google/wiki40b huggingface dataset:
בלת'זר גטי

ביוגרפיה

גטי נולד בטרזאנה שבלוס אנג'לס לג'יזל מרטין גטי ולג'ון פול גטי השלישי . אמו הייתה מהגרת גרמנייה. גטי הוא נינו של טייקון הנפט ז'אן פול גטי שהוערך תקופה מסוימת כאדם העשיר בעולם. גדל בסן פרנסיסקו ונשלח ללמוד בבית הספר הפרטי "גורדונסטאון" שבצפון סקוטלנד.
לגטי הייתה אחות למחצה מנישואיה הראשונים של אימו והוריו התגרשו כאשר היה בן 18.

קולנוע

גטי החל את הקריירה שלו בתור שחקן בגיל 12 בעיבוד הקולנועי לרומן "בעל זבוב" בתפקיד קולונל ראלף ובמערבון "אקדוחנים צעירים 2" בתור הנער טום הופ וליארד חברו של הפושע הידוע לשמצה בילי הנער (אמיליו אסטבז).
גטי המשיך את הקו האלים של תפקידיו גם בדרמת הפשע "להיכן שהיום יוביל אותך" בתור הנער המכור לסמים והאלים ג'יי הקטן. סרט בו דווקא שיחק בתור קורבן היה בסרט הפשע המציאותי של אוליבר סטון "רוצחים מלידה" בו הופיע גטי בתור המכונאי אותו רוצחת מלודי נוקס (ג'ולייט לואיס) בחלק הראשון של העלילה.
ב-1993 שיחק גטי בתפקיד הראשי בסרטו הראשון של פול האגיס "אדום חם".
גטי זכה להשתתף בשובר קופות לראשונה ב-1995, " השופט" בתפקיד ניית'ן אולמאייר.
בשנה שלאחר מכן שיחק בדרמה של רידלי סקוט "ים של חברים" בתור הנער טוד ג'ונסטון שיוצא להפלגת קיץ תחת רב החובל כריסטופר שלדון (ג'ף ברידג'ס).
תפקידו בסרט תרם לליהוק למותחן המסורבל של "כביש אבוד" בו גילם גטי את תפקידו המפורסם ביותר המכונאי הצעיר פיט דייטון המסתבך עם היפהפייה המסתורית אליס וויקפילד (פטרישה ארקט) ועם הגנגסטר מר אדי (רוברט לוג'יה).
ב-2002 שיחק בדרמת הפשע "קלף פראי" בהפקתו של מרטין סקורסזה בתור סוחר ההרואין ג'ימי "פוקאטס".
ב-2004 התפרסם גטי בדרמה המרגשת "תחנה 49" בתור כבאי מחלקת העיר בולטימור ריי גוקווין.
ב-2005 שיחק בתפקיד הראשי בפרויקט האימה המשותף של בן אפלק, מאט דיימון ווס קרייבן "חגיגה רצחנית".

טלוויזיה

גטי הופיע בעונה החמישית והאחרונה בסדרה הבדיונית המצליחה " זהות בדויה" בדמותו של הסוכן תומאס גרייס שמחליף את הסוכן מייקל ווהן (מייקל ורטן) במשימותיו עם סידני בריסטו (ג'ניפר גארנר).
משנת 2006 עד לימים אלה משחק גטי בדרמה המשפחתית "אחים ואחיות" בתפקיד טומי ווקר הסמנכ"ל של חברת "אוהאי פודס".

חיים אישיים

בשנת 2000 התחתן גטי עם מעצבת האופנה רוזטה מילינגטון, לזוג בן ושלוש בנות ביחד.
ב-2008 צולם גטי מתנשק עם הדוגמנית סיינה מילר על יאכטה בעת ששהה באיטליה.
לאחר מכן הצהיר שהוא נפרד מאשתו עוד לפני שהחל את מערכת היחסים עם מילר.
אחרי שסיים את הקשר בן השנה עם מילר חזר גטי לאשתו.
גטי לומד קבלה תחת הרב שרגא ברג. 
ב-2010 נחת בישראל לביקור במרכז הקבלה שבירושלים.
ב-2011 הלך אביו לעולמו בגיל 54.
Johnny B. Goode

רקע

השיר נכתב על ידי ברי במהלך שנת 1955. השיר עוסק בנער עני ואנאלפבית שגדל באזור כפרי אשר מוכשר במיוחד בנגינה על גיטרה.
השיר נוצר בתחילה בהשראת הפסנתרן של ברי, ג'וני ג'ונסון, אם כי בהמשך ברי החליט כי השיר יהיה מבוסס על עצמו. על אף שהשיר מתבסס על חייו של צ'אק ברי, ברי שינה מספר פרטים בשיר.
כמו כן, על אף שבמקור מילות השיר ציינו כי ג'וני בי. גוד הוא "colored boy" (נער שחור), ברי החליט לבסוף לשנות את מילות השיר ל-"country boy" (נער כפרי) על מנת להבטיח שהשיר ישודר ברדיו.
הקטע האינסטרומנטלי בפתיח של השיר הוא למעשה העתק מדויק של סולו הפתיחה משירו של לואי ג'ורדן "Ain't That Just Like a Woman"‏ (1946) בביצועו של הגיטריסט קארל הוגאן.
ברי כתב שלושה שירים נוספים העוסקים בדמות ג'וני בי. גוד – "Bye Bye Johnny", "Go Go Go", ו-"Johnny B. Blues".
55 יום בפקינג

תקציר העלילה

ברובע הדיפלומטי בפקין ב-1900 היו צירויות של 11 מדינות. כל צירות כללה את הציר ומשפחתו, אנשי הצירות וחיילי הגנה. סה"כ היו כאלף חיילים ואזרחים ברובע. הרובע היה מוקף בחומה ובשער. בכל בוקר הונפו דגלי המדינות בזה אחר זה כשתזמורת מנגנת את ההימנונים.
בתחילת הסרט נכנס לרובע מייג'ור מאט לואיס (צ'רלטון הסטון) רכוב על סוסו בראש פלוגת חיילי מארינס. הוא נפגש עם הציר הבריטי סיר ארתור רובינסון (דייוויד ניבן) ועם ברונית רוסית יפהפייה אלמנה בשם נטליה איבנוב (אווה גרדנר). בין לואיס והברונית מתפתח קשר רומנטי ובנשף הכללי של הצירויות כולם מתבוננים בזוג החדש והיפה.
כאשר הציר הגרמני נרצח על ידי הבוקסרים, מגיעים לואיס ורובינסון לארמון המלכותי בעיר האסורה ומתלוננים בפני הקיסרית האלמנה צה שי (פולה רובסון) משושלת צ'ינג התומכת בחשאי בבוקסרים. היא מייעצת להם לפנות את הרובע בהקדם. בשובם נערכת הצבעה ורוב הצירים מצביעים על פינוי פרט לבריטי. לבסוף כולם "מתיישרים" ומחליטים להישאר ולהגן על המקום עד שיגיע צבאו הבינלאומי של גנרל סידני וישחרר אותם.
הם מבצרים את הרובע ומתכוננים להתקפה. אלפי סינים חמושים ברובים ונשק קל תוקפים את הרובע אך מגיניו עושים בהם שמות בעזרת רובים, תותח מיושן ומכונת ירייה. הסינים מנסים לעלות על החומה בחבלים אך המגינים מעלים אותם באש.
הברונית הופכת לאחות ועוזרת לרופא המטפל בפצועים הרבים. המצור מתארך בגלל קושי של הצבא לפרוץ את הדרך לפקינג. יש מחסור בתחמושת, אוכל וציוד רפואי. הברונית מצליחה לצאת מהרובע, למכור את הענק היקר שלה ובכסף לקנות את המצרכים החיוניים אך בכניסה לרובע היא נורית, נפצעת קשה ומתה.
לואיס ורובינסון מיואשים. לואיס מציע לפשוט על מחסן התחמושת של הסינים. דרך תעלות הביוב הם מצליחים לצאת מהרובע להגיע למחסן ולפוצץ אותו. הפיצוץ נשמע בכל פקינג לחרדתם של הסינים והקיסרית.
המצור וההתקפות נמשכים עד לבואו של צבאו של גנרל סידני ב-14 באוגוסט 1900 המסלק את התוקפים ומסיר את המצור.
בסוף רואים את הארמון השומם ובו משוטטת הקיסרית ואומרת "השושלת גמורה".
סוון השלישי, מלך דנמרק

ראשית חייו

סוון היה בנו הבלתי חוקי של אריק השני, מלך דנמרק מפילגשו תונה. הוא נסע יחד עם אביו לנורווגיה באמצע שנות השלושים של המאה ה-12, כאשר אביו נלחם נגד נילס, מלך דנמרק על הכתר הדני. כאשר מת אריק השני ב-1137, ירש אותו אחיינו, אריק השלישי וסוון נשלח לחצרו של קונראד השלישי, מלך גרמניה. כאן הוא התיידד עם אחיינו של קונרד, פרידריך, לימים פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (פרידריך ברברוסה).
הוא שב לדנמרק, שם הוא ובן דודו, ולדמר (לימים ולדמר הראשון), שאפו להקדיש את דודו של סווין ואביו של ולדמר, קנוט לאברד ב-1146, למרות מחאתו של הארכיבישוף אסקיל מלונד. עם התפטרותו של אריק השלישי ב-1146, נבחר סוון להיות המלך על ידי אצולת זילנד בעוד שקנוט הוכתר על ידי עמיתיהם ביוטלנד.

מלך

בשנים הבאות, לחם סוון במלחמת אזרחים על המלוכה בדנמרק כנגד קנוט, בתמיכתו של ולדמר. קנוט זכה לתמיכתו של הארכיבישוף אסקיל, אך סוון פעל להבטחת נאמנותו של אסקיל על ידי הענקת האדמות של הארכיבישוף של לונד בסקונה ובבורנהולם. בסופו של דבר הביס סוון את קנוט בזילנד והגביל אותו ליוטלנד. ב-1147 התאחדו השניים לתמוך במסע הצלב הוונדי. כאשר העסיק סוון את הונדים בקרב ימי, הוא זכה לעזרה מועטה מקנוט ואיבד את אוניית הדגל שלו. עד מהרה הוצתה מחדש מלחמת האזרחים.
לאחר כמה קרבות, כבש סוון את האי פין וחלקים מיוטלנד, ומינה את ולדמר כדוכס שלזוויג. הוא הוביל את המערכה יחד עם אתלר פון דיטמרשן כנגד אדולף השני מהולשטיין, תומך של קנוט. ב-1150 הצליח סוון לגרש את קנוט וחזרתו של קנוט בראש כוחות צבאיים גרמנים ב-1151 נהדפה גם היא. הן קנוט והן סוון שאפו לקבל את תמיכתו של קונראד השלישי. ב-1152 הוכתר פרידריך הראשון כמלך גרמניה ומאוחר יותר באותה שנה הוא רקם עסקה במרזבורג. על פי העסקה הוגדר סווויין כ"מלך הראשי", כשקנוט היה זכאי לקבל חלק משמעותי משטחה של דנמרק וולדמר שמר ברשותו על דוכסות שלזוויג. במקביל, לסוון הוענקו שטחים קטנים יחסית. הוא הפר את ההסכם ומעמדו בדנמרק התערער עוד יותר בשל דרכי שלטונו הרודניים ובשל התנהגותו הפרו-גרמנית.
ב-1154 הודח סוון במסגרת ברית בין קנוט לבין ולדמר, שהכתיר את קנוט כמלך שותף. אסקיל ורוב התומכים האחרים של סוון נטשו אותו והוא יצא לגלות בגרמניה. סוון בילה שלוש שנים בחיפוש תמיכה לפעולת כיבוש ושב לדנמרק ב-1157 בתמיכתו של הדוכס הגרמני, היינריך הארי. מהלך זה עורר את האצולה הדנית לפצל את הממלכה ליוטלנד, זילנד וסקונה. סוון היה הראשון לבחור והוא היה לשליט סקונה. במשתה השלום ברוסקילדה, שנערך ב-9 באוגוסט 1157 תכנן סוון להרוג את שני יריביו והצליח להרוג את קנוט. התקרית נודעה בכינוי "משתה הדמים של רוסקילדה".

מותו

ולדמר נמלט ליוטלנד וב-23 באוקטובר, ניצבו סוון וצבאו מולו בקרב הערבה האפורה, שבעקבותיו הוא קיבל את הכינוי "האפור" (Grathe). בקרב זה הובס צבאו של סוון והוא נהרג על ידי האיכרים שלכדו אותו כאשר סוסו שקע בביצה כאשר הוא נס משדה הקרב.
אלנילם

תכונות

אלנילם הוא על-ענק כחול, מטיפוס ספקטרלי B0 Iab, המאיר בעוצמה שלפי 31,000 מעוצמת ההארה של השמש בתחום האור הנראה ופי 375,000 אם כוללים את הקרינה העל-סגולה הנפלטת ממנו כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה במיוחד - כ-25,000 קלווין. הוא אחד מהכוכבים הבהירים הרחוקים ביותר - כ-1,300 שנות אור. מסתו העצומה כ-40 מסות שמש גורמת לקצב היתוך מימן גבוה במיוחד, כך שלמרות גילו הצעיר במונחים אסטרונומיים - כ-4 מיליון שנים בלבד, הוא כבר כילה למעשה את כל המימן שבליבתו של ויצא מן הסדרה הראשית בדרך להפוך לעל-ענק אדום ולאחר מכן לסיים את חייו בסופרנובה שאחריה ישאר ממנו חור שחור.
ספקטרום הפליטה של אלנילם פשוט יחסית ולכן מדידתו מאפשרת את ניתוח הרכב החומר הבין-כוכבי. בדומה לעל-ענקים אחרים, אלנילם מעיף גז לחלל מסביבו בקצב גבוה פי 20 מיליון מהשמש ובמהירות שמגיעה ל-2,000 ק"מ לשנייה.
Magic: The Gathering

מהדורות וצורות משחק שונות

בערך אחת לרבעון יוצאת מהדורה חדשה (באנגלית: Set).
בעבר כל שלוש או שתי מהדורות היו מחוברות ביניהן עם רעיון עלילתי מסוים ונקראו "Block", אך כיום המהדורות מחולקות כך בצורה בלתי רשמית.
המהדורה הראשונה מכל בלוק היא בעלת מספר הקלפים הגדול ביותר, והשתיים אחריה קטנות יותר והן ממשיכות את העלילה של המהדורה הראשונה.
בנוסף למהדורות החדשות היוצאות פעם בשלושה-ארבעה חודשים, ישנה מהדורת ליבה (Core Set) שמתחדשת אחת לשנה בערך, בה הודפסו קלפים בסיסיים כדי להגדיל את אספקתם, והיא נקראה עד שנת 2010 "Edition". בהמשך השם התחלף לשמות מהצורה M10, M11 וכיוצא בזאת. בשנת 2016 יצאה מהדורת הליבה Magic Origins, והיא הייתה האחרונה שיצאה עד M19.

אדמות/מאנה (Lands)

המשאב הבסיסי של השחקן. אדמות מייצרות אנרגיה (Mana), שבעזרתה ניתן לשחק קלפים. בכל תור שחקן יכול להוריד לא יותר מקלף אדמה אחד מידו אל שולחן המשחק.
ויש יוצאי דופן "ששוברים" את החוק,
אדמות אינן נחשבות כ"קסמים" (spells)

יצורים (Creatures)

קלפי יצורים שזומנו על ידי שחקן מסוגלים לתקוף את השחקן היריב, להגן מפני התקפות של יצורי היריב, או להשתמש ביכולותיהם המיוחדות.

מהלכי ממדים (PlanesWalkers)

קלפים של מהלכי ממדיים הם קוסמים שמזומנים כדי לעזור לך. לכל מהלכי הממדים נקודות נאמנות (loyalty counters) המסמנות גם את נאמנותם אלך וגם את יכולת הקסם שלהם. לאחר שנגמרות הנקודות למהלכי הממדים, הם "עוזבים" אותך והולכים לבית הקברות.

שימוש בקלפים קבועים - Tap ו-Untap

לחלק מהקלפים הקבועים יש יכולות שניתן להפעיל במהלך התור. חלק מהיכולות דורשות תשלום מאנה, וחלקן דורשות את העברת הקלף למצב שמסמן שהשתמשו בו: מצב "טאפ" (tap)(לא פעיל-בדרך כלל אחרי שימוש אך לפעמים כתוצאה מכישוף), במצב זה, הקלף שוכב, ולא ניתן לבצע לו טאפ שוב מבלי לבצע לו קודם "אנטאפ" (untap)(העברה למצב פעל-בדרך כלל כחלק מתחילת התור), המסובב אותו בחזרה למצב הרגיל (עומד).
הר פינגר (אלסקה)

מקור השם

ההר נקרא על שם סלע האצבע (באנגלית: Finger Rock), סלע גרניט דמוי אצבע הבולט מפסגת ההר.
משה פלימן

חייו

פלימן נולד בסטניסלבוב (לימים איוונו-פרנקיבסק) שבאוקראינה (אז היה שטח זה חלק מרוסיה). היה חבר בתנועת נוער ציונית והצטרף לתנועת החלוץ. בשל פעילותו הציונית נכלא על ידי השלטונות הרוסיים, אולם שוחרר זמן קצר מאוחר יותר.

עם תום לימודיו התיכוניים נסע למוסקבה שם למד הנדסת חשמל, והמשיך בפעילותו הציונית. בשנת 1929 נאסר בשל פעילותו ונשלח לכלא בסיביר לרצות עונש של שלוש שנים, אולם באוקטובר 1930 קוצרה תקופת מאסרו. הוא גורש מברית המועצות ועלה לארץ ישראל.
לאחר עלייתו עבד כפועל בבית החרושת "שטיין" ביפו ולאחר מכן כחשמלאי בניין עד שמצא עבודה כמורה לפיזיקה ומתמטיקה בתל אביב. כמורה עבד זמן קצר בטרם עבר לעבוד כחשמלאי במחצבות בעתלית. בסוף 1932 הוא אסף במקום זה תרומות עבור שובתי מפעל פרומין. בשנת 1932 התקבל לעבודה בחברת החשמל. בשנות ה-30 נהג לתת הרצאות בנושאי חשמל ובטיחות. ב-1957 מונה לתפקיד מנהל מחלקת הרשת הארצית של החברה ונבחר לדירקטוריון החברה כנציג פועליה.
פלימן התגורר בקריית חיים והיה חבר בוועד הקריה. הוא היה מתומכי חיפה הגדולה שכללה את סיפוח הקריות לחיפה ולאחר סיפוחה של הקריה לחיפה הפך לחבר מועצת העיר חיפה ויו"ר ועדת התחבורה העירונית. במסגרת תפקידו פעל למנוע את הפסקת התחבורה הציבורית בשבתות. בשנת 1955 נבחר לתפקיד סגן ראש העיר בלא שכר. פלימן ביקש להיות סגן בשכר כדי שיוכל להתמסר לעבודתו בעירייה, אולם בקשתו לא נתקבלה ורק ב-1959 הוא מונה לממלא מקום קבוע לראש העיר וסגן בשכר. הוא מונה אז גם ליו"ר הוועדה לבנין ערים ויו"ר ועדת הכספים. פלימן כיהן כראש העיר לאחר מותו של אבא חושי משנת 1969 ועד שנת 1973.
בתקופת כהונתו כראש עיר הוקם המוזיאון הימי הלאומי בחיפה. כמו כן החלה בנייתו של בית חולים סיעודי שהושלם לאחר מותו ונקרא על שמו (המרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן).
על שמו בית הספר תיכון עירוני ה' בעיר, כאמור בית החולים ורחוב (הרחוב על שמו הוא חלקו התחתון של הכביש המכונה "דרך פרויד").
האיגוד האסטרונומי הבינלאומי

האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (באנגלית: International Astronomical Union) הוא גוף המאחד אגודות אסטרונומיות מכל העולם, והוא נחשב לסמכות העליונה בקביעת שמות לכוכבים, כוכבי לכת, אסטרואידים וגופים שמימיים אחרים.
האיגוד האסטרונומי הבינלאומי נוסד בשנת 1919, כשמספר אגודות אסטרונומיות באנגליה ובצרפת התאחדו. הנשיא הראשון של האיגוד היה בנג'מין ביילוד. פיטר ג'ונס שימש כנשיא מ-1932 ועד 1958.
אחת הקבוצות הפועלות באגודה היא Working Group for Planetary System Nomenclature, והיא נותנת את השמות לכל הכוכבים וגופים פלנטריים.
קבוצה נוספת שפועלת באגודה היא המרכז לכוכבים מינוריים (Minor Planet Center) האחראית על כל הגופים במערכת השמש שאינם כוכבי לכת או ירחים.
נכון ל-2015, יש באיגוד 11,419 חברים: מתוכם 73 גופים מדיניים (המייצגים איגודים אסטרונומיים מקצועים. לדוגמה האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים מייצגת את ישראל), ובנוסף עוד 9,193 אסטרונומים מקצועיים, שלרבים מהם תואר דוקטור באסטרונומיה, מ-96 מדינות.
פאלאצו פוסקארי

היסטוריה

הארמון הוקם בשנת 1452 על ידי הדוג'ה פרנצ'סקו פוסקארי במטרה להציג את עושרו וכוחו הרב. הארמון בנוי בפאר רב, ונועד לשמש בית המשפחה לשנים רבות. הארמון ניצב בעיקול התעלה הגדולה הידוע בשם "וולטה" ("Volta") בסמוך לשני ארמונות מפוארים נוספים: קא' באלבי (שנבנה בשנת 1590) וקא' ג'וסטיניאן (שנבנה באותה שנה בה נבנה פאלאצו פוסקארי).
הארמון נבנה בסגנון ביזנטי-ונטי ומהווה אחד הדוגמאות הטובות ביותר שנשתמרו של סגנון זה. 
במהלך המאה ה-19, עת שלטה האימפריה האוסטרו-הונגרית בעיר, שימש המבנה כמחנה צבא וכמגורי החיילים האוסטרים. תקופה זו הביאה להרעה רבה במצב המבנה, ובשל הזנחתו נהרסו מרבית עיטורי הטיח והגבס שעיטרו את חזית המבנה. כמו כן נהרס גרם המדרגות המפואר שהוביל לקומה הראשונה של המבנה מחצרו הפנימית. החל משנת 1868 הבניין משמש את אוניברסיטת ונציה.
בשנת 1936 ובשנת 1956 בוצעו במבנה הפנימי של הבניין שינויים וחלוקה מחדש וזאת בהדרכת האדריכל קרלו סקרפה.
המבנה שופץ פעם נוספת בין השנים 1997–2005.

תיאור המבנה

בחזית הקומה העיקרית של המבנה (הפיאנו נובילה) מרפסת מקורה (לוג'יה) בת שמונה קשתות. חזית זו חוזרת על עצמה גם בקומה השלישית של המבנה. עמודי המרפסת בקומה השלישית מעוטרים בקטרפויי גותי בדומה לעיטורי ארמון הדוג'ה וקא' ד'אורו. החלונות משני צידי מרפסת זו, וכן מרפסת הקומה הרביעית מעוטרים באוז'י סימטרי (סימטריה ועיטור שאינם אופייניים לארמונות התעלה הגדולה).
אסתר אשל

ביוגרפיה

אסתר אשל נולדה בחיפה ב-1958. את  התואר הראשון במקרא למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיימה אותו בשנת 1985.
מתגוררת כיום בירושלים. הייתה נשואה להיסטוריון והארכאולוג פרופסור חנן אשל, שנפטר בשנת 2010. לשניים נולדו שני ילדים. סבתא לשישה נכדים.

פעילות אקדמית ומחקרית

תחומי המחקר וההתמחות של אשל עוסקים באפיגרפיה מתקופות המקרא, בית המקדש הראשון והשני, מגילות מדבר יהודה וספרי מקרא מתקופת שיבת ציון. לאחר שסיימה את לימודיה לתואר הראשון במקרא באוניברסיטה העברית, עבדה במפעל המקרא ובמכון ללימודים מתקדמים של האוניברסיטה העברית, כעוזרת מחקר של פרופסור משה גושן-גוטשטיין ופרופסור חיים רבין במחקר על התרגומים הארמיים למקרא. כמו כן שימשה כעוזרת מחקר של פרופסור עמנואל טוב ופרופסור משה ויינפלד בחקר מגילות מדבר יהודה.
את לימודי התואר השני סיימה בשנת 1991. את עבודת התזה שלה כתבה בהנחיית פרופסור עמנואל טוב, והיא עסקה בנושא "עריכה הרמוניסטית בחמישה חומשי תורה בתקופת בית שני". במהלך שנות התשעים עבדה כעוזרת מחקר של פרופסור ג'ון סטרגנל, וסייעה לפרסום טקסטים ממגילות מדבר יהודה. בהמשך עבדה כאוצרת משנה במוזיאון ארצות המקרא בירושלים.
במשך השנים 1992‏-1995 עבדה ברשות העתיקות, והייתה אחראית לפרסום האוסטרקונים שנתגלו במרשה בחפירתו של פרופסור עמוס קלונר. את תואר הדוקטור סיימה בשנת 2000, את עבודת הדוקטורט כתבה בהנחיית פרופסור מיכאל סטון בנושא "האמונה בשדים בארץ-ישראל בימי הבית השני". אשל החלה להרצות באוניברסיטת בר-אילן במחלקה לתנ"ך בשנת 1997. בשנת 2000 הפכה למרצה בכירה, והחל משנת 2013 היא מכהנת כפרופסור חבר.
כמו כן עבדה בהוראה במהלך השנים 1998-1995 בשלוחה של האוניברסיטה העברית ברחובות ובמכללה האקדמית באשקלון בשנים 2002-2000. בשנת 2010 החלה לשמש ממלאת מקום למנהל מרכז יסלזון לתולדות ישראל לאור האפיגרפיה באוניברסיטת בר-אילן, והחל משנת 2013 היא מנהלת המרכז.
אשל היא חברת מערכת בכתבי עת אקדמיים רבים כגון מערב (MAARAV),‏ Journal of Ancient Judaism, Henoch, Journal of Biblical Literature.
אוטו השני, מרקיז ברנדנבורג

ביוגרפיה

אוטו נולד בשנת 1147, לאוטו הראשון, מרקיז ברנדנבורג ויודיטה מפולין, בתו של בולסלאב השלישי, דוכס פולין.
בשנת 1184 מת אביו אוטו הראשון, מרקיז ברנדנבורג, ואוטו עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו שיפר אוטו את ההגנה של המדינה, והשתדל כמה שיותר ליישבה. אוטו ניהל מלחמות כנגד הסלאבים, וכנגד קנוט השישי, מלך דנמרק. בחורף 1198–1199 נכבשה פומרניה על ידי הדנים, שבזזו אותה והשאירו אחריהם הרס רב. במהלך הסכסוך על כתר הקיסרות, תמך אוטו בפיליפ משוואביה, מלך גרמניה כנגד אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-4 ביולי 1205 מת אוטו השני, ואחיו אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג עלה לשלטון במקומו.
אצבוע

אִצְבּוּעַ הוא מושג במוזיקה המתייחס למכלול האפשרויות של הנחת האצבעות השונות על כלי הנגינה לשם יצירת צלילים שונים. השימוש באִצבועים שונים (העדפת שימוש באצבע זו או אחרת) נועד לנוחות הנגן ולשם הפקת צליל טוב או מתאים יותר לקטע המוזיקלי.

הוראות אצבוע

הוראות אצבוע מסומנות בעזרת ספרות מעל התווים, המייצגות את האצבעות (1=אגודל, 2=אצבע, 3=אמה, וכן הלאה). בכלי נשיפה הוראות אצבוע משמשות בדרך כלל רק בשלבים הראשונים של לימוד הנגינה, כדי להזכיר לנגן כיצד להפיק צליל מסוים.
בכלי מקלדת ומיתר הוראות האצבוע מנחות לבחירת האצבע האופטימלית שתאפשר למבצע תנועה ונוחות מרביות להשגת נגינה רציפה ומהירות. בדרך כלל ישאפו הוראות אצבוע בכלי מקלדת להציע דרך לנגן מבלי להרים את כף היד מהמקלדת. בניגוד לשימושן בכלי נשיפה, הוראות אצבוע משמשות בכלי מקלדת גם בנגינה ברמה גבוהה, כדי להציע פתרונות לדרישות טכניות מסובכות ביצירה.
מאחר שנוחות היא סובייקטיבית, הוראות אצבוע הן בגדר המלצה בלבד.
אגם טופליץ

תקופת הכיבוש הנאצי

לאגם טופליץ המבודד והנסתר בהרים לא ניתן להגיע ברכב אלא בהליכה רגלית בלבד. תכונות אלה, בשילוב ממדיו הקטנים ועומקו הגדול יחסית, משכו את תשומת לבם של הנאצים, ובשנים 1943–1944 הם הקימו בו מעגן קטן ושדה ניסויים לציוד ימי. בשדה הניסויים נערכו ניסיונות בפיצוץ מטעני נפץ בעומקים שונים, וניסויי ירי בפצצות טורפדו ובטילים אשר שוגרו לעבר ההרים המקיפים את האגם.

האוצר הנאצי

לקראת סיום מלחמת העולם השנייה הוטבעו באגם כמויות גדולות של שטרות מזויפים, אשר יוצרו על ידי אסירים במסגרת מבצע ברנהרד. מעריכים כי בנוסף לכך הטביעו הנאצים באגם גם אוצרות אמנות שנבזזו במהלך מלחמת העולם השנייה, וכן זהב ומסמכים רבים, הכוללים פירוט מקומות מסתור של שלל ביזה נוסף, פירוט חשבונות בנקים ועוד.
צלילות רבות נערכו באגם גם בסיוע צוללות זעירות, לחיפוש אחר האוצרות האבודים. צלילות אלה נחשבות למסוכנות מאוד, שכן גזעי העצים הנופלים מן ההרים שסביב לקרקעית האגם נשארים בשלמותם ואינם נרקבים עקב הרכב המים הייחודי חסר החמצן.
בשנת 1959 נמשו מן האגם תיבות ובהן נמצאו שטרי כסף בריטי מזויף בערך של 72 מיליון ליש"ט, וכן ציוד צבאי משאריות הניסויים. בשנת 1963 נהרג צוללן בצלילה פרטית אשר חיפש אחר האוצר בהנחיית קצין נאצי לשעבר. בשנת 1983 במהלך מחקר ביולוגי של האגם נמצאו שטרות מזויפים נוספים וציוד צבאי ואחר מן התקופה הנאצית.
נכון להיום אוסרות הרשויות באוסטריה כל פעילות תת-מימית בלתי מתואמת מראש באגם. משלחות מחקר אמריקנית אשר פעלו באגם באמצעות ציוד מודרני בשנים 2005–2009, לא מצאו ממצאים חדשים הקשורים באוצר האבוד. למרות זאת ההערכה היא כי קיימים ממצאים הלכודים מתחת לשכבת העצים המונחת על הקרקעית, אשר בשלב זה אין גישה אליהם.
המצוד אחר האוצר הנאצי האבוד באגם הוזכר בשלושה סרטי קולנוע. בסרט הגרמני "האוצר מאגם טופליץ" משנת 1959; בסרט "גולדפינגר" מסדרת ג'יימס בונד משנת 1964; ובסרט "תקרית בזלצבורג" משנת 1971, המבוסס על ספר באותו שם מ-1968 של הסופרת הלן מק-אינס.
ערן בורוכוב

ביוגרפיה

בורוכוב נולד וגדל בתל אביב. הוא התחנך בבית הספר החקלאי של פרדס-חנה. בשנת 1979 התגייס לצה"ל וב-1982 השתחרר בדרגת סמל לאחר שירות כסמל מבצעים באג"מ.
לאחר שחרורו מצה"ל, למד בורוכוב לימודי מוזיקה בבית הספר רימון והיה חבר במספר הרכבים מוזיקליים.
בשנת 1986 יסד את "גוּטה" - סטודיו לגרפיקה ממוחשבת ועיצוב, והיה בין הראשונים להשתמש במחשבי מקינטוש.
בין השנים 1990–2000 שימש כמנהל מערכות מידע במשרדי הפרסום "קשר בראל" ("מקאן אריקסון" כיום), "ראובני פרידן" ו"פובליסיס אריאלי", שם הקים את מחלקות המולטימדיה והאינטרנט.
באוקטובר 2004 הוציא בורוכוב לאור את המגזין "זמן דיגיטלי" אשר ראה אור אחת לחודשיים ועסק בנושאים מגוונים, בהם צבע, זמן, צילום, צליל, מיסטיקה ועוד. בשנת 2011 הפיק את כנס "פוטושואו" בבית ציוני אמריקה בתל אביב, בו לקחו חלק הצלמים זיו קורן, מיכה ברעם, עדי נס, אלכס ליבק, ורדי כהנא ועוד.
בשנת 2000 הקים את "מכללת מנטור" ללימודי צילום וגרפיקה ממוחשבת בתל אביב, ובשנת 2014 העתיקה המכללה את מעונה למתחם הבורסה ברמת גן. בדצמבר 2002 הפיק את הכנס הראשון "זמן דיגיטלי", שהפך לאירוע הגדול ביותר בישראל בתחום הניו מדיה. בכנס ה-13 שהתקיים בפברואר 2015 התארחו אלפי מעצבים, גרפיקאים, מאיירים, צלמים ועורכי וידאו, שלקחו חלק בשישים סדנאות והרצאות שונות, אותן העבירו בכירי המעצבים הגרפיים בישראל ואנשי פרסום מובילים, ביניהם: ברוך נאה, יוסי למל, ורד מוסנזון, יוצרי הסרט ואלס עם באשיר (יוני גודמן ודוד פולנסקי), ודייוויד גרוסמן (ראש המחלקה לעיצוב גרפי במכללת שנקר).
בורוכוב מרצה בארץ ובעולם בתחום עיצוב גרפי וניו מדיה, עיבוד תמונה וצילום. הוא נמנה עם צוות המרצים באקדמיה לעיצוב בצלאל, במכללת הדסה, במכללת שנקר, במכללת ויצ"ו חיפה, במכללת רופין, ובמכון טכנולוגי חולון (H.I.T), בו הוכר כדוקטור.
בורוכוב מתגורר בכפר סבא, נשוי לנעמה ואב לשני בנים.
האליפות האוניברסלית (WWE)

היסטוריה

עקב פיצול התוכניות, Raw וסמאקדאון בדראפט שנערך ב-19 ביולי 2016, אלוף ה-WWE, דין אמברוז נבחר לתוכנית סמאקדאון ועבר עם האליפות. באירוע באטלגראונד, שנערך ב-24 ביולי, אמברוז הצליח לשמור על האליפות שלו בקרב משולש נגד נציגי Raw, סת' רולינס ורומן ריינס. כשאמברוז שמר על האליפות, Raw נשארה ללא אליפות עולם. בפרק הבא של Raw, הממונה סטפני מקמהן והמנהל מיק פולי יצרו את האליפות האוניברסלית שתהיה האליפות הבכירה של התוכנית. על פי פולי, האליפות נקראה לכבוד הקהל של ה-WWE שהוא בעצם היוניברס.
נקבע כי זהות המתאבק שיחנוך את החגורה ויוכתר לאלוף הראשון, תוכרע באירוע סאמרסלאם 2016 בקרב בין סת' רולינס שעלה לקרב זה אוטומטית והיה הבחירה הראשונה של התוכנית Raw בדראפט, מול יריבו שנקבע לאחר קרב מרובע וקרב יחידים. לקרב היחידים העפילו פין באלור שהביס בקרב המרובע הראשון את סזארו, קווין אואנס ואת אלוף ארצות הברית רוסב, ויריבו בקרב היה רומן ריינס שהביס בקרב המרובע השני את כריס ג'ריקו, סמי זיין ושיימוס. באלור הפתיע כשניצח את רומן ריינס ובסאמרסלאם  ניצח גם את רולינס, הוכתר לאלוף האוניברסלי הראשון ולמעשה הפך למתאבק ה-WWE הראשון שזוכה באליפות העולם באירוע ה-PPV (שלם וצפה) הראשון שלו, ובנוסף זוכה באליפות עולם לאחר שהיה פחות מחודש ברוסטר הראשי של ה-WWE. באלור נאלץ לוותר על האליפות בגלל פציעה והאלוף החדש הוכרז להיות מוכתר בקרב הדחות מרובע בפרק של ראו ב-29 באוגוסט 2016, באותו קרב התמודדו ביג קאס, רומן ריינס, סת׳ רולינס וקווין אואנס, קאס הודח ראשון על ידי אואנס, לאחר מכן ריינס הודח ע״י רולינס ורולינס הודח על ידי אואנס לאחר שטריפל אייץ׳ בגד בו ועזר לאואנס לזכות באליפות. קווין אואנס הפסיד את האליפות לביל גולדברג באירוע האקסקלוסיבי של Raw: פאסטליין, ולאחר מכן גולדברג הפסיד אותה לברוק לסנר ברסלמניה 33, ברוק לסנר צלח בהגנתו על התואר רומן ריינס, סמואה ג'ו וברון סטרוומן בקרב מרובע באירוע סאמרסלאם 2017. רומן ריינס הצליח לנצח את לסנר ולזכות בחגורת האליפות באירוע סאמרסלאם.

עיצוב האליפות

האליפות נחשפה באירוע סאמרסלאם והיא מקבילה בעיצוב שלה לאליפות ה-WWE, חוץ מכמה שינויים קטניםː הרצועה היא בצבע אדום (צבעה של התוכנית) ומכילה כיתוב "האליפות האוניברסלית של ה-WWE" בתחתית הרצועה.

קבלת הפנים

האליפות צברה תגובה שלילית מהקהל, גם באירוע שבו היא הוצגה, סאמרסלאם, וגם ברשת האינטרנטית. האליפות תוארה ברשת כ"מכוערת" וכ"אליפות שאף אחד לא יאהב".
לאחר הצגתה של האליפות, סת' רולינס הגיב על תגובת הקהל בטוויטר ורשםː "יותר חשוב מהמראה של האליפות זה מה שהיא בעצם מייצגת לבחורים שנאבקים עליה. איכזבתם אותי ברוקלין".