google/wiki40b huggingface dataset:
בני ביטון

ביוגרפיה

נולד בדימונה שבנגב המזרחי, כבן זקונים של חנה (אנט) ואברהם ביטון. הוא גדל והתחנך בדימונה, ואת שירותו בצה"ל מילא כלוחם בגדוד 50 של חטיבת הנח"ל כבן גרעין של השומר הצעיר הנשלח לקיבוץ גבולות. לאחר שחרורו מצה"ל עבד כמפעיל במפעלי ים המלח. נשוי לאורית ולהם ארבעה ילדים.
בשנת 1989 החל לשמש כעוזר ראש העיר גבי ללוש, ולאחר מכן כמנהל האגף לשיפור פני העיר. בשנת 1993 נבחר לראשונה למועצת העיר דימונה במסגרת רשימת הליכוד, ושימש בתפקיד סגן ראש העיר וממונה על תחום שיפור פני העיר ותחום תכנון ובנייה.
התמודד פעמיים (שנת 1998 ו-2008) לראשות עיריית דימונה, ובשנת 2011 נבחר לכהן כראש רשימת הליכוד לראשות העיר דימונה. שימש במגוון תפקידים ציבוריים הן במסגרת תנועת הליכוד והן במסגרת המוניציפלית. בין הבולטים שבהם: יו"ר הנהלת סניף הליכוד בדימונה, חבר מרכז הליכוד, חבר הוועדה המוניציפלית, יו"ר איגוד ערים לכבאות, יו"ר איגוד התיירות מחוז דרום ויו"ר ועדת בניין ערים מחוז דרום.
כיום משמש גם כסגן יושב ראש השלטון המקומי, יושב ראש פורום ערי הפיתוח, יושב ראש הרשות לפיתוח הנגב וכן יושב ראש אשכול נגב מזרחי.

כהונתו כראש עיריית דימונה

ב-22 באוקטובר 2013 התמודד שוב מטעם רשימת הליכוד על ראשות העיר וניצח, לאחר שזכה ברוב של 47.6% לעומת יריבו אלי בורנשטיין (36.1%) - ראש העיר המכהן, לאחר שזה האחרון החליף בתפקיד את מאיר כהן, שפרש מתפקידו לאחר שנבחר לכנסת ה-19.
במהלך כהונתו כראש העיר, הצליח להקים שבעה מפעלים חדשים בעיר, לצמצם את אחוזי האבטלה וכן להגדיל את תקציב העירייה, על ידי חתימת הסכם חדש בין הקריה למחקר גרעיני לבין עיריית דימונה, ובו סוכם כי החל משנת 2015 יגדלו דמי הארנונה שתעביר הקריה למחקר גרעיני לעיריית דימונה לכ־21 מיליון ש"ח בשנה (עד להסכם זה הועברו כ-6 מיליון ש"ח בלבד). בנוסף, סוכם כי בסיס חיל האוויר נבטים יהווה החל משנת 2015 חלק משטחה המוניציפלי של העיר דימונה ובכך גדלו הכנסות העירייה בכ-3 מיליון ש"ח בשנה. כמו כן, נחתם הסכם חדש בנוגע לחלוקת הארנונה מאזור התעשייה 'רותם', שבעקבותיו תעביר המועצה האזורית תמר לעיריית דימונה כ-6 מיליון ש"ח בשנה. כן אושרה תוכנית מתאר חדשה הכוללת כ-9,000 יחידות דיור חדשות, מערכת החינוך בעיר זכתה בפרס החינוך הארצי, הסתיימה בנייתם של הקאנטרי קלאב, הבריכה ההידרותרפית ומשטח ההחלקה על הקרח, ושודרגה מערכת החשמל בעיר.
ב-22 באפריל 2018 פורסם כי ביטון נחקר במשטרה ביחידת להב 433 בחשד לביצוע עבירות של הטרדה מינית כלפי עובדת בעירייה. התיק נסגר מחוסר אשמה.
ב-30 באוקטובר 2018 התמודד ביטון פעם נוספת לראשות עיריית דימונה ונבחר שוב ברוב של 51% מקולות הבוחרים, לעומת 48% של יריבו ניסים פרץ.
פסטיבל רדינג ולידס

פסטיבל רדינג ולידס, הוא פסטיבל מוזיקלי שנתי, הנערך באנגליה בסוף השבוע האחרון של חודש אוגוסט, בערים רדינג ולידס.
בין השנים 1997 ל-2007 חברת קרלינג הייתה הספונסר הרשמי של הפסטיבל, וכתוצאה מכך הוא נקרא באותה תקופה "קרלינג ויקנד". את הפסטיבל מפיקה עד היום חברת Festival Republic.

היסטוריה

הפסטיבל החל את דרכו בשנת 1961. משנות ה-70 והלאה הוא מוקם באופן קבוע בעיר רדינג. בשנת 1999, בעקבות הפופולריות הגדולה שלו, פוצל הפסטיבל לשני אירועים המתקיימים בעיר רדינג ובעיר לידס, תוכני הפסטיבלים זהים אך ימי ההופעות שונים, כדי לאפשר הופעה של כל להקה בשניהם.

קהל

כמות המבקרים ב-2 הפסטיבלים הגיעה לכ-80,000 צופים בשנה בשנתיים האחרונות.
בשנים האחרונות כל הכרטיסים נמכרו בתוך מספר שעות מרגע צאתם למכירה, מה שהופך את משימת קניית הכרטיסים לכמעט בלתי אפשרית.
סוזן סרנדון

ביוגרפיה

נולדה בשם סוזן אביגייל טומלין בניו יורק, גדלה במשפחה קתולית גדולה בעלת 9 ילדים. בתום לימודיה התיכוניים הלכה ללמוד משחק באוניברסיטה קתולית בוושינגטון הבירה.
ב-1969 הלכה לאודישן לתפקיד הראשי בסרט "ג'ו", עם בעלה דאז, כריס סרנדון. היא אומנם לא נבחרה לתפקיד, אך גילמה תפקיד משמעותי בסרט, כבתו ההיפית של איש עסקים בכיר הנעדרת מן הבית. סרנדון לא ניצלה את הצלחת סרטה הראשון, ובהמשך הופיעה בכמה סרטי טלוויזיה זניחים עד אשר הגיעה תפקידה המשמעותי הראשון, בקומדיה השנונה ועתירת התשבחות של בילי ויילדר, "כותרת ראשית" (1974). בסרט היא גילמה את התפקיד הנשי הראשי, לצד שני השחקנים הגדולים ג'ק למון ווולטר מתאו. שנה אחר כך הופיעה על מסכי הקולנוע בדרמה של ג'ורג' רוי היל "ואלדו פפר הגדול" לצד רוברט רדפורד ובסרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי", בה גילמה את ג'נט וייס. מכאן הייתה סרנדון לכוכבת גדולה בהוליווד, והופיעה בסרטים כמו "אטלנטיק סיטי" (מועמדות ראשונה לפרס האוסקר, 1980), "המכשפות מאיסטוויק" ו"מעריצה צמודה" (שניהם מ-1986).
ב-1991 היא כיכבה בתפקידה הידוע מכל, בסרט הפולחן של רידלי סקוט "תלמה ולואיז". היא גילמה את לואיז, מלצרית בשנות הארבעים לחייה, היוצאת למסע פרוע ברחבי ארצות הברית יחד עם חברתה תלמה (ג'ינה דייוויס). על תפקידה זה היא קיבלה מועמדות שנייה לפרס האוסקר. שנה אחר כך קיבלה מועמדות נוספת לפרס, על תפקידה בדרמה הרפואית "השמן של לורנצו", כמו גם על "הלקוח". אולם היא זכתה לבסוף בפרס האוסקר ב-1996 על תפקידה כנזירה המפתחת מערכת יחסים עם אסיר נידון למוות בסרט "גבר מת מהלך". את הסרט ביים בן זוגה, טים רובינס, אך את תפקיד הנידון למוות נתן לשון פן.
בשנת 2017 משתתפת בסדרת האתנולוגיה "אויבות", ש נוצרה ונכתבה על ידי ראיין מרפי, לצידה של ג'סיקה לאנג כבת דמותה של בטי דייוויס.
תפקידיה לאחר הזכייה באוסקר היו לרוב בסרטים קטנים. היא עשתה הופעות אורח טלוויזיוניות במספר סדרות, בהן "חברים" ו"מלקולם באמצע", עליהם קיבלה מועמדות לפרס אמי בשנים 2001 - 2002, בקטגוריית הופעת האורח הטובה ביותר. בראשית שנות האלפיים עשתה מעין קאמבק כשהופיעה בסרטים "מייל לאורך הירח", "לא דופקות חשבון", "הנרקוד?", "אלפי" ו"אליזבת טאון". בנוסף, הופיעה סרנדון ב-2003 בתשדיר שירות התומך בזכויות ההומואים והלסביות. שנתיים אחר כך היא הנחתה במופע הגרנדיוזי לייב 8 באדינבורו, סקוטלנד וכמו כן השתתפה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף טורינו 2006, כשהיא נושאת בידה את הדגל האולימפי לצד השחקנית סופיה לורן, הסופרת איזבל איינדה וספורטאיות עבר זוכות מדליות אולימפיות.

חייה האישיים

על סט הסרט "מעריצה צמודה", הכירה את טים רובינס שכיכב לצידה; איתו הייתה במערכת יחסים מ-1986 ועד 2009 ולהם שני בנים משותפים. לסרדון גם בת מתקופת יחסיה עם הבמאי האיטלקי פרנק אמורי באמצע שנות ה-80 - השחקנית אווה אמורי.
המסרה

המסרה (באנגלית: Interpretation and Presentation או Heritage Interpretation) היא פעולה בין-תחומית (מדיניות, ניהול, חינוך, מוזיאולוגיה, עיצוב ותקשורת) המתבצעת במוזאונים, אתרי מורשת, גנים ושמורות טבע, גנים בוטניים, פארקים, גני חיות ועוד. מטרת הפעולה היא השגת מפגש מיטבי בין קהל המבקרים לבין האתר, על כל היבטיו. קהל המבקרים כולל את המבקר הבודד ואת המבקר המאוגד בקבוצות שונות, קרי משפחה, מוסדות חינוך, מקומות עבודה, מועדונים ועוד.
פעולה זו כוללת את כל סוגי המסרים המועברים למבקרים בדרכים ובשיטות מגוונות. מדובר באמצעי הכוונה והתמצאות, שלטי מידע, עזרי המחשה, הצגה של תקנות ההתנהגות במקום וכדומה, המועברים בשלל אמצעים אנושיים וטכנולוגיים.  אמצעים אנושיים כוללים בין היתר מדריכים, שחקנים, מספרי סיפורים ובעלי מלאכות. אמצעים טכנולוגיים חזותיים כוללים דף הסבר, ספר, קטלוג, סרט, שלט, אפליקציה, רובוט מדבר, כתוביות, פסל וכו'. בנוסף, ישנם אמצעים טכנולוגיים שמיעתיים כגון תחנת הסבר קולית. אמצעי ההמסרה השונים נבחרים גם בהתאם ליכולות וכישורים משתנים של הקהל והם כוללים מלבד הפניה לחושי השמיעה והראיה גם לחושים הנוספים: מישוש, ריח וטעם.
מפגש משמעותי בזמן שהות קצר מותנה בדרך כלל במהות ובאיכות פעולות ואמצעי התיווך של מושגים והקשרים מורכבים, כשאלו מכוונים להשפיע על  המבקרים שיכולים להיעזר בהם מרצונם החופשי (אינדיבידואליזציה ולא אינדוקטרינציה או סוציאליזציה).

המסרה בישראל

מאז הקמת המדינה קיים עיסוק בהמסרה, תחילה בגנים הלאומיים ובשמורות טבע ובהמשך במוזיאונים ובאתרי מורשת נוספים. כמו כן, נפתח חוג לימודי. באוניברסיטת חיפה וכן נפתח מסלול לימוד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כנס המסרה ראשון יתקיים בדצמבר 2017 במוזיאון ארצות המקרא ירושלים, בחסות המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, רשות הטבע והגנים, רשות העתיקות, אוניברסיטת חיפה ומוזיאון ארצות המקרא בירושלים.
ירמולקה

יַרְמוּלְקָה (מיידיש: כיפה) היא מושג הנכלל כפריט לבוש בצבור החרדי; לבוש חסידי ירושלמי.

בירושלים

כיפת הירמולקה זכתה לכינוי "כיפתם של הזברות" שכן סוג כיפה זו חובשים החסידים המשתייכים לחצרותיו של היישוב הישן בירושלים. מסורת חבישת הירמולקה היא ארוכת שנים בקרב החסידים הירושלמים וזו הפכה לסימן זיהוי בקרב הציבור החסידי ירושלמי. אמנם, התרגום המילולי של המילה ירמולקה הוא "כיפה", אך השימוש במילה "ירמולקה" מכוון לכיפת החסידים הספציפית הזו ולא לכיפות אחרות.
בחצרות חסידיות רבות כיפת הירמולקה היא חובה בקוד הלבוש של אותה חצר חסידית. ישנן חסידויות שהילדים והנערים לא יכולים להיכנס לבית הספר או לחדר ללא חבישת הירמולקה, המבדלת בינם לבין יתר הציבור החרדי שחובש בדרך כלל כיפות שחורות מקטיפה. לפעמים, בתוך הבית יש אפשרות לחבוש כיפה אחרת (בדרך כלל שחורה מקטיפה) אך יש המחמירים לחבוש את הירמולקה בכל זמן ומקום.

מקורה ומראה

בשל החובות שהשאירו אחריהם אנשי עליית רבי יהודה החסיד נאסר על יהודים אשכנזים להתגורר בירושלים. לפיכך, יהודים אשכנזים שרצו להתגורר בירושלים ולא רצו שיזהו אותם כאשכנזים העתיקו את מלבושי הקהילה הספרדית. בין פריטי הלבוש הייתה כיפת הירמולקה אשר מקורה מן הטָקִיָיה שהיא כיפת הצמר הלבנה. 
הירמולקה היא כיפת צמר סרוגה גדולה המכסה את רוב ראשו של החובש אותה. במקור, כיפת הירמולקה הייתה בגובה של כ-19 ס"מ וקוטרה היה כ-16 ס"מ. גם בגירסתה הנוכחית הירמולקה היא סרוגה מצמר ועשויה בעבודת יד. במרכזה של הכיפה ממוקם פונפון (ציצת שיער).
תומר אבירם

ביוגרפיה

בוגר המחלקה לקולנוע של מכללת בית ברל, המדרשה לאמנות.
סרט ביכוריו "ההולך על חבל דק", אותו כתב וביים הוא עיבוד לסיפור קצר מאת חנוך לוין אשר הוקדש לזכרו. 
הסרט היה מועמד בתחרות הסרט הקצר לפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים בשנת 2001, וכן השתתף ב-12 פסטיבלים בינלאומיים ברחבי העולם בהם זכה בציונים לשבח ופרסים רבים ביניהם פרס התסריט הטוב, והבמאי המבטיח בפסטיבל הקולנוע בליסבון.
בין השנים 2003–2005 כתב וביים מערכונים עבור תוכנית הטלוויזיה "אחורי החדשות" עם יאיר ניצני, ששודרה בערוץ 10.
ב-2006–2007 ביים וכתב את התסריט לפינה "אין גבול לאהבה" בתוכנית הסאטירית "ארץ נהדרת".  
ב-2008 ביים את העונה השנייה של סדרת הדרמה "לא הבטחתי לך". באותה שנה שימש כבמאי עריכות לאורך העונה השנייה של הסדרה "חשופים". 
ב-2011 ביים את הסדרה הקומית "עצור, משטרה", אותה כתב לצד אחיו הגדול ארז אבירם.
ב-2015 לאחר שהות של שנתיים בלוס אנג'לס חזר לישראל כדי לכתוב ולביים את העונה הראשונה של הסדרה הקומית ״השוטר הטוב״.
הסדרה מגוללת את סיפורו של שוטר אלים בשם דני קונפינו (יובל סמו) שנאלץ לחזור ולגור עם הוריו המזדקנים (משה איבגי ולאורה ריבלין). 
העונה הראשונה אשר שודרה בחברת הלווין YES זכתה להצלחה רבה. את העונה הראשונה ביימו איתן צור ותומר אבירם, כאשר אבירם היה אחראי גם על עריכת הסדרה.
ב-2015 כתב עבור תיאטרון חיפה את המחזה ״שלא תתעורר הילדה״ יחד עם שי שבתאי; קומדיית פשע משפחתית בכיכובם של משה איבגי, אלמה דישי, שלומי קוריאט, אלברט אילוז, יוסוף אבו ורדה, ויוגב יפת . את ההצגה ביים רוני ניניו.
בתחילת 2017 ביים את העונה השנייה של השוטר הטוב אשר עלתה לשידור ב-4 באפריל 2017 והסתיימה ב-12 ביולי 2017.
במאי 2017 פירסמה YES כי אושרה עונה שלישית לסדרה.
ב-2018 עלתה לשידור בנטפליקס גרסה אמריקאית לסדרה בשיתוף עם YES. בסדרה כיכבו טוני דנזה (במקור תפקידו של משה איבגי) והזמר-שחקן ג'וש גרובן. הסדרה צולמה בניו יורק וכללה 10 פרקים באורך חמישים דקות. 
בדצמבר 2018 העלתה נטפליקס את השוטר הטוב המקורית לשרתיה וכיום היא זמינה למנויי נטפליקס בכ- 190 מדינות. 
בתחילת 2019 הודיעה נטפליקס שהגרסה האמריקאית לא תחודש לעונה שנייה.
בינואר 2019 הסתיימו צילומי עונה 3 של השוטר הטוב שצפויה לעלות לאוויר באוגוסט.
קלאון (סולטאן ממלוכי)

אל-מאלכ אל-מנצור סייף א-דין קלאון אל-אלפי אל-צאלחי אל-נג'מ אל-עלאאי(ערבית: الملك المنصور سيف الدين قلاوون الألفى الصالحى النجمى العلاءى; לערך 1222- 10 בנובמבר 1290) היה סולטאן ממלוכי מן השושלת הבחרית, שלט בשנים 1279–1290. הוא נלחם בצלבנים ובמונגולים והתחיל את חיסולה הסופי של ממלכת הצלבנים.

השנים הראשונות

קלאון נולד כטורקי קיפצ'אקי בערבה האסייתית התיכונה. בצעירותו, קרוב לשנת ,1240 הוא נמכר תמורת אלף דינרים לאל-מליכ א-צאלח, בנו של הסולטאן האיובי אל-כאמל. למרות שבילה זמן רב בחצרם של שליטים רבים במצרים, הוא לא למד לדבר ערבית ברמה סבירה עד ימיו האחרונים.
קלאון היה מהממלוכים הבכירים החל מתקופתו של אייבכ בשנות 1250 והיה ידידו של אקטאי. לאחר רצח אקטאי ברח יחד עם ביברס לסוריה. בעקבות הסכנה המונגולית השלים עם קוטוז והשתתף בקרב עין ג'אלות לצד הממלוכים. לאחר הקרב חזר למצרים, הביע תמיכה ברצח קוטוז ותמך במינוי של ביברס, תחתיו הפך לבכיר הממלוכים. לאחר מות בייברס השתתף ביחד עם בנו של ביברס, הסולטאן החדש בראקה חאן בקרבות בארמניה. לאחר חזרתם למצרים פרץ שם מרד, ובראקה נאלץ לוותר על כיסאו ב-18 באוגוסט 1279. הגנרלים הממלוכים הציעו את כס הסולטאן לקלאון, אך הוא סירב, שכן לא היה לו רוב מיוחס בין הממלוכים והוא תמך במינוי אחיו של בראקה, סולמיש בן ה-7, לתפקיד הסולטאן. קלאון מונה לעוצר וצבר כח רב במשך 3 חודשים, במהלכם הדיח את כל הממלוכים שיכלו להתנגד למינוי העתידי. ב-27 בנובמבר אותה שנה הוא הדיח את סולמיש, הילד שהוא מינה לסולטאן ששלט רק 100 ימים, וברוב מיוחס התמנה לסולטאן.

כסולטאן במצרים

המאבק בין שתי מגמות הסולטנות, זו של ירושה וזו של קצינים שרוצים קצין חדש, נמשך במשך כל התקופה הממלוכית. קלאון סבל בהתחלה ממריבות עם קצינים ממלוכים בכירים שטענו לשלטון, או נתחים ממנו. 
במשך שנות שלטונו נמשך האיום המונגולי. ב-1280 פרץ מרד אמירי דמשק וצפת. נעשה ניסיון לקשור קשר נגדו על ידי שני בניו של ביברס אך הקשר התגלה ושני הסולטאנים הקודמים הוגלו ל-כרכ. 
ב-1281 קלאון התמודד עם פלישה מונגולית. בקרב חומה השני המונגולים כמעט הביסו את הממלוכים, אך ברגע האחרון קלאון הצליח לשנות את מצב הקרב, אך לא ניצל את הניצחון. שנתיים אחר כך ב-1283 פלשו המונגולים שוב אך הצלבנים תמכו בו.
ב-1287 שליט טריפולי בוהמונד השביעי מאנטיוכיה נפטר והתחיל מאבק שליטה בין גנואה וונציה. אחותו של בוהמונד שירשה את הנסיכות נשענה על גנואה. ב-1289 פנתה ונציה לקלאון לעזרה וקלאון עלה על טריפולי, כבש אותה, טבח ביושביה, והפך אותה מעיר נוצרית לעיר מוסלמית. בעקבות זאת צלבני ממלכת ירושלים התחננו לקלאון להודנה נוספת לעשר שנים, וויתרו על שטחים נוספים ונשארו עם השטח מעתלית עד ביירות ללא רצף טריטוריאלי. ב-1290 פרצו מהומות בעכו, בהשתתפות אוכלוסייה "חדשה" שלא כיבדה את ההסכמים עם המוסלמים ורצחה כמה מוסלמים. קלאון דרש את הסגרת הרוצחים, אך צלבני עכו סירבו. כפועל יוצא הודיע קלאון לצלבנים שבעוד חצי שנה יבוא לכבוש אותם. הוא התחיל לגייס צבא, אך מת לפני שהספיק לסיים את המלאכה. בנו, אל מלכ אל אשרף חליל המשיך במפעל זה לאחר מותו, וכבש את עכו ואת שארית ממלכת הצלבנים ב-1291. לאחר מותו של חליל מוחמד בן קלאון נהיה לסולטאן ושלט לסרוגין תקופה הכי ארוכה בהיסטוריה של הממלוכים.
קלאון יסד שושלת סולטאנים ממלוכים, ששלטה במצרים כמאה שנה.
בדיקת רקע

בדיקת רקע או חקירת רקע הוא תהליך של איסוף רשומות (כגון: רישום פלילי, רשומות עסקיות, דוחות כספיים) של אדם או ארגון. בדיקות רקע עשויות להיערך על ידי גוף ממשלתי או על ידי חברות פרטיות, תמורת תשלום.

גיוס עובדים

בדיקות רקע נערכות לעיתים קרובות לבקשתם של מעסיקים, המעוניינים לסנן מועמדים כחלק מתהליך גיוס עובדים, בעיקר עבור משרות הדורשות אבטחה גבוהה או משרות אמון, במקומות עבודה כגון בתי ספר, בתי משפט, בתי חולים, מוסדות פיננסיים, חברות תעופה, ומשרדי ממשלה. בדיקת רקע של מועמדים לעבודה כוללות, בדרך כלל, אימות נתונים (למשל: היסטוריה תעסוקתית עליה הצהיר מועמד לעבודה בקורות החיים שלו), היסטוריה פיננסית ועבר פלילי.
בדיקות אלה משמשות לעיתים קרובות את המעסיקים כאמצעי להעריך את המועמדים, מוסר העבודה שלהם וכיוצ"ב, על מנת לזהות סיכונים פוטנציאליים מטעמי בטיחות ואבטחה. בדיקות רקע יסודיות משמשות גם לצורך קבלת סיווג ביטחוני עבור עובדי ממשלה פוטנציאליים. עם זאת, לעיתים נעשה שימוש לרעה ולמטרות לא חוקיות בבדיקות רקע, כגון אפליה (או אפליה בשוק העבודה), גניבת זהות ופגיעה בפרטיות.
בדיקות נערכות לעיתים קרובות על מנת לאשר מידע הנמצא על טופס הגשת מועמדות לעבודה / קורות חיים. במחקר שנערך נמצא כי בכמחצית מכלל בדיקות הרקע שנערכו על עובדים פוטנציאליים נמצאו הבדלים בין המידע אותם סיפקו דורשי העבודה לבין המידע שהתקבל מטעם המקורות. על פי חדשות CBS בקנדה, בשנת 2011 הונאות במקומות העבודה גרמו לבעלי העסקיים הקנדיים לנזקים בשווי של למעלה מ-3.2 מיליארד דולר. כמו כן, הבדיקות עשויות לאפשר בידול בין העובדים הפוטנציאליים ובכך לסייע למעסיק לבחור במועמד שלגביו הוא מרגיש שהוא המתאים ביותר לתפקיד. מעסיקים מחויבים לוודא כי סביבת העבודה שלהם בטוחה לכל העובדים ולסייע במניעת בעיות כלשהן במקום העבודה.
בדיקות רקע נדרשות גם עבור עובדים בתפקידים רגישים מבחינה ביטחונית, כגון במעברי גבול, שדות תעופה, חברות תעופה ועוד. בשל שיקולי ביטחון, ישנן עבודות מסוימות הזמינות רק לאזרחי תושבי המדינה, ונדרשת בדיקת רקע על מנת לברר את מעמדם האזרחי של המועמדים. כמו כן, ישנן מדינות בהן קיימים חוקים שנועדו למנוע העסקת מי שלא עבר בדיקה פלילית במקום עבודה הקשורים לקשישים, אנשים עם מוגבלויות או ילדים/קטינים.

רישוי כלי נשק

בארצות הברית, חוק בריידי למניעת אלימות (Brady Handgun Violence Prevention Act) מחייב משווקים מורשים של כלי נשק לערוך בדיקת עבר פלילי עבור כל מי שרוצה לרכוש כלי נשק שונים, כגון אקדחים, מקלעים, חומרי נפץ וכמויות גדולות של כימיקלים. גם לצורך קבלת היתרים לשאת נשק מוסתר נדרשות בדיקות פליליות.
בישראל, משטרת ישראל עורכת בדיקות רקע לצורך מתן או סירוב רישיונות לנשיאת נשק.
Who'd Have Known

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי לילי אלן ביחד עם גארי בארלו, ג'ייסון אורנג', מארק אוון, הווארד דונלד, סטיב רובסון וגרג קורסטין והופק על ידי קורסטין גם כן. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הרית'ם אנד בלוז. בנוסף לכך, הקליפ של השיר צבר למעלה מ-7 מיליון צפיות.
בסמוך לצאתו על השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
אמנון רופא

ביוגרפיה

רופא נולד בחיפה לרחל ומשה רופא, מזכיר העיר חיפה דאז ועוזר ראש העיר, אבא חושי.
רופא גדל בחיפה והתחנך בבית הספר "זיכרון יוסף" ותיכון עירוני "חוגים". את שירותו הצבאי עשה במפקדת מחוז חיפה של חטיבת גולני. בשנת 1967 החל ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה בבולוניה, איטליה ובתום ארבע שנות לימוד חזר לארץ וסיים את לימודי הרפואה בפקולטה לרפואה בטכניון, כבוגר המחזור השני של הפקולטה לרפואה.
בסיום לימודיו, חזר לשירות צבאי כרופא גדודי בשריון באזור סיני. רופא התמחה במרכז הרפואי כרמל ברפואת נשים ומיילדות. בנוסף, בעל התמחות במנהל רפואי ונחשב לאחד מהאבות המייסדים של התמחות זו.
כרופא בכיר השתלב במרכז הרפואי כרמל וכיהן כסגן מנהל בית החולים בין השנים 1982–1989. בשנת 1989 נבחר לכהן כמנכ"ל בית החולים ונחשב למנהל בית החולים הצעיר ביותר בארץ בשעתו.] הוא כיהן בתפקיד עד שנת 1995.
בין השנים 1997–1999 כיהן כמנכ"ל חברה למכשור וציוד רפואי, ולאחר מכן מלא מגוון תפקידי ייעוץ לפרויקטים רפואיים שונים.
בשנת 2000 מונה למנכ"ל המרכז הרפואי בני ציון בחיפה.

מנכ"ל המרכז הרפואי בני ציון

ביוני 2000 מונה למנהלו של המרכז הרפואי בני ציון. עם כניסתו לתפקיד החל לצד הנהלת בית החולים ביישום תוכניות הפיתוח של בית החולים, שכללו: שדרוג ושיפוץ מחלקות ויחידות: אגף ילדים, המערך הקרדיולוגי, כירורגית ילדים, פנימית ג', אורולוגיה, א.א.ג, פנימית ב' ועוד, לצד השקעה גדולה בשדרוג מכשור, ציוד וטכנולוגיות רפואיות. פרויקט הדגל אותו קידם ופיתח רופא הוא הקמת חדר מיון ממוגן ויחידת אשפוז תת-קרקעית במטרה לתת מענה הולם כנגד טילים ואיומי אב"כ ועוד. רופא גייס תרומות בעשרות מיליוני ש"ח בישראל ומחוצה לה ומתקציב משרד הבריאות.
לאחר מאבק הצליח רופא להשיג ממשרד הבריאות רישיון להפעלת מכשיר PET/CT המיועד למתן טיפול מיטבי לגידולים ממאירים, זיהומים קשים ועוד.
ביוני 2019 סיים את כהונתו כמנכ"ל המרכז הרפואי ויצא לגמלאות.

חיים אישיים

רופא נשוי למרי, אב לשני בנים וסב לשלושה נכדים.
מוריץ פון ביסינג

תחילת דרכו

ביסינג נולד ב-30 בינואר 1844 בעיר אודר בלמנסדורף שבממלכת פרוסיה. כיום שם העיר רצימוב, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. ב-1865 התגייס ביסינג לצבא הפרוסי, ושרת בחיל הפרשים. ב-1886 לחם במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובין השנים 1870–1871 לחם במלחמת צרפת-פרוסיה. ב-1887 הועלה לדרגת מיור, ומונה לשלישו של נסיך הכתר וילהלם. ב-1897 עבר לחיל הרגלים וקיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-29. ב-1901 הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-7, וב-1902 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא פיקד על הקורפוס ה-7 עד פרישתו מהצבא ב-1907. לאחר פרישתו היה לשחקן טניס מצטיין, ושיחק במהלך אליפות וימבלדון 1912. הוא נפסל בסיבוב השני.
אוזדום

גאוגרפיה

מיקומו של האי צפונית ללגונת שצ'צ'ין אשר בשפך הנהר אודר. 80 אחוזים משטח האי שייכים למחוז הגרמני מערב פומרניה-גרייפסוואלד אשר במדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. חלקו המזרחי של האי, כמו גם העיר הגדולה ביותר בו, סווינוצ'י, שייכים לפרובינציה הפולנית מערב פומרניה. שטח האי 445 קילומטרים רבועיים, כש-373 מתוכם שייכים לגרמניה. אוכלוסיית אוזדום מונה 76,000 איש (31,500 בצד הגרמני, בעוד 45,000 בצד הפולני).
במהלך השנה זוכה אוזדום בממוצע ל-1,906 שעות שמש, מה שהופך אותו לאזור השמשי ביותר בגרמניה ובפולין גם יחד, וכמו כן בין איי הים הבלטי. שיא זה זיכה אותו בכינוי Sonneninsel ("אי השמש").
החל ממחצית המאה ה-19, "תקופת המייסדים" (Gründerzeit) הגרמנית, מושך אליו האי תיירים רבים, בזכות בתי הנופש הרבים שבו הבנויים בסגנון אופייני לערי נופש ומרחצאות לאורך חופי הים הבלטי. אזורי נופש בולטים באי הן צינוביץ ומרחצאות הענבר בחלקו המערבי והערים הרינגסדורף וסווינוצ'י בחלקו המזרחי.
האגודה הישראלית לאפילפסיה

האגודה הישראלית לאפילפסיה (אי"ל) הוקמה ב- 1985 כשמטרתה לפעול לשיפור השירותים לרווחת מבוגרים וילדים עם אפילפסיה בישראל. האגודה שואפת לפעול למען שיפור איכות חייהם של אנשים עם אפילפסיה. לסייע לכל אדם עם אפילפסיה במגוון ההתמודדויות שהחיים מעמידים בפניו ובפני משפחתו. לקיים מצב בו אדם עם אפילפסיה לא יופלה לרעה, יזכה לשוויון הזדמנויות ויוכל לממש את עצמו בחברה.

תולדות

האגודה הוקמה ב-1985 על ידי בני הזוג מדלוב. לאחד מילדיהם  של בני הזוג מדלוב הייתה אפילפסיה, וזוג ההורים חשו כי אין מי שמטפל ומעניק סיוע להם בהתמודדותם עם המחלה והשפעותיה על כל תחומי החיים. המטרה הרשמית הייתה: "להקים קבוצות תמיכה להורים, ילדים ומבוגרים נפגעי אפילפסיה". 
בתחילה הפעילה אי"ל קבוצות הורים ונתנה בעיקר שירותי ייעוץ. ב-1988 הצטרפה עובדת שפיתחה מערך גיוס משאבים, יצרה קשר עם קרנות והתמקצעה בתחום התרופות האנטי-אפילפטיות.
ב-1991 פרשו בני הזוג מדלוב מהעמותה. המחליפה שלהם הייתה נעמה ארזי-מלכוב. היא הרחיבה את שירותי האגודה גם לאוכלוסייה הערבית.
בשנת 2000 התמזגו שלוש האגודות שהיו אז ועסקו באפילפסיה – אי"ל שפעלה בירושלים, אפי שפעלה בתל אביב והמרכז לאפילפסיה בחיפה – לתוך אי"ל. מאז, פעלה אי"ל כעמותה אחת עם שלושה סניפים: בירושלים, תל אביב וחיפה.
מנהל האגודה המאוחדת היה יוסֵי אונטרמן. 
עד 2004 הייתה אי"ל הגוף היחיד שעסק באפילפסיה בארץ. בשנה זו הוקם "מרכז חינוך לאפילפסיה ע"ש אניטה קאופמן", תחת חסותו של בית החולים סורוקה. יש שיתוף פעולה מסוים בין שני הגופים בנושא הסברה על אפילפסיה.
ב-2012 הוקפאה פעילותו של סניף חיפה בשל בעיות תקציביות. 
ביוני 2013 נבחרה הנהלה ציבורית חדשה לאגודה ובראשה דנה אהרון כיושבת ראש. בהנהלה חברים גם נוירולוגים המתמחים באפילפסיה.
עמותת נגב בר קיימא

פעילות קהילתית

העמותה מקיימת מגוון פעילויות סביבתיות עם הרשויות המקומיות, מוסדות מרכזיים, מוסדות אקדמאים, מכוני מחקר, מוסדות חינוך ומפעלי תעשייה ובקרב כלל הקהילות והישובים ברחבי הנגב. הפעילויות כוללות מפגשים, כנסים, שולחנות עגולים, קורסים והשתלמויות, פעילויות כמו ארגון ימי שיא ואירועים בקרב הקהילה סקרי מפגעים וטיפול בהם, הקמת גינות סביבתיות קהילתיות, מיחזור, הסמכת בתי ספר וארגונים שונים לתו תקן ירוק, והשתלמויות למורים, תלמידים, חיילים ותושבים.

פורומים לאחריות סביבתית, לשקיפות ולהדברות

ביוזמת העמותה, הוקמו בשנת 2003 פורומים להדברות, לשקיפות וליצירת אמון הדדי בין נציגי התעשייה לבין תושבים בנגב הצפוני. המטרה הייתה ליצור דו-שיח שיביא לבניית אמון הדדי ושיתוף בין שני הצדדים. במהלך שנות קיומם, השפיעו הפורומים על התנהלותם הסביבתית של המפעלים וכיום אלו עומדים בתקנים המחמירים ביותר של המשרד להגנת הסביבה ומהווים דוגמה להתנהלות סביבתית לשאר המפעלים והתעשייה בישראל. הדיונים בפורומים התמקדו בתחילה באופן טיפול המפעלים בנושאים הסביבתיים השונים ממקורות וסוגים שונים. בשנת 2015 הוקם פורום בין התושבים והמוסד לביטוח לאומי (הנהלת מחוז דרום). הפורום הוקם במטרה לקרב את המוסד לביטוח לאומי אל התושבים על ידי הכרות מעמיקה של פעילות הביטוח הלאומי, זכויות התושבים והתנהלותו על מנת לסייע לאוכלוסייה להכיר את מנגנון המוסד ולזהות נושאים הדורשים דיון, ליבון ואולי גם שינוי. בשנת 2014 הוקם פורום בין התושבים והדרג הפיקודי של קריית ההדרכה (עיר הבה"דים). וזאת משום שלקריית ההדרכה השפעה רבה על סביבותיה בהיבט הסביבתי והחברתי. הפורומים מהווים דגם מיוחד ויחיד בארץ המהווה כר נרחב למחקרים ולמידע ולמתעניינים שבדעתם לקיים תהליך דומה, בו עמותה סביבתית מגשרת בין גורמים שיש ביניהם אי הסכמות וחוסר תקשורת ויוצרת הדברות ובונה אמון עד שיתופי פעולה לטובת הסביבה והחברה.

אות הנגב לאיכות הסביבה

אות הנגב לאיכות סביבה הוא האופן שבו העמותה, המשרד להגנת הסביבה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ועיריית באר שבע, מודים ומוקירים את העוסקים כל השנה בנושאי סביבה ומהוים פורצי דרך ומופת לאחרים. את הענקת האות יזמה עמותת נגב בר קיימא בשנת 2008. לבחירת הזוכים נבחרה ועדת שיפוט המורכבת מאישים המזוהים עם העשייה הציבורית, האקדמאית והסביבתית. בראש צוות השיפוט עומד שופט ביהמ"ש המחוזי בדימוס.

פעילות חינוכית

בבסיס תפיסת הקיימות עומד דור העתיד הזכאי לחיות בסביבה טבעית כדי לאזן עם צורכי האדם. העמותה משקיעה מאמצים בטיפוח הדור הצעיר שבעתיד יוביל את האחריות כלפי משאבי הטבע, הסביבה והחברה. במסגרת זו לוקחת העמותה על עצמה פעילות רב תחומית במוסדות החינוך השונים באזור, על יד הפעלת תוכניות חינוכיות בבתי ספר הכוללות השתלמויות מורים, הסמכת בתי ספר ירוקים, מועצות ירוקות, וחשיפת תלמידים לדרכים בהם הם יכולים להשפיע על צמצום המשבר הסביבתי תוך עידוד פעילותם זו.

קהילות בהסדרה

ישובים רבים עבור האוכלוסייה הבדואית הוכרזו להסדרה, אך בתכנונם קיימת התעלמות מהמרחב הציבורי המשותף.
העמותה מציעה לבסס את היישובים בשיתוף תוך הבנת צורכיהם על פי הבנת המרחב הציבורי המשותף במסגרת יישוב בעל תשתיות מתקדמות, מערכות חינוך ובריאות מודרניות.

העובדים והמתנדבים בעמותה

בעמותה עובדים אנשי מקצוע מתחומי החינוך והסביבה ממכל המגזרים ומנוהלת בפועל על ידי המנהלת ויוזמת העמותה שלידה ועד מנהל הכולל אנשי מקצוע בתחומי ההנדסה, החינוך, הביולוגיה, הפיזיקה, הרפואה והסביבה.
בנוסף, לעמותה מתנדבים רבים מהקהילה המסייעים מניסיונם המקצועי שחלק מהם גמלאים בעלי ידע וניסיון רב בתחומם והם משתתפים בפעילויות השונות. ​​​