google/wiki40b huggingface dataset:
איירון באטרפליי

איירון באטרפליי (Iron Butterfly) היא להקת רוק אמריקאית ששילבה בשירה אלמנטים של רוק כבד ורוק פסיכדלי. הלהקה נודעת במיוחד בזכות להיטה המפורסם In-A-Gadda-Da-Vida.

היסטוריה

הלהקה נוסדה בשנת 1966 בסן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית על ידי דאג אינגל ורון בושי. בתחילת דרכה חיממה הלהקה את להקת הדלתות.
בשנת 1967 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון שנקרא Heavy. מספר חודשים לאחר צאת אלבומם הראשון הוציאה הלהקה את אלבומה השני In-A-Gadda-Da-Vida אשר זכה להצלחה עצומה בייחוד בזכות השיר In-A-Gadda-Da-Vida שנקרא על שם האלבום. למעשה האלבום הצליח כל כך במכירות עד שהומצא בשבילו מושג חדש שנקרא אלבום פלטינה.
בשנת 1969 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי שנקרא Ball שבו נגינת הגיטרה הייתה כבדה בהרבה מהאלבומים הקודמים שלהם.
הלהקה שהייתה בשיאה באותם ימים החלה להופיע עם אומנים גדולים כגון ג'ימי הנדריקס וג'ניס ג'ופלין, ואף הוזמנה להופיע בפסטיבל וודסטוק אך לא הספיקה להגיע לפסטיבל בגלל שנתקעה בשדה התעופה.
בשנת 1970 הוציאה הלהקה את אלבומה Metamorphasis.שנה לאחר צאת אלבום זה התפרקה הלהקה.
הלהקה חזרה לפעילות בשנת 1975 אך בהרכב שונה מההרכב המקורי. חברי הלהקה היחידים שנשארו מההרכב המקורי היו בושי ודורמן.
בנק קופת עם

בנק קופת עם היה בנק קואופרטיבי בתקופת היישוב, ולאחר מכן במדינת ישראל.

היסטוריה

הבנק נוסד בשנת 1918 בשם "הבנק הקואופרטיבי קופת עם א"י". לימים הפך ל"בנק קופת עם לישראל בע"מ". בניין הבנק שנבנה ברחוב אחד העם בתל אביב נחשב כבניין היסטורי בסגנון הבינלאומי אותו תכנן יצחק רפופורט. הסניף בירושלים עבר בשנת 1934 לבניין סנסור. בשנת 1935 מימן את הקמת "שיכון עממי" בתל אביב.
בשנת 1938 הפך מקואופרטיב לחברה בע"מ.
בשנת 1956, התמזג עם "אוצר סוחרי תל אביב". בשנת 1966, קבוצת משקיעים, שכללה בין השאר את: לודוויג יסלזון, טיבור רוזנבאום, "האחים דנקנר" משה דנקנר ועובד בן עמי, רכשה 50% ממניות הבנק. עובד בן עמי מונה ליושב ראש הדירקטוריון.  
הבנק הפסיק לפעול כבנק עצמאי בשנת 1976, לאחר שנרכש על ידי בנק לאומי, לבנק היו אז 17 סניפים ברחבי הארץ.
ויליאם קיסאם ואנדרבילט

ביוגרפיה

הוא היה בנו השני של ויליאם הנרי ואנדרבילט, ממנו ירש 55 מיליון דולר, ועד 1903 היה פעיל במידה חלקית בניהול חברת הרכבות המשפחתית. בניו, ויליאם קיסאם ואנדרבילט הבן (1878–1944) והרולד סטרלינג ואנדרבילט (1884–1970), היו האחרונים שפעלו בתחום זה לאחר שהרולד הפסיד במאבק על חברת הרכבות המשפחתית לחברת הרכבות המרכזית של ניו יורק בשנות ה-50.
אשתו הראשונה הייתה אלווה ארסקין סמית', לה נישא ב-20 באפריל 1875. מוצאה היה ממשפחה בעלת עבדים באלבמה, והיא הייתה אם ילדיו ובעלת תפקיד חשוב בכפייה על בתם קונסואלו להינשא לדוכס התשיעי ממרלבורו. זמן קצר לאחר מכן נפרדו ואנדרבילט ואשתו, והיא נישאה לאוליבר בלמונט.
ב-1903 הוא נישא לאן הרימן, בתו של הבנקאי אוליבר הרימן, שהייתה אלמנתם של הספורטאי סמואל סטיבנס סנדס ולואיס מוריס רתרפורד הבן, בנו של האסטרונום לואיס מוריס רתרפורד, שמת בשווייץ ב-1903. היו לה שני בנים מנישואיה הראשונים ושתי בנות מנישואיה השניים, אך היא וואנדרבילט לא הצליחו להביא ילדים לעולם. לאחר מות אחיו קורנליוס ב-1899 הוא נחשב בדרך כלל לראש המשפחה.
בדומה לבני המשפחה האחרים הוא בנה מספר בתי מגורים גדולים. הבתים שלו היו מארבל האוס (1892), שתוכנן על ידי ריצ'רד האנט מוריס בניו פורט שברוד איילנד, ואידל האואר (1900) בלונג איילנד. האנט תיכנן גם את אחוזתו של ואנדרבילט בשדרה החמישית 660.
הוא היה שותף בבעלות על היאכטה Defender, שזכתה באליפות אמריקה ליאכטות בשנת 1895. הוא היה גם אחד מהמייסדים של התיאטרון החדש בניו יורק, ואף כיהן כנשיאו.
ואנדרבילט היה אחד ממייסדי מועדון הג'וקי. הוא החזיק בבעלותו מניות במועדון, היה נשיא מועדון המרוצים "Sheepshead Bay Race Track" בברוקלין, ובעליה של אורוות מרוצים מצליחה. ב-1896 הוא בנה את בורסת הסוסים האמריקנית בפינת רחוב 50 וברודוויי שבמנהטן. ב-1911 הוא השכיר (ולבסוף מכר) את המבנה לארגון שוברט, שהפך אותה לתיאטרון וינטר גארדן.
לאחר גירושיו מאלווה הוא היגר לצרפת, בנה ארמון והקים את אורוות סוסי המרוץ Haras du Quesnay, וחוות הרבעה ליד דוביל באזור גידול סוסי המרוץ שבנורמנדי תחתית. אחד מן הסוסים שהיו בבעלותו היה "מאסקט", חבר היכל התהילה האמריקני של מרוצי הסוסים, שנרכש מחוות קאסלטון שבקנטקי תמורת שירותי הסוסות בחווה בצרפת. סוסיו של ואנדרבילט השתתפו בשורת מרוצים חשובים בצרפת, ובחלקם זכו בפרסים.
ואנדרבילט מת בפריז ב-22 ביולי 1920. גופתו הוחזרה לארצות הברית ונקברה בחלקה המשפחתית בבית הקברות המוראביאני שבסטטן איילנד.
במלחמת העולם השנייה הוחלט לקרוא על שמו של ואנדרבילט את אחת מאוניות המשא מסדרת ליברטי.
אבא מרי בן אליגדור

רבי אַבָּא מָרִי בֶּן אֶלִיגְדוֹר שֶׂן נַגָּרִי (לעיתים: סן או סניור, אשתרוק דה נובס) היה מלומד יהודי צרפתי ברבע הראשון של המאה ה-14. מלבד עיסוקו בתלמוד היה אבא מרי גם פילוסוף, אסטרונום ורופא.
אבא מרי חי בעיר סלון . שנות לידתו ופטירתו המדויקות אינן ידועות, ואולם נכתב כי בשנת ה'צ"ה, 1335, כבר היה זקן בא בימים.

יצירתו

יצירתו של אבא מרי בן אליגדור חבקה את כל תחומי העניין שלו, לפי רבי אברהם אבן לטיף, חיבר אבא מרי ספרים בחכמת הטבע, ההיגיון, הפילוסופיה, פירושים על המקרא ועל ספר איוב, חידושים על כמה ממסכתות התלמוד הבבלי ועל פרקי דרבי אליעזר. חלק מכתביו אלו השתמרו ונמצאים בספריות ברחבי אירופה.
משה שטיינשניידר הסתפק אם לייחס לאבא מרי את כתיבת המבוא ליסודות, ספרו של אוקלידס, אך לדעת לוי גינצבורג בערכו של אבא מרי באנציקלופדיה היהודית, אין מקום לספק בנושא זה, ואבא מרי הוא אכן מחבר המבוא.

תלמידיו

מבין תלמידיו של אבא מרי נודעו: קלונימוס בן קלונימוס והאסטרונום שמואל בן יהודה ממרסיי. האחרון כתב עליו בהקדמתו לעותק של אלמגסט: "יגעתי בחכמת התכונה עם החכם הישיש השלם מורנו הרב אבא מרי יצ"ו הידוע בהמון שן אשטרוג דנובש... במגדל שלון יע"א".
שלמה ליבוביץ-ליש

ביוגרפיה

שלמה ליבוביץ נולד ב-1927 בבוטושאן שברומניה. בגיל 13 הצטרף לתנועת נוער ציונית. בשנים 1944-1947 היה למנהיג בני עקיבא ברומניה וחבר בהנהגת החלוץ המקומית בין השנים 1944 ל-1949. הוא למד בסמינר למורים ביידיש, עלה לישראל (תחת זהות בדויה) בשנת 1950. ליבוביץ-ליש היה חבר בקיבוץ ניר עציון ועבד כמורה בכפר סבא. בין השנים 1953 ל-1983 הוא עבד במשרד החוץ ובמסגרת עבודתו טיפל בשחרור אסירי ציון מרומניה ובאיחוד משפחות. ליבוביץ-ליש סיים תואר ראשון בהיסטוריה יהודית, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, תואר שני בהיסטוריה יהודית ודוקטורט באוניברסיטת בר-אילן בנושא "יהודי רומניה 1944-1950 מול משטר משתנה".
נפטר בישראל ב-9 ביולי 2014.
בנו ישראל אריאל הוא מראשי ישיבת עוד יוסף חי, וערך מספר ספרים של הרב יצחק גינזבורג.
משפחת קורוניס

משפחת קורוניס היא משפחת אסטרואידים בחגורת האסטרואידים שבין מאדים לצדק. היא אחת מחמשת משפחות היראיאמה שהיו הראשונות בין המשפחות להתגלות. מעריכים שחבריה נוצרו לפני שני מיליארד שנים לפחות בהתנגשות קטסטרופאלית בין שני גרמי שמיים. החבר הגדול במשפחה הוא 208 לאקרימוזה שקוטרו 41 ק"מ לערך. מבין יותר מ 300 חברים, קוטרם של עשרים גדול מ 20 ק"מ.
משפחת קורוניס נעה בצביר לאורך אותו מסלול.
ב 28 באוגוסט 1993, הגשושית גלילאו ביקרה חבר במשפחה, 243 אידה, ושידרה לגביו ממצאים רבים.
יחסי עומאן–תימן

היסטוריה

ב-1970 היחסים בין עומאן לדרום תימן היו רעועים והסלימו פעמים רבות. במרץ 1976 היחסים נעשו רגועים יותר לאחר תיווך של ערב הסעודית. ב-1983 כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בין עומאן לדרום תימן, עד לאיחוד תימן ב-1990. מאז היחסים הם יחסים דיפלומטיים גלויים ורשמיים.
בספטמבר 2008, שתי המדינות החלו דיונים על מנת ליצור הגנה משותפת כדי להילחם בשודדי ים. במאי 2009, עם תחילת האביב הערבי בתימן, תמכה עומאן בהפלת הממשלה התימנית בהנהגתו של עלי עבדאללה סאלח.
ג'דה

היסטוריה

ישנן עדויות ארכאולוגיות להתיישבות באזור ג'דה עוד מתקופת האבן. ההתיישבות הנוכחית נוסדה כהתיישבות דייגים בשנת 522 לפנה"ס.
ג'דה התפרסמה לראשונה בשנת 647 כאשר הח'ליף עות'מאן בן עפאן בנה בה נמל. קיסרות אקסום כבשה את העיר לזמן קצר. באותה העת ג'דה כבר שימשה מקום מרכזי שאליו הגיעו עולים לרגל בדרך למכה. בשנת 969 השושלת הפאטמית כבשה את העיר מידי השושלת האיח'שידית. הפאטמים פיתחו רשת סחר נרחבת שכללה את אזור הים התיכון, הים האדום  ואת האוקיינוס ההודי, והגיעה עד לשושלת סונג שבסין.
בשנת 1177 נכבשה ג'דה על ידי השושלת האיובית. בתקופה הזו הכלכלה פרחה והשלטון דאג לפתח את הסונה.
בשנת 1254 הפכה ג'דה לחלק מהאימפריה הממלוכית. בשלהי המאה ה-15 האימפריה הפורטוגזית ניסתה ללא הצלחה לכבוש את העיר.
בשנת 1517 הפכה ג'דה לחלק מהאימפריה העות'מאנית, תחת תקות שלטונו של הסולטאן סלים הראשון. השלטון העות'מאני שיקם את חומות העיר. איש הצבא העות'מאני הידוע אחמד אל-ג'זאר בילה את תחילת הקריירה שלו בעיר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה השריף חוסיין בן עלי הכריז על המרד הערבי כנגד שלטון האימפריה. המרד הצליח, והעיר הייתה לחלק מממלכת חג'אז. לאחר מאבקי כוח רבים בין אבן סעוד לבין חוסיין, הפך בנו של חוסיין, עלי למלך החדש של האזור בדצמבר 1924. לבסוף עלי נאלץ לברוח לבגדאד כשנה לאחר מכן.
בשנת 1926 ג'דה הפכה לחלק מהמחוז של מכה, אשר הפכה לבירת המחוז. בכך אבד כוחה הפוליטי של ג'דה.
אלכסנדר פיין

ביוגרפיה

פיין נולד בעיר אומהה שבנברסקה, בנם של זוג ממוצא יווני פגי וג'ורג' פיין, בעלי מסעדה. הוא הצעיר מבין שלושה אחים. במקור היה שם משפחתו פאפאדופולוס. למד היסטוריה וספרדית ב"אוניברסיטת סטנפורד", לצורך התואר שלו בספרדית למד פיין גם ב"אוניברסיטת סלמנקה". 
סיים בהצטיינות את לימודיו בבית ספר לקולנוע ותיאטרון שב"אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס".

קריירה קולנועית

בזמן שעבד בעבודות מזדמנות הכיר פיין את שותפו המקצועי התסריטאי ג'ים טיילור. בשנת 1996 ביים וכתב ביחד עם טיילור את הדרמה הקומית העצמאית "החברות של רות", סרט אשר זכה לחשיפה והערכה רבה בפסטיבל סאנדנס. שלוש שנים מאוחר יותר, הוציא לאקרנים את סרטו השני, הקומדיה הפוליטית "בחירות או לא להיות" בה פרצה זוכת האוסקר ריס וית'רספון.
פיין זכה על עבודתו בשני  פרסי אינדפנדנט ספיריט לבמאי הטוב ביותר ולתסריט הטוב ביותר ביחד עם ג'ים טיילור. בטקס האוסקר בשנת 2000 הועמד ביחד עם טיילור לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
בשנת 2001 כתבו פיין וטיילור ביחד עם פיטר בוכמן את התסריט לשובר הקופות "פארק היורה 3". ב-2003 זכה פיין ביחד עם טיילור בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר על סרטו "אודות שמידט", את פרס הבמאי הטוב ביותר לו היה מועמד הפסיד פיין למרטין סקורסזה. הסרט הועמד לפרס דקל הזהב ולשני פרסי אוסקר לשחקנים ג'ק ניקולסון וקתי בייטס.
בשנת 2004 ביים פיין את הדרמה העצמאית מועמדת 5 פרסי האוסקר "דרכים צדדיות" שמתארת את מסעם של שני חברים, בגילומם של פול ג'יאמטי ותומאס היידן צ'רץ', למחוז יין בקליפורניה.
פיין זכה על תסריט הסרט ביחד עם ג'ים טיילור בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר ובפרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר.
בנוסף הועמד פיין לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר  ולפרס הבמאי הטוב ביותר של גלובוס הזהב. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. והועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
באותה השנה היה פיין גם שותף להפקת הדרמה "מלכודת לנשיא" לצידם של אלפונסו קוארון ולאונרדו דקפריו.
לאחר ההצלחה לה זכה נכשל פיין בהוצאה לפועל של פרויקטים נוספים בשל בעיות מימון.
פיין הוציא לאקרנים את סרטו החמישי "היורשים" ב-2011 שבע שנים לאחר הצלחתו עם "דרכים צדדיות".
הסרט זכה להצלחה רבה בהוליווד עם זכייה פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה ובפרס האוסקר השני של פיין לתסריט המעובד הטוב ביותר אותו חלק עם השחקנים נט פקסון וג'ים ראש. 
פיין הועמד בפעם השנייה לפרס הבמאי הטוב ביותר של פרס האוסקר וגלובוס הזהב וזכה בפרס התסריט הטוב ביותר בטקס פרסי אינדפנדנט ספיריט.
הסרט היה לרווחי ביותר בקריירה של פיין.
באמצע 2013 שיחרר פיין לאקרנים את סרטו השישי "נברסקה", דרמה עצמאית בשחור לבן בכיכובם של ברוס דרן, וויל פורט וג'ון סקוויב. הסרט זכה לביקורות אוהדות מיד עם צאתו להקרנות סגורות בפסטיבל קאן. הסרט הועמד על ידי חברי האקדמיה לשישה פרסי אוסקר, בהם לבמאי הטוב ביותר בפעם השלישית בקריירה של פיין.

חיים אישיים

פיין היה נשוי במשך שלוש שנים לשחקנית הקנדית סנדרה או, כוכבת סרטו "דרכים צדדיות".
בשנת 2015 נישא בשנית למריה קונטוס. ב-2017 נולד בנו הראשון.
Where Were You in the Morning?

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי שון מנדס, טדי גייגר, ג'ף וורברטון וסקוט האריס והופק על ידי מנדס וגייגר. בין היתר, הרמיקס הרשמי שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של שון מנדס ב-20 בדצמבר 2018, והצליח לצבור למעלה ממיליון צפיות.
בסמוך לצאתו על השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
רמה בורשטין

קורות חייה

בורשטין נולדה בארצות הברית ליעקב דרימר, ימאי. ולפיליס, זמרת ג'אז ושחקנית בארצות הברית. בשנה הראשונה לחייה עלו הוריה לישראל, והיא גדלה והתחנכה בכפר סבא.
בשנת 1983 החלה ללמוד במגמת צילום בתיכון עירוני מקצועי י"ד - ויצ"ו צרפת בתל אביב, ובשנת 1984 עברה לבית הספר הפתוח בראשון לציון. לאחר שנה עברה לארצות הברית שם חיה עד 1989. בשנת 1990 החלה ללמוד במחזור השני של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
בשנת 1995, עם סיום לימודיה בבית הספר סם שפיגל, נסעה לביקור בפסטיבל הסרטים של מינכן, שם חוותה תחושה של התקרבות עוצמתית ליהדות. זמן קצר אחר כך עיינה בספר מאת ארז משה דורון, החליטה לחזור בתשובה ונרשמה למדרשה ללימודי יהדות "נתיב בינה".
עם חזרתה בתשובה נטשה את שאיפותיה ליצור קולנוע חילוני, והחלה ללמד קולנוע בשורה של בתי ספר דתיים: בין השנים 1996–1998 לימדה קולנוע דוקומנטרי בבית הספר "מעלה" בירושלים. במקביל לימדה בימוי ותסריטאות באולפנא לאומנויות בירושלים. בשנים 1999–2001 לימדה בימוי ותסריטאות במכללה למורות "בית רבקה" - כפר חב"ד, שם נהגה להציג בפני התלמידות סצינות שעובדו מספרי האחיות ברונטה או ג'יין אוסטין, וכן לבקש מהבנות להפוך מעשייה יהודית לתסריט בעל אלמנטים דרמטיים ורומנטיקה, אך בגבולות ההלכה. בשנים 1997–2008 לימדה וריכזה את מגמת הקולנוע באולפנית ישורון בפתח תקווה. ב-2006 לימדה בימוי ותסריטאות בבית הספר לקולנוע של ישיבת תורת החיים. מלמדת משחק מול מצלמה בבית הספר למשחק של חגי לובר "אספקלריא".
בשנת 1996 נישאה לירון בורשטין, ולהם ארבעה ילדים. מתגוררת עם משפחתה בתל אביב. הוריה ואחותה חזרו אף הם בתשובה. המשפחה מקורבת לחסידות ברסלב וחברה בקהילת "אביר יעקב" של הרב מרדכי אוירבך, בנו של הרב שלמה זלמן אוירבך.

עבודה קולנועית

בין השנים 2000–2004, במקביל להוראת הקולנוע, עסקה בורשטין בעריכה, בצילום ובבימוי של סרטי דרמה ותדמית קצרים לציבור החרדי. בשנת 2004 כתבה תסריט ל"דרמות מן השורש", פרויקט באורך 50 דקות של "רשת" וקרן גשר. באותה שנה כתבה, ביימה וצילמה סרט דרמה בהפקה פרטית באורך של כ-60 דקות שנועדה לציבור החרדי והוקרן בהמשך בסינמטקים בישראל.
באותה תקופה החליטה בורשטיין ליצור סרטים לקהל שאינו חרדי בעקבות תחושתה שהיהדות החרדית מוצגת בקולנוע הישראלי מנקודת מבט חילונית בלבד. בשנת 2006 הגשימה שאיפה זו, לאחר שקיבלה מלגה מקרן רבינוביץ לפיתוח התסריט של "למלא את החלל", פיתוח שהושלם בשנת 2008. הסרט עצמו יצא לאקרנים ב-2012, והופעת הבכורה שלו הייתה בפסטיבל ונציה, שם קטפה את פרס השחקנית הטובה ביותר הדס ירון. הסרט היה מועמד גם ל-13 פרסי אופיר וזכה ב-7 פרסי אופיר, הכמות הגדולה ביותר באותה שנה.
סרטה "לעבור את הקיר", המתמקד בסיפורה של חוזרת בתשובה המחפשת שידוך לעצמה בשנות השלושים לחייה, זכה בשלושה פרסי אופיר בקטגוריות שונות בשנת 2016: בפרס עיצוב התלבושות, השחקנית הטובה ביותר ופרס התסריט לבורשטיין.
דושאן טאדיץ'

קריירת מועדונים

טאדיץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של באצ'קה טופולה ובגיל 14 הצטרף לקבוצת הנוער של וויבודינה. בגיל 18 הצטרף לקבוצה הבוגרת ועד מהרה הפך לשחקן הרכב פותח. בעונת 2009/2010 כבש 10 שערים ב-27 משחקי ליגה במדי הקבוצה.
בקיץ 2010 טאדיץ' חתם בחרונינגן מליגת העל ההולנדית תמורת 1.23 מיליון אירו. ב-8 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד אייאקס. ב-18 בדצמבר 2010 טאדיץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד אקסלסיור רוטרדם. את עונת הבכורה שלו בהולנד סיים עם 7 שערים ו-22 בישולים ב-41 משחקים. באותה עונה רק מסוט אוזיל (26) וליאונל מסי (25) בישלו יותר שערים ממנו באירופה.
ב-10 באפריל 2012 סוכמה העברתו של טאדיץ' לטוונטה עם תום העונה תמורת 7.7 מיליון אירו.
ב-8 ביולי 2014 טאדיץ' חתם לארבע שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג והיה להחתמה הראשונה של המועדון באותה עונה. ב-17 באוגוסט טאדיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בהפסד 2-1 לליברפול. ב-23 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד ארסנל במסגרת גביע הליגה האנגלי. ב-18 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, ובישל ארבע שערים נוספים בניצחון 0-8 נגד סנדרלנד ובכך שבר את שיא הבישולים למשחק אחד בפרמייר ליג. ב-1 בינואר 2015 הבקיע את השער היחיד נגד מנצ'סטר יונייטד שהביא ל"קדושים" ניצחון ראשון באולד טראפורד מאז 1988.
ביוני 2018 חזר להולנד וחתם באייאקס תמורת כ-12 מיליון אירו. ב-27 בנובמבר, טאדיץ' הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד א.א.ק. אתונה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, שהבטיח לאייאקס עליה לשמינית הגמר לראשונה מאז 2006.
במרץ 2019 הבקיע שער ובישל שניים נוספים בניצחונה של אייאקס 4-1 על אלופת אירופה ריאל מדריד, במסגרת ליגת האלופות. בעקבות ניצחון קבוצתו הודחה ריאל מדריד בסיכום שני המשחקים, לאחר שזכתה במפעל במשך שלוש שנים ברציפות.
ב-8 ביולי 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2026, כשבמהלך זמן זה יפרוש מכדורגל פעיל ויקבל תפקיד ניהולי בקבוצה.
לקראת עונת 2019/2020 ולאחר עזיבתו של הקפטן מתייס דה ליכט ליובנטוס, מונה טאדיץ' לקפטן החדש של אייאקס.

קריירת נבחרות

בצעירותו, טאדיץ' שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סרביה ואף השתתף באולימפיאדת בייג'ינג.
ב-14 בדצמבר 2008 טאדיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1-0 לפולין. ב-11 בספטמבר 2012 טאדיץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-6 נגד ויילס.
טאדיץ' השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2018, בו הודחה נבחרתו בשלב הבתים לאחר שניצחה משחק אחד בלבד והפסידה שניים.
שטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן

ביוגרפיה

שטפן נולד ב-23 ביוני 1385, לרופרכט מפפאלץ ולאליזבת מנירנברג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן.
בשנת 1410 מת אביו רופרכט, מלך גרמניה, ולפני מותו חילק את נחלותיו בין בניו: לודוויג קיבל את נסיכות הבוחר מפפאלץ, יוהאן קיבל את רוזנות פפאלץ-נוימרקט, שטפן קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן-צווייבריקן ואוטו קיבל את רוזנות פפאלץ-מוסבאך.
בשנת 1444 מת חמיו פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ, ושטפן ירש ממנו את רוזנות שפונהיים ואת רוזנות ולדנץ. באותה שנה חילק שטפן את נחלותיו לבניו, על אף שהמשיך לשלוט בהם באופן רשמי: פרידריך קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואת רוזנות שפונהיים, ואילו לודוויג קיבל את רוזנות פפאלץ-צווייבריקן ואת רוזנות ולדנץ.
בשנת 1448 מת אחיו יוהאן, רוזן פפאלץ-נוימרקט, ושטפן ירש חלק מנחלתו, אך עד מהרה הוא מכר זאת לאחיו אוטו הראשון, רוזן פפאלץ-מוסבאך. בשנת 1453 פרש שטפן מניהול הרוזנויות, וב-14 בפברואר 1459 מת שטפן בזימרן.
המרד על אוניית הקרב פוטיומקין

המרד על אוניית הקרב פּוֹטְיוֹמְקִין (ברוסית: Князь Потёмкин-Таврический) היה מרד שאירע ב-14 ביוני 1905, כחלק ממהפכת 1905.
אוניית הקרב פוטיומקין הייתה אוניית מערכה רוסית בצי הים השחור, שעגנה סמוך לנמל אודסה ונקראה על שם הגנרל הרוסי גריגורי אלכסנדרוביץ' פוטיומקין. במהפכת 1905 מרדו מלחיה נגד קציניהם ונגד שלטון הצאר הרוסי. המרידה פרצה בעקבות הגשת בשר מקולקל למלחים, ובמהלכה הרגו את רוב הקצינים והאחרים נאסרו בידי המלחים.
לאחר ההשתלטות על הספינה היא הפליגה, תחת דגל אדום, אל נמל אודסה, שבו שררה שביתת פועלים כללית. הלווייתו של מנהיג המורדים ואלינצ'וק, שנהרג בעימותים עם קציני האונייה, הפכה להפגנה פוליטית גדולה באודסה, ובמהלכה ירתה האונייה שני פגזים אל מפקדת הצבא הצארי בעיר. הממשלה הצארית דרשה מצוות האונייה להיכנע, שאם לא כן תוטבע הספינה, ושלחה שייטת לעצור את פוטיומקין. המלחים סירבו להיכנע והפליגו לקונסטנצה שברומניה היישר דרך השייטת, שבסופו של דבר לא פתחה עליהם באש.
שלטונות רומניה סירבו לתדלק את האונייה, והיא ננטשה לידיהם ב-25 ביוני. רוב אנשי הצוות חזרו לרוסיה רק לאחר מהפכת 1917.
הבמאי סרגיי אייזנשטיין צילם בשנת 1925 את הסרט "אוניית הקרב פוטיומקין", המספר את סיפור המרד. הסרט זכה להצלחה גדולה, ונחשב עד היום אבן דרך בתולדות הקולנוע.
אטופוסיד

התוויות רפואיות

אטופוסיד משמשת לטיפול במספר רב של סוגי סרטן. ביניהם סרקומת קפושי, סרקומה על שם יואינג, סרטן ריאה, אשכים, לימפומה, לוקמיה וגליובלסטומה מולטיפורמה. בדרך כלל היא ניתנת בשילוב עם תרופות אחרות (כמו בלאומיצין, במקרה של סרטן האשכים) וגם כחלק של פרוטוקול ICE. לעיתים התרופה משמשת כהכנה להשתלת מח עצם או תאי גזע.

מתן

במתן תוך-ורידי התרופה ניתנת במשך לפחות חצי שעה כדי למנוע ירידת לחץ דם משמעותית.
ניצן שטיינברג

ביוגרפיה

ניצן שטיינברג נולד בחיפה, כצעיר מבין שני אחים. בוגר בית הספר הריאלי.
החל לשחק שחמט בגיל ארבע וחצי.
משנת 2011 משחק בליגה הלאומית בשורות מועדון הפועל פתח תקווה. בשנה זו, בטרם מלאו לו 14 שנים, נמנה עם מאה השחמטאים המדורגים ראשונים בישראל. 

בשנת 2013, בגיל 15, השיג דרגת אמן בינלאומי. בשנה זו השתתף לראשונה בגמר אליפות ישראל. 
עם מאמניו במהלך השנים נמנים ולדימיר ויינשטיין ואמן בינלאומי איליה בוטביניק.
משחק במסגרת מועדון השחמט הפועל פתח תקווה בליגה הלאומית.
מתגורר בזכרון יעקב. רווק.
גאליס - קונקט

עלילת הסרט

יונתן (תובל שפיר), עייף מלהיות 'המיועד', מקבל הצעה חד-פעמית מלארק (עופר שכטר), הבעלים של תאגיד "קונקט", לעבור לעולם "פאנטארקטיקה" שכולו כיף, בילויים וקניות ובו כל אחד חופשי לעשות רק מה שהוא רוצה, אבל כשהוא מגיע לשם, לא ברור לו האם הוא הגיע לגן עדן או לגיהנום. דני (אליאנה תדהר) וחבורת גאליס ביקום המקביל יוצאים להצילו ולהשיבו הביתה, 'גאליס קונקט' מתרחש בעולם של "פאנטארקטיקה" שגונב את כל הרעיונות וההמצאות של בני האדם והופך אותם לחסרי שאיפות המבלים את זמנם בקניות ובמשחקי מחשב. בראש התאגיד עומד "לארק טימיאן" הרשע שמתחבר למוח לומד אותו ומתאים עצמו למשתמש האנושי, מה שמשתמשי הציפ לא יודעים זה שברגע שהם מתחברים מופיעה במשרדי התאגיד מפה של המוח שלהם וכל רעיון שעולה במוח המשתמש נשאב על ידי התאגיד, נמחק מהזיכרון ומיוצר ומשווק כהמצאה בלעדית של התאגיד, העולם המקביל פועל אך ורק באמצעות הצ'יפ. השאלה היחידה היא-האם כשהם יגיעו אליו הוא ירצה לחזור?
פרכוס טוני-קלוני

פתופיזיולוגיה

התקפים כלליים מתרחשים בדרך כלל ללא סיבה ידועה. עם זאת כמה סוגים של התקפים כלליים מתחילים כהתקפים קטנים יותר כמו, למשל, פרכוס חלקי פשוט או פרכוס חלקי מורכב ואז מתפשטים לשתי ההמיספרות של המוח. דבר זה נקרא הכללה משנית. עם זאת יכולים להיות גורמים נוספים. יכולים לכלול חוסרים באיזון כימי ובנוירוטרנסמיטורים וסף גירוי גנטי. סף הגירוי להתקף יכול להשתנות כתוצאה מעייפות, תת תזונה, מחסור בשינה או מנוחה, לחץ, מתח, סוכרת, הבזקים של ניאון או לייזר, חוסר איזון של סוכר בדם, אנטי היסטמינים או גורמים אחרים.
במקרה של אפילפסיה סימפטומטית נקבע, לעיתים קרובות על ידי MRI או בטכניקות אחרות של דימות מוחי שיש דרגה מסוימת של נזק למספר גדול של נוירונים הנגע, כלומר, הרקמה הצלקתית, שנגרמה על ידי מחסור בנוירונים אלה יכולה לגרום לקבוצות של נוירונים לירות באופן לא סדיר מטענים חשמליים ובכך ליצור התקף.
הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה

הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה היה פיגוע התאבדות שאירע בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה, ב-18 ביולי 1994, כאשר טרוריסט לבנוני פוצץ מטען נפץ שהוטמן במכונית תופת, רצח 85 איש ופצע 330. הפיגוע היה אחד משני פיגועים שהתבצעו בארגנטינה בשנות ה-90 של המאה ה-20 נגד מטרות ישראליות ויהודיות, ונחשב לאחד הפיגועים הקשים ביותר שבוצעו על אדמת ארגנטינה. ארגון חזבאללה, אף שלא לקח אחריות לפיגוע, טען כי הוא בוצע בתגובה לחיסולו של עבאס מוסאווי בידי צה"ל בפברואר 1992.
על פי חקירת המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים סוכל פיגוע שלישי, מכיוון שאיראן וחזבאללה חששו שלוחמי "המוסד" הצליחו לעלות על עקבותיהם.

הפיגוע

הפיגוע בבניין הקהילה היהודית (בניין AMIA) בבואנוס איירס בירת ארגנטינה, אירע בשעה 9:53 לפי שעון ארגנטינה. לפי דו"ח המודיעין הארגנטינאי מחבל מתאבד לבנוני בן 25 בשם איברהים חוסיין ברו, פוצץ מטען של כ-400 ק"ג חומר נפץ שהוטמן במכונית תופת (מכונית מסחרית מסוג רנו טרפיק) בחזית הבניין. בכביש נפער מכתש גדול, והפיצוץ גרם לקריסת החזית הקדמית של הבניין ולנזקים רבים בבניינים סמוכים וברכוש שהיה בסביבה.
מבצעי הפיגוע פעלו מתוך תשתית מבוססת של חזבאללה בקהילה המוסלמית-שיעית במשולש הגבולות בין ברזיל, ארגנטינה ופרגוואי. באזור מתגוררת קהילה לבנונית שחלקה שוהה שם באופן בלתי חוקי, וחלקה תומך בחזבאללה. המחבל, ששניים מאחיו נהרגו בעימותים כנגד צה"ל בלבנון, חדר למדינה כשבוע לפני הפיגוע דרך משולש הגבולות הפרוץ, בליווי סייעני חזבאללה המתגוררים באזור זה. על פי הדו"ח הסיבה העיקרית לעריכת הפיגוע דווקא בארגנטינה, הייתה החלטה חד-צדדית של ממשלת ארגנטינה, לבטל חוזים לאספקת טכנולוגיה גרעינית וחומרים גרעיניים, שנחתמו בשנתיים שקדמו לכך עם איראן.

התפתחויות מאוחרות בחקירה

עימאד מוע'ניה, בכיר החזבאללה שנחשד כמארגן הפיגוע, נהרג ב-2008 בפיצוץ מכוניתו בדמשק. החזבאללה האשים את ישראל באחריות לחיסולו.
בספטמבר 2009 מונה אחמד וחידי, ממתכנני הפיגוע, לשר ההגנה של איראן. ב-1 ביוני 2011 הורתה בוליביה לוואחידי לעזוב באופן מיידי את שטחה, לבקשת שכנתה ארגנטינה, לאחר שהוזמן באופן רשמי למדינה.
ביולי 2011 הודיעה איראן כי היא מוכנה לשתף פעולה עם ארגנטינה בחקירת הפיגוע. בתגובה אמר התובע הארגנטינאי: "אם האיראנים והממשלה שלהם מוכנים לשתף פעולה ישנה רק דרך אחת - הסגרת כל החשודים והפסקת מתן הצהרות ריקות שלא תורמות כלום".
במרץ 2012 הודיעו גורמים משפטיים בארגנטינה כי הנשיא קרלוס מנם שכיהן בתקופת הפיגוע ובכירים נוספים יועמדו לדין בשל חלקם בטיוח הפיגוע.
ב-2013 ניסתה נשיאת ארגנטינה כריסטינה קירשנר להקים ועדה "לחקר האמת" במשותף עם איראן, אך בית המשפט מנע זאת. בינואר 2015 האשים התובע שמונה לחקור את הפרשה, אלברטו ניסמן, את קירשנר בניסיון לטייח את החקירה כדי לשפר את היחסים עם איראן. לטענתו פעלה קירשנר כדי להסיר את צווי המעצר נגד האיראנים החשודים במעורבות בפרשה, בתמורה להקלות בייבוא נפט מאיראן. ב-18 בינואר נמצא ניסמן מת כשהוא ירוי בראשו בביתו שבבואנוס איירס, שעות לפני שהיה אמור להעיד על הפרשה בפני הקונגרס. 
לאחר מותו של ניסמן מונה השופט דניאל רַפֲֶקַאס, מומחה לזכויות אדם, לחוקר בתיק.
בתחילת אוגוסט 2016 הסכים בית משפט בארגנטינה לחדש את בדיקת חומר החקירה שהכין ניסמן נגד קירשנר.
במרץ 2018 נודע שנשיאת ארגנטינה לשעבר, כריסטינה פרננדז דה קירשנר, תעמוד למשפט באשמת טיוח חקירת מעורבות בכירים איראנים. ביום השנה ה-25 לפיגוע הכריז נשיא ארגנטינה מאוריסיו מאקרי על החזבאללה כארגון טרור.