אמהרים

מקור השם

המילה "אמהרים" לקוחה משם שפתם "אמהרית" ("አማርኛ" - "אמהרניה") שם זה התגלגל לשם "אמהרה" ובשם זה הם ידועים בשפתם. על מקור שם הקבוצה יש כמה השערות, אחד מהם הוא שהשם גזור מן המילה "אמהרי" או "מאהר" שפירושו מהנה, נעים, יפה ומהמהם. ההשערה השנייה היא שהשם מגיע משמם של החמירים. סברה נוספת היותר מתקבלת היא ששמם לקוח משתי מילים מגעז: "עם" שפירושו כמו בעברית ומהמילה "חרה" שפירושה "חופשי" (בדומה לחרות העברית) ולפיכך "עם חופשי". למרות כל זאת שם זה במהלך ההיסטוריה המרתקת של אתיופיה לא התייחס לקבוצה אתנית אלא למחוז היסטורי בעל אותו השם "ביתא אמהרה" הממוקם כיום במחוז דרום וולו והוא מולדתם של האמהרים.

פזורה

כ-59% מהאמהרים חיים במולדתם אמהרה כאשר הם מהווים כ-91% מהאוכלוסייה המקומית. כ-7.3% חיים באורומיה בעיקר במחוז ארסי ועל הגבול עם אמהרה וכן במזרח באזור דירה דאווה - הרר ריכוז גדול נוסף של האמהרים הוא באדיס אבבה שם הם כמעט כמחצית מתושבי העיר. כחצי אחוז חיים בבנישנגול-גומאז אך מהווים במדינה זו כ-21%, בהררי האמהרים הם כ-23% שהם רק כ-0.1% מכלל עמם, מספר דומה ישנו גם בדירה דאווה כ-20% שהם כ-0.2% מהאמהרים. כאחוז וחצי פזורים בעפר (5%), תיגראי (1.6%), סומלי (0.66%), גמבלה (8%) ומדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום. כ-1.5% חיים בפזורה מחוץ לאתיופיה במדינות ארצות הברית, סודאן, סומליה, אריתריאה, קנדה, שוודיה, תימן, גרמניה, ג'יבוטי, נורווגיה, מצרים וישראל.

היסטוריה

האמהרים הם אחד מהעמים המרכיבים את החבשים שמוצאם מעמים שמיים שהיגרו ונדדו מחצי האי ערב, בעיקר מתימן דהיום, דרך מצרי שער הדמעות אל עבר צפון קרן אפריקה בגלים שונים. שפת הגעז היא שפה שמית עתיקה והיא שפתו של שבט האגעזי שהיגר לאזור ככל הנראה במאה ה-20 לפנה"ס. במהלך המאה ה-10 לפנה"ס החלה שוב הגירה של עמים ושבטים שמיים, עמים אלו התגבשו ויצרו את ממלכת ד'מאט, ולאחר התמוטטות ממלכה זו הקימו ממלכה נוספת, קיסרות אקסום. עמים אלו אשר היו ערב רב עברו כור היתוך והחלו להיקרא בשם "חבשים" שמשמעותו "מעורב" ככל הנראה לרמוז על מוצאם הרב שהתערבב, והופיע לראשונה במאה ה-2 בשם "חבשט". במאה ה-3 המלך סאמבראוטאס שינה את תואר שליטי אקסום לקיסר ואקסום הפכה לאימפריה עד תחילת המאה ה-9 אקסום שלטה כל השטח מהנילוס הכחול בדרום ועד לים סוף בצפון וכן שלטה לסרוגין על שטחים נרחבים בחצי האי ערב ובסודאן, בשנת 858 התרחש מרד יהודית המלכה שמוטט את הקיסרות וגרם לבריחתם של משפחת המלוכה דרומה לשאווה שם שליטים אלו המשיכו לשלוט בעוד שבצפון ממלכת ביתא ישראל תפסה אחיזה עד אשר השטח עבר לשליטת שושלת זאגווה תקופה זו ידוע בשם תקופת החושך. תוך כדי זה השפה האמהרית החלה להתפתח והאזור שבו היא התפתחה החל להיקרא בשם "אמהרה", במהלך המאה ה-13 הצליחו האמהרים להשתלט על אתיופיה לאחר מלחמת אזרחים וייסדו את השושלת הסולומונית, האמהרית החלה להתפשט בקיסרות עד אשר החליפה את הגעז בתור שפת האימפריה ("לסנא נגוס") במהלך תקופת תור הזהב עמים חבשים רבים קיבלו עליהם את השפה האמהרית ברחבי אתיופיה. 
מאז התבססותם של האמהרים בשלטון הם החלו בהרחבת האימפריה האתיופית לחלקים גדולים בקרן אפריקה, הקיסרים האמהרים הגדולים של ימי הביניים עמדה ציון הראשון וזרע יעקב הרחיבו את האימפריה ותחת שלטונם אתיופיה והתרבות האמהרית שנהפכה לתרבות הקיסרות התפשטה ברחבי הרמה האתיופית. מלחמת התרבות באזור גברה כאשר התרחשה מלחמת אתיופיה-אדאל העמים המוסלמים לחמו כנגד האמהרים הנוצרים וידם של האחרונים הייתה על העליונה, במאות ה-16 וה-17 האורומו החלו לאיים על מרכז האימפריה שבשאווה וביתא אמהרה והחלו להגר ולפלוש לשטחי האימפריה, אחד משבטי האורומו ה"וולו" התיישב והתבסס באמהרה והאזור החל להיקרא בשם זה במהלך תקופת השופטים. השפה האמהרית, קלטה לתוכה השפעות לשוניות מקומיות רבות ונעשתה "לשון הקיסרות" האתיופית כשהיא נושאת בחובה את המסרים התרבותיים של אחדות אתיופיה ושל ריכוזיות פוליטית. האמהרים נישאו בנישואי תערובת עם רבים מבני הקבוצות האתניות הלשוניות והאליטה האמהרית שילבה את בני האליטות האחרות במימסד השולט. בתחילת המאה העשרים כבר לא היו האמהרים קבוצה אתנית, אלא בעצם הדבק התרבותי-פוליטי של הארץ כולה וצמרתם הייתה לאליטה כל-אתיופית שהתרכזה ברובה בשוואה.