מידברן

מידברן (באנגלית: Midburn) היא עמותה רשומה המפיקה אירוע אמנות וביטוי עצמי מוחלט בעל שם זהה. האירוע נערך בנגב החל משנת 2014 ומתבסס על עשרה עקרונות. האירוע הוא הגרסה המקומית לאירוע ברנינג מן הנערך מדי שנה במדבר הסלע השחור שבצפון מדינת נבדה שבארצות הברית. האירוע מוגדר כאירוע אזורי (regional) רשמי של קהילת האיש הבוער העולמית, והוא האירוע השני בגודלו בעולם מחוץ לארצות הברית, שני בגודלו לאירוע בדרום אפריקה.
מקור השם מידברן בצירוף המילים מדבר ושריפה ("Burn") וכן מתוך "מיידיות" - אחד מעקרונות היסוד של האירוע והקהילה.

פרטי האירוע

חזון העמותה: לעודד וליצור מרחבים חווייתיים מבוססי השתתפות, המעוררים השראה ומניעים להתפתחות חברתית, סביבתית ותרבותית. על פי חזון זה, העמותה תסייע להפקת האירוע, אך את תוכן האירוע כולו יצרו מתנדבים ומשתתפים שיתנו מזמנם ומכספם ללא תמורה או רווח ולרווחת כלל משתתפי האירוע "גיפטינג"
האירוע הוא בתשלום ומשמש את ההפקה לשמירה על שלום המשתתפים, אבטחה, בטיחות, מרפאה, חמ"ל, רישוי, כירטוס, תחזוק אתר המידע והמכירה של הכרטיסים.
למשתתפים אסור לרכוש או למכור דבר בזמן האירוע, מלבד קרח שנמכר באופן מרכזי ומבוקר. כל דבר הניתן בזמן האירוע חייב להיות בחינם.

מחנות נושא

רוב משתתפי האירוע משתייכים למחנה נושא, שאר משתתפי האירוע נקראים Free Campers (עצמאיים) בשטח.
מחנות נושא יכולים לרכוש מההפקה מבעוד מועד חשמל, מים ואיסוף מים אפורים לשימוש חברי המחנה ולשירות המשתתפים המבקרים במחנה. מחנות הנושא מקבלים מיקום מובטח בעיר ולכן חייבים לעמוד במספר תנאים: להציע בילוי אינטראקטיבי, מזמין ובעל תוכן ישים, לייצר אווירה ונוכחות ויזואלית, לעמוד בתנאי הרישוי (גז, חשמל, בטיחות ועוד),
על המחנה לקיים את עשרת העקרונות ובמיוחד לא להשאיר עקבות, המחנה יסתמך על עצמו וידאג לכל צרכיו.
לכל מחנה מוקצה שטח באופן יחסי לכמות חברי המחנה, מתוך השטח שהוגדר 80% ממנו הוא ציבורי לרווחת כל משתתפי האירוע והיתרה היא שטח פרטי של חברי המחנה (מטבח, סלון, לינה וכו')

מיצגים

כ 10% מתקציב הפקת האירוע מוקדש לאומנות. משתתפי האירוע מוזמנים לתרום מזמנם ותקציבם להקמת מיצגים ומיצבים להנאת המשתתפים.
המיצגים מפוזרים ברחבי העיר ובכיכר המרכזית. מיצגים רבים נשרפים במהלך האירוע באופן מבוקר (לא כולם), ואלה חייבים להיות בנויים מעץ שאינו מזהם את הסביבה.

מבנה העיר

העיר הזמנית נבנית בצורת מעגל, כשהציר המרכזי נקרא "פלאיה" (חוף ים בספרדית).
הרחוב הפנימי ביותר נקרא הטיילת ובנוסף לו 3–4 רחובות נוספים (משתנה משנה לשנה) כשכל רחוב הוא מעגל גדול יותר מהקודם לו. כל מקטע ברחוב מוגדר כ"שעה" כך שהמקטע הדרומי ביותר למשל נמצא בשעה 6:00.
"מחלקת מחנות נושא" מקבלת את בקשות המחנות השונים והמיצגים ומשבצת אותם כחודש לפני האירוע על פני שטח העיר ומגדירה את גודל כל מחנה ואזורי ה-Free Campers (השטחים למשתתפים שאינם חלק ממחנה נושא). בעת שיבוץ המחנות נלקחים בחשבון מאפייני המחנה, מידת הרעש, שעות הפעילות וההתאמה שלו לקהלים השונים.

האפיג'י, הטמפל והשריפות

במרכז המעגל הפנימי ביותר מוצב המיצג המרכזי שנקרא האפיג'י (Effigy באנגלית: דמות עץ), בנבאדה דמוי אדם ובישראל אדם ואישה. האפיג'י מהווה את הלב החי והזמני של העיר ומהווה מוקד משיכה לתושבי העיר ותזכרות לזמניות שלה. כל שנה הפסל נבנה מחדש על ידי קבוצת מתנדבים אשר מובילה לעיר את הפסל בחלקים ומרכיבה אותו במקום. הפסל מעוצב באופן שונה ונבנה גבוה יותר משנה לשנה. בשנת 2017 הפסל עוצב כאדם ואישה בעלי זוג כנפיים משותפות.
פסל האפיג'י נשרף בערב שלפני הערב האחרון של האירוע, השריפה מתחילה במופע אש (נקרא קונקלייב) שנערך על ידי שבט האש שיוצא במחול סביב הפלאייה לקרוא למשתתפי האירוע, לאחריו תחל השריפה. עם קריסת הפסל מתחילות החגיגות והמסיבות, יש הרואים בטקס שריפה ולידה מחדש, יש הרואים בה התפוצצות אנרגיה מרוממת, בעיטה בממסד ועוד.
הטמפל (המקדש) גם הוא מיצג המוצב העיר (לרוב בדיפ פלאיה), הוא מהווה אתר הנצחה. במהלך האירוע המשתתפים מורשים לבקר בתוכו ולשבת בצילו בשקט. הטמפל נשרף בערב האחרון לאירוע ומציין את סיומו. בשונה מהאפיג'י בזמן שריפתו המשתתפים אינם חוגגים אלא יושבים בשקט במעגל סביב המקדש עד לשרפתו המוחלטת. בשנת 2017 עוצב כמקדש כשתקרתו כולה אריחים עליהם נכתבו הקדשות וחלומות של המתנדבים שתרמו לבנייתו.

לבוש

האירוע מתאפיין בלבוש ססגוני חופשי, המשתתפים מוזמנים להביע את עצמם באמצעות לבוש באופן מאפשר וחופשי ככל העולה על רוחם. 
רבים מהמשתתפים בוחרים בלבוש שמתאים לאקלים המדברי באופן שמזכיר את הדמויות מהסרט מקס הזועם: כביש הזעם, מראה אפוקליפטי רדיקלי מלווה במסכות אבק או בנדנות, משקפי אבק מעוצבות, כובעים מעוצבים ומוגזמים ואיפור. 
למרות אווירת הביטוי החופשי, עירום מלא במידברן אסור בשטחי הפלאייה. עירום מלא מותר בשטחים הפרטיים או שטחי המחנות שמאפשרים עירום, אלה מורשים לגילאי 18+ ומגודרים באופן ברור ואינטימי.

עיר פוגשת מדבר

עיר פוגשת מדבר הוא פרויקט חברתי-תרבותי שנועד לחבר בין מרחבים ציבוריים ביישובים פריפריאליים לאמנות שמקורה במידברן. מטרת הפרויקט היא להנגיש יצירה מקורית איכותית לאוכלוסייה בפריפריה, לחזק את מעמד האמן היוצר ודימוי המידברן ולקדם את חזון עמותת מידברן: לעודד וליצור מרחבים חווייתיים מבוססי השתתפות, המעוררים השראה ומניעים להתפתחות חברתית, סביבתית ותרבותית. עד כה מיצבי אמנות מהפלאיה הועברו לבית השנטי, מדרשת שדה בוקר, בת ים ועד סוף שנת 2017 תוצגנה שתי עבודות דימונה ובירושלים.

תגובות לאירוע

בשנת 2014 האירוע עורר הדים בתקשורת מספר חודשים לפני תחילתו ופורסמו עליו כתבות בעיתונות ובטלוויזיה. לאחר מכן זכה האירוע להדים חיוביים בתקשורת ואף לבדיחה במונולוג הפתיחה של קונאן או'בריאן.
בשנת 2015 המשטרה ביקשה שלא לאפשר את קיום האירוע מספר שבועות לפני תחילתו. על פי המארגנים המשטרה הוסיפה דרישות שלא הוסכמו מראש כמו התקנת מצלמות אבטחה, איסור הכנסת כלי רכב בכל זמן האירוע, איסור התערטלות בשטחים הציבוריים. לבסוף אושר קיום האירוע לאחר הגשת בקשות לבית המשפט לבטל את צו עצירת ההקמה והאירוע התקיים כסידרו
בסוף שנת 2017 פורסם כי תושבי שדה בוקר הסמוך מתנגדים למפגעי האבק והרעש שיוצר האירוע. לעומתם ראש מועצת רמת נגב ערן דורון טען שהאירוע הוא חשוב ומכניס, אך 98 אחוזים מהשטחים מוחזקים בידי הצבא, משרד הביטחון או רשות הטבע והגנים. דרושים לדבריו כ–2000 דונם לקיומו של האירוע. לבסוף האירוע נקבע באותו אזור באופן רשמי.