google/wiki40b huggingface dataset:
רוני מילוא

ביוגרפיה

נולד בתל אביב, בנם של פרומה לבית מלצקי ונחום מיליקובסקי, תעשיין (מבעלי גלידת ויטמן) ואיש התנועה הלאומית. דודו (אחי אמו) מנדל מלצקי היה ממפקדי האצ"ל. אחיו מתי נשא  ב-1965 את חסיה, בתו של מנחם בגין.
מילוא למד בתיכון חדש, וב-1966 נבחר לראש "עיר הנוער". לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת תל אביב והוסמך כעורך דין. כיהן כיו"ר התאחדות הסטודנטים בישראל. 
בשנת 1977 נבחר לכנסת התשיעית במקום ה-33 מטעם מפלגת הליכוד והיה צעיר חברי הכנסת. מטעם הליכוד המשיך להיבחר עד לשנת 1992 (כולל). כיהן בכנסת כיו"ר ועדת העלייה והקליטה של הכנסת (בכנסת התשיעית), וכמ"מ יושב ראש הקואליציה וכיו"ר סיעת הליכוד (בכנסת העשירית), אליה נבחר במקום ה-24 ברשימת הליכוד.
בממשלת האחדות הלאומית של יצחק שמיר ושמעון פרס, אליה נבחר במקום ה-15 שימש מילוא כסגן שר החוץ (בתקופת כהונתו של פרס כראש הממשלה) וכסגן שר במשרד ראש הממשלה (בתקופת כהונתו של שמיר כראש הממשלה). כמו כן, בתקופת ממשלת האחדות הלאומית כיהן במשך מספר חודשים כמ"מ שר הפנים. בממשלת האחדות השנייה (אליה נבחר במקום ה-19 ברשימת הליכוד) שימש עד 7 במרץ 1990 כשר לאיכות הסביבה, ומאותו היום – כשר העבודה והרווחה. בממשלתו הצרה של שמיר (1990–1992) כיהן מילוא כשר המשטרה. בבחירות 1992 הוצב במקום השמיני ברשימת הליכוד.
לקראת הבחירות המקומיות ב-1993 לראשות עיריית ת"א הקים מילוא רשימה על מפלגתית שאליה חבר דן דרין איש השמאל כמספר 2. לפני הבחירות נחתם הסכם אוסלו. מילוא שהמליץ כבר לרוה"מ שמיר לסגת מרצועת עזה נמנע בהצבעה למרות עמדת מפלגתו וזכה לסימפתיה מחוגי השמאל בת"א שנחשבת לעיר ליברלית. מילוא זכה בבחירות ב-1993 ב-47% מהקולות לעומת 42% של יריבו אביגדור קהלני. רשימת לב-אני תל אביבי בראשות רוני מילוא זכתה ב-5 מנדטים במועצה, לעומת 10 מנדטים של העבודה בראשות קהלני ו-6 מנדטים של הליכוד בראשות איתן סולמי. בשנים 1993–1998 כיהן כראש עיריית תל אביב-יפו וכממלא מקומו כיהן חבר רשימתו האדריכל דן דרין. בשנת 1996 לא התמודד בבחירות לכנסת, ובבחירות המוניציפליות ב-1998 לא התמודד ובמקומו נבחר רון חולדאי .
בשנת 1999 פרש מהליכוד והקים יחד עם יצחק מרדכי, אמנון ליפקין-שחק ודן מרידור את מפלגת המרכז, שמטעמה נבחר לכנסת ה-15. בתקופת כהונתה של כנסת זו שימש מילוא כשר הבריאות בממשלתו של אהוד ברק (מ-10 באוגוסט 2000 עד 7 במרץ 2001), וכשר לשיתוף פעולה אזורי בממשלתו של אריאל שרון (מ-29 באוגוסט 2001 עד 28 בפברואר 2003). 
מילוא היה אחד ממפרקיה של מפלגת המרכז, כאשר פרש ממנה יחד עם יחיאל לסרי והצטרף בחזרה לליכוד. עם זאת, הוא לא נבחר לכנסת ה-16 ופרש מהחיים הפוליטיים.
בעשור השני של המאה ה-21 מכהן מילוא כיו"ר חברת "אזורים" ומגיש בערוץ הכנסת את התוכנית "שוברים כלים" יחד עם ד"ר מינה צמח. נוסף על כך, הוא משמש קונסול כבוד של אקוודור בישראל.
אחיו, שלמה מילוא, היה טייס בחיל האוויר וכיהן כמנכ"ל תע"ש. לאחר פרישתו מתע"ש עסקו שני האחים בתיווך בעסקאות נשק.
מילוא נשוי לאלישבע, ד"ר למיקרוביולוגיה, ואב לבן ולבת.
שיזואוקה (מחוז)

היסטוריה

בעבר התחלק האזור בו שוכן מחוז שיזואוקה בין המחוזות טוטומי, סורוגה ואיזו, והיה בשליטתו של טוקוגאווה איאיאסו. לאחר שכבש לעצמו אדמות באזור קאנטו, מסר טוקוגאווה את השליטה על האזור לאדונו אודה נובונאגה. לאחר שהפך לשוגון, לקח טוקוגאווה את האדמות בחזרה ואף פיקח עליהם ישירות. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868 איבד השוגון את כוחו, וב-1871, עם ביטול שיטת ההאן, אוחדו המחוזות והפכו למחוז שיזואוקה.

גאוגרפיה

מחוז שיזואוקה שוכן לחופו של האוקיינוס השקט במזרח, ומגיע עד האלפים היפניים במערב. הוא גובל במחוזות הבאים: קנאגווה, יאמאנאשי, שעל הגבול ביניהם שוכן הר פוג'י, נאגנו, ואאיצ'י. 11% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.
קלרה מאפאי

אנה קלרה אנטוני קארארה ספינלי (באיטלקית: Elena Clara Antonia Carrara Spinelli ‏ 13 במרץ 1814 בברגאמו - 13 ביולי 1886 במילאנו) הייתה איטלקיה משכילה, פטרונית הריסורג'ימנטו, שנודעה בדרך כלל בשם נישואיה כרוזנת קלרה מאפאי, או קלארינה מאפאי.

חייה

בגיל 17 נישאה ללבריתן אנדראה מאפאי, אבל הם נפרדו בהסכמה הדדית ב-15 ביוני 1846. היא קיימה קשר ארוך ומתמשך עם קרלו טנקה
קלרה מאפאי התפרסמה במפגשים שניהלה בטרקלין ביתה בוויה די טרה מונאסטרי במילאנו, שנודע בשם Salotto Maffei. המפגשים, שארגנו החל ב-1834 טומאזו גרוסי ומאסימו ד'אזליו, משכו אישים ידועי שם בתחומי הספרות, האמנות הפלסטית, המחקר וההלחנה ותומכי ריסורג'ימנטו, לשיחות בנושאי אמנות וספרות. בין אישים אלה היו אלסנדרו מנצוני, פרנצ'סקו אייץ (שצייר את דיוקנה של קלרה ונתן אותו לבעלה), ג'וזפה ורדי וג'ובאני פראטי.
במכתב אל ידידתו הוותיקה, קלרה (קלרינה) מאפאי, סיפר ורדי על התרשמותו מן הספר "המאורסים" של מנצוני, שאותו קרא בגיל שש-עשרה ואשר הרשים אותו כיצירת מופת של המין האנושי. בשנת 1868 יזמה מאפאי פגישה בין ורדי לבין מנצוני, שהיה אז בן שמונים ושתיים. לאחר הפגישה כתב ורדי אל מאפאי: "כיצד אוכל לתאר לך את הרגשתי [...] לנוכח קדוש זה?"
קלרה מאפאי מתה במילאנו מדלקת קרום המוח, בגיל 72.
הטיגר הלבן

עלילת הסרט

שנת 1943. בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, טנקיסט רוסי שחזר הלום מקרב שריון, יוצא למשימת איתור והשמדה של טנק גרמני חדיש ומאיים שזכה לכינוי "הטיגר הלבן".
הטנקיסט נמצא על ידי חיילי הצבא האדום ב־T34 כשהוא מלא כוויות ב-90% מגופו. לאחר שבאורח פלא הוא נרפא מכוויותיו, מפקדיו מחזירים אותו לחזית להוביל חטיבת טנקים כשהקצינים מאמינים כי הוא חמוש בכוח-על חשוב במיוחד: היכולת לתקשר עם אלוהי הטנקים.
ג'ון ויליאמס (סופר)

ג'ון אדוארד ויליאמס (באנגלית: John Edward Williams;‏ 29 באוגוסט 1922 - 3 במרץ 1994) היה פרופסור, עורך וסופר אמריקאי. יצירותיו המפורסמות ביותר הן סטונר (1965) ואוגוסטוס (1972) שתורגמו לעברית. ויליאמס הוא חתן פרס הספר הלאומי האמריקאי.

חייו

וויליאמס גדל בחווה בצפון-מזרח טקסס. סבו וסבתו היו חוואים, ואביו החורג היה שרת במשרד דואר. למרות כשרונו לכתיבה ומשחק, נשר ויליאמס מהקולג' המקומי שבו למד אחרי שנה אחת. הוא עבד עבור עיתונים ותחנות רדיו בדרום מערב ארצות הברית במשך שנה, שלאחריהם גויס לחיל האוויר האמריקאי בשנת 1942 ושירת במשך שנתיים בבורמה ובהודו. במהלך תקופה זאת כתב את הטיוטה לרומן הראשון שלו שפורסם בשנת 1948.
לאחר שיחרורו התגורר ויליאמס בקולורדו ונרשם ללימודים באוניברסיטת דנבר, שם השלים תואר מוסמך במדעי הרוח בשנת 1950. במהלך שנות לימודיו פרסם ויליאמס את שני ספריו הראשונים. לאחר שהשלים את לימודיו בקולורדו נרשם ויליאמס ללימודי הדוקטורט שלו בספרות אנגלית באוניברסיטת מיזורי. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1954, ובשנה לאחר מכן שב לאוניברסיטת דנבר למשרת הוראה שכללה את ריכוז התוכנית לכתיבה יוצרת. במהלך תקופה זאת פורסמו "בוצ'רס קרוסינג" ,הרומן השני פרי עטו, וכן ספר השירה השני שלו.
הרומן השלישי של ויליאמס, סטונר, יצא לאור בשנת 1965. הרומן עוסק בחייו של פרופסור לספרות אנגלית. הרומן הרביעי והאחרון של ויליאמס,  אוגוסוטוס יצא בשנת 1972. הספר עוסק בסיפור חייו ותקופת שלטונו של הקיסר הרומי אוגוסטוס. על ספרו זה זכה וויליאמס בפרס הספר הלאומי האמריקאי.
וויליאמס פרש מהוראה בשנת 1985. הוא נפטר בביתו בארקנסו בשנת 1994 כתוצאה מכשל במערכת הנשימה.
עתי"ם

היסטוריה

סוכנות הידיעות עתי"ם הוקמה בשנת 1950, על ידי 10 גופי תקשורת מובילים באותה תקופה, ביניהם החברות שהוציאו לאור את העיתונים היומיים מעריב, ידיעות אחרונות, הארץ, הצופה, על המשמר, דבר, ג'רוזלם פוסט, הבוקר וידיעות חדשות, עיתון זה היה שייך לרשת עיתוני מפא"י שיצאו לאור בשפות זרות. בשלב מאוחר יותר הצטרף קול ישראל. מטרתם הייתה להקים סוכנות שתוכל לספק להם ידיעות חדשותיות, בדומה לסוכנויות ידיעות הקיימות בעולם. עתי"ם סיפקה את שירותיה לכלי התקשורת השונים בארץ, לסוכנויות ידיעות זרות, ללקוחות מגוונים ובהם משרדי ממשלה, מוסדות ציבוריים ועוד.
עורכה הראשון היה העיתונאי והבלשן חיים בלצן שניהל את הסוכנות בין השנים 1950–1976, נתן לה את שמה והביא אותה לשיא פעולתה בשיתוף פעולה הדוק עם סוכנות הידיעות רויטרס באנגליה (החל מ-1952), סוכנות הידיעות הצרפתית, וסוכנויות הידיעות העולמיות AP, UPI, TASS ועוד.
ב-1976 החליפו העיתונאי אלתר ולנר כמנהל הסוכנות.
ב-1998 החליף את ולנר בתפקידו העיתונאי חיים נוי.
ב-2003 החליף את נוי תנחום גורביץ'.

סגירתה

עתי"ם כשלה בלהתאים את שירותיה לעידן האינטרנט ולשינויים שהתחוללו בשוק התקשורת המקומית. במשך שנים לפני סגירתה החלה לקרטע בפעילותה, בין היתר בשל סגירת כלי תקשורת. היו שטענו כי לבעלי הסוכנות, קרי חברות התקשורת הישראליות, היה אינטרס לא לקדם את הסוכנות ולהחלישה, כיוון שהיא בעצם פעלה כמתחרה שלהם. הן רשות השידור והן גלי צה"ל חדלו מלהשתמש בשירותי הסוכנות עקב בעיות תקציב.
בנובמבר 2003 בעקבות חובות של שני מיליון ש"ח, הוחלט על סגירת החברה בדירקטוריון אשר ייצג את בעלי הסוכנות, "ידיעות אחרונות", "מעריב", "הארץ", "הצופה" והסוכנות הועברה בהחלטת בית המשפט לידי מפרק זמני, עו"ד רונן ברק. סגירתה נמנעה בעקבות רכישתה בידי צביקה גנות ושאול גולן, בעלי חברת אטלס להפצת עיתונים, תמורת 300 אלף שקל. גולן וגנות התחייבו להפעיל את הסוכנות ולהמשיך להעסיק את העובדים הוותיקים בה. הם מינו את ענת שיחור-אהרונסון, כתבת לעניינים מדיניים ומשפט בסוכנות למנהלתה. בעקבות הרכישה ניסתה החברה להתרחב לתחומים נוספים, וגויסו עובדים חדשים, בהם רפיק חלבי כעורך חדשות, ושודרג אתר האינטרנט של החברה, ואף החלו לתבוע אתרי אינטרנט שהשתמשו בכתבות של הסוכנות ללא רשות. ב-2004 החלה להפיץ ידיעות בשפה האנגלית, באמצעות החברה האמריקאית Federal News Service.
למרות המאמץ לחדש את ימיה, לא הצליחה החברה בבעלות החדשה להתרומם. עובדי החברה לא קיבלו את משכורותיהם בזמן, והם החלו להתאגד כדי לנסות להעביר את בעלות החברה לידיהם ולמצוא משקיע חדש, כדי להמשיך ולהפעיל את החברה. בדצמבר 2006 הפסיקה החברה את פעילותה ו-15 העובדים קיבלו מכתבי פיטורים. חלק מהעובדים המפוטרים הקימו סוכנות ידיעות חדשות בשם "יומא" ביחד עם איש העסקים יובל בן נון, וגויסו אליה כ-15 עיתונאים, אולם החברה הצליחה לגייס רק שני לקוחות מרכזיים, פורטל MSN וערוץ העברית של משרד הקליטה, וכעבור מספר חודשים הפסיקה גם היא לפעול.
רפובליקת בננות

רפובליקת בננות הוא כינוי גנאי ומונח פוליטי המתאר משטר כושל ומושחת המאופיין בהיעדר דמוקרטיה, חוסר יציבות, הבדלי מעמדות קיצוניים, שחיתות, שימוש בצבא לדיכוי העם והתערבות חזקה של מדינות זרות.
מקור הביטוי הוא בתיאור רפובליקה בדיונית המאופיינת בשחיתות, והיעדר דמוקרטיה בשם "אנצ'וריה" בספר "כרובים ומלכים" של הסופר האמריקאי או. הנרי, אותו כתב בזמן שחי בהונדורס על פי חוויותיו משהותו במקום.
או. הנרי  התבסס על ההיסטוריה של מדינות מרכז אמריקה של סוף המאה התשע-עשרה ותחילת המאה העשרים, ובראשן הונדורס. להונדורס היה אקלים ואדמה פורייה המתאימים לגידול בננות, אך הייתה זו מדינה מושחתת שנשלטה על ידי קבוצה קטנה של אליטות שנעזרו בכוחות צבא שהשליטו סדר פנימי. המיעוט בהונדורס שלט על אוכלוסייה ענייה ובלתי משכילה.
את העובדות האלה ניצל תאגיד מסחרי אמריקני בעל משאבים כספיים רבים וכושר ארגון בשם חברת הפירות המאוחדת. התאגיד רכש מעשירי הונדורס את הזכויות לעבד את הקרקעות הפוריות והקים מערכת ליצוא בננות. התאגיד השתלט באופן הדרגתי על כלכלת הונדורס ודיכא ניסיונות של העובדים והאיכרים להתארגן נגדו בעזרת כוחות ביטחון פרטיים.
התאגיד השתלט גם על הפוליטיקה המקומית. ב-1907 לקחו תאגידי הפירות חלק בהדיפת ממשל הבובות של ניקרגואה מהונדורס, וב-1910, כשהבינו ראשי תאגידי הפירות שמיגל דווילה, נשיא הונדורס, לא מתכוון לשתף פעולה עם האינטרסים שלהם, הם מימנו כוח צבאי שיביא להפיכה בשלטון, והחליפו את דווילה במיגל מונילה, אשר שיתף פעולה נמרצות עם דרישת התאגידים. במשך שני העשורים הבאים, התערבו כוחות אמריקאים בבחירות בהונדורס, והפעילו לחץ כדי לכפוף את הונדורס לאינטרסים הכלכליים-פוליטיים של ארצות הברית ושל תאגידי הפירות. בתחילת שנות ה-30, עם התחזקות המפלגה הקומוניסטית של הונדורס, החל מרד אלים של פועלי הבננות כנגד הממשל, והמרד דוכא בכוח על ידי הצבא.
כיום הכינוי ניתן לרוב למדינות במרכז אמריקה ובאיים הקריביים.
המצפה

המצפה היה שבועון עברי שיצא לאור בקראקוב שבפולין בין השנים 1904-1914, 1917–1921 בעריכת שמעון מנחם לאזר. "המצפה" היה מעין המשך של "המגיד" שנסגר ב-1903.
"המצפה" היה בעל אופי ציוני-דתי, מקורב לתנועת "המזרחי" שקמה ב-1902.
הגיליון הראשון של העיתון התפרסם בפולין בתאריך ה15.4.1904. שערו הראשון של העיתון הוקדש להצהרה על מדיניות העיתון ומטרותיו על ידי עורך העיתון שמעון מנחם לאזר. בהמשך הדגיש לאזר את הצורך בעיתון זה כתוצאה ממצבה הרע של העיתונות העברית ברוסיה באותה העת ומצבם הרע של היהודים בה וחששם מהמשטר. לאזר הצהיר כי העיתון מיועד לכלל קוראי העברית ברוסיה הצארית, אך הבהיר כי העיתון ימלא קודם כל את תפקידו החשוב ככלל העיתונים ולא יעסוק רק בעניינים יהודיים וציוניים בלבד, ולא יפורסם רק לשם בידור ושעשוע. 
מבנה העיתון כלל שמונה עמודים והכיל מגוון מדורים וביניהם מדור אקטואליה שעסק בנעשה ברוסיה בפרט ובעולם בכלל תוך פירושם מזווית יהודית וציונית. מדור אחר עסק בחדשות בקרב העולם היהודי ומוסדותיו תוך דגש על העולם הציוני ועל הנעשה בארץ ישראל. מדור שלם הוקדש לשאלות הלכתיות שונות ושאלות היסטוריות.
העיתון הכיל מגוון רחב של כותבים, וביניהם נכלל נפתלי הרץ אמבר שפרסם את שירו "התקווה" בגיליון השני של העיתון. העיתון פורסם בקביעות מדי שבוע בין השנים 1904-1914 ואף המשיך להתפרסם בזמן מלחמת העולם הראשונה, אך במהלך השנים העיתון הפסיק מדי פעם להתפרסם כתוצאה מקשיים כלכליים. במרץ 1921 העיתון הפסיק סופית את פעילותו.

"המצפה" זכה להיות הראשון שפרסם יצירה של ש"י עגנון בעברית, השיר "גיבור קטן" (שנת 1904). גם אביגדור המאירי פרסם את שירו הראשון ב"המצפה": "בן עתיד" (שנת 1907).
חנה יעקב-פלר

חנה יעקב-פלר  (1895–1968) הייתה רופאת עור, מחלוצות הרופאות בארץ ישראל, מרופאי העור הראשונים בארץ-ישראל, עמדה בראש ארגון הרופאות בההסתדרות הרפואית בישראל.

ביוגרפיה

יעקב-פלר נולדה בברודי בגליציה באוסטרו הונגריה. בשנת 1919 סיימה את לימודי הרפואה בווינה והתמחתה במחלות עור ומין.
יעקב-פלר התחתנה עם הד"ר צבי הנריק יעקב, ב-1917 נולדה ביתה גרדה. ב-1920 עלתה לארץ-ישראל עם ביתה ואמה, מספר חודשים לאחר שבעלה עלה. בני הזוג התיישבו בלוד.
בהמשך חזרה יעקב-פלר לווינה, עשתה דוקטורט נוסף במדעי המדינה וחזרה ללוד כרופאה. יעקב פלר נפרדה מבעלה, ואחרי מאורעות תרפ"ט עברה לתל אביב שם עסקה במקצועה, בנוסף עמדה בראש ארגון הרופאות בהר"י.
בתל אביב נישאה לרופא הפנימי הד"ר משה פלר, אשר היה אחראי על נפגעי המאורעות מטעם ההגנה, התמנה ב-1949 למנהל הרפואי של מחוז דן של קופת חולים הכללית.
פלר שלטה בשפה הערבית.
בשנת 1968 נפטרה יעקב-פלר.
אלגוריתמים לחיפוש מחרוזות

במדעי המחשב, אלגוריתמים לחיפוש מחרוזות , לעיתים נקראים גם אלגוריתמים להתאמת מחרוזות, הם מחלקה חשובה של אלגוריתמים על מחרוזות המנסים למצוא היכן מחרוזת אחת או יותר (נקראות גם תבניות) מופיעות בתוך מחרוזת או טקסט גדולים יותר.
יהי Σ האלפבית (קבוצה סופית). פורמלית, גם התבנית וגם טקסט החיפוש הם וקטורים של אלמנטים מעל Σ .Σ יכולה להיות האלף-בית האנושי הרגיל (למשל, האותיות A עד Z באלפבית הלטיני). יישומים אחרים עשויים להשתמש באלפבית בינארי  או אלפבית של DNA  בביואינפורמטיקה.
למעשה, אופן קידוד המחרוזת יכול להשפיע על האלגוריתמים ברי הביצוע לחיפוש מחרוזות. בפרט אם משתמשים בקידוד גודל משתנה, אז זה מציאת התו הN-י איטית (זמן פרופורציולי ל-N). דבר זה יאט באופן משמעותי הרבה מהאלגוריתמים המתקדמים לחיפוש. פתרון אפשרי הוא לחפש במקום זאת את רצף יחידות הקידוד, אך פעולה זו עלולה ליצור התאמות שווא, אלא אם הקידוד תוכנן במיוחד כדי למנוע זאת.

סיווג בסיסי

ניתן לסווג את האלגוריתמים השונים על ידי מספר התבניות בהן כל אחד משתמש.

השיטה הנאיבית

אך לא יעילה כדי לחפש מחרוזת אחת בתוך השנייה, היא לבדוק בכל מקום בה היא יכולה להמצא, אחד אחד, לראות אם היא שם. תחילה בודקים אם יש העתק של התבנית שמתחיל בתו הראשון של המחרוזת; אם לא, בודקים אם יש העתק של התבנית המתחיל בתו השני של המחרוזת; אם לא, נחפש החל מהתו השלישי, וכן הלאה. בדרך כלל, נצטרך להסתכל רק תו אחד או שניים לכל מיקום שגוי כדי לגלות שהתבנית לא מופיעה בו, כך שבמקרה הממוצע, זה לוקח O(n + m) צעדים, שבו n הוא אורך המחרוזת. m הוא אורך התבנית; אבל במקרה הגרוע, כמו חיפוש של התבנית "aaaab" בתוך המחרוזת "aaaaaaaaab", לוקח .

חיפוש מבוסס אוטומט סופי דטרמיניסטי

בגישה זו, מונעים את החזרה אחורנית על ידי בניית אוטומט סופי דטרמיניסטי (DFA) שמזהה את התבנית השמורה אצלו בזיכרון. עלות הבניה של האוטומט יקרה—האוטומט בדרך כלל נוצר באמצעות בניית אוטומט חזקה—אבל השימוש באוטומט מהיר מאוד. לדוגמה, האוטומט סופי דטרמינסטי באיור מזהה את המילה "MOMMY". בפועל, גישה זו לעיתים קרובות מוכללת כדי לאפשר חיפוש של ביטויים רגולריים שרירותיים.

שיטות אחרות

KMP מחשב אוטומט סופי דטרמיניסטי המזהה קלטים עם התבנית לחיפוש כסיפא, בויאר–מור מתחיל לחפש מסוף המחרוזת, כך שבדרך כלל הוא יכול לקפוץ קדימה בכל צעד מספר תווים כאורך התבנית. באייסה–ייטס עוקב אחר j התווים האחרונים האם הם מהווים קידומת של התבנית, ולכן ניתן להתאים אותו לחיפוש עמום של מחרוזות. אלגוריתם bitap הוא יישום של הגישה של באייסה–ייטס.

שיטות אינדקס

אלגוריתמים מהירים יותר מבוססים על עיבוד מקדים של הטקסט. לאחר בניית אינדקס לתתי-המחרוזות, למשל עץ סיפות או מערך סיפות, ניתן למצוא במהירות מופעים של התבנית. כדוגמה, ניתן לבנות עץ סיפות ב-  זמן, ולמצוא את כל z המופעים של התבנית ב-  תחת ההנחה כי גודל האלפבית קבוע, וכל הצמתים הפנימיים של העץ יודעים אילו עלים נמצאים בתת-העץ שלהם. האחרון ניתן לביצוע על ידי הפעלת אלגוריתם DFS מהשורש של העץ.

ווריאציות נוספות

שיטות חיפוש אחדות, כמו חיפוש טריגרמה, נועדו למצוא את מידת ה"קרבה" בין מחרוזת החיפוש לטקסט ולא "התאמה/אי-התאמה". דבר זה מכונה לעיתים חיפוש "עמום" (fuzzy).
בית לוויות

בית לוויות הוא מתחם המעניק שירותי קבורה והסדרת הלוויות של נפטרים. בתי הלוויות מקובלים בתרבויות רבות, הן בתרבויות המערב והן בתרבויות האסייתיות.
השירותים הניתנים על ידי בתי הלוויות כוללים הסדרת הלוויה עצמה (לרבות הכנת הגופה, וארון המתים והכנת טקס הלוויה), הסדרת הקבורה (המצבה) וכן מטפלים בסידורים הביורוקרטיים הנדרשים כיום.
בארצות הברית בתי הלוויות דואגים לחניטת הגופה לצורך הלוויה בה מקובל להציג את הגופה בארון מתים פתוח. כמו כן במדינה זו נערך טקס הלוויה בבית הלוויות עצמו - כאשר ארון המתים מונח במרכז האולם בו מתנהלת הלוויה.
במזרח אסיה דואגים בתי הלוויות לטקסי טיהור הגופה המקובלים בדתות המזרח, ובהודו לשריפת הגופה.
בישראל שירותי הקבורה ניתנים על ידי החברה קדישא, ואילו המונח "בית לוויות" מקובל רק לחדר בו נישאים ההספדים, כאשר טקס הלוויה עצמו יוצא מבית הלוויות ונערך בבית הקברות במהלך הקבורה.
גיבורי הסדרה עמוק באדמה היו בעליו של בית לוויות אשר זכה לסיקור נרחב בכל עונות הסדרה.
משה כהן (זמר)

ביוגרפיה

בגיל 16 החל משה כהן להופיע במועדון ה"כדור הלבן" בחולון.
בשנת 1991, בעודו בן 19, הקליט את שירו המקורי הראשון, "נדרתי נדר". כהן יצא לסיבוב הופעות במיאמי.
בשנת 1993 יצא אלבום הבכורה של משה כהן ונמכר במעל ל-250 אלף עותקים]. האלבום "נדרתי נדר" כלל להיטים כמו: "מילאת לי את חיי", "בליבי", שיר הנושא ו-"מחבק בקבוק".
בשנת 1994 הוציא לאור את אלבומו השני "איזה גורל" שמתוכו היה מוכר הלהיט "טופזיו" והשיר "למה מה קרה".
בשנת 1995 הוציא לאור את אלבומו השלישי "מבט כואב" שכלל את השירים: "סם האהבה" "כמה, כמה", "משחקי קלפים" ודואט עם זהבה בן בשם "אהבה אסורה", התקליט הגיע למעמד פלטינה. במקביל לאלבום, יצא הסרט "מבט כואב" שזכה להצלחה רבה.
לאחר מכן, יצא לאור אלבום ההופעה שהוקלט בלוס אנג'לס והכיל להיטים של כהן מכל הזמנים, ביצוע מיוחד לשיר הטורקי "קמנג'ה" וכן ביצוע לשיר "תגידי" של שלמה ארצי שזכה להצלחה בקרב מעריציו.
בשנת 1997, יצאו לאור הסרט והאלבום "מבט כואב 2" שכללו את השירים "בין יאוש לבין תקווה" ו"נסיכים ואגדות".
בשנת 2000 יצא לאור אלבומו הים-תיכוני האחרון "לא סולח לעצמי". לאחר הוצאת האלבום, חזר כהן בתשובה והפסיק את קריירת השירה למשך כעשר שנים.
בשנת 2011 הקליט את אלבומו ה-11, ובו השירים "רק בשבילך", "עלא עיני ועלא ראסי" (דואט עם ראובן המלאך), "הלב", "דמעה" ו"נדר החיים". הסינגל "רק בשבילך" לווה בוידאו קליפ ובסיבוב הופעות בישראל.
בשנת 2014 פתח כהן מפעל לייצור סיגרים בקריית עקרון.
לאחר מכן שיתף פעולה עם אבי ביטר, איתו הופיע והקליט מספר אלבומים בעבר.
תור הזהב של ספרד

תור הזהב של ספרד (בספרדית: Siglo de Oro) הייתה תקופה של פריחה תרבותית בתחומי האמנויות והספרות בספרד אשר התרחשה במקביל להתחזקות הפוליטית והיחלשותה של בית הבסבורג. התקופה החלה בסביבות 1492 (סיום תהליך הרקונקיסטה וגילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס) והסתיימה לכל המאוחר לאחר הסכם הפירנאים, שהושג בין צרפת לבית הבסבורג בשנת 1659.

פריחה פוליטית-מדינית

שנת 1492 הייתה בעלת משמעות רבה לספרד. ארבעה אירועים מרכזיים שהתחוללו בשנה זו הביאו ליצירתה של ספרד כאימפריה טרנס-אטלנטית מגובשת וריכוזית. כיבושה של גרנדה וסיום הרקונקיסטה הביאו לאיחודה של ספרד כולה תחת ישות פוליטית אחת ותחת שלטון נוצרי; צו גירוש שהוצא ליהודי ספרד באותה השנה, וצו דומה לו שהוצא כנגד המוסלמים בראשית המאה ה-17, הביאו לאחדות דתית שגם היא הייתה כפופה לכתר, במסגרת פטרונטו ריאל, ממנו נהנו מלכי ספרד; מסעו של כריסטופר קולומבוס מערבה וגילויו את האיים הקריביים ויבשת אמריקה לאחר מכן, פתחו עידן חדש של התפשטות בצידו השני של האוקיינוס האטלנטי; לבסוף, השלמתו של המילון הראשון של השפה הספרדית סייע גם הוא לגיבוש תרבותי.
גילוי יבשת אמריקה בידי קולומבוס פתח עידן שבו כובשים ספרדיים השתלטו על רוב יבשת אמריקה, בהתאם לחוזה טורדסיאס, בייחוד על דרום ומרכז היבשת. במהלך המאה ה-16 הביאו המושבות הספרדיות באמריקה עושר עצום לספרד והפכו אותה למדינה החזקה ביותר באירופה. ימי העליונות של ספרד במאה ה-16 התבטאו גם בניצחון על העות'מאנים בקרב לפנטו ב-1571, ועם סדרת ניצחונות על אנגליה במלחמת אנגליה-ספרד (1585-1604).
למרות זאת, סדרה של מלחמות עם מדינות אירופה האחרות ומלחמות פנימיות על המלוכה, החלישו את ספרד. במהלך אמצע המאה ה-17, ימי הגדולה הספרדים בשלטון הבסבורג החלו בדעיכתם הארוכה שהחלה בסדרת הפסדים במלחמת שמונים השנים. ספרד ההבסבורגית כותרה במהלך מלחמת שלושים השנים, ובחציה השני של המאה ה-17 הובסה בידי הצרפתים, תחת הנהגתו של לואי הארבעה עשר. תקופת תור הזהב שלה הסתיימה בערך עם חתימת הסכם הפירנאים מול צרפת ב-1659.
אנוטציית DNA

אנוטציית DNA (או אנוטציית גנום) הוא תהליך של זיהוי אזורים מקודדים בגנום וקביעת התפקידים של כל גן.
אנוטציה היא צורת הערה שנועדה לתת הסבר. כאשר גנום מרוצף, הוא צריך לעבור אנוטציה כדי לתת משמעות לרצף הנוקלאוטידים.
אנוטציה של מקטע DNA נעשית באמצעות השוואת למידע ידוע, ובתהליך מזוהים העשרות ומרכיבים שונים כגון, גבולות אינטרונים ואקסונים, רצפי בקרה, חזרות, שמות גנים ותוצרי חלבונים. האנוטציות מאוחסנות במאגרי מידע גנומיים כמו Mouse Genome Informatics, FlyBase, ו-WormBase.
ככל שגנומים נחקרים יותר, נאסף מידע רב על גנומים שונים, דבר המאפשר לעוסקים באנוטציה לתת אנוטציות מדויקות יותר לגנים שונים שקיבלו בעבר אנוטציה זהה.
המרכז הלאומי לאנוטציה ביוארפואית (The National Center for Biomedical Ontology), מפתח כלים לאנוטציה אוטומטית של רשומות ממאגרי מידע המבוססים על תיאור מילולי שלהן. חומר לימודי על היבטים של אנוטצית DNA נמצא באתר של Gene Ontology.
כשיטה כללית, ל-dcGO יש תהליך אוטומטי שנועד להסיק באופן סטטיסטי קשרים בין מושגים אונטולוגיים לבין דומיינים של חלבונים או לבין קומבינציות של דומיינים מהאנוטציה הקיימת ברמת הגן או ברמת החלבון.

חשיבות

ניתן לתאר את זיהוי מיקומם של גנים או רכיבי בקרה כהגדרת רשימת ה"חלקים" הביולוגיים להרכבה ותפקוד ראוי של האורגניזם השלם. מדענים עדיין נמצאים בשלב מוקדם בתהליך של תיחום הרשימה והבנת אופן הפעולה המשותף של חלקיה. אנוטציה גנומית עודנה מהווה אתגר גדול העומד בפני מדענים רבים החוקרים את הגנום האנושי, מכיוון שקיים מידע ריצוף של אלפי גנומים של בני אדם, וכן בפני חוקרי אורגניזמים אחרים – בין אם מדובר באורגניזם מודל ובין אם לא, מכיוון שהכלים שפותחו לא בהכרח מתאימים לכל אורגניזם, וכן בעיות נוספות כגון ריצוף חסר או חלקי של הגנום.
אוויטה (אלבום)

רקע

אלמנטים של קו העלילה המקורי באלבום הזה הוסרו, לפני שהמחזמר הועלה לראשונה בלונדון בשנת 1978. רייס כלל פרטים אודות דמותו של "צ'ה", למשל בשיר "The Lady's Got Potential". בסופו של דבר, שיר זה נחתך מתוך המחזמר, ושיר חדש נכנס במקומו - שיר שכולל התייחסות אל קו העלילה המרכזי של עלייתה של אווה פרון לשלטון - "The Art of the Possible"‏.
הן על פי הלברית והן על פי הסינופסיס, חלקו הראשון של המחזה מסתיים בסצנת המרפסת המפורסמת, עם השיר האיקוני "Don't Cry for Me, Argentina". החלק השני מתחיל עם השיר "High Flying, Adored". יחד עם זאת, הן בגרסת פטיפון ה-LP המקורית, והן בגרסת אלבום ה-CD הכפול ששוחרר שנים לאחר מכן, ההקלטה מפוצלת כך שסצנת המרפסת מתחילה את החצי השני. מקום החלוקה שבין שני החלקים באלבומים משחזר את נקודת הפיצול בין שתי המערכות, כפי שהמחזמר הוצג לראשונה על במת לונדון.
בנוסף להפקת האלבום, אנדרו לויד וובר וטים רייס גם לקחו חלק בהקלטה. התפקיד העיקרי של רייס היה לגלם את אחד מקציני הצבא הנשמעים בשיר "Rainbow Tour". ובר ניגן על קלידים. באוטוביוגרפיה שלו, רייס חושף את עלות הפקת האלבום: 74,827.83 £; פי חמישה מעלות הפקת אלבום הקונספט של "ישו כוכב עליון".

אריזה

האלבום הכפול שוחרר עם עיצוב פשוט - טקסט שחור ותצלומים על רקע לבן. על העטיפה החיצונית הופיע השם "אוויטה", באנגלית, בכתב מחובר. מתחת לשם נמתח קו. כמו כן הופיע הכתובית: "אופרה המבוססת על סיפור חייה של אווה פרון 1919-1952". האלבום כלל חוברת, שהכילה את הקרדיטים של היוצרים, עם תמונות השחקנים והמפיקים וכן תמונות של אווה פרון.
האלבום הושק מחדש על תקליטור בשנת 1996, בשם "מהדורת השנה ה-20" עם עטיפה המודפסת על כסף, ורקע כחול במקום לבן, כפי שהיה במקור.
הר איילמר (אלברטה)

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'י. ג'י. מקארתור (J.J. McArthur) בשנת 1890, אשר קרא להר על שם עירו - איילמר שבקוויבק.

הטיפוס על ההר

הראשון שטיפס על פסגת ההר היה ג'י. ג'י. מקארתור (J.J. McArthur) בשנת 1889.
Passwd

passwd הוא כלי במערכות יוניקס ומערכות הפעלה דמויות יוניקס המשמש לשינוי סיסמת משתמש. הסיסמה הנקלטת מהמשתמש מועברת בפונקציית גיבוב, כאשר רק הפלט של הפונקציה נשמר מטעמי אבטחת מידע. כאשר משתמש מבקש להתאמת, מועברת הסיסמה הנקלטת בתהליך דומה, תוך השוואה למידע השמור במערכת.
הפקודה passwd משמשת לשינוי סיסמאות מקומיות, אך מאפשרת גם לשנות סיסמה במערכות אימות מבוזרות, כגון NIS, קרברוס, ו-LDAP.

היסטוריה

בעבר היה הכרחי להשתמש בפקודות שונות על מנת לשנות סיסמאות בשיטות אימות שונות. לדוגמה, הפקודה לשינוי סיסמה במערכות NIS הייתה yppasswd. דרך זו גרמה למשתמש להיות מודע לשיטת האימות, והביאה לבזבוז קוד. כיום, ברוב המערכות קיימת פקודת passwd אחידה, וביצוע השינוי והחלפת הסיסמה מטופל בצורה שקופה למשתמש באמצעות מודולי אימות הניתנים לחיבור (PAM).
פונקציית הגיבוב המשמשת לשמירת הסיסמאות מוכתבת על ידי התצורה של מודול pam_unix.so. כברירת מחדל נעשה שימוש בפוקנציה MD5, אך כיום המודול מכיל גם פונקציות גיבוב הנחשבות חזקות יותר, כגון Blowfish, SHA256 וSHA512.