור הממונים הינם מועמדי הנבחרת.
מאז כינונה של נבחרת הדירקטורים עלה מספר הנשים המיוצגות בדירקטוריונים לחמישים אחוז. בנוסף, עשרה אחוזים מהדירקטורים משתייכות לבני מיעוטים.
דו"ח שהוכן ברשות החברות הממשלתיות הצביע כי מאז הקמת נבחרת הדירקטורים ירד אחוז העסקת בני משפחה בחברות הממשלתיות ב-80%.
במרץ 2014 התפטרו גדעון סיטרמן, יו"ר דירקטוריון נמל אשדוד ועוד שני דירקטורים בנמל אשדוד בהמשך להליך שימוע שהוביל יוגב להדחתם לאור אי סדרים בנמל, ועל רקע החשדות נגד אלון חסן (שהסתיימו בזיכויו במרץ 2018). עד למקרה זה לא היה תקדים להעברת נושא משרה מתפקידו ולהדחת דירקטורים מכהנים על ידי מנהל רשות החברות הממשלתיות.
באוקטובר 2014 אישר הקבינט החברתי כלכלי את יוזמת יוגב להנפקת מיעוט בחברות ממשלתיות, זאת תוך מימוש כוונת המדינה לשמור על שליטה ממשלתית של 51% לפחות בחברות המונפקות. החברות שיונפקו בבורסה לני"ע בת"א הן: חברת חשמל, נתג"ז, תעשייה אווירית, מקורות, דואר ישראל, רפא"ל ורכבת ישראל.
במאי 2016 פרש רפי מאור מתפקידו כיו"ר התעשייה האווירית. פרישה זו נעשתה בעקבות הדחתו על ידי יוגב בחשדות לפגמים בהתנהלות החברה בד בבד עם ביצועים עסקיים נמוכים. עתירתו של מאור לבג"ץ בנושא נדחתה והוא אולץ לפרוש.
ביוני 2016, לאחר משא ומתן ממושך, מכרה המדינה את אחזקותיה בשלוש חברות ממשלתיות שפעלו ברצועת החוף של תל אביב-יפו לעירייה.
במסגרת תפקידו כמנהל רשות החברות הממשלתיות, יזם יוגב את הרפורמה בחברות הממשלתיות. מטרת הרפורמה, המתבססת על תפיסת ה-OECD לניהול חברות ממשלתיות, הינה הפיכת החברות הממשלתיות מנטל עבור הציבור לנכס בעבורו, תוך שיפור יעילותן ורמת השירות אשר הן מעניקות לאזרח בישראל.
החברות הממשלתיות שהפסידו בשנת 2013 כ-600 מיליון ש"ח עברו לרווח מצרפי של 2.6 מיליארד ש"ח בשנת 2016 וצפויות להרוויח למעלה משלושה מיליארד ש"ח בשנת 2017,כאשר לראשונה כל החברות הממשלתיות העיקריות מרוויחות. נכון לשנת 2017, נכסי החברות הממשלתיות מהוות שליש מהמאזן של מדינת ישראל.
בשנת 2018 יצא לאור, בהוצאת ידיעות ספרים, ספרו "ללא שיקולים זרים", העוסק בתקופת כהונתו כמנהל רשות החברות הממשלתיות.

משנה כלכלית

יוגב תומך בצמצום נרחב של המגזר הציבורי ובהפרטה ובהעברת פעילות ונכסים משליטת הממשלה למגזר הפרטי. לדבריו, המדינה צריכה לקנות שירותים מחברות פרטיות, ולא לספק אותם בעצמה, לרבות שירותים חברתיים וחינוך. יוגב מתנגד באופן תקיף לקיומם של מונופולים, לרבות מונופולים ממשלתיים, וקרא לפירוק מינהל מקרקעי ישראל ולהעברת האדמות שברשותו לבעלות פרטית, וכן לשבירת המונפול של הבנקים המסחריים הגדולים. עם זאת, הצהיר שעדיף אפילו מונופול בבעלות פרטית על פני שליטה ממשלתית. יוגב היה אחראי לקיצוץ הניכר בקצבאות הביטוח הלאומי בעשור הראשון של המאה ה־21, תמך בתוכנית ויסקונסין ובעידוד עבודה באמצעות הפחתת קצבאות ומנגד בהשקעה בתשתיות תחבורה. תמך במכירת בתי חולים ממשלתיים לגופים פרטיים או לקופות חולים. יוגב קרא לביטול ההסכמים הקיבוציים עם המורים ולמתן אפשרות למנהלי בתי ספר לשכירת מורים בחוזים אישיים וברכישת שירותי הוראה מחברות פרטיות. תמך במהלך של הפרדת מחלקות המים והביוב מהרשויות המקומיות והקמת תאגידי מים וביוב עצמאיים.
יוגב מתנגד תקיף לקיומה של עבודה מאורגנת ורואה בה משקולת על המשק וגורם המוביל לבינוניות וחוסר מקצועיות. לדבריו, אין צורך בעבודה מאורגנת בישראל, היות שהמדינה לקחת על עצמה את האחריות על שמירת זכויות העובד. לשיטתו, ההסתדרות מגינה בעיקר על הוועדים הגדולים, אך לא על העובדים במקומות העבודה הקטנים.
כחלק מפתרון בעיית הדיור הציע יוגב ביחד עם שלמה מעוז לפרק את המשרד להגנת הסביבה מאחר שהוא מקשה על מתן אישורי בנייה באזורים בעלי רגישות אקולוגית.
יוגב דוגל בקידום תהליכי עומק בחברות הממשלתיות כחלק מרפורמה מקיפה בהתנהלותן. לשיטתו, על החברות הממשלתיות להפוך לנכס ציבורי תוך שמירה על רווחיות, יעילות ושקיפות.

פיוצ'ר מוביליטי

לאחר שהצהיר יוגב שיעסוק בתיווך בין משרדי הממשלה לבין חברות בתחום הרכב, הודיע יוגב על הקמת פיוצ׳ר מוביליטי. חברות אשר מפתחות תוכנה או חומרה הניתנת לשימוש עבור גביית אגרת גודש, למשל חברת איתוראן וחברת מוביליטי אינסייט חברו עם פיוצ׳ר מוביליטי על מנת לקדם החלת אגרת גודש בדיוני הכנסת ובכנסים וניירות עמדה של החברה.