דיפלודוקוס

מאפיינים

הדיפלודוקוס היה דינוזאור ארוך יחסית, כ-27 מטרים (89 רגל) אורכו, אך רזה ובנוי קל יחסית לאורכו - משקלו הממוצע היה לא יותר מ-20 טון. פרטים גדולים וזקנים במיוחד הגיעו לאורך של 32 מטרים (105 רגל) ומשקל של עד 27 טון (כך למשל הפרט מהמין דיפלודוקוס הלורום שבעבר סווג כ"סייסמוזאורוס").
הדיפלודוקוס היה בעל גוף זאורופודי טיפוסי: צוואר ארוך, בטן גדולה הנתמכת בארבע רגליים דמויות עמודים וזנב ארוך. זנבו של הדיפלודוקוס היה ארוך במיוחד ודמה במבנהו לשוט. פלאונטולוגים ביצעו מספר מחקרים ביומכניים על זנבו של הדיפלודוקוס, כדי לברר את האופן שבו תפקד ואיזה תפקיד מילא עבור הדיפלודוקוס, כאשר שתי הסברות העיקריות הן אמצעי הגנה כשוט מצליף ואמצעי איתות היכול ליצור רעש אדיר בהצלפה מהירה וחזקה. לאורך גבו של הדיפלודוקוס, מקצה הראש ועד לקצה הזנב, נמתחה שורה ארוכה של דוקרני קראטין קטנים, כ-18 ס"מ גובהם.
הגולגולת שלו הייתה קטנה, צרה ובעלת חוטם ארוך ובפיו היו מקובעים שיניים רבות דמויי עפרונות, שבאמצעותן תלש עלים וצמחייה. הלעיסה והעיכול התבצעו בקיבה (לדיפלודוקוס לא היו לחיים שלעסו את המזון) וכן באמצעות גסטרוליתים - אבנים שבלע וטחנו את המזון בתוך קיבתו. בניגוד לשחזורים מוקדמים, נחיריו של דיפלודוקוס היו בחזית הגולגולת ולא בקודקודה.

טורפים

הדיפלודוקוס, ככל זאורופוד אחר, בשל גודלו העצום היה די מגושם, ובכך הפך לאפשרות להוות טרף עבור טורפים רבים כמו האלוזאורוס שהיה הטורף הנפוץ ביותר בעידן היורה וקרובי משפחתו, הזאורופגנקס והאפאנטריאס הגדולים שהיו טורפי על באזורי מחייתם. חשוב לציין שכמו רוב הזאורופודים כאשר הגיע הדיפלודוקוס לבגרות מלאה גודלו האדיר הפך לעצום מדי בשביל שטורפים יצליחו לפגוע בו ובכך קיבל הגנה מלאה, טורפים אלו העדיפו להתרכז בפרטים הצעירים, הזקנים או החולים שבעדר ובכך להגדיל משמעותית את הסיכוי להצלחת הציד. בשל כך הדיפלודוקוסים הרבו להסתובב בעדרים גדולים הכוללים פרטים מכול הגילאים ובכך לעלות את סיכויי ההשרדות של החלשים והמין כולו. בזכות שיטה זאת הזאורופודים זכו להיות אחת מקבוצות הדינוזאורים המצליחות ביותר, ששרדה עד לסוף הקרטיקון (אם כי הדיפלודוקוס נכחד כבר בסוף היורה).

בתרבות

הדיפלודוקוס הוא אחד הזאורופודים המוכרים ביותר והוא מוצג בתערוכות מוזיאונים יותר מכל זאורופוד אחר. כמה תצוגות ידועות של דיפלודוקוסים הם ב: מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע, המוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון, שם ישנו שלד ידוע בשם "דיפי", מוזיאון הטבע בברלין ועוד. עם זאת חלק מהתצוגות, הקיימות שנים רבות, מבוססות על דינוזאורים דומים כמו הברונטוזאורוס או שקיבלו תווית שגויה.
הדיפלודקוס נראה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה שונות, מדעיות ובדיוניות שלאורך השנים הציגו יותר ויותר פרטים עדכניים על מראהו. הוא מופיע בסרט דיסני פנטזיה יחד עם דינוזאורים אחרים כמו טירנוזאורוס, שרובם חיו בקרטיקון ולא ביורה וראשו נראה שטוח מדי, בסרט המסע לעמק החלומות בתור הדמויות "דוק" ו"דרה", בסדרה העולם האבוד המבוססת על ספרו של ארתור קונאן דויל ובסרט "The Land That Time Forgot".
הדיפלודוקוס נראה בצורתו הנכונה בסדרה הולכים עם דינוזאורים בפרק השני ובסדרה הדומה, הבלדה של Big Al. בסדרות נראים להקת דיפלודוקים הנעות יחדיו ביער כדי להתגונן מטורפים והנקבות מטילות ביצים בעזרת איבר ארוך דמוי-פין שעזר להם להוביל את הביצים לקרקע. אין להנחה זו בסיס ממאובנים.
בסרטי פארק היורה לא נראה דיפלודוקוס אך נראית בובה שלו על מדף, בסרט פארק היורה. בסרט עולם היורה היה אמור להופיע דיפלודוקוס אך הוא נחתך והוחלף בקרוב משפחתו, האפטוזאורוס. עם זאת הדיפלודוקוס מוצג במספר משחקים של הסדרה כמו "Jurassic World Evolution".
פרטי דיפלודוקוס נראים לצד עדר פרזאורולופוסים בתחילת הסרט הדינוזאור הטוב, אף שגיבור הסרט הוא אפטוזאורוס. 
הזמר תומאס וסלי פנץ המכונה "דיפלו", בחר בשם הבמה שלו על שם הדיפלודוקוס.