אי ספיקה שחלתית מוקדמת

היסטוריה

פולר אולברייט בשנת 1942 דיווח לראשונה על תסמונת בנשים צעירות המאופיינת ברמות גיל המעבר של הורמון מגרה זקיק (FSH), רמות נמוכות של אסטרוגן בהיעדר וסת. הם כינו את התנאי "אי ספיקת שחלות ראשונית" כדי להבדיל את המצב מחוסר שחלות משנית, שהוא הכישלון של יותרת המוח להפריש FSH. פרק 28 של עבודת שושלת צ'ינג המוקדמת מתאר את הסיבה והטיפול המתאים להפסקת וסת מוקדמת.

סימנים ותסמינים

הבעיה העיקרית שנגרמת כתוצאה מאי ספיקה שחלתית מוקדמת היא אי פוריות, אבל יש השלכות בריאותיות נוספות של הבעיה, המחקרים נמשכים. לדוגמה, אוסטאופורוזיס או ירידה בצפיפות העצם משפיע כמעט על כל הנשים עם POF בשל אי ספיקה של אסטרוגן. יש גם סיכון מוגבר של מחלות לב, תת-פעילות בלוטת התריס בצורה של מחלת השימוטו תירואידיטיס, מחלת אדיסון, ועוד הפרעות אוטו-אימיוניות.
הורמונאלית, POF מוגדרת על ידי רמות נמוכות של אסטרוגן ורמות גבוהות של FSH, אשר מוכיחה את זה שהשחלות כבר לא מגיבות במחזור FSH על ידי ייצור אסטרוגן ופיתוח ביצים פוריות. השחלות צפויות להראות מצומקות.
גיל ההתחלה יכול להיות מוקדם כבר בגיל ההתבגרות, או יכול אפילו להיות קיים מלידה, אך משתנה באופן נרחב. אם בחורה לא מתחילה מחזור, זה נקרא אי ספיקת שחלות ראשונית. גיל 40 נבחר כנקודת החיתוך של האבחנה של POF. גיל זה נבחר באופן מסוים כשרירותי, כיוון שידוע כי תפקוד השחלות אצל הנשים מתדרדר לאורך זמן. עם זאת, עדיין צריך לבחור גיל מסוים שמבחין בין גיל המעבר הרגיל לבין המצב החריג של הפסקת וסת מוקדמת. אי ספיקה שחלתית מוקדמת יש לה רכיבים שמבדילים בינה לבין גיל המעבר הרגיל.
עד גיל 40, לאחוז אחד מהנשים יש POF. נשים הסובלות מ-POF בדרך כלל חוות תסמינים יותר חמורים של גיל המעבר מאשר את התסמינים שנמצאו אצל נשים מבוגרות יותר בגיל המעבר.

בריאות רגשית

המילים הכי נפוצות שנשים משתמשות בהן כדי להסביר איך הן הרגישו לאחר שניתנה להן האבחנה של אי ספיקת שחלות ראשונית הן, "הרוסה", "בהלם" ו-"מבולבלת". אלה הן מילים שמתארות טראומה רגשית. האבחנה היא יותר מפשוט פוריות, ומשפיעה על האישה מבחינה פיזית ורגשית. חולות מתמודדות עם ההלם החד של הדיאגנוזה, הקשור לסטיגמה של פוריות, צער ממותם של החלומות, חרדה ו דיכאון מפני שיבושם של תוכניות חייהם, בלבול סביב המטרה, סימפטומים של מחסור באסטרוגן, דאגות הקשורות לסיבוכים רפואיים כגון הפחתת צפיפות העצם וסיכונים למחלות לב ועתיד לא בטוח שכל הגורמים האלה יוצרים. יש צורך לתוכנית המבוססת על רפואה אינטגרטיבית כדי לסייע לנשים עם אי-ספיקת שחלות ראשונית. תוכנית כזו לא קיימת בתוך הקהילה, אבל קהילה של תרגול הוקמה כדי להתמודד עם המחסור הזה. נשים עם אי-ספיקת שחלות ראשונית תופסות תמיכה חברתית נמוכה מאלה שיש להן שליטה, לכן הוקמה קהילה של תרגול שצפויה לשפר את קיומם. חשוב לחבר נשים עם אי-ספיקת שחלות ראשונית לצוות טיפול שיתופית הולמת כי זה היה ברור שהמצב קשור להתאבדות הקשורה לסטיגמה של אי פוריות. אחוז ההתאבדות ידוע להיות מוגבר אצל נשים שחוות בעיות פוריות.

אבחנה

המדידה של סירום הורמון מגרה זקיק (FSH) לבד יכולה לשמש כאבחון של המחלה. שתי מדידות של FSH עם מרווח של חודש אחד היה מנהג נפוץ. בלוטת יותרת המוח הקדמית מפרישה FSH ו-הורמון מחלמן (LH) ברמה גבוהה עקב תפקוד לקוי של השחלות וכתוצאה מכך רמות נמוכות של אסטרוגן. רמת ה-FSH בחולי POF היא בדרך כלל מעל 40 mlU/ml.

פוריות

בין 5 ל -10 אחוזים של נשים עם POF עשויות להיכנס להיריון. נכון לעכשיו, לא נמצא טיפול פוריות שיכול להגדיל באופן משמעותי את הפוריות בנשים עם POF. למרות זאת, יש אמצעים פופולריים להשגת הורות עבור נשים עם POF, כמו שימוש בביציות תרומות עם הפריה חוץ-גופית (IVF) ואימוץ. כמה נשים עם POF בוחרות לחיות ללא ילדים. (ראה רזרבה בשחלות לקויה לסיכום של ניסויים קליניים אקראיים ושיטות טיפול חדשות).
חוקרי פוריות בניו יורק חוקרים את השימוש בהורמון מתון הנקרא דהידרואפיאנדרוסטרון (DHEA) אצל נשים עם POF כדי להגדיל את שיעורי ההיריון הספונטניים. תוצאות שפורסמו ממחקרים שנערכו ב-דהידרואפיאנדרוסטרון הראו כי הוא עשוי להגביר את ההיריון באופן ספונטני, להפחית את שיעורי ההפלות הספונטניות ולשפר את שיעורי ההצלחה של IVF אצל נשים עם POF.
בנוסף לכך, בחמש השנים האחרונות צוות מחקר יווני יישם בהצלחה את השימוש ב-דהידרואפיאנדרוסטרון לטיפול בפוריות של נשים הסובלות מ- POF. רוב החולות הופנו לתרומת ביציות או לפונדקאות, מספר חודשים אחרי יישום השימוש, חלקן הצליחו להיכנס להריון בדרכים שונות. תינוקות רבים נולדו לאחר טיפול ב- DHEA. 
שימור רקמות השחלות יכול להתבצע על בנות שטרם הגיעו לגיל הבגרות המינית ונמצאות בסיכון לאי ספיקה שחלתית מוקדמת, הליך זה הוא ריאלי ובטוח כמו נהלים פעילים דומים אצל ילדים.

תחליף הורמונלי

רוב האנשים מפתחים סימפטומים של מחסור באסטרוגן, כולל שטיפות של כלי דם ויובש בנרתיק, שתיהן מגיבות לטיפול בתחליפי הורמונים. ישנן מספר התוויות נגד של תוספת אסטרוגן, כולל מעשנים מעל גיל 35, יתר לחץ דם לא מבוקר, סוכרת לא מבוקרת, או היסטוריה של אירועי טרומבואמבולי.
נשים מתחת לגיל 40 שנה עם אי ספיקה ראשונית של השחלות מפיקות תועלת מהחלפה פיזיולוגית של הורמונים. רוב הרשויות ממליצות שהחלפת הורמונים תמשיך עד גיל 50, גיל המעבר הרגיל. משטר תחליפי ההורמונים המוביל ממליץ על ניהול אסטרדיול יומי על ידי תיקון העור או טבעת הנרתיק. גישה זו מפחיתה את הסיכון של תסחיף ריאתי ופקקת ורידים עמוקה על ידי מניעת אפקט המעבר הראשון על הכבד כי הוא המושרה על ידי טיפול באסטרוגן דרך הפה. כדי למנוע התפתחות של סרטן רירית הרחם, נשים צעירות הלוקחות החלפת אסטרדיול צריכות גם לקחת פרוגסטין באופן מחזורי רגיל. רוב הראיות תומכות בשימוש באצטט מדרוקסיפרוגסטרון "medroxyprogesterone" ליום במשך ימים 1 עד 12 של כל חודש קלנדרי. זה עוזר שהמחזור יהיה רגיל וצפוי. חשוב לנשים שלוקחות משטר זה לשמור על לוח השנה החודשי. אם המחזור הצפוי הבא מאחר, חשוב לעשות בדיקת היריון. אם התוצאה חיובית, האישה צריכה להפסיק לקחת את החלפת ההורמון. כ -5% עד 10% מהנשים עם אי-ספיקת שחלות ראשונית נכנסות להיריון לאחר האבחון ללא התערבות רפואית.
התיקון העורקי לאסטרדיול מומלץ בדרך כלל בשל מספר יתרונות, הוא מספק את ההחלפה על ידי עירוי יציב ולא על ידי בולוס בעת נטילת הגלולות. זה גם מונע אפקט המעבר הראשון בכבד.

אֶפִּידֶמִיוֹלוֹגִיָה

הוערך כי POF משפיע על 1% מכלל האוכלוסייה הנשית.