google/wiki40b huggingface dataset:
ליאונל מרטין

ליונל מרטין, (באנגלית: Lionel Martin;‏ 1878–1945) היה איש עסקים בריטי, סוחר וייצרן מכוניות. בשנת 1913 ייסד ביחד עם רוברט במפורד  את חברת ייצור מכוניות היוקרה הבריטית אסטון מרטין.

תחילת דרכו

מרטין נולד בעיירה Pentewan אשר בדרום-מערב אנגליה, כבן יחיד לאליזבט ואדוארד מרטין.
בשנת 1891 נרשם לאטון קולג'(EtonCollege) ובשנת 1897 נרשם לאוניברסיטת אוקספורד, שם סיים תואר ראשון בשנת 1902. מרטין היה חבר במועדון האופניים של אוניברסיטת אוקספורד ובהמשך הצטרף למועדון רוכבי האופניים באת' רוד קלאב (Bath Road Club). במועדון הרכיבה החדש פגש את מונטגיו נפייר, אשר פיתח מכוניות יוקרה. בשנת 1903 נכנסו השניים לשותפות בעסק שמכר מכוניות יוקרה. במועדון זה התיידד מרטין עם רוכב אופניים נוסף - רוברט במפורד.
בשנת 1909 נאסר עליו לנהוג למשך שנתיים, לאחר שלא שילם קנס בגילדפורד. בעקבות זאת, בשנת 1911 זכה לשיא ברכיבה מאדינבורו ליורק.

ייסוד חברת אסטון מרטין

אסטון מרטין נוסדה בשנת 1913 בידי ליאונל מרטין ורוברט במפורד. מרטין שהיה מומחה למרוצים באסטון היל החליט ביחד עם במפורד להקים חברת מכוניות עצמאית. הרכב הראשון שנקרא "אסטון מרטין" היה שהכניסו מנוע ארבעה צילינדרים ברכב מסוג "איסוטא-פראשיני". מרטין ושותפו במפורד הבטיחו לייצר את הרכב הראשון הראשון ביצור מסחרי אך מלחמת העולם הראשונה מנעה בעדם כאשר מרטין ובמפורד התגייסו לשירות הממלכה.
אחרי המלחמה החברה הוקמה שוב ואף הצליחה לייצר רכב שקבע בזמנו שיא עולמי חדש במהירות במרוץ הגראנד פרי הצרפתי, אך למרות ההצלחה החברה כשלה ופשטה רגל. בשנת 1925 החברה הגיעה למצב של - "כונס נכסים". בשנת 1926 קבוצת משקיעים פרטית קנו את החברה ושינו את שמה ל-"אסטון מרטין מוטור" והעבירו את היצור למפעל סיטרואן.
עד מלחמת העולם השנייה החברה העבירה מספר בעלויות ויצרה כ-700 מכוניות.

חייו הפרטיים

בשנת 1909 התחתן מרטין עם כריסטין מוריי, אשר נפטרה בשנת 1913 עם הולדת בנם. בשנת 1917 מרטין נישא בשנית לקתרין קינג.
בגלל קיצוב דלק בתקופת מלחמת העולם השנייה חזר מרטין לרכוב על אופניים. בעת רכיבה באוקטובר 1945 הוא התנגש ברמזור ונפצע קשה. לאחר מספר ימים מת מרטין מפצעיו.
שנים עבריות ג'ת"ר - ג'תרצ"ט

שנים עבריות ג'ת"ר (3600) - ג'תרצ"ט (3699) התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 162 לפנה"ס והסתיימו בשנת 62 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
זיקוקים (אלבום)

הפקה

את הסינגל המצליח הראשון מתוך האלבום "אין כמוך", אותו כתב והלחין עם גילי זכאי להפקה מוזיקלית של טל שגב ויעקב למאי .
בספטמבר 2010. השיר זכה לפופולריות גדולה, להשמעות רבות בתחנות הרדיו ואף עמד בראש מצעדי הפזמונים בתחנות הרדיו השונות למשך שבועות רבים.
בנובמבר 2010 הפיץ פרץ את הסינגל השני, "ארוץ עד אלייך", בו שילב גם מוזיקה מצרית.
בינואר 2011 הוציא את הסינגל "קחי אותי אלייך", לרגל הופעות אינטימיות שערך במועדון זאפה תל אביב.
בפברואר 2011 הוציא  את הסינגל "כמו מלך", וביצע אותו במופע במה מסתובבת ראשון מסוגו בישראל, שנערך על בימת ההאנגר 11.
באפריל 2011 חבר פרץ אל הזמר החסידי יניב בן משיח והוציא את דואט התפילה, "ואחרי ככלות הכל".
במאי 2011 במהלך סיבוב הופעותיו בקיסריה הוציא את הסינגל החמישי מתוך האלבום, "רחוק ממך", את השיר ביצע בהופעה חיה בתוכנית, "כוכב נולד", בספיישל מוזיקלי בו לקח חלק ביחד עם דודו אהרון.
ביוני 2011 הצטרף לפרויקט המוזיקלי, "שני צדדים למטבע", פרץ ביצע קאבר בהפקה מוזיקלית של יעקב למאי ללהיט של להקת משינה, "אהובתי".
באוגוסט 2011 הוציא את הסינגל, "אלף פעמים", שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו. בספטמבר 2011 הוציא פרץ את האלבום המלא "זיקוקים".
ביתר השירים שנחשפו שיתף פרץ פעולה ביחד עם יוסי בן דוד שכתב לו את השיר, "הולך לי מיואש", עם טל רביב ושמוליק נויפלד שכתבו והלחינו את שיר הנושא של האלבום, "זיקוקים", יוסי נוריאל שכתב לו את המילים לשיר, "אם את הולכת" ועם אחיו ניר פרץ איתו כתב והלחין את השיר, "רוצה אותך".
סינדרום ירושלים (סרט)

תקציר העלילה

קבוצת של מהנדסי חקלאות מאמריקה הלטינית מגיעה לקורס בירושלים. במהלך סיור אנשי הקבוצה בעיר, נתקפת דיאנה מרטינס אזולאי  בתסמונת ירושלים. את קבוצת המהנדסים מדריכה מאיה, סטודנטית שהייתה אמורה לצאת לחופשה על מנת להשלים את סיפרה "סינדרום ירושלים". בתחילת הסרט היא נפרדת מאמה ומהאהוב שלה, תומר. אך פיגוע קוטע ומשנה את תוכניותיה באחת: בעלה של הבוסית שלה נפצע, והיא נאלצת למלא את מקומה ולהדריך קבוצת מהנדסים הנבחנים לתפקיד מסוים. במקום לנפוש באילת, היא מוצאת את עצמה מחפשת אחרי אשתו של הסוחר חיימה אזולאי - דיאנה מארטינס. דיאנה היא אשת קריירה שאפתנית: היא מאוד רוצה לקבל את התפקיד הנכסף בחברה הישראלית והיא נחושה בדעתה להשאיר רושם טוב על יתר חברי הקבוצה. אולם יום לפני המבחן המכריע, מזמין חיימה את קרובי משפחתו ללא התרעה מוקדמת. דיאנה מנסה להתנגד, ואינה מתרצה גם כשהמשפחה של חיימה מגיעה. מסתבר שהמשפחה של חיימה מאוד דתייה. דיאנה קמה לברך אותם ואינה מסתירה את הצלב שעל צווארה. בני המשפחה אינם מצליחים לעכל את נישואי בנם לנוצריה "גויה" והם ממהרים להימלט בנימוס מהדירה.
חיימה ודיאנה מתעמתים על יחסה של דיאנה למשפחתו ודיאנה אומרת לחיימה: ירשתי את הצלב מאמי, איני מתביישת בו ולא אסתיר אותו". דיאנה נמצאת בלחץ בשפל שאיפתה העזה להצליח הן בקריירה שלה והן בחיי נישואין שנראה שהם מבוססים על תשוקה יותר מאשר על כל מכנה משותף אחר. "הדבר האחרון שדיברנו עליו כשהתחתנו היה דת" מטיחה דיאנה בבעלה חיימה.על רקע המתחים האלה, קוראים כותלי הכנסייה ומציעים נחמה. הם חושפים את חוויתה של דיאנה ככלואה על ידי חייה שלה ומציעים לה חופש, וביחד איתו שיגעון דתי. דיאנה נכנסת לשירותים במסעדה, שוטפת את עצמה בכיור, מגלחת את שערותיה בסכין גילוח ופוצעת את עצמה. לאחר מכן היא מוציאה שמלה לבנה שקנתה בשוק - ויוצאת לוויה דולורוזה פרטית משלה. בעלה בינתיים צופה בהופעת זמרת ואינו מבחין בהיעלמה.
לאחר שמאיה שמה לב שדיאנה חסרה, היא מפנה את תשומת לבו של חיימה והם יוצאים לחפש אחריה.
דרך הייסורים של דיאנה מסתיימת בכפר-שאול.

נושאים הנידונים בסרט

גבולות החוויה שבין הטירוף והשיגעון לחוויה המיסטית.
הסרט אינו מציב תשובה חד-משמעית לשאלה האם דיאנה היא מוארת החווה חוויה דתית, צליינית מבורכת או אישה היסטרית הלוקה בהתמוטטות עצבים ומשאיר מקום לצופה להעריך את החוויה שעברה על דיאנה כראות עיניו.
פרשת דניאל חנוך

פרשת דניאל חנוך נסובה סביב הודאה במשטרה שנמסרה על ידי דניאל חנוך, על פיה הוא רצח את אביו. סביב ההודאה נסובו סכוסכים קשים בתוך המשטרה, בשאלה האם ההודאה הוצאה בדרכים פסולות. חנוך זוכה לאחר שבמשפט הזוטא פסלו השופטים את ההודאה ומתחו ביקורת חריפה על השוטרים שהעידו במשפט.
הרי אלכסנדרה

הרי אלכסנדרה (באנגלית: Alexandra Mountains ‏(77°25′S 153°30′W) היא קבוצת הרים נמוכים, נפרדים בחלקו הצפוני של חצי האי אדוארד השביעי, ממש דרומית-מערבית למפרץ סלצברגר בארץ מרי בירד, אנטארקטיקה. ההרים התגלו בינואר-פברואר 1902 על ידי משלחת דיסקברי במהלך הפלגת חקר של ספינת המחקר דיסקברי לאורך מדף הקרח רוס. קבוצת ההרים נקראה על שם
אלכסנדרה, שהייתה אז מלכת הממלכה המאוחדת.
אתלרד הראשון, מלך וסקס

לפני מלכותו

אתלרד היה בנו הרביעי של אתלוולף, מלך וסקס, מאשתו הראשונה אוסבורגה.

מלכותו והמלחמה הוויקינגים

אתלרד עלה לשלטון לאחר שאחיו, המלך אתלברט, מת ללא צאצאים. בשנתו הראשונה של אתלרד כמלך, הגיע הצבא הוויקינגי הגדול לחופי אנגליה, ובתוך חמש שנים השתלטו על שתי ממלכות חשובות: נורת'מבריה ומזרח אנגליה. ב-868 פנה לאתלרד גיסו, בורגרד, וביקש את עזרתו כנגד הפלישה. אתלרד ואחיו אלפרד (שהפך לימים למלך אלפרד הגדול) יצאו בראש צבאם לנוטינגהאם, אך קרב מכריע לא התחולל במקום, ובורגרד שילם לוויקינגים כדי שיעזבו. ב-874 הביסו הוויקינגים את בורגרד ואילצו אותו לצאת לגלות.
ב-870 פנו הוויקינגים לעבר ממלכת וסקס, ובקרב רדינג, ב-4 בינואר 871, ספג אתלרד מפלה מוחצת מידיהם. בקרב אשדון, שנערך שבוע ימים לאחר מכן, הייתה דווקא ידו של אתלרד על העליונה, אך הוא הובס שוב בקרב בסינג ולאחר מכן בקרב מרטון. ב-23 באפריל (או ב-15 באפריל) מת אתלרד, ככל הנראה כתוצאה מפציעה שספג במהלך הקרב.

מותו

לאחר מותו נקבר אתלרד בכנסיית וימבורן שבדורסט. אחיו הצעיר אלפרד, שנודע לימים בשם אלפרד הגדול, ירש אחריו את הכתר ואת נטל המלחמה בוויקינגים, מכיוון שבניו של אתלרד היו צעירים מדי. אתלרד זכה למעמד של קדוש מקומי לאחר מותו, על אף שלא עבר קאנוניזציה בידי הכנסייה.

צאצאיו

אתלרד היה נשוי לוולפרידה, ממנה נולדו לו שני בנים, אתלוולד ואתלהלם. אתלוולד מרד בדודנו אדוארד הזקן עם עלייתו לשלטון, ונאבק עמו על הכתר, אך נהרג באחד הקרבות. אתלהלם, לעומת זאת, הכיר בשלטונו של דודנו, וכיהן בתקופת שלטונו כשליט מחוז וילטשייר. משערים כי המלך הרולד גודווינסון נמנה עם צאצאיו.
טוביה פסח שפירא

ביוגרפיה

נולד בעיירה סייני שבפלך סובאלק, בפולין הרוסית (ליטא). שימש מורה לעברית. בעקבות פרעות "הסופות בנגב" בשנת 1882 היגר לארצות הברית, אך לאחר שנה וחצי נטש אותה לאחר שהתרשם לרעה מהמדינה ומיהדות ארצות הברית. נישא ללאה גלנטי.
הוא חזר לעיר מולדתו ב-1884, וב-1924 נפטר ונקבר בה.
בנו ישראל שפירא (1882–1957) היה ביבליוגרף ופרופסור ללימודים שמיים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא הדפיס חלק מכתבי אביו.
ט"ף שפירא היה אחיה הצעיר של אסתר טובולובסקי, סבתם של מ"י פרייד ושל חיים ארלוזורוב.
אליהו בן חיים (ראנ"ח)

רבי אליהו בן חיים, המכונה גם ראנ"ח (ה'ר"צ, 1530 [בקירוב] - השע"ג, 1613) היה רב טורקי, חכם באשי, ומראשוני האחרונים.

ביוגרפיה

נולד בסביבות שנת ר"ץ באדריאנופול. למד בעירו אצל רבי מרדכי מטלון, ונודע כאחד התלמידים החכמים והמיוחדים. לאחר מכן לימד תורה בבתי מדרש שונים בעיר.
בשנת ה'של"ה, 1575, עזב את אדריאנופול ועבר לקושטא, בירת טורקיה, שם התמנה לרב ולחכם באשי. בעת שבתו על כיסא הרבנות הורצו אליו אלפי שאלות.
עמד בקשרים טובים עם חכמי דורו, ובהם רבי יוסף מטראני, מהרשד"ם, רבי שמואל יפה-אשכנזי, מהרש"ך, ועוד.
נפטר בשנת שע"ג ונטמן בקושטא.
בתו נישאה לרבי משה בנבנשתי. בנו יחידו נפטר בחיי אביו.
יחסי בורקינה פאסו–ישראל

סקירה כללית

בורקינה פאסו וישראל מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים ולבביים. המדינות מקיימות קשרים בתחומים רבים. 
נשיא המדינה הראשון, מוריס יאמאוגו, ביקר בישראל ב-5 ביולי 1961. שגריר ישראל הראשון לוולטה עלית היה שלמה הלל. יחסיו עם ישראל שיקפו את יחסיה הטובים של ישראל עם ארבע מדינות ההסכמה - וולטה עלית, חוף השנהב, דהומיי, וניז'ר. 
בשנת 2015, שגריר בורקינה פאסו ביקר בישראל. במהלך ביקורו, נפגש עם הנשיא ראובן ריבלין. במהלך הפגישה, השגריר ציין שבורקינה פאסו מעוניינת בפנסיונרים ישראליים, שיגורו בבורקינה פאסו וייסעו לה כלכלית. ראובן קיבל בברכה את השגריר.
ב-4 ביולי 2017 בורקינה פאסו הייתה אחת מהמדינות היחידות (יחד עם ג'מייקה והפיליפינים) שהתנגדו להחלטה הקובעת כי ישראל אינה הריבון בירושלים ומגנה אותה על החפירות הארכאולוגיות בעיר העתיקה.
יוצי פפאי

ביוגרפיה

פפאי נולד בטטה שבהונגריה למשפחה צוענית. בעקבות אחיו הבוגר, החל כבר לנגן על גיטרה בגיל ארבע ולכתוב שירים. הסגנון המוזיקלי של שיריו מושפע משירי שנות השישים והשבעים, רוק, פופ ונשמה.
התפרסם לראשונה בשנת 2005 כאשר השתתף בעונה השנייה של תוכנית השירה Megasztár המשודרת בערוץ TV2 ההונגרי, שם הודח ב"שלב הניחומים". אלבום הראשון, "Ne nézz így rám" זכה להצלחה.
החל מ-2006 הוא עובד בשיתוף פעולה מוזיקלי עם הראפר Majka שאתו הוציא את שני האלבומים "Nélküle" ו-"Nekem ez jár".
ב-2017 ניצח בתחרות השיר A Dal, המשמשת "גמר לאומי" לבחירת נציג הונגריה בתחרות האירוויזיון, בו מתמודדים ארבעים משתתפים. פפאי התחרה עם השיר "Origo", אותו כתב בעצמו. השיר נכתב בהונגרית ובין היתר מכיל גם מילים ברומאני, שפת הצוענים באירופה. פפאי העפיל לגמר מהמקום השני בחצי הגמר השני ובגמר סיים במקום השמיני עם 200 נקודות.
ב-2019 נבחר לייצג את הונגריה בשנית עם השיר "Az én apám". הוא סיים את חצי הגמר במקום ה-12 ולא עלה לגמר.
נעמה שפירא

ביוגרפיה

שפירא בוגרת בית צבי בהצטיינות בשנת 1987. 

משחקת בתיאטרון, בטלוויזיה ובקלונוע. הציגה מחזות, בין היתר, בתיאטראות: הקאמרי, הבימה, בית לסין, חיפה, באר שבע, הספרייה, תיאטרון התנועה, המרכז לתיאטרון – עכו.
שפירא נשואה למלחין והבמאי אורי וידיסלבסקי ושיחקה במספר הצגות שהלחין וידיסלבסקי וביניהן: "קיסריה - סופ"ש", "שירה", "פיקניק בחוסמסה", "שיינדלה", "ציד המכשפות", "שש נשים מכוערות מדברות על יופי". כמו כן, כתבה יחד עם בעלה את סיפור המופע האקרובטי "אפקט הפרפר" (וידיסלבסקי גם ביים והלחין) ב"קרקס Y". באכסניה זו היא מלמדת אקרובטים משחק. בנוסף, מעבירה סדנאות למשחק, כותבת ומביימת בבתי ספר בפרדס חנה ומלווה דרמטולוגית כותבים מתחילים.
שיחקה בפרסומות בטלוויזיה.
אם לשלושה ומתגוררת בתל אביב.
מאוריסיו בלטר

הרב מאוריסיו בלטר (ספרדית: Mauricio Balter; נולד ב-1957) הוא מראשי התנועה המסורתית (קונסרבטיבית) בישראל. הוא מכהן כיום כמנכ"ל "מסורתי עולמי", ארגון-הגג הבינלאומי של הזרם, ו"מרכז עולמי", הזרוע הקונסרבטיבית בההסתדרות הציונית העולמית.

חייו

הרב בלטר נולד במונטווידאו בירת אורוגוואי. מנעוריו היה קרוב לחיי הקהילה. הוא השלים תואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך, והשיג עוד אחד בלימודי יהדות. בהמשך שימש מנהל כללי של הקהילה הספרדית בבוגוטה, קולומביה ומנהל לענייני דת של קהילות סלטה וטוקומאן בארגנטינה. בשנת 1991 הוסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית (בית המדרש ע"ש מרשל מאייר) בבואנוס איירס, ואז כיהן בקהילת "אור חדש" בבירה. לאחר מכן מונה כמנהל הכללי של שלוחת "מסורתי עולמי", ארגון-הגג הקונסרבטיבי העולמי, במדינה. בתקופה זו היה אחראי על התמיכה במשפחות ההרוגים הרבים בפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה. בסך הכל עסק בפעילות ציבורית בדרום אמריקה במשך ארבע-עשרה שנה.
בקיץ 1995 עלה עם אשתו בלהה ושתי בנותיו לישראל, שם השתכן בקריית ביאליק והתמנה לרבה של הקהילה המסורתית הקריות. הוא מילא את התפקיד במשך חמש-עשרה שנים. מ-1997 ריכז יחד עם הסוכנות היהודית את מיזם ""ע.מ. – עליה מסורתית", שהביא לעיר כחמש מאות משפחות מארגנטינה בין 1997 ל-2007, סביב שנות המשבר הכלכלי הקשה של 1998–2002. בעיקר עקב כך גדל מספר בתי-האב החברים בקהילה מ-20 ל-300 בתקופת כהונתו. ב-1999 היה אחד מששת הנציגים הלא-אורתודוקסיים הראשונים להצטרף למועצה דתית בישראל, וקיבל מושב בקריית ביאליק. בתחילת 2003 נבחר לנשיא כנסת הרבנים בישראל, תפקיד אליו מונה לסירוגין במשך ארבע קדנציות ואותו הוא ממלא עד היום. באותה שנה השלים תואר שני במחשבת ישראל באוניברסיטת חיפה. בנוסף שימש כסגן יו"ר התנועה וכמנהל הלשכה לשירותי דת שלה. כמו כן הוא חבר הוועד הפועל של כנסת הרבנים העולמית. הוא נבחר לוועד הפועל הציוני ב-2006 והוחלף ב-2012.
מתוקף תפקידו כיו"ר ועדת הליטורגיה של התנועה המסורתית בישראל, עמד בראש הצוות שהכין וערך את ואני תפילתי: סידור ישראלי שיצא ב-2009. ב-2010 עזב את קריית ביאליק ועבר להתגורר בבאר שבע, שם התמנה לרבה של ק"ק אשל אברהם, הקהילה הקונסרבטיבית הגדולה בדרום ישראל. הרב בלטר תמך בעקביות בהסמכת להט"ב מוצהרים לרבנות, סוגיה שפילגה את התנועה לאורך שנות ה-90 וראשית ה-2000: ב-2006, כשהתאפשר המהלך בארצות הברית, לא התקבלה ההחלטה בישראל ומכון שכטר הוסיף לדחות מועמדים כאלה. ב-2012 נערכה הצבעה חוזרת והנושא אושרר.
בהשקפתו הוא משתייך לאגף הליברלי ביהדות הקונסרבטיבית, הדוגל בתאולוגיה אקזיסטנציאליסטית של יחסים תמידיים בין הבורא למחברי כתבי הקודש.
כיום, הוא מייצג את התנועה כחבר דירקטוריון בקק"ל שמרכז את וועדת איכות הסביבה והוא חבר הנהלה בהסתדרות הציונית העולמית.
ריפה (רובע)

ריפה (באיטלקית: Ripa) הוא שמו של הרובע השנים עשר מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
מקור שמו של הרובע בביטוי "ריפה גראנדה" (באיטלקית: Ripa Grande - "הגדה הגדולה") בהתייחסות לגדת נהר הטיבר בה היה ממוקם נמל העיר רומא עד אמצע המאה ה-19. הכוונה לגדה המזרחית של נהר הטיבר, למול רובע טרסטוורה שנמצא בגדה המערבית.
סמל הרובע הוא הגה של ספינה המסמל את נמל העיר.

היסטוריה

בחלקו הצפוני של הרובע, בסמוך לגבעת הקפיטולין התגלו סימני יישוב מתקופה שקדמה למאה השמינית לפנה"ס, היינו יישוב שקדם הקמת העיר רומא.
בתקופת האימפריה הרומית היה ממוקם ברובע הקירקוס מקסימוס. כמו כן, היו באזור הרובע בתי אחוזה של רומאים עשירים. בתי אחוזה אלה נהרסו במהלך ביזות רומא על ידי הברברים במהלך המאה החמישית.
בימי הביניים היה האזור בו ממוקם הרבע חלק מהרובע ה-11 של רומא, שנקרא "רובע ריפה ומאמוראטה" (Regio Ripe et Marmorate) על שם הנמל ועל שם גושי השיש (marmora - מרמורה) שהיו מונחים על גדת הנהר משלהי האימפריה הרומית. מרבית שטח הרובע היה בלתי מיושב למעט מספר מנזרים על גבעת האוונטין.
במהלך המאה ה-16 הפכה גדת הנהר בתחום הרובע לנמל העיקרי של העיר, ומרבית תושבי הרובע התפרנסו מדיג בנהר. בשנת 1870 נבנו על גדת הנהר חומות ורציפים על מנת למנוע הצפת העיר על ידי הנהר. בנייה זו הביאה להריסתו של הנמל, ולאבדן הכנסה לתושבי הרובע אשר עזבו אותו. מרבית מבני הרובע נבנו מחדש בראשית המאה ה-20. בשנת 1921 פוצל חלקו הדורמי של הרובע והפך לרובע סן סבא.

אתרים בעלי חשיבות

בתקופת האימפריה הרומית פעל ברובע הקירקוס מקסימוס ששימש למרוצי מרכבות. כמו כן היו ברובע מקדש הרקולס (המכונה כיום, בטעות, מקדש וסטה) ומקדש פורטונוס, שהיה מוקדש לאל הנהר הרומאי.
כיום ממוקמת ברובע, בסמוך למקדשים כנסיית סנטה מריה אין קוסמדין ובה פה האמת - אחד מסמלי העיר רומא.
ברובע נמצא שער יאנוס המוקדשת לאל הרומאי יאנוס לה ארבעה פתחים, וכן כנסיית סן ג'ורג'יו אל ולאברו וכנסיית סנטה סבינה.
סדרן

סדרן הוא אדם המפקח על הסדר באירועים מרובי משתתפים, כגון: בתי קולנוע, תיאטראות, אירועי ספורט וטקסים ואירועים שונים. מתפקידי הסדרן: ייצוג האולם בו מתקיים אירוע וקבלת פני קהל המבקרים, בקרת כניסה של אנשים לאירוע, הכוונתם למקום הישיבה שלהם, השגחה על התנהגות נאותה ומתן מידע ועזר כללי למשתתפים באירוע. 
במקומות מסוימים, מצפים מהסדרנים לעזור גם באבטחה ולוודא שרק אנשים בעלי היתרים יגיעו אל מאחורי הקלעים. הסדרנים עוקבים אחרי הקהל וביכולתם להזעיק את אנשי האבטחה.

סדרן בקולנוע

הסדרן בקולנוע הוא איש הקשר בין בית הקולנוע לקהל הצופים. הוא אחראי לכך שהלקוחות יקבלו את השירות התקין ביותר במהלך הסרט. בין תפקידיו, לבדוק שהסרט באיכות טובה (קול באיכות תקינה, תמונת מסך במקום הנכון, כתוביות ניתנות לקריאה), שכל הצופים יושבים במקומם, לוודא שיש אווירה שקטה באולם הקולנוע, לשמור על ניקיון האולם ולעיתים, גם לנקות ולטאטא את האולם בין הקרנה להקרנה. בבתי קולנוע רבים, בנוסף לסדרנים הנמצאים באולמות, ישנם סדרן או שניים הניצבים בכניסה לבית הקולנוע, אשר מוודאים כניסה לסרט עם כרטיס תקין.

סדרן באירועי ספורט

סדרן באירועי ספורט הוא איש ביטחון שתפקידו לסייע למשטרה בשמירת הסדר בעת משחק או אירוע ספורט. בישראל, העוסק בתחום זה מחויב לעבור קורס בן 3 ימים במשך 5 שעות לימוד. לאחר השלמת הקורס מקבל האדם תעודת סדרן בטיחות באירועי ספורט. ]
הסדרן נועד ככוח עזר לשוטרי משטרת ישראל באבטחת אירועי ספורט כגון אבטחת משחקי כדורגל.

תפקידיו וחובותיו

הסדרן שומר על הסדר במהלך המשחק, מבצע בדיקות ביטחוניות על מנת למנוע הכנסת אמצעים אסורים לשימוש למגרש הכדורגל, רשאי להוציא אוהדים מתפרעים בכוח, מכווין תנועה של הקהל במקרה של אירוע חריג במגרש.
לודווין סנייה

ביוגרפיה

נולדה בפרברי פריז (לה-סל סן-קלו, איוולינה, איל-דה-פראנס) לאב אקדמאי ואם מזכירה.  החלה את קריירת המשחק בגיל צעיר, לאחר שלקחה שיעורי משחק ושחקה בסרטים מגיל 10. 
בעקבות הופעותיה ב-"8 נשים" וב"סוד" הייתה מועמדת לפרס סזאר הצרפתי כשחקנית משנה. 
מרבה להופיע בסרטים בעירום או בעירום חלקי. עובדת גם כדוגמנית. 
בסרט 8 נשים ביצעה את השיר Papa T'es Plus Dans Le Coup של הזמרת שיילה. ב-2018 שיחקה בסרט "לולה ואחיה".
אריה תגר

ביוגרפיה

נולד ברזנקה שבלטביה לאל-חנן ודבורה. למד בבית ספר תיכון בסנקט פטרבורג ובאוניברסיטת מוסקבה, ממנה קיבל תואר במשפטים. בשנים 1915 - 1921 היה חבר מרכז "צעירי ציון" בריגה. בשנים 1922–1924 ייסד וערך את העיתונים היידיים "אונזער וועג" ו"דער וועג" בריגה. 
בשנת 1925 עלה לארץ ישראל והתיישב בראשון לציון, שם היה פעיל ציבור וכיהן כחבר המועצה המקומית. כעבור שנה היגר לדרום אפריקה, שם היה פעיל ציוני מרכזי. היה יושב ראש המפלגה הציונית-סוציאליסטית, חבר הפדרציה הציונית בדרום אפריקה (מ-1947 עד 1952 סגן יושב ראש הפדרציה), ויושב-ראש המגבית המאוחדת.
בשנת 1952 חזר לישראל. היה חבר ההנהלה העולמית של קרן היסוד, חבר הוועד הפועל הציוני וציר בקונגרסים הציוניים.
תפקידו כסגן יושב-ראש הסניף של הפדרציה הדרום אפריקאית בישראל וכחבר מועצת המנהלים של אגודת אפרידר, שבנתה את שכונת אפרידר באשקלון, הביא אותו לעיר, ובשנת 1956 מונה לראשות העירייה מטעם מפא"י, משום שלא היו מועמדים מקומיים לבחירות, אחרי מותו הפתאומי של ראש העיר הקודם. בבחירות של 1959, הוא נבחר כראש עיר בידי התושבים.
לזכות תגר נזקף איחוד חמש שכונות העיר הראשונות, פיתוחן והרחבתן לעיר.
בית הספר "אורט הנרי רונסון" באשקלון נקרא בעבר על שמו ("תגר"). באפריל 2008 החליטה עיריית אשקלון לקרוא לשדרה בעיר על שמו.

משפחתו

בשנת 1930 נשא תגר את עליזה-גרונה, בתו של צבי הירשפלד, מייסד משק רוחמה. אמה של עליזה תגר, ברכה, הייתה בתו של חיים יעקב קרישבסקי.
בתם של אריה ועליזה תגר, דבורה, נישאה לאורי שינוק.
דאה לוהר

ביוגרפיה

אנדראה ביאטה לוהר (Andrea Beate Loher) נולדה בטראונשטיין, בוואריה, כבת לאב יערן ואם פקידה בבית משפט. מאוחר יותר היא אימצה את שם הבמה "דאה לוהר" שהפך בהמשך לשמה הרשמי.
בשנת 1988, בתום לימודי שפה וספרות גרמנית ופילוסופיה באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן, היא בילתה שנה בברזיל. ב-1990 השתקעה בברלין ולמדה כתיבת דרמה במסגרת בית הספר הגבוה לאמנויות, אצל היינר מילר, טנקרד דורסט ויאק קארסונקה. במקביל עבדה בתחנת רדיו.
כעת היא מתגוררת ועובדת כסופרת ומחזאית עצמאית בברלין.
המחזה הראשון שלה, Olgas Raum הוצג לראשונה בתיאטרון ע"ש ארנסט דויטש בהמבורג.
באוקטובר 2003 ביים אנדריאס קריגנבורג את המחזה שלה, "חפות מפשע" בתיאטרון תאליה בהמבורג. ביוני 2004 בסטודיו לתיאטרון תאליה, אותו במאי, אנדריאס קריגנבורג, העובד עם המחזאית, ביים את ההצגה "החיים בפראסה רוזוולט" שהשתתפה בסתיו 2004 בפסטיבלים לתיאטרון בסאו פאולו, פורטו אלגרה וריו דה ז'ניירו.
במרץ 2012 המחזה שלה "גנבים", שאורכו 3 שעות וחצי, בביצוע להקת הדויטשה תיאטר בברלין, בבימויו של קריגנבורג
זכה להערכת המבקרים הישראלים כשהוצגה על במת התיאטרון הקאמרי בתל אביב.
צ'נטיקו

צ'נטיקו היא אלת האש הביתית והאח, וכן אלת האוצרות במיתולוגיה האצטקית.
על פי המיתולוגיה האצטקית, צ'נטיקו אוכלת פפריקה ודגים צלויים.
מסופר במיתולוגיה האצטקית כי צ'נטיקו נענשה על ידי האל טונאקאטקוטלי שהפך אותה לכלבה כעונש על אכילת פפריקה ביום צום.
האלה מתוארת כלובשת כתר עשוי קוצי קקטוס רעילים, ולעיתים מתוארת בצורת נחש אדום.
דיוויזיית הפאנצר השנייה (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוקטובר 1935, יחד עם הדיוויזיה הראשונה והשלישית, בתור שלוש דיוויזיות השריון הראשונות בצבא הגרמני תחת סמכות זרוע השריון הצעירה בורמאכט והועמדה תחת פיקוד היינץ גודריאן. הדיוויזיה השתתפה באנשלוס ולאחר מכן גם בסיפוח חבל הסודטים בשנת 1938. בתחילת דרכה הורכבה הדיוויזיה מחטיבת רובאים (חי"ר ממוכן) וחטיבת שריון - כל חטיבה עם שני רגימנטים, בנוסף לרגימנט ארטילריה ומספר יחידות סיוע דיוויזיוניות.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה והמערכה בפולין בספטמבר 1939, הייתה הדיוויזיה אחת מבין שש דיוויזיות משוריינות בורמאכט והיא השתייכה במהלך המערכה לקורפוס ה-18, כחלק מהארמייה ה-14, קבוצת ארמיות דרום, והשתתפה בלחימה במרכז פולין.
במאי 1940 הדיוויזיה לחמה תחת הקורפוס ה-19 בפיקודו של היינץ גודריאן, שנועד לפרוץ את קו ההגנה הצרפתי באזור חבל הארדנים ולהתקדם לכיוון חופי תעלת למאנש באזור קאלה. הקורפוס הצליח להבקיע את מערך ההגנה הצרפתי באזור סדן והתקדם במהירות לכיוון צפון-מערב. באמצע מאי הגיעו יחידות הדיוויזיה לכ-25 ק"מ מחוף הים באזור דנקרק, שם קיבלו פקודה לעצור את התקדמותם, בעוד חיל המשלוח הבריטי בצרפת עורך מבצע פינוי המוני מחוף הים בדנקרק חזרה לאי הבריטי. בשלב השני לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת קבוצת הפאנצר גודריאן.
לאחר ניצחון המערכה בצרפת וארצות השפלה, איבדה הדיוויזיה את רגימנט השריון השני שלה, שצורף לדיוויזיה משוריינת חדשה (דיוויזיית הפאנצר ה-13), וקיבלה במקומו את רגימנט הרובאים (חי"ר ממוכן) ה-304. מהלך דומה התרחש ברוב דיוויזיות הפאנצר - שכן הפיקוד הגרמני העדיף להגדיל את מספר דיוויזיות הפאנצר על חשבון החלשת מרכיב השריון בדיוויזיות הקיימות.
במהלך הקרב על יוון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, וכבשה את סלוניקי. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה בעתודת הOKH, ולא השתתפה בלחימה. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוסים ה-40, ה-46 וה-5 לסירוגין, במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. בדצמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס הממונע ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, וב-4 בינואר 1942 הועברה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס הממונע ה-41 תחת פיקוד הארמייה התשיעית.
ביולי 1943 השתתפה הדיוויזיה בקרב קורסק, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת הארמייה התשיעית, וספגה בו אבידות כבדות. לאחר התבוסה בקרב קורסק, נשלחה הדיוויזיה לצרפת לצורך התאוששות.
בקיץ 1944 השתתפה הדיוויזיה בקרבות המערכה בנורמנדי, ספגה בהם אבדות כבדות, ורק בקושי נחלצה מכיס פאלז.
בדצמבר 1944 השתתפה הדיוויזיה בקרב על הבליטה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית, והייתה מעורבת במצור על בסטון.
באביב 1945 לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה השביעית, בניסיון לעכב את כוחות בעלות הברית, ולבסוף נכנעה לכוחות צבא ארצות הברית ב-7 במאי 1945.