google/wiki40b huggingface dataset:
הוראציו מלייאלה

קורות חיים

הוראציו מלייאלה נולד בטרגו ז'יו, בירת המחוז גורז' בחבל אולטניה. הוא למד בתיכון על שם טודור ולדימירסקו בטרגו ז'יו. בכיתה י"ב הציג תערוכת ציורים ראשונה בבית התרבות של העיר. התכוון ללמוד אמנויות יפות בבוקרשט אך אחרי שראה הצגות בתיאטרון בולנדרה החליט להיות שחקן תיאטרון. סיים בשנת 1975 לימודי משחק במכון לתיאטרון וקולנוע בבוקרשט על שם יון לוקה קאראג'אלה, בכיתה של אוקטביאן קוטסקו.
כשחקן תיאטרון השתתף בהתחלה בהצגות בסטודיו קסנדרה ובתיאטרון הנוער בפיאטרה ניאמץ.
אחרי שעבר לבוקרשט, שיחק בתיאטראות נוטארה, אודיאון, התיאטרון הלאומי, בולנדרה, בתפקידים כמו פדינאר ב"רובע הקש האיטלקי" מאת לאביש, המורה ב"השיעור" מאת אז'ן יונסקו, ואניה ב"הדוד ואניה" מאת צ'כוב, טרטאליה ב"מלך צבי" מאת קרלו גוצי 
הופיע בבכורה בשנת 1974 בסרט "Muntele ascuns" ("ההר המוסתר"). מאז שיחק במספר רב של תפקידים בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה.
בשנת 1999 ביים שתי אפיזודות בסדרה Ministerul comediei ("משרד הקומדיה"). בשנת 2000 שיחק 
בין השאר, בסרט של קוסטה גברס, "הממלא מקום".
בשנת 2008 ביים את סרטו הראשון לפי תסריט מקורי (נכתב ביחד עם אדריאן לוסטיג)-Nunta mută ("חתונה אילמת").
בנוסף לעיסוקיו תחום אמנויות הבמה, מלייאלה מצייר, בעיקר קריקטורות. הציג מעל 3,000 קריקטורות ב-36 תערוכות לאומיות ובינלאומיות. תערוכה קבועה של ציוריו נמצאת בכניסת המסעדה "נבאב" בבוקרשט. היה לתקופה העורך הראשי של כתב העת "סאטירול". מלייאלה נשוי לבוגרת פקולטה למחשבים ויש לו שני בנים.
צבי נתנזון

צבי נתנזון (14 ביולי 1914 - 13 באוקטובר 1996) היה חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות לאורך שנים רבות, וממנהיגי במפ"ם, יד ימינם של מנהיגי המפלגה מאיר יערי ויעקב חזן. קיבל את התואר יקיר ההסתדרות ויקיר העיר תל אביב על פעילותו הענפה בעיר. נתנזון ערך והשאיר אחריו ארכיון מסודר על תנועת העבודה בתקופתו, המאבק על עבודה עברית, והמאבק על תנאי העבודה של הפועלים.

ביוגרפיה

נתנזון נולד בבוחוש שברומניה. אביו היה סוחר עצים, שנרצח כשצבי נתנזון היה בן 5. הוא ואמו עברו לעיר גאלאץ על גבול מולדובה, ושם עסקה אמו במסחר בדים.
במהלך הלימודים בבית הספר התיכון בגאלאץ, נחשף נתנזון לתנועת "השומר הצעיר" שפעלה באזור. הוא נעשה פעיל בסניף התנועה ובהמשך הפך למדריך בתנועה. במטרה להתיישב בארץ ישראל, עבר עם חבריו תקופת הכשרה ארוכה בחווה חקלאית באזור. אחריה היה מדריך בהכשרת חלוצים, ובשנת 1935 עלה לארץ באוניה.
בשלבי התארגנות הראשונים שהה נתנזון במחנה זמני בתל מונד, ולאחר מכן עבר לתל אביב. עבד כחלוץ ביישור חולות, בפרדסים וכפועל מתכת.
בשנת 1937, בתקופת האבטלה בארץ, נבחר על ידי מחוסרי העבודה לוועדת התור במועצת פועלי תל אביב, וניסה להנהיג חלוקה גלויה וצודקת של ימי העבודה שעמדו לחלוקה למובטלים. באותה עת היה פעיל ב"פלוגות הפועל", והשתתף בהקמות רבות של יישובי חומה ומגדל.
את מאמרו הראשון פרסם ב-1939, ובו תבע סולידריות של העובדים עם מחוסרי העבודה. מאז כתב בקביעות על ענייני עובדים ועל צדק חברתי. הוא פרסם מאמרים, ראיונות רבים ועשרות חוברות בנושאי עבודה.
רק בשנת 1940 קיבל לעבודה קבועה, במוסך "נוע", ששימש כמוסך מחתרתי של ההגנה. באותה שנה הוא נבחר לוועד העובדים במוסך, וכן נבחר למועצת פועלי המתכת.
את פעילותו הפוליטית החל נתנזון כמזכיר "הליגה הסוציאליסטית" בתל אביב, שזכתה להישג מרשים בבחירות להסתדרות שנערכו בשנת 1941. בהמשך היה מצעירי המייסדים של מפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם).
בשנת 1947, במלחמת העצמאות, שירת נתנזון בחי"ש תל אביב. לאחר המלחמה נרתם לקליטת העלייה הגדולה הן בתל אביב והן במעברות שהיו פזורות ברחבי הארץ.
ב-1952 נבחר נתנזון למזכירות מועצת פועלי תל אביב-יפו. ב-1970 נבחר לוועדה המרכזת של ההסתדרות כנציג מפ"ם, והיה פעיל בהנהלת האיגודים המקצועיים. הוא עמד בראש המחלקה לתחיקת חוקי עבודה להבטחת זכויות העובדים. במשך כ-15 שנים ייצג נתנזון בפני הכנסת והממשלה יוזמות לשינויים ותיקונים בחוקי העבודה והרווחה. בנוסף הירצה במקומות עבודה ובסמנריונים לעובדים וועדי עובדים, והמשיך בפרסום מאמרים.
עם פרישתו מהוועדה המרכזת בשנת 1982, נבחר נתנזון לוועדת מבקר ההסתדרות.
כן שימש במשך חמש שנים כחבר בוועדת השמות וההנצחה של עיריית תל אביב יפו.
הארווי ביקס

עלילה

במרכז הסדרה דמותו של הארווי ביקס, ציפור חמודה ונעימה הליכות. להארווי שני חברים טובים, פו ופי התאומים, ויחדיו יוצאת השלישייה לחפש הרפתקאות ביער הקסום שהוא ביתם.
בית רקנאטי

היסטוריה

את הבנייה יזם ב-1934 איש העסקים ליאון רקנאטי (הסב) במטרה להקים בניין מגורים בעל חזית מסחרית. דרך בגין, אז דרך פתח תקווה (במקור הייתה דרך יפו-שכם), הייתה אז דרך מסחרית חשובה שהובילה אל מרכז תל אביב הצעירה. את הבניין תיכננו האדריכלים שלמה ליאסקובסקי ויעקב אורנשטיין והוא נבנה ב-1935.
הבניין נבנה כמו מרבית הבנייה בעיר בשנות ה-30 בסגנון הבינלאומי והוא מתאפיין בצורות נקיות ומבנה פונקציונלי חסר עיטורים. מסממניו הבולטים הוא חזית המרפסות הפונה אל הדרך הראשית ומעליהן אלמנטי הצללה. המבנה כולל שורת חנויות לאורך הרחוב ובצידו הנסתר חצר פנימית.
במהלך שנות ה-40 וה-50 נעשו בבניין שינויים רבים ולאחר מכן הוא נזנח במשך שנים רבות. בשנת 2000 עבר שימור ושיחזור מלא על ידי האדריכל גידי בר אוריין.
סאן מנחם

קריירה

מנחם החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של שמשון תל אביב ושיחק גם בקבוצות הילדים של בני יהודה תל אביב. בגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל רמת השרון, ועם קבוצת הנוער של המועדון עלה לליגת העל לנוער בשנתו הראשונה בקבוצה. ב-11 במאי 2013 ערך מנחם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–2 לבני יהודה, ועד תום עונת 2012/2013 פתח בהרכב במשחק נוסף בליגת העל. בעונת 2013/2014 צורף באופן רשמי לקבוצה הבוגרת, וערך חמש הופעות בליגת העל בנוסף להופעה אחת במסגרת גביע המדינה, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2014/2015 הפך מנחם לשחקן הרכב קבוע, וערך 28 הופעות בליגה הלאומית. ב-13 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–1 על מכבי יבנה.
ב-21 ביוני 2015 חתם מנחם לארבע שנים במכבי חיפה. ב-5 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין בגביע הטוטו, ובליגת העל שותף בעשרה משחקי ליגה בעונת 2015/2016, בנוסף למשחק אחד במסגרת גביע המדינה, בו זכה עם הקבוצה בתום העונה. בעונת 2016/2017 עזב טאלב טוואטחה את המועדון, ומנחם הפך למגן השמאלי הפותח של הקבוצה. ב-29 באוקטובר 2016 כבש מנחם את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5–0 על הפועל אשקלון. ב-19 במרץ 2017 בלע מנחם את לשונו ואיבד את ההכרה לאחר היתקלות ראשים עם אובידיו הובאן במהלך ההפסד 0–4 להפועל באר שבע באצטדיון טרנר. מנחם פונה לבית החולים סורוקה ושוחרר כעבור זמן קצר. מנחם חזר לשחק כעבור חודש, וסיים את העונה עם שני שערים ב-23 הופעות ליגה.
ב-22 באוגוסט 2017 הושאל מנחם לעירוני קריית שמונה עד לסיום העונה. כעבור חמישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 למכבי תל אביב. ב-20 בינואר 2018 כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 2–0 על הפועל חיפה, ובסך הכל בעונת 2017/2018 כבש שני שערים ב-26 הופעות בליגה.
לקראת עונת 2018/2019 חזר מנחם למכבי חיפה, ובעונה זו כבש שער אחד ב-22 הופעות ליגה.
ב-15 באוקטובר 2019 ערך מנחם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על לטביה במסגרת מוקדמות יורו 2020.
הארמייה ה-50 (ברית המועצות)

היסטוריה

היחידה הוקמה באוגוסט 1941 על בסיס יחידות של חזית בריאנסק. באוגוסט 1941 היא כותרה. רק חלק קטן של הארמייה הצליח לצאת מהכיתור.
בנובמבר 1941 הארמייה ה-50 הוקמה מחדש והועברה לחזית הלחימה של קרב מוסקבה. בספטמבר 1943 הארמייה ה-50 הועברה לעתודה ולאחר תגבור יחידותיה נכללו בחזית הבלארוסית השנייה. כחלק של יחידות החזית היא התקדמה מערבה לכיוון בלארוס הסובייטית והגיע לגדות הדנייפר. לאחר חציית הנהר במהלך קרב דנייפר היא המשיכה להתקדם מערבה והשתתפה במבצע בגרטיון.
בתחילת 1945 הארמייה ה-50 הועברה לטובת החזית הבלארוסית השלישית והשתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. היא סיימה את הלחימה על שפת הים הבלטי ופורקה בשנת 1945.
התקהלות בעלי חיים

התקהלות בעלי חיים היא התנהגות בעלי חיים מסוימים החיים בחברות של פרטים רבים ולא כמינים יחידאים או כזוג בודד.
חלק מהמינים נעים בקבוצות גדולות ביותר כמו הארבה או השתאי המצוי הנעים במליונים, מחשיכים את השמיים ופוגעים ביבול ברחבי אפריקה. חלקם נעים כקבוצה של פרטים ללא סידור או ארגון ומתקהלים בקבוצות, למשל בעונת הנדידה אצל הגנו ואצל עופות. אחרים בעלי מבנה ארגוני מורכב יותר של קבוצות חברתיות, בחלקם קיימת גם התנהגות זולתנית בין הפרטים החברים בה.
בית הכנסת שער הרחמים

בית כנסת שער הרחמים (מראתהית: गेट ऑफ मर्सी सिनेगोग / जुनी मशिद. מוכר גם בשם ""ג'וני מאסג'יד") הוא בית הכנסת העתיק ביותר במומבאי (בומביי לשעבר), בהודו. בית הכנסת נבנה ב-1796 בדרום מומביי על ידי בן קהילת בני ישראל סאמאג'י האסאג'י דיווקר, הידוע גם בשם שמואל יחזקאל. ב-1860 נבנה בית הכנסת מחדש והועבר למיקומו החדש במאנדבי, ברובע המוסלמי של מומבאי, באזור המכיל שכונות מגורים, מקדשים הינדים, מסגדים מוסלמיים ושווקים. במאות השמונה עשרה והתשע עשרה, האזור אוכלס מחדש בידי קהילה יהודית קטנה אך משגשגת. השם "מאסג'יד" שניתן לבית הכנסת בפי המקומיים, משמעו "מסגד", ויש הטוענים כי כוונת הכינוי היא למבנה ציבור מרכזי, אליו ניתן להתייחס כאשר מכווינים אדם באזור.
השם המקומי "ג'וני מסג'יד" לבית הכנסת חל גם על תחנת הרכבת הסמוכה, "מסג'יד בונדר". על אף הירידה במספר המתפללים, בית הכנסת עדיין מקיים את הטקסים בצורה פעילה, ומשרת קהילה יומית של כמאה חברים. בית הכנסת גם מקיים סיורי מורשת ודת בעיר.

היסטוריה

על פי הרישומים ההיסטוריים, שמואל דיווקר ואחיו יצחק שירתו בצבא הבריטי המזרח הודי כקצינים. במהלך המלחמה האנגלו-מייסורית הם נשבו בידי מלך ממיסור, טיפו סולטן. הם כמעט נידונו למוות, כאשר טיפו סולטן שאל לאיזו קאסטה הם משתייכים. האחים ציינו שהם בני ישראל, טיפו מעולם לא שמע על הקבוצה, ולפיכך עמד לחרוץ את גזר דינם, אולם אימו התערבה וטענה כי שמעה על קאסטה שכזו בקוראן. טיפו היה מוסלמי אדוק, ולכן חס על חייהם של שני האחים, ומאוחר יותר החזיר אותם לבריטים במסגרת חילופי שבויים. שני האחים שבו לבומביי הבריטית, ולאות תודה בנו שם את בית הכנסת "שער הרחמים".
ב-2 באפריל 1919 התכנסה בבית הכנסת אספה ציבורית של בני ישראל בנושא הציונות. מעל 350 מחברי הקהילה הגיעו לאספה, ורבים תמכו ברעיון של הקמת בית לאומי בפלשתינה, על אף שהדבר הצית ויכוח לוהט בנושא.

המבנה

מבנה בית הכנסת יכול להכיל 300 חברים, ובחדים מרכזיים מארח התכנסויות גדולות. ועם זאת, בשבתות אין יותר מ-50 מתפללים. ישנו גם מקווה סמוך למבנה, לטהרת המתפללים.
דרור פויר

ביוגרפיה

פויר נולד וגדל בפתח תקווה. בצעירותו היה חבר בתנועת בני עקיבא. במהלך הקריירה העיתונאית שלו היה עורך מוסף קפטן אינטרנט בעיתון הארץ בשנים 1997–2000, פרסם אסופת טורים בטיים אאוט תל אביב, מספר כתבות בעיתון חדשות, כתב וערך בעיתונים: שישי, צומת השרון, מעריב, הארץ, דה מרקר, טיים-אאוט תל אביב, הירחון "42 מעלות" והמגזין מסע אחר. מ-2003 הוא כותב רשימות בבלוג "החיים בהיר".
ספרו הראשון, "צדוק בנפתולי התשוקה", יצא לאור בשנת 2002 בהוצאת בבל. לפי המבקר דן לחמן, הספר הוא: "כמעט ספר הגות פילוסופי אך עם זאת משעשע וידידותי למשתמש".
במהלך השנים האחרונות הוא משלב פעילות חברתית עם כתיבת טור קבוע בעיתון גלובס העוסק בנושאים חברתיים ופוליטיים, אקטואליים ואישיים. עמדותיו הפוליטיות העיקריות על פי הטורים שכתב הן נגד הטייקונים והשיטה הכלכלית הקפיטליסטית, נגד גירוש עובדים זרים ומבקשי מקלט, בעד המחאה החברתית ונגד המתנחלים. הוא השתתף בהקמת ארגון העיתונאים בישראל ובסערה התקשורתית בנוגע להוספת מנחם בן כשדר נוסף לקרן נויבך בתוכנית הרדיו סדר יום, היו שהעבירו ביקורת על העמדה שהציג בשם ארגון העיתונאים החדש, שאיננו רואה לנכון להתערב במהלך זה מכיוון שלדעתו מדובר בצעד ניהולי במהותו.
במרץ 2013 פרסם פויר טור דעה בגלובס שעורר הדים רבים. בטור שכותרתו הייתה "שמאלנים נמאסתם", תקף פויר את השמאל בישראל וכינה אותו "חבורה נרפית של רואי שחורות צקצקנים". באותו טור, ובטור תגובה שבא אחריו, הוא הודה לראשונה כי חש לעיתים הזדהות עם חלק מהמסרים של הימין הפוליטי בישראל. "בזמן האחרון אני בהחלט מזדהה יותר עם כמה מטענות הימין (בעיקר עם הנרטיב הבסיסי, אבל גם עם לא מעט מההחלטות ומהצעדים) מאשר הזדהיתי בעבר" כתב פויר.
בשנת 2014 עבר השתלת כליה שתרמה לו אמו ותיאר זאת בטורו כאחת החוויות החזקות והעמוקות שעבר בחייו.
בפברואר 2015 פרסם פויר סטטוס בטוויטר שבו טען כי במהלך כנס באוניברסיטת תל אביב, השר נפתלי בנט קרא לכל הערבים גנבי רכב. בעקבות כך הגיש בנט תביעת דיבה על סך מיליון שקלים נגד פויר מאחר שלטענתו מדובר בשקר. התביעה הסתיימה כעבור כחצי שנה בהסכם גישור שפרטיו נותרו חסויים.
בנוסף לעיסוקו בכתיבה, פויר הוא גם סולן להקת הרוק נאג' חמאדי, המורכבת מעיתונאים ואנשי תקשורת משני צדי המפה הפוליטית בישראל, ובהם אראל סג"ל, דרור גלוברמן, אור הלר וטל לזר. באוקטובר 2014 הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון "אל תלכי לישון" מתוך אלבום בכורה, שעתיד לצאת במהלך חורף 2015-2014.
במאי 2017, החל פויר להגיש את תוכנית הטלוויזיה "חמש מקורי" בערוץ כאן 11, לצדה של ענת קורול.
פויר מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לתאומים. פויר הוא אתאיסט.
ב-27 ביולי 2019, האשימה העיתונאית הדר קנה מהעיתון דה מרקר את דרור בהטרדה מינית ומעשה מגונה.
ראדן ויג'אייה

ראדן ויג'אייה (אינדונזית: Raden Wijaya) הידוע גם כקרטרג'סה ג'איארדהנה (מלך בין 1293 ל-1309) היה המייסד והמלך הראשון של ממלכת מג'פהיט באי ג'אווה שבאינדונזיה של ימינו. קיימים מספר מקורות היסטוריים על ייסוד מג'פהיט, כולל הפרטון והנגאראקרטגמה. 
על פי הפרטון, ספר המלכים המתעד את שליטי ג'אווה, הוא היה בנו של נסיך סינגהסארי. הנגאראקרטגמה מתאר אותו כצאצא של מלך סינגהסארי הראשון, קן ארוק. 
ב-1289 קובלאי חאן שלח למלך סינגהסארי, קרטנגארה, דרישה לתשלום דמי חסות. המלך סירב לדרישה וגירש את שליחו את קובלאי חאן. באותה תקופה פרץ מרד, במהלכו נהרג המלך, ושר צבאו (ולפי חלק מן הכרוניקות, חתנו) ראדן ויג'אייה נמלט וניסה להקים ממלכה חדשה. ב-1292 פלשו המונגולים לג'אווה, על מנת לנקום על השפלת שליחו על קובלאי חאן. ראדן ויג'אייה ניצל אותם על מנת לחסל את אויביו בממלכה, ולאחר מכן נלחם בהם. ב-1293 נסוגו המונגולים מן האי, לאחר שסבלו ממחלות טרופיות והתפשטות יתר של שטח האימפריה שלהם שגרמה לחוסר יעילות צבאי. 
ב-10 בנובמבר 1293 הכתיר עצמו ראדן ויג'אייה למלך והקים חצר בטרוולאן (ליד מוג'וקרטו של ימינו). בנו, ג'איאנגרה, ירש את כס המלוכה לאחר מותו ב-1309.
קשת 12

סמלילים

על אף שבעת זכייתה במכרז באפיק 12 הציגה "קשת" שני סמלים שונים לערוץ 12 החדש (ראו גלרייה בהמשך), בחודשים האחרונים של ערוץ 2 הציבה לצד הלוגו של ערוץ 2 בגרסתה את הספרה "1", אשר לאחר מכן בליל הפיצול שולב באופן מוחלט בלוגו ומאז עבר שינוי קל בצורתו. גם בזכיינית המתחרה "רשת" ניסו ככל האפשר ליצור דמיון בין סמל ערוץ 2 הוותיק לבין הסמל החדש של ערוץ 13. המותג של קשת 12 הוא יצירתה של יפעת רז, שעבדה בעבר גם על המותג של הזכיינית המתחרה "רשת".

מיד נשוב

קשת 12 היה ערוץ הטלוויזיה הראשון ששילב במהלך הפרסומות את הכתובית "מיד נשוב" בצירוף שם התוכנית המשודרת, וכמו כן גם את הספירה לאחור עד החזרה מהפרסומות ומהחסויות, מהלך אשר אומץ גם על ידי המתחרות רשת, ערוץ עשר, כאן 11 וערוץ 20. בעקבות השימוש של המתחרות בכתוביות הללו, הסדר שלהן השתנה בערוץ 12 כך שבשונה מבערוצים האחרים, הכתובית מוצגת מעל שם התוכנית ולא מתחתיו. בנוסף, בסמל הפרסומות עצמו מופיעה אנימציה בו הסמל נצבע מבפנים החוצה בצבעי הקשת ולאחר מכן הצבע מוסר באותו אופן. אנימציה דומה קיימת במעבר לפרסומות ובחזרה מהפרסומות שמשלבת את הופעת או היעלמות סמל הערוץ. בכך, נשברה ה"אחידות" המיתוגית שאפיינה את ערוצים 2 ו-10, שבזמן הפסקות הפרסומות לא הציגו אף כתובית או אנימציה על גבי המסך, לרבות צבע אחיד ללוגו - בדרך כלל בגווני לבן-שקוף. כמו כן מציבה קשת מתחת לסמליל הערוץ את סמליל חברת החדשות במהלך שידוריה בערוץ, כאשר בתחילה הכיתוב "החדשות" הוצג בגופן המותג של קשת, ואילו החל מ-2019 מוצג בגופן המותג של חברת החדשות.

שיתופי פעולה של קשת 12

קשת משתפת פעולה עם חברות תקשורת וערוצי טלוויזיה אחרים, ומובילה הפקות משותפות (קו פרודוקציות) כמו "שטוקהולם" ו"תיק נעדר" עם תאגיד השידור הציבורי, ו"משיח" עם סלקום TV. בנוסף, הנציג של ישראל לאירוויזיון המשודר בערוץ כאן 11, נבמר במסגרת התכנית "הכוכב הבא" של קשת, זאת למרות שבתאגיד עלתה האפשרות להחזיר את שידורי קדם האירוויזיון כפי שהיו נהוגים בימי רשות השידור.
קשת חתמה בשנת 2018 על הסכם עם אק"ט (איגוד עובדי הקולנוע והטלוויזיה), המסדיר את תנאי העובדים, וכן חתמה בשנת 2019 על הסכם עם שח"ם (ארגון השחקנים בישראל), המסדיר את נושא התמורה הנוספת לשחקנים המופיעים בהפקות שנמכרות על ידי קשת לשידור בגופי שידור בינלאומיים.
ספייס

ביוגרפיה

ספייס נולדה וגדלה במחוז סנט קתרין, באחת משכונות המצוקה בפורטמור שבג'מייקה. בילדותה הייתה סולנית במקהלה בכנסייה. כבר בגיל צעיר בלטה בתחומי השירה ואמנויות הבמה וזכתה בתחרויות שירה שונות עבור בית הספר התיכון בו היא למדה. למרות רצונה להפוך לרואת חשבון, החלה לפתח קריירה מוזיקלית ולשם כך נרשמה למכללה לאמנויות החזותיות ואמנויות הבמה ע"ש עדנה מנלי, שם למדה מוזיקה ודרמה. מיד לאחר מכן החלה להתנסות במוזיקת הדאנסהול והחלה להופיע ברחבי הקהילה בה גדלה.

2007–2000: תחילת הקריירה

בשנת 2000 ספייס הופיעה לראשונה בפסטיבל סטינג, אחד מפסטיבלי המוזיקה הגדולים בג'מייקה, שם זכתה למספר הדרנים מהקהל. בתחילת דרכה, היא נודעה בעיקר בשל יכולות הבמה שלה, אף על פי שלא היה לה שום להיט באותה תקופה. במהלך אחת מהופעותיה, היא משכה את תשומת לבו של אמן הדאנסהול בייבי שאם שלקח אותה תחת כנפיו המוזיקליות. שאם הפנה את ספייס למפיק המוזיקלי דייב קלי, אשר הפיק את הסינגל "Fight Over Man" שהביא לפריצתה. במקביל היא התארחה בשירים של אמנים מובילים, כגון ביני מאן, ג'ימי קליף ועוד.

2015–2008: הצלחה בינלאומית

בשנת 2008 ספייס שיתפה פעולה עם אמן הדאנסהול וייבז קרטל ויחד הוציאו את הסינגל "Romping Shop", אשר עורר עניין רב והביא לפריצתה הבינלאומית של ספייס. למרות הצלחתו של השיר, הוא נאסר להשמעה בג'מייקה בשל תוכנו המיני. השיר הגיע למקום ה-76 במצעד Hot R&B/Hip-Hop Songs של המגזין בילבורד. ביולי 2009 היא חתמה על חוזה בחברת ההקלטות VP רקורדס.
בשנת 2011 ספייס הוציאה רמיקס לשירה "Fun" בו מתארחת הראפרית מיסי אליוט. באותה השנה היא התארחה בסינגל "Take Him Out" של הזמרת מיה, מתוך אלבום האולפן השישי של מיה "K.I.S.S."
באוקטובר 2013 ספייס הוציאה את הסינגל "So Mi Like It", אשר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם ותרם לקידום הקריירה שלה. השיר נכלל במיני-אלבום הראשון של ספייס באותו השם שיצא לאור בנובמבר 2014 והגיע למקום ה-14 במצעד אלבומי הרגאיי של בילבורד. לשיר יצא רמיקס בהשתתפות הראפר באסטה ריימס. באותו מיני-אלבום נכלל גם הסינגל "Conjugal Visit", שיתוף הפעולה השני של ספייס עם וייבז קרטל.
באפריל 2014 יצא לאור הסרט הג'מייקני-קנדי "Destiny", הסרט הראשון בו ספייס השתתפה, בו היא מככבת בתפקיד משני. במאי 2015 ספייס הוציאה את הסינגל "Needle Eye", המהווה חידוש לשירו של אמן הדאנסהול שאבה רנקס באותו השם משנות ה-80.

2016–הווה: Captured

במאי 2016 ספייס התארחה לצד הזמר ג'רמיה בסינגל "Nasty" של הראפר קיד אינק. באותו החודש היא הופיעה לראשונה בישראל במועדון האומן 17 לרגל יום העצמאות ה-68. חודש לאחר מכן, הוציאה את הסינגל "Indicator" המבוסס על ריקוד באותו השם. באותה השנה הייתה מועמדת לפרס ה-MOBO בקטגוריית "הופעת הרגאיי הטובה ביותר" והפכה לאמנית הדאנסהול הנשית הראשונה שהועמדה בקטגוריה זו.
ב-2 בנובמבר 2018 יצא לאור המיקסטייפ הראשון של ספייס, Captured, אשר הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הרגאיי של בילבורד.
ב-31 במאי 2019 יצא השיר "Back Way" עם וייבז קרטל.
וצ'וראישה

יהודי וצ'וראישה

בתחילת המאה ה-20 נמנו בכפר כ-1,000 יהודים, אך בעקבות פוגרום שערכו ביישוב חיילי הצבא האדום בעת מלחמת העולם הראשונה וכן תהליכי עיור בתקופה הסובייטית, נותרו בו כ-500 יהודים ערב מלחמת העולם השנייה. ביישוב פעלה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.
ב-16 ביולי 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו רצחו תוך זמן קצר מספר יהודים בו, והטילו על יתר האוכלוסייה היהודית גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב. בהמשך, רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אליו הובאו בהמשך יהודים מיישובים נוספים בסביבה.
ב-1 במאי 1942 נרצחו כ-300 מיהודי הגטו שבכפר ביער סמוך. כעבור כחודש וחצי נרצחו יתר יהודי הגטו, למעט כ- 30 בעלי מלאכה. בסוף אוגוסט 1943 נרצחו גם אלו.
שונית פרג'י

ביוגרפיה

פרג'י נולדה וגדלה בקריית טבעון, היא השתתפה בתחרות מלכת היופי 2008 ושם זכתה בתואר נערת ישראל (המקום השני), כחביבת הקהל, ולאחר מכן היא נסעה לייצג את ישראל בתחרות מיס יוניברס שנערכה בוייטנאם, היא השתתפה בתצוגות אופנה של 'גולברי', 'הוניגמן', 'קרייזי ליין', 'פמינה' ו'בוניטה דה מאס' וגם דגמנה בשבוע האופנה של פריז, בנוסף הובילה את הקמפיין לשעוני "עדי" והייתה על השער של מוסף הנשים של ידיעות אחרונות "זמנים מודרניים", ב-2011 הופיעה בגיליון בגדי הים של "בלייזר". ב-2011 השתתפה בתוכנית המציאות "הישרדות איי קמרינס" בערוץ 10 והייתה המודחת ה-14.

חיים אישיים

בשנת 2012 התארסה לבן זוגה, תומר חמד כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת צ'רלטון את'לטיק ובנבחרת ישראל, וב-19 ביוני 2013 השניים נישאו באירוע מצומצם לאור פציעתו של חמד חודש לפני כן. באוקטובר 2014 נולדה בתם הבכורה.
רומן ג'ינג'יחאשווילי

ציוני דרך בולטים בקריירה

1962 - זכה באליפות הנוער של ברית המועצות.
1978, 1966 - זכה באליפות האוניברסיטאות של ברית המועצות.
1970 - קיבל את התואר אמן בינלאומי.
1977 - קיבל את התואר רב אמן.
1978 - זכה באליפות ישראל.
1979-1980 - זכה בתחרות היוקרתית הייסטינגס (אנגליה), בתוצאה של 10.5 נקודות מ-14 אפשריות, בהקדימו בנקודה שלמה את טיגראן פטרוסיאן.
1980 - זכה בתחרות הפתוחה "לון פיין".
1989 ,1983 - זכה באליפות ארצות הברית, יחד עם שחמטאי נוסף.
פוניבז'

היסטוריה

העיר נזכרת לראשונה בשנת 1503, במסמכים שנחתמו על ידי אלכסנדר השני, הדוכס הגדול של ליטא, שהעניק הרשאה לבניית העיר. אלכסנדר השני נחשב למייסדה של העיר. לאורך המאה ה -16 שמרה העיר על מעמד של עיר מלכותית. במאה ה -17 התרחבו גבולותיה לעבר הגדה השמאלית של הנהר. 
לאחר המהפכה התעשייתית, שחלה בליטא בסוף המאה ה -19, הוקמו מפעלים ראשונים בעיר, המערכת הבנקאית התרחבה והמסחר גדל. בתחילת המאה ה-20 הפכה העיר למרכז כלכלי ותרבותי חשוב. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, כשמדינת ליטא הייתה עצמאית, המשיכה אוכלוסיית העיר לגדול. במפקד האוכלוסין בשנת 1923, נמנו כ-19 אלף תושבים בעיר. בשנת 1939 עלה מספרם ל-26 אלף. ביוני 1940 השתלטו כוחות צבא רוסים על העיר, והכריזו על סיפוחה לברית המועצות. מספר גדול של תושבים הוגלה לסיביר או סבל צורות אחרות של רדיפה. ביולי 1941 נכבשה העיר על ידי הנאצים כחלק ממבצע ברברוסה.

תרבות

העיר כוללת מוסדות תרבות רבים. המוזיאון לאתנוגרפיה מציג חפצים רבים בעלי ערך היסטורי. הגלריה לאמנות מארגנת תערוכות רבות מדי שנה, כמו גם ערבי מוזיקה וספרות, הרצאות ודיונים בנושאים שונים. גלריית הצילום מציגה מגוון של תערוכות מתחלפות. לספרייה הציבורית שמונה סניפים בחלקים שונים של העיר.

יהודים

בהיסטוריה היהודית ידועה העיר בשל ישיבת פוניבז' ששכנה בה והוקמה מחדש בבני ברק. ישיבה זו נחשבה לאחת הישיבות החשובות ביותר בליטא בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. 
לפני מלחמת העולם הראשונה היוו היהודים 36% מתושבי העיר, כ-7,000 תושבים. אחרי הכרזת עצמאות של ליטא ב-1918, היהודים המשיכו למלא תפקיד חשוב בכלכלת העיר, אך מספרם באוכלוסייה הכללית ירד והגיע ל-6,000 ב-1939 (רק 22% מתושבי העיר).
במהלך הכיבוש הגרמני של העיר (יולי-אוגוסט 1941) רוכזו 8,745 יהודי העיר וסביבתה בגטו שהוקם בה, אשר כל יושביו נרצחו כעבור זמן קצר בידי ליטאים-פשיסטים בבורות ירי בסמוך לעיר. מספר קטן של יהודים חזר לעיר אחרי המלחמה, ובשנת 1959 היו בה 221 יהודים. מספרם הגיע ל-66 ב-1986. לאחר התפרקות ברית המועצות עלו רוב יהודי העיר לישראל.
בעיר הייתה גם קהילה קראית. הקהילה נוסדה במאה ה-17. בשנת 1911 פרסם תושב המקום, פינאס ראייצקי, כתבה על חיי היהודים בפוניבז' בעיתון הקראי בשפה הרוסית "חיי הקראים" (караимская жизнь). לפי דבריו, ביישוב היו באותה עת כארבעים משפחות יהודיות, רובן עניות. בעדות משנת 1934 מוזכר שהיה לה בית קברות קטן, שבו נקברו חשובי העדה. כמו כן, עד מלחמת העולם השנייה היה בפוניבז' בית כנסת קראי.
סריול אטלנטי

תפוצה ואזורי מחיה

תפוצתו של הסריול האטלנטי בים התיכון, באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי. הוא נפוץ בעומקים של בין 20–70 מטר ועד עומק מקסימלי של 360 מטר. חי בקרבת שוניות, אוניות טבועות, משטחים סלעיים, גרוטאות וכן משטחים חוליים שלאורכם הוא נודד. דייגים מאמינים כי הדג נמשך במיוחד לסביבה מתכתית כגון אוניות טרופות ועצמים מתכתיים אחרים.

תיאור

הוא הדג הגדול ביותר במשפחת הצניניתיים, ומגיע לאורך של עד 1.9 מטרים ולמשקל של כ-80.6 ק"ג. ממדיו השכיחים של מין זה הם כמטר ובמשקל של כ 18 ק"ג. צבע גופו העליון כסוף-כחלחל או ירוק כהה, חלקו התחתון בצבע לבן-כסוף וקו צד מוזהב עובר לאורך גופו, רצועה חומה המתחילה מהלסת העליונה חוצה את אזור העין ועד סנפיר הגב, רצועה זו תהפוך לכהה יותר במהלך הציד והתזונה. שם הדג באנגלית הוא AmberJack המתורגם ל'צנינית הענבר' על שם צבע רצועה בצבע חום-זהוב לאורכו של הדג.

ביולוגיה

דג פלגי (של הים הפתוח) זה הוא שחיין חזק ומהיר הנודד בעקבות זרמי הים המשתנים והטמפרטורה המשתנה שלהם ונמצא רוב הזמן בתנועה. סריול אטלנטי הוא צייד רב-עוצמה הניזון מדגים אחרים וחסרי חוליות כגון דיונונים ותמנונים. 
בארצנו, פרטים גדולים של סריול אטלנטי יתקרבו לאזור החוף עם ירידת טמפרטורת המים בסביבות חודש אוקטובר, כאשר ישנו מתאם בין התנהגות זו להמצאות דיונונים רבים בתנאים אלו בקרבת החוף, אשר מהם הוא ניזון בעונה זו. עם עליית טמפרטורת המים, בעונת האביב, פרטים גדולים ישובו לעומקים גדולים יותר שם הטמפרטורה תהיה נמוכה יותר. 
מעט ידוע על רביית המין, מאמינים כי הרבייה מתרחשת סביב שוניות ואוניות טבועות בשל המצאות צעירים בסביבה זו בחודשי הקיץ. הנקבה מאריכה חיים יותר מהזכר, ותגיע לבגרות מינית בגיל מאוחר יותר ממנו, כאשר הזכר יגיע לבגרות בגיל 4 שנים, והנקבה בגיל 5. הביצים של הסריול אטלנטי הם פלגיים (נסחפים בזרמי הים הפתוח). דגיגונים צעירים ימצאו בסמיכות לצמחייה או פסולת צפים בים הפתוח של האוקיינוס. פרטים צעירים נוטים ליצור להקות קטנות או חיים בגפם, ככל שהדג יתבגר התנהגות זו תפחת והדג יחיה בגפו. תוחלת החיים של דג זה אינה ידועה בוודאות אולם ביולוגים מאמינים כי היא מגיעה לכל הפחות ל-17 שנה.

דיג

סריול אנטלנטי הוא דג נחשק בענף הדיג החובבני היות שהוא דג רב-עוצמה העשוי להגיע לגדלים מרשימים, ומספק מאבק קשה, עיקש וממושך ללוכדיו ומהווה אתגר של ממש. החל מחודש אוקטובר דייגי החוף ישליכו חכתם למים עם דיונון טרי או חי המשמש לפתיון ודייגי הסירה ישתמשו בשיטה דומה בקרבת שוניות לא הרחק מהחוף. דג זה נחשב לדג מאכל משובח. 
שמו העממי הנפוץ ביותר של הדג הוא אינטיאס או שולה (מקור השם שולה מערבית), שם עממי פחות נפוץ הוא אריצ'ולה.