google/wiki40b huggingface dataset:
ג'סטין הארטלי

חיים אישיים

הארטלי נולד בנוקסוויל שבאילינוי. יש לו אח בשם נייתן ושתי אחיות בשם מייגן וגבריאלה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים למד באוניברסיטת אילינוי שם סיים עם תואר בהיסטוריה ותיאטרון. בשנת 2003 החל לצאת עם השחקנית לינדזי קורמן אשר שיחקה לצדו בתשוקות. לאחר חצי שנה, ב-13 בנובמבר 2003 השניים התארסו. ב-1 במאי 2004 השניים התחתנו. ב-3 ביולי 2004 הביאו לעולם את ביתם הבכורה אשר נקראה איזבלה ג'סטיס. ב-6 במאי 2012 הגישה לינדזי בקשה לגט. ב-2014 החל הארטלי לצאת עם השחקנית קריסשל סטאוס והם נישאו ב-28 באוקטובר 2017. השניים מתגוררים בלוס אנג'לס.

קריירה

החל מ-2002 עד לשנת 2006 גילם הארטלי את דמותו של פוקס קריין באופרת הסבון "תשוקות". ב-2006 שיחק בפיילוט לסדרה על דמותו של אקווהמן אך הסדרה לא עלתה לשידור. באותה שנה החל לשחק בסדרה "סמולוויל" בתפקיד אוליבר קווין/החץ הירוק.
במקביל למשחק במספר סרטים שיחק הארטלי בסדרה "אמילי אוונס" לצדה של השחקנית מיימי גאמר. הארטלי ביצע הופעות אורח בסדרות כמו "צ'אק", "חשיפה לדרום" ו"קאסל". ב-2014 שיחק בעונה השלישית של הסדרה "נקמה". והחל ממרץ 2014 הוא משחק בסדרה "מאהבות". בשנת 2016 החל לשחק בסדרה "החיים עצמם" בתור קווין. בשנת 2017 שיחק בסרט ״אמהות רעות 2״ בתור טיי.
הרמין

מאפיינים

ההרמין קרוב בצורתו לסמור ולבואש, ובדומה להם בעל גוף צר ורגליים קצרות. הוא נבדל מהם בצבע פרוותו החומה-צהובה בקיץ, ולבנה בחורף, ובכך שקצה זנבו שחור. אורכו של ההרמין הזכר כ-25 ס"מ ואורך זנבו כ-10 ס"מ, והנקבות בדרך כלל יותר קטנות. עם זאת, בכמה תת-מינים, ההרמינים קטנים יותר ופרוותם כהה יותר.
ההרמינים צדים בעיקר חולדות, עכברים ולעיתים עופות. הם חיים לרוב בלהקות גדולות, אז הם עשויים לתקוף חיות גדולות מהם, ככלבים או שועלים.
פרוותו החורפית הלבנה של ההרמין יקרת ערך, עד כדי כך שבמאה ה-14 הותר השימוש בה באנגליה רק לבני משפחת המלוכה.
לעיתים, ההרמין (כמו הסמור), תוקף את טרפו באמצעות "היפנוט״ ב"ריקוד" מוזר, המבלבל את טרפו ואז ההרמין תוקף אותו].
דטרמיננטה

באלגברה ליניארית, הדֵּטֶרְמִינַנְטָה של מטריצה ריבועית, היא סקלר התלוי ברכיבי המטריצה, ושווה לאפס אם ורק אם המטריצה אינה הפיכה. יתרה מזו, כאשר הדטרמיננטה של מקדמי מערכת משוואות ליניאריות שונה מאפס, נוסחת קרמר מחשבת ממנה ומהדטרמיננטה של מטריצה קרובה, את הפתרון היחיד של המערכת. את הדטרמיננטה מסמנים ב- או .
הדטרמיננטה היא פונקציה כפלית (כלומר, ), שיש לה גם משמעות גאומטרית: אם  היא מטריצה ריבועית בעלת מקדמים ממשיים, אז הדטרמיננטה שלה שווה לנפחו (המכוון) של המקבילון (במרחב האוקלידי ה- -ממדי), שקודקודיו הם עמודות המטריצה (ראו איור).

היסטוריה

הדטרמיננטות מופיעות, בצורה לא מפורשת, כבר בלוחות חרס בבליים מן המאה השנייה לפני הספירה ואף לפני-כן, שם נעשה בהן שימוש לפתרון מערכות של שתי משוואות ליניאריות.
במאה ה-16 ניסח ג'ירולמו קרדאנו בעזרת דטרמיננטות את הפתרון למערכת של שתי משוואות בשני נעלמים; קרדנו הציג גרסה מוקדמת ולא מלאה של נוסחת קרמר, עבור מטריצות בגודל . 
הנוסחה לדטרמיננטה של מטריצות גדולות יותר הופיעה באירופה וביפן בו זמנית, ב-1683. ביפן פרסם טאקאקזו סקי קווה  (1642-1708) הסבר על חישוב הדטרמיננטה של מטריצות מספריות מסדר המגיע עד , לצורך פתרון של משוואות שונות. באותה שנה, הציג לייבניץ את הנוסחה הכללית לחישוב דטרמיננטה מסדר , במכתב למרקיז דה לופיטל. 
נוסחת קרמר הופיעה לראשונה, עבור מטריצות בגודל , בספר שפורסם ב-1748, כשנתיים לאחר מות המחבר קולין מקלורן. שנתיים אחר-כך פרסם גבריאל קרמר מאמר שבו תיאר בנספח, ללא הוכחה, את הכלל הקרוי על-שמו עבור מטריצות בגודל כלשהו.
לגראנז' הציג את הפירוש של דטרמיננטה (מסדר ) כאלמנט נפח, במאמר מ-1773 שעסק במכניקה. המונח דטרמיננטה מוצג לראשונה בספרו של גאוס על תורת המספרים; גאוס קרא לה כך משום שהיא קובעת (determines) את התכונות של התבניות הריבועיות שאותן חקר. עם זאת, הדטרמיננטה של גאוס אינה זהה להגדרה המקובלת היום. זו הופיעה בשם זה רק ב-1812, בעבודתו של קושי, שהוכיח לראשונה את הכלל החשוב . 
הנושא הבשיל בשלושה מאמרים שפרסם יעקובי ב- 1841, בהם הוא הגדיר את הדטרמיננטה עבור מטריצה כללית ובאופן אלגוריתמי, שסייע לתפוצה הרחבה של הרעיון. את הסימון  עבור הדטרמיננטה של A הציע ארתור קיילי באותה שנה. 
ב-1896 מיין פרדיננד פרובניוס את ההעתקות הליניאריות  השומרות על הדטרמיננטה (במובן ש- לכל מטריצה X), והראה שכולן מהצורה  או . 
הגדרה "אקסיומטית", של הדטרמיננטה, כתבנית (היחידה) שהיא מולטי-ליניארית, אנטי-סימטרית ומנורמלת התגלתה על ידי קארל ויירשטראס, והתפרסמה ב-1903, לאחר מותו.

פיתוח לפי מינורים

את הדטרמיננטה אפשר לחשב בצורה רקורסיבית, הנקראת פיתוח לפי מינורים. הדטרמיננטה של מטריצה בגודל  הוא האיבר היחיד שלה. כעת נראה כיצד ניתן לחשב דטרמיננטה מסדר  כאשר . המינור של איבר במטריצה A הוא הדטרמיננטה של המטריצה המתקבלת על ידי מחיקת השורה והעמודה של אותו איבר מהמטריצה, כך שמתקבלת מטריצה בגודל  (את הדטרמיננטה הזו, של מטריצה קטנה יותר, אנו כבר יודעים לחשב). נסמן את המינור המתקבל ממחיקת הרכיב  (שהוא הרכיב ה-(i,j) של המטריצה) ב-. הדטרמיננטה ניתנת כעת לחישוב בצורה  -- זהו פיתוח לפי השורה ה-i. פיתוח לפי העמודה ה-j מתקבל מנוסחה דומה: . 
לדוגמה, הפיתוח לפי השורה הראשונה של מטריצה מסדר  נותן את הנוסחה
.
הסיבוכיות בשיטה זו דומה לחישוב הדטרמיננטה על-פי ההגדרה, ולכן אין לה ערך מעשי, אלא אם יש במטריצה שורה או עמודה שכמעט כולה אפסים. עם זאת יש בה תועלת תאורטית לא מבוטלת. לדוגמה, נובע ממנה בקלות (באינדוקציה) שהדטרמיננטה של המטריצה המשוחלפת שווה לזו של המטריצה המקורית.
פוליגיניה

פוליגיניה (ביוונית: "נשים רבות") היא מקרה פרטי של פוליגמיה, שבו מתקיימים יחסי נישואים בין גבר אחד למספר נשים באותה עת (לפחות שתיים).
הפוליגיניה נפוצה בתרבויות פטריאכליות, שבהן הגברים הם השולטים בחברה, והנישואים למספר נשים מעידים על מצב כלכלי וחברתי גבוה של הגבר. בנוסף לכך, צורת נישואים זו מאפשרת לגבר להעמיד מספר רב יותר של צאצאים מאשר בנישואים מונוגמיים.

בדתות אחרות

האסלאם מתיר את הפוליגיניה, והיא תופעה מקובלת בהרבה מדינות מוסלמיות. הנצרות שוללת את הפוליגיניה ברוב זרמיה, אם כי במספר זרמים מועט, כגון המורמונים, היא מותרת.
הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא רוסיה

תפקיד

הכוחות למבצעים מיוחדים מהווים גוף מיוחד המצויד במיטב הטכנולוגיה הצבאית ונועד לבצע משימות מיוחדות למען הגנת האינטרסים של רוסיה (בעת שעולה הצורך בשימוש בכוח צבאי) בתוך המדינה ומחוצה לה, בזמני שלום ובעתות מלחמה ונמצאים בכוננות ומוכנות צבאית מתמדת.

היסטוריה

במהלך יישום הרפורמה הצבאית ברוסיה הוחלט להקים בשנת 2009 את הכוחות למבצעים מיוחדים על בסיס יחידת הספצנאז מספר 92154 שהוכפפה ישירות לראש המטה הכללי הרוסי. בתחילת 2012, ביוזמת ניקולאי מקארוב הוקם הפיקוד למבצעים מיוחדים כשהמטרה היא לאגד תשעה גדודי ספצנאז תחת הפיקוד.
ב-6 במרץ 2013 ראש המטה הכללי הרוסי ולרי גרסימוב הכריז על הקמת הכוחות למבצעים מיוחדים, בעת נאומו בפני הנספחים הצבאיים הזרים במוסקבה.
ב-15 במרץ 2013 דווח כי בבסיס קובינקה-2 הוקם המרכז למבצעים מיוחדים של משרד ההגנה הרוסי (Центр специального назначения Министерство обороны Российской Федерации) ובו יתאמנו 500 לוחמים. המרכז הוכפף ישירות לפיקוד הכוחות המיוחדים של משרד ההגנה.
ב-23 במרץ 2013 בעת פגישתו של שר ההגנה של רוסיה סרגיי שויגו עם מנהיג הרפובליקה העממית של סין שי ג'ינפינג והרמטכ"ל ולרי גרסימוב הצהירו הבכירים כי בכוחות המזוינים הוקמו הכוחות למבצעים מיוחדים שאמונים על ביצוע משימות מיוחדות לא רק בתוככי רוסיה אלא גם מחוץ לגבולותיה.
בסוף אפריל 2013 בבסיס צבאי שעל הרי אלברוס בקברדינו-בלקריה התאמנו לוחמי הכוחות למבצעים מיוחדים בתרגיל אווירי.
יהודה כהן (שופט)

ביוגרפיה

כהן נולד בצפת. בגיל שנתיים עברה המשפחה לביירות ושם הוא סיים לימודיו בתיכון האמריקאי וכן לימודים אקדמיים במתמטיקה ומדעים במכללה האמריקאית בביירות והשתלם במשפטים בבית הספר של ממשלת המנדט הבריטי. בשנים 1934-1935 עבד במשרד האוצר של המנדט הבריטי ובשנים 1936-1941 עבד כפקיד בנק במחלקת חשבונות עו"ש. במקביל, שירת בהגנה בשנים 1937-1942. כהן שירת במסגרת הצבא הבריטי ולאחר הקמת מדינת ישראל המשיך לשרת בצה"ל וסיים שירותו בדרגת רב-סרן. בשירות המילואים ישב בהרכב משפט פרשת כפר קאסם.
ב-1940 סיים לימודי המשפטים בירושלים, ובמסגרת השנים 1941 - 1948 התמחה בעריכת דין במשרדו של דוד גויטיין ולאחריה עבד במשרד כעורך דין מהשורה. ב-1949 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום בירושלים, ובתפקידו זה החל ב-1951 משפטם של חלק מעצורי "מחתרת ג'למי" בטרם הועבר המשפט לבית המשפט המחוזי. בשנת 1953 מונה כהן לשופט בית המשפט המחוזי בירושלים במינוי זמני, וב-1954 במינוי של קבע. הוא כיהן בתפקיד זה במשך 26 שנים, במהלכן שפט במשפטם של אברי אלעד, מרדכי לוק ואליעזר מלחי. לאחר מכן כיהן כנשיא תורן של בית המשפט (1980–1981) וכנשיא בית המשפט (1981–1982). בשנים 1982–1984 כיהן כהן בבית המשפט העליון, עד פרישתו לגמלאות בהגיעו לגיל שבעים.
כהן מילא לאורך שנותיו על כס השיפוט מספר תפקידים ציבוריים ובהם: יו"ר ההנהלה של המוצר הירושלמי (1964–1993), סגן נשיא הלשכה הגדולה של בני ברית בישראל (1968–1970), יו"ר מועצת המנהלים של בית החולים "עזרת נשים" (1968–1993), יו"ר הנהלת ארגון הסיוע המשפטי לקשישים "יד לריבה", וכן פעיל במסגרת ימק"א, רוטרי והוועד למען החייל.
בשנת 1995 מונה כהן לעמוד בראש ועדת חקירה ממלכתית לחקירת פרשת ילדי תימן אך ב-1999 פרש והוחלף על ידי יעקב קדמי.
היה אב לשלושה מנישואיו לשולמית. בתו של כהן, ורדה מרוז, המשיכה בדרכו של אביה, והיא שופטת בבית המשפט המחוזי מרכז. כהן נפטר בגיל 95 ונטמן בבית העלמין בראשון לציון.
מתי שם טוב

*מתי שם-טוב*
מתי שם טוב (נולד ב-29 בספטמבר 1960), הוא איש עסקים ישראלי אשר שימש כמנכ"ל חברת אקס ליבריס בין השנים 2003 -2017 ולאחרונה התמנה לתפקיד מנכ"ל פרוקווסט העולמית.

ביוגרפיה

שם טוב נולד בשנת 1960 לאסנת ושמואל שם טוב. הוא למד בבית ספר התיכון צייטלין. בשנת 1979 התגייס לצה"ל והחל את דרכו כחניך בקורס טיס ולאחר מכן השתלב בממר"מ ושרת בממכ"א עד לשחרורו בשנת 1985 בדרגת סרן.
בהשכלתו האקדמית שם טוב סיים תואר ראשון במדעי המחשב וכלכלה בשנת 1991 ותואר שני במנהל עסקים בשנת 1996, מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
את דרכו המקצועית החל שם טוב ב-1985 כמנהל פרויקטים בחברת Surecomp (שורוקומפ), בשנת 1988 מונה למנהל פרויקטים בחברה והוצב בהונג קונג. בשנת 1994 מונה לסגן מנהל מטה החברה באירופה, בשנת 1996 קודם לתפקיד סגן מנהל בכיר במסגרת תפקידו הגדיל את מצבת מפתחי החברה, ובשנת 2001 הפך לנשיא החברה. במהלך כהונתו הקים שם טוב מרכז פיתוח עולמי בישראל והגדיל את פעילות החברה בעולם.
בשנת 2003 השתלב שם טוב כנשיא ומנכ"ל חברת Ex Libris הישראלית המפתחת מערכות ייעודיות לניהול תוכן ומאגרי מידע בספריות אקדמיות, מכוני מחקר וספריות לאומיות. במהלך התקופה בה הוביל שם טוב את החברה, גדלו מכירותיה מ-20 מיליון דולר ל-160 מיליון דולר בשנה, מצבת כוח האדם גדלה פי חמש, ומספר לקוחות החברה שולש והגיע ל-7000 מוסדות ב-90 מדינות. כמו כן, עברה הטכנולוגיה של החברה להיות מבוססת על שירותי ענן. שם טוב הוביל שלושה סיבובי רכישות של החברה לחברות אחזקות אמריקאיות: Francisco Partners (בשנת 2006), Leeds Equity Partners (בשנת 2008) ו-Golden Gate Capital (בשנת 2012). בדצמבר 2015 נמכרה אקס ליבריס לחברת התוכן והטכנולוגיה האמריקאית פרוקווסט (ProQuest), ובמאי 2017 התמנה שם טוב לתפקיד מנכ"ל פרוקווסט העולמית.

פעילות קהילתית

שם טוב משמש כחבר דירקטוריון בארגון "הרוח הישראלית". תרומתו הרבה אפשרה לו בין היתר, לרתום את חברת אקס ליבריס, להקים את מגמת המחשבים בכפר הנוער קריית יערים. שם טוב מגיע לעיתים לבקר את הנוער בכפר ולבחון את המשך תרומתו בהווה ובעתיד.

חייו האישיים

שם-טוב מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה.
הדרקון האדום

הדרקון האדום (בולשית: Y Ddraig Goch) או דרקון ויילס הוא מפלצת מיתולוגית המזוהה עם ויילס.
הדרקון מתואר לראשונה בסיפורי מבינוגיון והיסטוריה בריטונום. שם מוצג הדרקון האדום כמפלצת המסמלת את הוולשים הקדמונים. הדרקון הוצג לראשונה כמטען הרלדי במאה ה-15 עת צעד הנרי השביעי עם גיסותיו על ויילס לכיוונו של קרב בוסוורת'. הדגל הציג את הדרקון האדום צועד על רקע של לבן וירוק - צבעיו של בית טיודור. 
בשנת 1953 קיבל הדרקון האדום מעמד של כבוד, כאשר הוטען במרכזו של הסיכה המלכותית של ויילס. ובשנת 1959 הוטען במרכזו של דגל ויילס כדגלו של הנרי השביעי.
הנס פון פליסן

תחילת דרכו

פליסן נולד ב-26 בנובמבר 1841 ברובע שפנדאו שבברלין, בירת ממלכת פרוסיה. אביו היה הרמן פון פליסן, גנרלוטננט בצבא הפרוסי, ואמו הייתה פאולין סופי אדלייד לבית מאייר. משפחתו הייתה משפחת אצולה שמוצאה מהולשטיין. בשנת 1861 התגייס לצבא הפרוסי.

קריירה צבאית

פליסן הוצב בתחילה ברגימנט הגרנדירים של המשמר ה-2 ("קייזר פרנץ"). בשנת 1862 הועלה לדרגת לוטננט שני, ובשנת 1864 השתתף במלחמת שלזוויג השנייה. בשנת 1886 לחם במלחמת אוסטריה-פרוסיה, בין היתר בקרב טראוטינאו וקרב קניגרץ. בשנת 1869 הועלה לדרגת לוטננט, ובין 1870-1871 לחם במלחמת צרפת-פרוסיה. הוא השתתף בקרבות רבים, שהידועים בהם הם טול מץ ופריז. באמצע אפריל 1872 הועלה לדרגת האופטמן, והוצב במטה הכללי של הצבא הפרוסי.
בשנת 1879 הועלה לדרגת מיור, והפך להיות שלישו האישי של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה. בשנת 1885 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, בשנת 1888 הועלה לדרגת אוברסט ובשנת 1891 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בשנת 1892 מונה כחבר במטה הכללי, ובשנת 1894 הועלה לדרגת גנרלוטננט, ומונה לשלישו של הקיסר החדש וילהלם השני. במסגרת תפקידו זה הוא היה מקורב מאוד לקיסר, והיה אחד מאנשי סודו. הוא שימש בתפקידים שונים כמו מפקד רגימנט המשמר ה-1, ומפקד קורפוס המשטרה הצבאית הרכוב. 
ב-19 בספטמבר 1908 הוא הועלה לדרגת גנרל-אוברסט, ומאוחר יותר קיבל דרגת כבוד של גנרל-פלדמרשל. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 מונה פליסן לראש המטה הכללי הראשי (Große Hauptquartier). בעוד שבעתות שלום כל אחד מבתי המלוכה שהרכיבו את הקיסרות הגרמנית החזיק בצבא ומטכ"ל נפרד, הרי שבשעת מלחמה היה מוקם המטה הכללי הראשי אשר בו נכחו נציגים מכל בתי המלוכה, ובהמשך אף מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ממלכת בולגריה והאימפריה העות'מאנית. בפועל, מקבל ההחלטות לא היה פליסן, אלא ראש המטה הכללי של הצבא הפרוסי, שמונה בידי הקיסר לרמטכ"ל עליון (chef des generalstabes des feldheeres).

אחריתו

ב-10 בנובמבר 1918, הקיסר עזב את גרמניה. פליסן נותר נאמן לקיסר הגולה עד יום מותו, ובתמונתו האחרונה של הקיסר בגרמניה, נראה הקיסר חוצה את הגבול שבין גרמניה להולנד בדרכו לגלות, כשמסביבו קומץ קצינים נאמנים, ביניהם פליסן. פליסן פרש מהצבא רק ב-17 בנובמבר, והמטה הכללי הראשי פוזר רק ב-1919. פליסן מת בפוטסדאם ב-28 בינואר 1929 בגיל 87.
סטפן שצ'פוביץ'

קריירה

שצ'פוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של OFK בלגרד ובשנת 2007 עלה לקבוצה הבוגרת. בינואר 2010 הושאל לסמפדוריה מהסרייה א' האיטלקית, אך במדיה ערך שתי הופעות ליגה בלבד. בקיץ 2010 חתם בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. לאחר שבתחילת העונה סבל מפציעה הושאל בינואר 2011 לקורטרייק. בספטמבר 2011 הגיע שצ'פוביץ' לישראל והושאל להפועל עכו. בעונה זו היה למלך השערים של הקבוצה עם 13 שערים ב-31 משחקים, וב-7 ביוני 2012 חתם על חוזה לשנתיים בפרטיזן בלגרד. במהלך העונה חזר לישראל והושאל למ.ס. אשדוד.
ביולי 2013 חתם שצ'פוביץ' לשלוש שנים בספורטינג חיחון מליגה השנייה בספרד, והפך לשחקן הראשון בתולדות המועדון שמצליח לכבוש בכל חמשת משחקיו הראשונים. בספטמבר 2013 זכה בתואר שחקן החודש בליגה. ב-6 בפברואר 2014 האריך את חוזהו בחיחון עד 2018. הוא סיים את העונה עם 22 שערים ב-39 הופעות.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם  שצ'פוביץ' לארבע שנים בסלטיק, אלופת סקוטלנד. ב-23 באוקטובר 2014 הבקיע את השער הראשון שלו במועדון, במשחק נגד אסטרה ג'יורג'יו במסגרת הליגה האירופית. ב-26 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0-2 נגד קילמרנוק. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לחטאפה עד לסיום העונה.
ב-12 ביולי 2017 הושאל לספורטינג חיחון עד לסיום העונה. ב-19 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד אלקורקון. ב-2 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בחיחון בניצחון 4-0 על ז'ימנסטיק טרגונה. ב-31 בינואר 2018 חתם ב-MOL וידי ההונגרית.

נבחרת סרביה

ב-29 בפברואר 2012 ערך שצ'פוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, במשחק ידידות נגד קפריסין. ב-15 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, במשחק נגד מקדוניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
מיהאי ורשמארטי

מִיהָאי וֶרֶשְמָארְטִי (בהונגרית: Vörösmarty Mihály; ‏1 בדצמבר 1800 - 19 בנובמבר 1855) היה משורר לירי ומחזאי הונגרי, מאבות התחייה התרבותית ההונגרית באמצע המאה ה-19.

תולדות חייו

ורשמארטי נולד בכפר ליד סקשפהרוואר, מעברו המערבי של נהר הדנובה באמצע הדרך בין בודפשט הבירה לאגם בלטון. משפחתו הייתה קתולית והוא יועד ללימודי כמורה במסדר הציסטרסיאני. אולם לאחר שעבר לבודפשט החל ללמוד באוניברסיטה ולכתוב שירי חול (רובם שירי אהבה).
ב-1824 קיבלו שיריו תפנית פטריוטית-לאומית, בעקבות התסיסה נגד שלטון האימפריה האוסטרית, שהטילה הגבלות וצנזורה על השפה והתרבות העממית ההונגרית. באותה עת כתב את האפוס הרומנטי "Zalán futása" ("מאבקו של זאלאן").
עם ייסודה של האקדמיה ההונגרית למדעים ב-1830, נבחר כחבר המחלקה הלשונית. בין 1830 ו-1843 כתב בעיקר מחזות דרמטיים. וב-1848 חבר ליאנוש אראן ולשנדור פטפי לתרגום יצירותיו של ויליאם שייקספיר להונגרית.
בתקופת המהפכה ההונגרית של 1848 נבחר על ידי לאיוש קושוט לכהן כחבר בית המשפט העליון של השלטון המהפכני. עקב דיכוי המרד ב-1849 נאלץ לצאת לגלות. כשחזר לבודפשט ב-1850, היה במצב בריאותי קשה. בשנת 1854 כתב את שירו האחרון "A vén cigány" ("הצועני הזקן"). הוא נפטר ב-1855 והלווייתו צוינה באבל לאומי.
בתו, אילונה (1846–1910), חיה לאחר מותו בביתו של המדינאי פרנץ דיאק, ב-1867 התחתנה עם קלמן סל, ראש ממשלת הונגריה (1899-1903).
אלנה פטרשקנו

אלנה פטרשקנו (ברומנית: Elena Pătrăşcanu;‏ 12 באפריל 1914 - 5 במאי 2000) הייתה פעילה קומוניסטית ברומניה, מעצבת, רעייתו של לוקרציו פטרשקנו והמייסדת והמנהלת הראשונה של תיאטרון צנדריקה. פטרשקנו נעצרה יחד עם בעלה, נאשמה, נשפטה ונידונה למאסר כבד על פשעים נגד המשטר הקומוניסטי, אך כעבור שנים שוחררה, טוהר שמה והוחזר לה רכושה.
אלנה פטרשקנו נולדה במשפחה יהודית בשם הרטה שוומן (Hertha Schwamen), בצ'רנוביץ, באימפריה האוסטרו-הונגרית, מקום שלאחר שינוי הגבולות בסוף מלחמת העולם הראשונה, הפך לחלק מממלכת רומניה. היא למדה עיצוב בווינה והצטרפה למפלגה הקומוניסטית. היא שבה לרומניה והייתה פעילה במפלגה הקומוניסטית הרומנית האסורה על פי החוק, לכן הועמדה למשפט. עורך דינה במשפט, שהצליח להביא לזיכויה, היה לוקרציו פטרשקנו והשניים היו לזוג. ב-1939 הם רצו להתחתן, אך החקיקה האנטישמית של התקופה אסרה על נישואי רומנים עם יהודים, לכן עברה הרטה שוומן האתאיסטית הטבלה לנצרות אורתודוקסית בעזרת גאלא גאלאקטיון והשניים נישאו והרטה שינתה שמה לאלנה פטרשקנו. הזוג גר בבוקרשט בדירה של אמו של לוקרציו עד 1940, כאשר השלטונות עצרו את לוקרציו ושלחו אותו למחנה ריכוז במיירקוראה צ'יוק (Miercurea Ciucului) ולאחר מכן קבעו לו מגורים כפויים בפויאנה צאפולוי (Poiana Țapului), כפר בעמק הפרחובה, שם היה בית למשפחת פטרשקנו. בהמשך נלקח לוקרציו למחנה הריכוז בטרגו ז'יו ושוב הוחזר למגורים כפויים בפויאנה צאפולוי עד 1944.
לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 הזוג חזר לדירה בבוקרשט. לוקרציו היה לשר בממשלה ואלנה פטרשקנו השתלבה במוסדות התרבות החדשים, עבדה במחלקת ההתססה והתעמולה של המפלגה הקומוניסטית הרומנית והייתה חברה במועצה המייעצת של שר התרבות.
ב-1945, ביוזמתה של אלנה פטרשקנו ובסיוע של קרן המלך מיכאל הראשון ובעלה, לוקרציו פטרשקנו, נוסד תיאטרון הבובות צנדריקה. פטרשקנו ניהלה את התיאטרון עד מעצרה יחד עם בעלה ב-1948. ב-1949, לאחר מעצרם של בני הזוג פטרשקנו, התיאטרון הפך לתיאטרון ממלכתי והניהול ניתן למרגרטה ניקולסקו.

החקירה והמשפט

בסוף אפריל 1948 נעצרו בני הזוג פטרשקנו, הופרדו ונלקחו לחקירה בבתים מיוחדים, שנועדו למטרות כאלה. באוגוסט, לאחר חקירות ממושכות הועברה אלנה לבית שבנתה יחד עם בעלה ביער סנאגוב, ליד בוקרשט ולשם הובא גם בעלה והן נשארו תחת שמירה בביתם. את הבית בסנאגוב בנו בני הזוג בשנים 1946 - 1947 על מגרש שקנו בכסף שקיבל לוקרציו כשכר סופרים עבור הספרים שפרסם. במעצרים אלה לוקרציו נחקר "חקיאה חברית" על ידי בכירים במפלגה הקומוניסטית. בנוסף לבני הזוג פטרשקנו נעצרו ונחקרו גם המאהבת של לוקרציו פטרשקנו, המאהב של אלנה פטרשקנו ועוד ידידים, מכרים ואנשים נוספים איתם היה לוקרציו בקשר, קרוב לחמישים איש.
בלחץ החוקרים הודתה אלנה שבעלה לא האמין באשמתם של האישים הסובייטים גריגורי זינובייב, לב קמנייב וניקולאי בוכרין והיה בכך להרשיע אותו. בעלה נשפט ונידון למוות והוצא להורג. לאחר מות בעלה, באפריל 1954, דנו אותה ל-14 שנות בית סוהר עם עבודת פרך.

החנינה והרהביליטציה

כעבור שנתיים מהמשפט שלה, ב-26 במרץ 1956, קיבלה חנינה, התבשרה על מות בעלה ושוחררה מהכלא. 
ב-1968, כאשר הורה ניקולאה צ'אושסקו על חקירה מחודשת בנושא, זוכו וטוהרו לוקרציו פטרשקנו ומרבית המעורבים, כולל אלנה פטרשקנו. אלנה נישאה לבמאי התיאטרון הקומוניסטי היווני יאניס ואקיס.
בנוסף למעורבותה במשפט בעלה, היא נזכרת כאחת ממייסדות תיאטרון הבובות ברומניה.
דרדית

דרדית בינונית

הדרדית הבינונית (שם מדעי: Crupina Intermedia) היא ממשפחת המורכבים. פורחת מחודש אפריל עד מאי. תפוצת הדרדית הבינונית בעולם היא בארצות הים התיכון ובאסיה. תפוצת הדרדית הבינונית בארץ היא נדירה מאוד, ואפשר למצוא אותה רק בצפון הארץ ברמת הגולן. צורת הגבעול היא עגולה, צורת העלה היא כנוצה, ושפת העלה משוננת. הדרדית הבינונית צומחת בארץ אחת לשנה.
מיכל נגן

ביוגרפיה

נגן היא בתו של חוקר ופרשן המקרא פרופסור אוריאל סימון ונכדתו של חתן פרס ישראל עקיבא ארנסט סימון. בניגוד לרוב בנות המגזר הדתי היא התגייסה לצה"ל ושירתה כמש"קית הוראה בחיל חינוך. בהמשך סיימה קורס קצינים בבה"ד 1 והייתה קצינת הוראה ומפקדת קורס קצינות הוראה. לאחר השירות למדה במדרשת ברוריה. הייתה מחנכת בתיכון פלך שבירושלים, שבו למדה. בעלת תואר שני בהיסטוריה של יהדות זמננו מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
נגן עומדת בראש מכינת צהלי, מכינה קדם-צבאית לבנות דתיות המעוניינות להכשיר את עצמן לקראת השירות הצבאי. היא מעבירה שיעורים בנושאי אמונה, חינוך, זוגיות ונשיות. מגדירה עצמה כפוסט פמיניסטית. במרץ 2017 חתמה על מכתב הרבנים נגד השירות המעורב ביחידות קרביות. למחרת הגיע למכינת צהלי ראש אכ"א ודובר צה"ל האלוף מוטי אלמוז ונפגש עם הרבנית נגן. בנובמבר אותה השנה הייתה האישה היחידה אשר נפגשה עם הרמטכ"ל, רא"ל גדי אייזנקוט, בנושא פקודת השירות המשותף. יחד עמה השתתפו בדיון רבנים מן הצינות הדתית.
בינואר 2018 שלחה מכתב לרמטכ"ל שבו הודתה לו על החלת "פקודת השירות המשותף" ועל המאמצים שהוא משקיע בשילוב הבנות בצבא. בפברואר של אותה שנה נפגשו נגן והרב אהד טהרלב עם הרב הצבאי הראשי אייל קרים ובכירים נוספים ברבנות הצבאית, וביקשו מהם לעודד בנות דתיות להתגייס לצבא. הפגישה עסקה גם בנושאים נוספים הקשורים לשירות בנות דתיות.
נגן היא תומכת לידה כתחביב, ושחקנית באנסמבל תיאטרון רחל קשת.
נשואה ליעקב נגן, ר"מ בישיבת עתניאל ודוקטור למחשבת ישראל. הזוג גר בעתניאל ולהם שבעה ילדים. נגן ובעלה הם חברים בארגון הרבנים בית הלל.
ססקיה ריבס

ביוגרפיה

ריבס נולדה בלונדון לאם הולנדית ואב אנגלי. היא למדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה שבלונדון.
בתחילת הקריירה שלה הופיעה בתיאטרון בובות וברביו סאטירי בתיאטרון הקהילתי של קובנט גרדן.
בטלוויזיה השתתפה ריבס בסדרות "ספוקס", "The Commander", "לות'ר" ובסדרה הרפואית "Bodies". בתיאטרון שיחקה בתיאטראות בלונדון "התיאטרון המלכותי הלאומי" וב"תיאטרון רויאל קורט" כמו גם בסיורי הופעות בינלאומיים. בנוסף לקריירת המשחק, קולה של ריבס משמש לפרסומות קריינות וקריאת ספרי שמע.
ב-2008 כיכבה ריבס בהפקה מחודשת של "English Touring Theatre" למחזה "Hello and Goodbye" מאת המחזאי אתול פוגארד שהועלה בתיאטרון "טרפלגר סטודיוס" בלונדון. ב-2010 גילמה את אן דרווין, אשתו של ג'ון דרווין, בדרמה "Canoe Man" על פי פרשת העלמותו של ג'ון דרווין  לצידו של ברנרד היל.
ב-2011 גילמה ריבס את אם המשפחה, אנה ברנגוון, בעיבוד לרומנים של ד. ה. לורנס "הקשת בענן" ו"נשים אוהבות" ששודר ב-BBC4.
ב-2010 שיחקה ריבס בסדרה המשטרתית "לות'ר" בכיכובו של אידריס אלבה.
ב-2015 השתתפה בסדרה "וולף הול" בתפקיד ג'והנה ויליאמסון.
ממשלת גרינלנד

ממשלת גרינלנד (בגרינלנדית: Naalakkersuisut) היא הרשות המבצעת בגרינלנד, בכל הקשור לענייני הממשל הנוגעים לענייני הפנים של גרינלנד. חברי הממשלה ממונים על ידי ראש ממשלת גרינלנד, אך באופן רשמי מאושרים על ידי חברי הפרלמנט של גרינלנד (Inatsisartut). חברי הממשלה אינם בהכרח נבחרי ציבור, וניתן למנות לתפקידים השונים כל אדם.

ממשלת גרינלנד (2018)

הממשלה שהורכבה לאחר הבחירות ב-24 באפריל 2018, היא בראשות קים קילסן המכהן כראש הממשלה וכראש המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט - סיומוט.
אקספוננט של חבורה

בתורת החבורות, האקספוננט של חבורה אבלית A, הוא המספר החיובי e הקטן ביותר המקיים  לכל  (אם קיים כזה, ואינסוף אחרת). לחבורה מפותלת נוצרת סופית יש אקספוננט סופי.