google/wiki40b huggingface dataset:
פילדלפיה פיליז

האות P כסמל הפיליז

מאז ומעולם, האות האנגלית P הייתה מוכרת עם הפיליז, משום שהיא האות הראשונה בשם הקבוצה, שם העיר, ואפילו שם המדינה (פנסילבניה).
האות היא סמל הקבוצה המופיעה על מדי השחקנים במשך משחקי הקבוצה - על כובעי השחקנים וחולצותיהם (בניגוד לסמל הרשמי של המועדון, המוצג למעלה משמאל).

אוהדי הקבוצה

אוהדי הפיליז ידועים באמריקה כקהל בוטה וחם, ביחס לשאר האוהדים באמריקה, הנחשבים שקטים מאוד. בשנות ה-60 דווח פעמים רבות על קרבות אלימים באצטדיון קוני מק, מגרשה הביתי של הפיליז באותם ימים. מאוחר יותר, השלב ה-700 בוטרנס סטאדיום (יציע הכרטיסים הזולים במגרש הביתי של הפיליז בעבר) נודע כאלים ועוין כלפי יציע האורחים.

מקרה קיצוני במיוחד אירע בשנת 1999, כאשר השחקן ג'יי. די. דרו (J.D. Drew) סירב לחתום על חוזה עם הפיליז. כאשר מספר חודשים מאוחר יותר, חזר דרו לפילדלפיה במדי קבוצה אורחת והתמקם על המגרש, החלו אוהדים לזרוק חפצים אל המגרש, לכיוונו של השחקן - דבר שבארצות הברית מזעזע ולא מקובל כלל. המשחק הופסק למשך 10 דקות.

בשנים האחרונות הקהל של פילדלפיה נרגע, והמוניטין שלו כקהל אלים יורד ויורד.

פילי פנאטיק

קמע הקבוצה מכונה פילי פנאטיק, הוא יצור ירוק ומגודל שמסתובב בין האוהדים במשחקים הביתיים של הפיליז, ומקבל הרבה תמיכה ואהבה מצד הקהל. קמע קבוצתי הוא דבר נפוץ בארצות הברית, ופילי פנאטיק נחשב אחד מהקמעות הפופולרים והאהובים.

בעבר לקבוצה היו קמעות נוספים, פיל ופיליס, גבר ואישה המחופשים במדי צבא מיושנים. הצמד היה פחות פופולרי מהקמע הנוכחי, ושרד רק 8 שנים - בין 1971 ל-1979.

סיטיזנס בנק פארק

אצטדיון הבית של הפילדלפיה פיליז הוא סיטיזנס בנק פארק, המונה כ-43,647 מקומות ישיבה ועמידה. האצטדיון נבנה בשנת 2004 והקבוצה עברה לשחק בו מאצטדיון וטרנס סטאדיום. המגרש ממוקם באזור הספורט של פילדלפיה, ליד אצטדיון הפוטבול של הפילדלפיה איגלס, קבוצת הפוטבול של העיר, ומגרשי ספורט נוספים.
קבוצת הסמקטיט

קבוצת הסמקטיט היא קבוצה של מינרלים פילוסיליקטיים קשורים, הדומים במבנה הפנימי ובכימיה שלהם השייכים למשפחת מינרלי החרסית. מקור שם הקבוצה מיוונית: סמקטיס – לנקות, בשל היכולת של מינרלים בקבוצה לספוח שומן מבדים, תכונה שנוצלה בחומר המכונה באנגלית Fuller's earth.

מבנה

נוסחת המבנה הכימי הכללית של המינרלים בקבוצת הסמקטיט היא Ca,Na,H)(Al,Mg,Fe,Zn)₂(Si,Al)₄O₁₀(OH)₂•nH₂O), כאשר n מייצג את הכמויות המשתנות של המים. ההרכב של טלק הוא לדוגמה: Mg₃Si₄O₁₀(OH)₂.
כמו כל הפילוסילקטים מאופיינים המינרלים בקבוצת הסמקטיט במבנה של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם. במבנה הבסיסי יש שני סוגי שכבות. סוג אחד הוא שכבה של טטרהדרונים של סיליקה (SiO₄). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה המהווה את הקודקוד הרביעי של הטטרהדרון מתקשר עם השכבה הבאה, כאשר כל אטומי החמצן "מצביעים" באותו כיוון. אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי שבא בצורת קטיון נתרן או סידן.
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מאוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם אלומיניום ולעיתים מגנזיום וברזל המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH). עובי הלוחית כ-nm‏1. שכבה זו מכונה גם "שכבת הגיבסיט" בשל הרכבה הכימי הזהה למינרל גיבסיט (Al(OH)₃). כאשר מגנזיום מחליף את האלומיניום מכונה זו "שכבת הברוסיט" בשל הרכבה הכימי הזהה למינרל ברוסיט (Mg₂2(OH)₄)
בקבוצת הסמקטיט, שכבה אחת של אוקטהדרונים מקושרת משני צדדיה לשתי שכבות של טטרהדרונים, מצב המכונה חרסית של 2:1. בין הלוחיות מפרידה שכבת ביניים. המכילה מים או יונים ספוחים. גביש המינרל בנוי מלוחיות הנערמות זו על גבי זו וביניהן יש שכבות ביניים.
החיים שלנו תותים

כתיבת השיר

על פי חנן בן ארי, השיר נכתב בהשראת בתו הקטנה. כשהייתה בת 3 הוא הסיע אותה יום אחד אל הגן, ובתו התלוננה וקיטרה מאחור. מששאל אותה בן ארי מדוע היא בוכה ומתלוננת שהרי החיים שלנו תותים, היא צחקה מהביטוי והחלה לשיר אותו. הביטוי הזה החל להיות מושר בבית משפחת בן ארי, כאשר נשמעו קיטורים במשפחה. כעבור שנתיים, כשעבד בן ארי על אלבום הבכורה שלו, הוא השמיע את השורה שהולחנה למפיק האלבום אייל מזיג, שביקש ממנו לכתוב בתים, ולשלב את "החיים שלנו תותים" בפזמון החוזר. השיר היה האחרון שנכנס לאלבום.

מבנה השיר

השיר מתחיל בפזמון חוזר בו הדובר השר אומר כי אין לנו זכות להתלונן, כי החיים שלנו תותים.
בבית הראשון מתלונן הדובר השר על קשים בחייו האישיים ועל קשיים הנובעים מן המצב במדינת ישראל, אשר חלקם מתייחסים למצב הביטחוני וחלקם ליוקר המחיה.
בבית השני לאחר הפזמון החוזר, שב ומתלונן הדובר על קשיים בחיים האישיים ועל המצב במדינה.
בבית השלישי והאחרון טוען הדובר כי התלונן וקיטר מספיק, וכי זה הזמן לומר תודה.
הוא מודה על דברים מתחום הרוח ("תודה על השבת, תודה על התיקון על המהות") ועל נושאים מחייו האישיים ("על שני בנים ובת, על הזכות לראות את מסי").
בסוף בית זה הלהקה המלווה את השיר שרה שורה מתוך השיר תודה שכתב עוזי חיטמן ("תודה על כל מה שבראת").

ביקורת

על אף הצלחתו הרבה בקרב הקהל הרחב היו שהביעו ביקורת כנגד המסרים שעולים מן השיר: בטור של אלון עידן שפורסם בעיתון הארץ, טען הכותב כי התלונות המופיעות בשיר הן תלונות חילוניות, אך בן ארי מגמד אותן וטוען שהן לא חשובות כמו המסרים הדתיים העולים מן השיר בבית השלישי שלו. בנוסף טען עידן, כי המסר שמנסה בן ארי להעביר לחילונים הוא כי אין להם זכות להתלונן, וכי השיר מרכז את המסרים של הציונות הדתית מבית הבית היהודי, שמבקשת לשמר את המצב הקיים ולהגחיך את כל מי שמנסה להפוך את המציאות הנוכחית.
באתר mako נכתב כי השיר הוא שיר תעמולה, שהמסר העולה ממנו הוא כי על אזרחי ישראל להתעלם מן הקשיים ולשתוק נוכח המציאות. במדור היהדות של אתר nrg מבית מקור ראשון הוגדר לעומת זאת השיר כ"סינגל מקפיץ ואופטימי, שמנסה להכניס את החיים לפרופורציות ולא יוצא מהראש".
XL אירווייז צרפת

היסטוריה

חברת התעופה נוסדה על ידי סדריק פאסטור (Cédric Pastour) באוגוסט 1995, תחת השם "סטאר אירופה". באוקטובר 1997 שינתה החברה את שמה ל"סטאר איירליינס". ב-23 בנובמבר 2006 שינתה החברה את שמה לשמה הנוכחי. ב-12 בספטמבר 2008, חברת התיירות XL, תחתיה פעלה החברה הודיעה על פשיטת רגל וחברת התעופה נקנתה על ידי בנק Straumur.
בספטמבר 2019 הודיעה החברה על פשיטת רגל, והפסיקה למכור כרטיסים.

פעילות החברה בישראל

החברה מבצעת 3-5 טיסות שבועיות בין נמל התעופה שארל דה גול בפריז לנמל התעופה בן-גוריון.
סמן (אזור היסטורי)

סֵמֵן (געז: ሰሜን, גם: ሴሜን) אזור ומחוז גאוגרפי-היסטורי בצפון אתיופיה. סמן שוכנת בין אזור צלמת בצפון לוגרה בדרום ובין הטקזה במזרח לסגדה וולדבה במערב. בסמן התקיימה תקופה ארוכה אוטונומיה יהודית של ביתא ישראל, שקצה הגיע בתחילת המאה ה-17 עם כיבושה בידי האימפריה האתיופית.

היסטוריה

הגאוגרף תלמי מהמאה ה-1 מזכיר עם בשם "סוברידה" שחי מדרום לאקסומים. בתבליט מונומנטום אדוליטנום מוזכר עם בשם "סמנוי" שחי באזור הררי ומושלג שמדרום לאקסום ולטקזה. ההרים הללו שנקראים כיום "סמן" נקראו בכתבי הגאוגרפיים מהתקופה הרומית בשם היווני "פיילה"/"פיילאי" ולפיהם השם המקומי היה "פסאבו".
על פי מסורת ביתא ישראל היהודים הראשונים הגיעו לסמן מאזור אדיבו. במסורת האתיופית נחשב האזור לחלק מהשטחים שניתנו לגדעון. פינחס, אחד מצאצאי גדעון שהוביל קבוצה שסירבה להתנצר, היגר לסמן במאה ה-4, בתקופתם של אברהא ואצבחא. פינחס וצאצאיו מלכו על היהודים המקומיים. שושלת מלכים זו מכונה בשם "שושלת הגדעונים" מכיוון שרבים ממלכיה נשאו בשם "גדעון".
בכתובת אקסומית מהמאה ה-4 הוזכרה סמן כישות מדינית שמעלה מס לאקסום. קוסמוס אינדיקופלוסטס מזכיר במאה ה-6 את אזור "סמני" כמקום שאליו מגלים מלכי אקסום מורדים.
לאחר כיבוש סמן בידי האתיופים, עבר האזור לשליטה קיסרית ישירה ושליטיו זכו לתואר אגפרי. ברוב המקרים יורשי העצר הם שמונו לשליטי המחוז. האגפרי הראשון של סמן היה הנסיך פאסילידס. בתקופת השופטים עבר האזור מיד ליד ככל הנראה נשלט על ידי שליטים שבאו מרקע יהודי כמו למשל דג'זמץ' וובה היילה מריאם.
תחת האיטלקים סמן הייתה חלק ממחוז אמהרה. בחלוקה המנהלית של 1941-1987 סימן הייתה לנפה בתוך מחוז בגמדר ובשנים שבין 1987-1994 סימן הייתה לחלק ממחוז צפון גונדר. כיום שטח סמן ההיסטורית נמצא במחוז צפון גונדר שבמדינת אמהרה ומחולק בין הנפות ג'ן אמורה, ביאדה, צלמת, אדי ארקאי, דברק ודבת.
חלק מהרי סמן שבאזור הוא פארק לאומי בעל מעמד של אתר מורשת עולמית מאז 1978.
ירון זוט

קריירת מועדונים

זוט שיחק באקדמיה של העיר בה נולד עד שנת 2006. את הקריירה שלו בפ.ס.וו. איינדהובן החל בגיל 15 ואט אט עשה את צעדיו לעבר הקבוצה הבוגרת כשזומן לראשונה אליה בעונת 2008-09. הוא הושאל לוואלוויק למשך שנתיים וחזר בעונת 2013-14 אל איינדהובן. בעונה זו שימש זואט כבחירתו הבכירה בין הקורות של המאמן דאז פיליפ קוקו. את עונת 2014-15 סיים זוט עם צלחת האליפות כאשר הוא משמש כשוער הראשון של הקבוצה. בנובמבר 2015 האריך את חוזהו עד לשנת 2019. זוט היה שותף בעונת 2015-16 להגעה עד לשלב רבע הגמר במסגרת מפעל ליגת האלופות כאשר קבוצתו נכנעת בפנדלים לאחר סיכום שני המשחקים לאתלטיקו מדריד. זוט רשם הופעה טובה בין הקורות באותן שני המשחקים ונבחר לנבחרת השבוע של המפעל. את אותה עונה סיים עם אליפות נוספת.

נבחרת הולנד

זוט זומן לראשונה לנבחרת בספטמבר 2012. את הופעת הבכורה שלו במדי "האורנג'" קיים ב-10 באוקטובר 2015 כאשר נכנס כמחליפו של טים קרול הפצוע נגד נבחרת קזחסטן.
כנסיית מיכאל הקדוש בהילדסהיים

היסטוריה

הכנסייה נבנתה בניהולו של הבישוף ברנווארד מהילדסהיים על מנת שתשמש כקפלה של המנזר הבנדיקטי שהוא עמד בראשו. ברנווארד קרא לכנסייה על שם המלאך מיכאל, אך נפטר ב-1022 בטרם הושלמה הבנייה. יורשו, הבישוף גוטהרד קידש את הכנסייה ב-1033 וקבר בקריפטה שבה את עצמותיו של ברנווארד.

ב-1542, הגיעה הרפורמציה הפרוטסטנטית להילדסהיים והכנסייה עברה לידי הכנסייה הלותרנית, אך המנזר עצמו נשאר בנדיקטי (וממילא קתולי) והנזירים ממשיכים להשתמש בכנסייה לתפילותיהם עד היום. הכנסייה חרבה בהפצצות בנות הברית על הילדסהיים ב-22 במרץ 1945, אך היא שוקמה ונבנתה מחדש בין 1950 ל-1957.

ארכיטקטורה

כנסיית מיכאל הקדוש בנויה בסגנון רומנסקי אוטוניאני והיא אחת הדוגמאות הטובות לסגנון זה. יש בה בית מקהלה כפול ושני טרנספט, ומעל כל הצטלבות בנוי צריח מרובע. בית המקהלה המערבי מסתיים באמבולטוריום ובקריפטה. אורכה של הכנסייה הוא 74.75 מטרים, רוחבה 22.75 מטרים וגובהה 16.7 מטרים. התקרה עשויה עץ ועליה ציור מ-1230 המתאר את שושלת היוחסין של ישו.

דלתות הברונזה

דלתות ברנווארד (גרמנית: Bernwardstür) נוצקו מברונזה בערך ב-1015. הדלתות מראות מחזורי סיפורים: אירועים מספר בראשית על הדלת השמאלית ואירועים מחיי ישו על הדלת הימנית. הן נחשבות ליצירת מופת של אמנות אוטוניאנית, למייצג העתיק ביותר של מחזורי תמונות בפיסול גרמני ולמחזור התמונות היצוק העתיק ביותר בגרמניה.
עכשיו מעונן (שיר)

רקע

את השיר כתב אביב גפן בביתו, בעת שהיה בן 17, תקופה שבה הוריו יהונתן גפן ונורית גפן התגרשו ולאחר שעבר משכונת נווה איתמר בנתניה לתל אביב, והתגורר עם אמו בעקבות הגירושין.
השיר נכלל באלבום "עכשיו מעונן"  שהיה אלבומו השני של גפן, ויצא לאחר שהאלבום הראשון זה רק אור הירח כשל מסחרית באותה תקופה (אך בהמשך זכה להצלחה). בתקופת יציאתו שיחק גפן בסדרה עניין של זמן ששודרה בטלוויזיה החינוכית. בסדרה שיחק גפן בתפקיד אביב, נער מבולבל ומבודד חברתית, ושר את השיר באחד מפרקי הסדרה (בשינוי מילים מסוים).

תוכן השיר

בשיר מתאר הדובר את עצמו, ביתו ומשפחתו. הוא מכנה את עצמו "אדם מבולבל". את הבית הוא מכנה מקום די מגעיל ומפחיד. הוא מזכיר את גירושי הוריו ומציין כי אביו "שותה בקבוק אחרי בקבוק". אביו יהונתן גפן ציין בראיון שנים לאחר מכן כי נפגע מן השורה הזו בשיר.
בסיום הפזמון שלאחר הבית הרביעי עובר גפן משירה אישית לשירה קבוצתית וקורא בצעקה "אנחנו דור מזוין".

השפעה תרבותית

בהופעתיו היה אביב גפן שר את השיר עד לבית הרביעי. הוא היה מסיים לשיר ופוצח בהפסקה קלה. לאחר מכן היה שואל בצעקה את הקהל "רוצים שינוי?" "רוצים שינוי?" לאחר שהקהל היה משיב לו היה ממשיך את השיר מן הקטע של "אנחנו דור מזוין". בעקבות השיר, "דור מזוין" היה לביטוי שגור.
גרזן דני

הגרזן הדני, שנקרא גם Dane-axe, English long axe, Viking axe ו-Hafted axe היה סוג של גרזן מלחמה ענק.
הגרזן הדני היה גרזן דו-ידני באורך 170-150 ס"מ ששקל פי 3 מגרזן רגיל וכלל להב כבד במיוחד. כדי להפעילו נדרש כוח רב והשליטה בגרזן דרשה תנועה של כל הגוף ולא רק של הידיים או הזרועות. עוצמת המכה שאפשר היה להפיק באמצעות כלי נשק זה הייתה אדירה. למעשה, שום דבר - למעט מגן כבד ביותר - לא יכול היה לספוג מכה של גרזן דני ולהישאר שלם. הגרזן הדני חדר בקלות שריון וניפץ מגנים קלים, כלי נשק ועצמות (הן של בני אדם והן של סוסים).
מקורו של הגרזן הדני הוא באנשי הצפון של סקנדינביה ואנגליה בתקופת הויקינגים. הוויקינגים היו ידועים בלחימתם האגרסיבית ובשימוש הפופולרי שלהם בגרזנים בגדלים שונים: חלקם חד-ידניים, חלקם בעלי מוט באורך מטר המאפשר שימוש ביד אחת או שתיים ואחרים שנועדו לשימוש דו-ידני בלבד. הגרזן הדני היה הגדול שבהם ומאחר שהצריך כוח רב, הוא היה בשימושם של יחידות עילית של אנשים חזקים וגדולי מידות במיוחד.
הידועים שבמשתמשי הגרזן הדני היו ההאוסקרלים (Huscarles), יחידות מצבא הקבע של המלך הרולד הסקסוני. ב-1066 הצליחו ההאוסקרלים להדוף פלישה ויקינגית מהצפון בקרב גשר סטמפורד כאשר לוחמי המשמר החמושים בגרזנים אלו הניסו את הפולשים. כשבועיים אחר כך פלשו הנורמנים מהדרום ובקרב הייסטינגס. כמו קודם, ההאוסקרלים ניצבו בחזית האנגלית. הם נלחמו בגבורה וגרמנו נזק רב לחיל הפרשים הנורמני. לבסוף, הוכרעו ההאוסקרלים על ידי שילוב הפרשים עם הקשתים הנורמנים והם הובסו.
אחרי כיבוש אנגליה ותבוסת הסכסונים נזנח השימוש בנשק כבד זה אך במאה ה-13 התחדש בו השימוש בעקבות ההופעה המחודשת של נשקי מוט באירופה. לצידו התפתחו כלי נשק דומים כגון מוט-הגרזן, ההאלברד והבארדיש.
חוליו בולבוצ'אן

הישגים בולטים

חוליו בולבוצ'אן זכה באליפות ארגנטינה בשנים 1946 ו-1948. הוא חלק מקום ראשון בתחרות מר דל פלאטה בשנת 1951 עם אריך אליסקסיס, בשנת 1952 עם הקטור רוסטו ובשנת 1956 עם מיגל ניידורף. 
בשנת 1950 הוענק לו תואר אמן בינלאומי ובשנת 1977 רב אמן. 
בשנת 1967 הוא העפיל לתחרות בינאזורית שניתן היה ממנה להעפיל לאליפות העולם, אך לפדרציה הארגנטינאית לא היה תקציב למימון השתתפותו.
בשנת 1976 בולבוצ'יאן עבר לוונצואלה והיה מורה לשחמט.
חולין בולבוצ'יאן היה נציג ונצואלה במשחקי של המכביה העשירית, המכביה האחת-עשרה, המכביה השתים-עשרה והמכביה השלוש-עשרה.
פשיטת גראן סאסו

פשיטת גראן סאסו הוא כינויה של פעולת הקומנדו שבה שוחרר רודן איטליה המודח בניטו מוסוליני ממעצרו בהרי האפנינים במלחמת העולם השנייה. מוסוליני שוחרר על ידי צנחנים גרמנים ב-12 בספטמבר 1943.

רקע

ב-13 במאי 1943 נכנעו לבעלות הברית הכוחות הגרמנים והאיטלקים בצפון אפריקה. ב-9 ביולי פלשו כוחות בעלות הברית לאי סיציליה וב-19 ביולי הנחיתו הפצצה כבדה על רומא בירת איטליה. אירועים אלו היוו את שיאן של שנים של תבוסות שנחלו הכוחות האיטלקים בחזיתות המלחמה באפריקה ובבלקן. נוכח אלו התכנסה המועצה הפשיסטית העליונה ב-24 ביולי, ולמחרת החליטה ברוב קולות להדיח את מוסוליני מתפקידו כראש הממשלה וכרודן איטליה. המלך ויטוריו אמנואלה השלישי, עמו ביקש מוסוליני להיפגש, הדיח אותו והורה לאוסרו. במקומו מונתה ממשלה בראשותו של המרשל פייטרו באדוליו. 
ממשלת באדוליו קיימה משא ומתן עם בעלות הברית וב-3 בספטמבר חתמה על הסכם שביתת נשק עמם. באותו לילה החלה פלישת בעלות הברית לאיטליה. בתגובה על הסכם שביתת הנשק פקד רודן גרמניה אדולף היטלר על הצבא הגרמני לפלוש לאיטליה ולפרוק את הצבא האיטלקי מנשקו. הארץ עברה למעשה לשלטון גרמני. בהמשך פקד היטלר לשחרר את מוסוליני ממעצרו.

הפעולה

לאחר מעצרו הועבר מוסוליני על ידי אנשי ממשלת באדוליו שהחזיקו בו ממקום מעצר אחד לאחר. לאחר שנתן היטלר את הוראתו אותר מקום המעצר של מוסוליני באותה עת על ידי הגרמנים באמצעות האזנה לתשדורות רדיו. היה זה המלון באתר קמפו אימפרטורה (Campo Imperatore), אתר סקי בהר גראן סאסו שברכס הרי האפנינים, כ-100 קילומטרים מצפון-מזרח לרומא. 
הפקודה לשחרר את מוסוליני הועברה לגנרל הצנחנים הגרמני קורט שטודנט. הוא הטיל את המשימה על אנשי דיוויזיית הצנחנים הגרמנית ה-2. אל כוח המשימה הצטרף איש הקומנדו של הואפן אס אס אוטו סקורצני. האתגר בפעולה היה לשחרר את מוסוליני לפני שיספיקו שומריו לפגוע בו. על כן הוחלט להנחית חיילים בקרבת המלון בהפתעה תוך שימוש בדאונים.
הכוח יצא ליעדו ב-12 בספטמבר 1943 בתשעה דאונים גרמנים מדגם DFS 230 (דגם ששימש את הגרמנים בקרב במצודת אבן אמאל ובקרב על כרתים). הדאונים ובהם כ-80 חיילים נחתו על ההר בקרבת בית המלון בשעה 14:00 לערך. שומריו האיטלקים של מוסוליני הופתעו. עם הגרמנים הגיע גם הגנרל האיטלקי פרננדו סולטי, אשר קרא לשומריו של מוסוליני להיכנע, ואכן הם נכנעו ללא קרב. סקורצני פנה אל מוסוליני בברכה: "דוצ'ה, הפיהרר שלח אותי לשחרר אותך!" ועל כך ענה מוסוליני "ידעתי כי חברי לא ינטוש אותי!". 
כדי להוביל את מוסוליני מהאתר נחת בקרבת המלון מטוס קישור גרמני קל מדגם Fieseler Fi 156 Storch. מוסוליני וסקורצני הצטרפו לטייס. בגלל הצטרפות הנוסע השלישי כמעט והתרסק המטוס, אך הוא הוביל את מוסוליני בשלום אל שדה תעופה צבאי ליד רומא. שם עלה מוסוליני על סיפונו של מפציץ מדגם היינקל He 111 והוטס לווינה. הוא זכה שם לקבלת פנים כשל גיבור. למחרת הוטס לגרמניה לפגישה עם היטלר.

לאחר הפעולה

הפעולה, שצולמה מקרוב על ידי הצלם הצבאי טוני שניידרס (Toni Schneiders)  היוותה הצלחה אשר מכונת התעמולה הגרמנית ניצלה היטב במשך חודשים. היא גם העלתה מאד את המוניטין של סקורצני כאיש מבצעים מיוחדים. הוא הועלה בדרגה וזכה לעיטור. 
בעקבות שחרורו היה מוסוליני לשליט הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית – מדינת בובות, שהוקמה בחלקה הצפוני של איטליה בחסות הצבא הגרמני. הוא משל בה עד הוצאתו להורג ב-28 באפריל 1945.
אל-סיראט

אל-סיראט (בערבית: الصراط, תעתיק מדויק: א-צִראט), הוא מושג בתאולוגיה האסלאמית אשר מתאר גשר צר אותו חייב לחצות כל אחד מבני האדם ביום הדין על מנת להיכנס לגן העדן.
הגשר מתואר במסורת האסלאמית כצר כשערה וחד כלהב של חרב, כשמצד אחד הוא מחובר לכותל המערבי, ומהצד השני לגן העדן, בעוד שמתחתיו בוערת אש הגיהנום אליה יפלו הרשעים.

מבט כללי

על פי פרשני הקוראן והחדית', הסיראט הוא גשר שיוקם מעל הגיהנום, עליו יעברו אנשים על פי מעשיהם. כמה מהם יעברו כהרף עין, או כמו ברק, או כמו הרוח, או כמו סוסים מהירים. חלקם יחצו בריצה, חלקם יצעדו, חלקם זוחלים, וחלקם יחטפו ויזרקו לאש הגיהנום, כל אחד לפי מעשיו.
חלק מהפרשנים מתארים זאת כך:
הסיראט הוא גשר שיוקם על הגיהנום; הוא צר יותר משערה וחד יותר מחרב. אנשים יעברו אותו על פי מעשיהם. מי שהזדרז לעשות מעשים טובים בעולם הזה יעבור במהירות על פני הסיראט; מי שהיה עצלן לעשות מעשים טובים ומי שהיה פעם עושה מעשים טובים ופעם מעשים רעים ומעשיו הרעים לא נסלחו על ידי אללה, עשוי להחליק לתוך אש הגיהנום.
— The ways in which people will pass over the siraat will vary according to their deeds - Islam Question & Answer. islamqa.info
על פי פוסקי ההלכה באסלאם, חובה על המוסלמי להאמין בגשר (אל-סיראט), ואין האמונה שלמה בלי האמונה בגשר.

אל-סיראט בחדית'

בחדית' שנמסר על ידי אבו סעיד אל-ח'ודרי, נאמר שהסחאבה שאלו את מוחמד לגבי הגשר, והוא ענה להם שהגשר חלקלק ועליו מלחציים חדים וקוצים דוקרניים. כמו כן, הוא הוסיף שחלק יעברו את הגשר במהירות וללא פגע, בעוד שחלק יפלו ממנו היישר אל הגיהנום.

אטימולוגיה

המומחים של השפה הערבית טוענים שישנן מספר דרכים לכתוב ולהגות את הביטוי, וביניהן: א-צִראט (الصراط), א-סִראט (السراط), וגם א-זִראט (الزراط).
כמו כן, חלוקים המומחים בנוגע לשאלה האם אל-סיראט היא מילה בלשון זכר או בלשון נקבה.
יחסי דרום סודאן–ישראל

היסטוריה

בשנות ה-60 של המאה העשרים, בעת מלחמת האזרחים הסודאנית הראשונה, סייעה ישראל למורדים הדרום-סודאנים וסיפקה להם נשק וציוד צבאי, כמו כן מדריכים ישראלים הדריכו את המורדים. לאחר סיום המלחמה נפגשו שליחים ישראלים רשמיים עם מנהיגי דרום סודאן כדי לגבש תוכנית עזרה מקיפה בנושאי החקלאות ופיתוח תשתיות בעזרתו של משרד החוץ. בנוסף, ארגונים לא ממשלתיים הציעו את עזרתם גם הם.
בשנת 2008, ביקרו נציגי הוועד היהודי-אמריקני בדרום-סודאן והמליצו לממשלת ישראל דרכי עזרה כהכנה לעצמאות מדינת דרום סודאן.

יחסים דיפלומטיים

ב-9 ביולי 2011 הכריזה דרום סודאן על התנתקותה מסודאן ועל עצמאותה, וישראל הכירה בה כמדינה עצמאית וריבונית כבר למחרת עם הודעת ראש הממשלה הישראלי, בנימין נתניהו. ב-15 ביולי 2011 השיבה דרום סודאן לישראל שהיא מעוניינת בכינון יחסים דיפלומטיים מלאים איתה. ב-28 ביולי 2011, ולאחר שחזרה המשלחת הישראלית מבירת דרום סודאן, ג'ובה, הודיע משרד החוץ הישראלי על כינון יחסים דיפלומטיים מלאים עם דרום סודאן ועל כוונתה לשלוח שגריר שייצג אותה.
באוגוסט 2011 סיפר נשיא דרום סודאן סאלווה קיר מאיארדיט למשלחת הישראלית בראשות דני דנון שמדינתו מתכננת להקים את שגרירותה בירושלים. ב-20 בדצמבר 2011, ביקר סאלווה קיר מאיארדיט בישראל והביע את תודתו על התמיכה בזמן מלחמת האזרחים הסודאנית הראשונה בין השנים 1956-1972. במהלך פגישתו עם נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, חזר סאלווה קיר מאיארדיט על רצונו להקים שגרירות דרום סודאנית בירושלים.
בהצבעות האו"ם, דרום סודאן היא אחת המדינות שהכי פחות תומכות בהחלטות אנטי-ישראליות, ואף הצביעה נגד גינוי ישראל בדבר סיפוח רמת הגולן.

קשרים כלכליים

ישראל הציעה עזרה כלכלית לדרום סודאן. איש העסקים הישראלי מאיר גרייבר הקים את החברה לפיתוח דרום סודאן בע"מ כדי לקדם את העסקים בין המדינות. לאחר שנים רבות של הזנחה דרום סודאן משוועת לתשתיות, כבישים, שדות תעופה, בתי חולים, תשתיות חשמל, ייעוץ בנושאי חקלאות ומשק המים ועוד. לדרום סודאן יש משאבים ומחצבים רבים כמו: נפט, זהב, אורניום ואלומיניום. גרייבר הציע שאנשי עסקים ישראלים ישלחו את עודפי תוצרתם לדרום סודאן במקום לסין.
בתחילת 2012 הודיעו ישראל וגרמניה כי הן בוחנות אפשרות להשקעה משותפת בתחומי שיקום תשתיות בדרום סודאן ומרכזה תוכנית לשיקום אגם ויקטוריה.
באקכילידס

באקכילידס (יוונית עתיקה: Βακχυλίδης; ‏525 לפנה"ס, האי כיאוס - 450 לפנה"ס) היה משורר יווני ארכאי, קלאסי, בן תקופת המעבר של המאה הששית והחמישית לפנה"ס. כמשורר בעל רגישות חברתית ופוליטית חווה באקכלידס את חילופי המשטרים במרכז יוון, ממשטר אוליגרכי וטימוקרטי לדמוקרטי, ומעברי משטר אלה השפיעו על אופי כתיבתו.

משורר הספורט והספורטאים

באקכילידס מזכיר לא מעט את המשורר הידוע פינדארוס. פרט לרגישותו החברתית והפוליטית, נחשף באקכילידס, ממש כמו פינדארוס, לתופעה החינוכית-חברתית המעניינת ביוון - ובעיקר באתונה - של החינוך הגופני ותרבות הגוף ביוון העתיקה. באקכילידס ראה במו עיניו את המעבר העקרוני בתרבות היוונית בין אידיאל הכוח האתלטי לבין אידיאל העידון האתלטי, כשבמרכזו עומד ה"איידוס", המיתאם ההרמוני בין גוף לנפש.
בדומה לפינדארוס התענג באקכילידס בצפייה בתחרויות הספורטיביות, ובעיקר במיפגשים התחרותיים של מרכזי הקודש ביוון. בשיריו אפשר למצוא תיאורים קולחים וציוריים על תחרויות הספורט, על השיפוט והאימון, על חיי הספורטאי, בדידותו מחד וחברותיותו מאידך.

משורר מוזמן

באקכילידס חיבר יצירות ליריות רבות לשירי מקהלות, כמקובל בתרבות היוונית הקלאסית. הוא הוזמן אחר כבוד על ידי מועצות עירוניות של הפוליס, כגון אתונה, ארגוס ואף ספרטה, לכתוב עבור העיר קטעים ליריים. לצד שירי הלל והדר למנצחים בתחרויות הספורטיביות, חיבר בקכילידס שירים מרשימים ומרגשים על חגיגות מקודשים לאלי הפנתאון, לחגים ממלכתיים, לקדמוניותן של אותם ערים שהזמינו אותו ואף לשירי משתה ויין של אריסטוקרטים שונים.

מוסר בין הטורים

ניתן למצוא אצל בקכילידס, ולא במאמץ רב, אמירות מוסריות במישרין ובעקיפין, בעניין שקר ואמת, צדק ורשע, אנוכיות והומניזם ועוד. לעיתים שולבו אלה בשירי השבח למנצח האתלטי, כשהמחבר הציג אותן בזיקה למשפחת המנצח, העיר (פוליס) המיוצגת, המרכז התחרותי שבו השתתף ועוד. לעיתים הושפע באקכילידס מהתפתחות הדרמה והתיאטרון ביוון, ומתוך כך הציג באורח דרמטי חילופי דברים בין הדמות המרכזית, כגון מלך אתונה, לבין המקהלה, המייצגת עמדות מהותיות אנטי-מלוכניות.
סטיב קפלן

ארצות הברית

קפלן נולד ב-1950 בברוקלין שבניו יורק, להורים יהודים ילידי ברוקלין, ויליאם ורוזלין קפלן. הייתה לו אחות אחת. סיים תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת ראטגרס שבניו ג'רזי. בתקופת לימודיו שיחק בנבחרת האוניברסיטה בליגת המכללות האמריקאית ובעונת המשחקים 1969/1970 סיים במקום הראשון בליגה זו באחוזי הדיוק של קליעותיו בזריקות עונשין - 92.8%.
ב-1972 עלה לישראל.

ישראל

עם עלייתו הצטרף קפלן לקבוצת הפועל רמת גן, ששיחקה אז בליגה השנייה - הליגה הארצית, וכבר בעונה הראשונה בשורותיה העלה אותה לליגה הראשונה - הליגה הלאומית בכדורסל.
קפלן, הידוע בכינויו ראש העיר, מתנשא לגובה של 1.98 מטרים ושימש בדרך כלל בתפקיד סמול פורוורד (Small Forward). הוא שיחק בשורות הפועל רמת גן במשך 12 עונות, אולם מעולם לא זכה עם קבוצתו בתואר כלשהו. היה אחד מהקלעים הבולטים (מקום 8) בתולדות הליגה. זכה חמש פעמים בתואר מלך הסלים והיה גם מלך הסלים של הליגה הארצית (עונות 73/4 ועד 77/81). ממוצע הקריירה שלו היה כמעט 22 נקודות למשחק. בעונה אחת קלע מעל 31 נקודות למשחק בממוצע. שיאו האישי היה 46 נקודות במשחק אחד. סך הכול קלע 5913 נקודות במדי הפועל רמת גן.
קפלן שיחק גם במדי הנבחרת הלאומית והיה שותף בזכייתה במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל 1979. בהופעת הבכורה שלו בנבחרת, ניצחון 94–96 על נבחרת ארגנטינה, קלע 28 נקודות. במשחקי גביע אירופה קלע 603 נקודות וסך הכול קלע 886 נקודות ב-91 הופעות במדי נבחרת ישראל.
בשנים 2004–2009 שימש כמאמן במחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
לפי גרסה מסוימת, שמו הפרטי היווה את המקור לכינויו של השר וחבר הכנסת סילבן שלום, בשם "סטיב".
עוסק כיום בייצור עוגות בריאות טבעוניות. נשוי מאז 1977 לאירית ואב לשני ילדים. בנו הוא הכדורסלן תום קפלן.
לואיס פרריה

ביוגרפיה

פרריה נולד ב-20 בפברואר 1967 באי טרסיירה שבאיים האזוריים, פורטוגל. בילדותו עברה משפחתו לצפון יורק שבאונטריו בקנדה. 
הוא החל לשחק ב-1968 והופיע במגוון סדרות, בין השאר ידוע ממשחקו בסדרה Hidden Hills כדאג בארבר, הדרמה Durham County - עליה זכה בפרס ג'מיני ב-2008, נעדרים בתור ג'ון פולוק ו-Bad Blood בתור דומיניק קוסולטו. כמו כן שיחק במגוון תפקידים קטנים בסדרות רבות.
בשנת 1995 שיחק בסרט האימה הקנדי Blood and Donuts בתור אירל.
ב-2004 שיחק בדרמה "שחר המתים" של זאק סניידר כלואיס קלארק, ובסרט "צ'סטאנט: גיבור סנטרל פארק" לצד אביגייל ברסלין.  
בשנת 2007 שיחק במותחן על הכוונת של אנטואן פוקווה בתור הסוכן הווארד פרנל. אותה שנה גם שיחק בסרט האימה המסור 4 בתור ארט בלאנק. לאחר שנתיים השתתף בסרט הדרמה הביוגרפית זכרונות מאחוזת הגנים האפורים.
בשנת 2012 שיחק ב-4 פרקים בסדרת הנוער הקנדית "מתחמי אל איי", אשר שודרה ברחבי ארצות הברית ברשת The CW. בשנת 2013 את לגלם את דמותו של הבלש אוסקר וגה בסדרת הטלוויזיה הקנדית "מניע" למשך 4 עונות בתפקיד הראשי.  
בשנת 2017 החל לשחק בסדרת המשטרה "ימ"מ" בCBS. ב-2018 התארח בסדרות "החץ" ו"תיקים באפלה". 
סרטים נוספים עליהם זכה לשבחים הם: The Marsh‏, Boozecan ו-The Big Slice וכן הסרט מ-2005, Trump Unauthorized בו פרריה משחק את נשיא ארצות הברית לעתיד דונלד טראמפ.