google/wiki40b huggingface dataset:
ד"ר פומרנץ

עלילה

הסרט מתאר את ד"ר פומרנץ (אסי דיין), פסיכולוג קליני בערוב ימיו המקצועיים והאישיים, שחי עם בנו יואב (מיכאל הנגבי), איש תסמונת אספרגר העובד כפקח חניה. השניים מתפקדים לכאורה ושורדים את חייהם בדוחק ובדחק, אך הפער בין חייהם היומיומיים ותפקודם האישי והחברתי הנורמטיבי הולך וגדל לאורך העלילה ומהווה את מוקד הסרט, הן מבחינת ההומור המקברי והן מבחינת המסר האקזיסטנציאליסטי שמלווה אותו - "החיים הם מחלה עם 100% תמותה", מסביר ד"ר פומרנץ למטופליו האובדניים.
רעיונות אלו מושפעים מחייו האישיים של השחקן והבמאי אסי דיין, המגלם את גיבור הסרט, במיוחד לגבי סוגיית ההתאבדות והקשר שלה למידת התמיכה החברתית או הבדידות והניכור הבינאישי בחיים, שעימם מתמודדים כל גיבורי הסרט.
שחקנים בולטים נוספים בסרט הם רבקה מיכאלי, שלמה וישינסקי, יוסף כרמון, שמיל בן ארי, שלמה בר שביט, יבגניה דודינה, צופית גרנט, לוסי דובינצ'יק ואושיק לוי.

התגובות לסרט

הסרט לא זכה לצופים רבים בבתי הקולנוע, אך זכה לביקורות חיוביות.

הפצה

הסרט נתמך על ידי קרן הקולנוע הישראלי בשיתוף yes והופץ לבתי הקולנוע על ידי חברת "יונייטד קינג", אולם לא הופץ תחילה במדיה ביתית. בעקבות מותו של אסי דיין במאי 2014, הסרט ראה אור לראשונה במהדורת DVD ביוני 2014.
רודולף פליוקפלדר

ביוגרפיה

פליוקפלדר נולד באובלסט דונצק (כיום במזרח אוקראינה) למשפחה גרמנית. בעקבות הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-1941, גורשה משפחתו לסיביר, שם הוצאו להורג אביו ואחיו הבכור. יתר המשפחה השתקעה בקיסליובסק, ופליוקפלדר בן ה-14 החל לעבוד במכרה פחם. בזמנו הפנוי, התאמן באתלטיקה ובהיאבקות, ובשנים 1948 ו-1949 היה אלוף סיביר בהיאבקות.
ב-1950 החל פליוקפלדר להתאמן גם בהרמת משקולות. ב-1956 רשם הישג ראשון בזירה הלאומית, כשזכה במדליית ארד בספרטקיאדת העמים של ברית המועצות, אירוע ספורט רב-ענפי שנערך בברית המועצות אחת לארבע שנים. ב-1957 זכה במקום השני באליפות ברית המועצות, וב-1958 הוכתר לאלוף ברית המועצות, עם שיא עולם חדש - 452.5 ק"ג. ב-1959 שיפר את שיאו והעמידו על 455 ק"ג. באותה שנה החל גם להשתתף בתחרויות בינלאומיות. כבר באותה שנה, בפעם הראשונה בה השתתף באליפות העולם, שנערכה בוורשה, זכה במדליית הזהב והוכתר כאלוף העולם, עם שיא עולם חדש - 457.5 ק"ג. באותה שנה זכה גם באליפות אירופה. ב-1960 שמר על תוארו כאלוף אירופה, אך נעדר מאולימפיאדת רומא עקב פציעה. באליפות ברית המועצות שנערכה בדנייפרופטרובסק ב-1961 שיפר שוב את שיא העולם, והעמיד אותו על 462.5 ק"ג, התוצאה הטובה ביותר שהשיג מאז ומעולם. באליפות העולם בווינה ב-1961 שב וזכה באליפות העולם.
אף שכבר היה אלוף עולם פעמיים, המשיך פליוקפלדר לעבוד במכרה הפחם, ורק ב-1962 עזב את עבודתו ועקר לשאחטי שבאובלסט רוסטוב. באליפות העולם שנערכה בסטוקהולם ב-1963 איבד את תוארו להונגרי גיוזו ורש, והסתפק במקום השני. באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה בתואר האולימפי, עם שיא אולימפי, שהיה גם התוצאה הטובה ביותר שהשיג בתחרות רשמית - 475 ק"ג. 
לאחר זכייתו בתואר האולימפי, כשהוא בן 36, פרש פליוקפלדר. הוא החל לעסוק כמאמן, ובין חניכיו נמנו אלופי עולם ואלופים אולימפיים כדוד ריגרט, אלכסיי וחונין, ניקולאי קולסניקוב וויקטור טרגובוב.
בשנים 1960, 1964 ו-1971 הוענק לפליוקפלדר עיטור אות הכבוד, ובשנת 1976 הוענק לו עיטור הדגל האדום של העמל.
לאחר פירוק ברית המועצות עבר להתגורר בגרמניה.
מדליית הקוטב

היסטוריה

אות ההוקרה הקוטבי הראשון נקרא בשם המדליה הארקטית והוענק פעמיים במאה ה-19. האדמירליות הנפיקה את המדליה בשנת 1857 לכמה משלחות, בהן המשלחת שגילתה מה עלה בגורלם של ג'ון פרנקלין ואנשי צוותו, שאבדו כאשר משלחתם חיפשה את המעבר הצפון-מערבי בשנת 1847.
הוד מלכותה שמחה לבשר לנתיניה, כי מדליה תינתן לכל האנשים, בכל דרגה או מעמד, שהשתתפו בכמה משלחות לאזורים הארקטיים, אם לשם גילוי או לשם חיפושים, בין השנים 1818 ל-1855, ועד בכלל
— לונדון גאזט, גיליון 21997, 5 במאי 1857
בפעם השנייה הוענקה המדליה הארקטית לצוותיהן של שלוש אוניות שיצאו לחקור את האזור הארקטי בשנים 1876-1875.
בשנת 1904, נחנכה מדליית הקוטב לכבוד חברי משלחת  דיסקברי, משלחתו הראשונה של קפטן סקוט לאנטארקטיקה. כמו כן ניתנה המדליה לצוותים של שתי אוניות החילוץ, טרה נובה ו"מורנינג". מדליות נוספות הוענקו גם לחברי המשלחות של ארנסט שקלטון, נמרוד (1909-1907) והמשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית (1917-1914).
עד 1968, הוענקה מדליית הקוטב לכל מי שהשתתף במשלחת לקוטב בחסות ממשלותיהן של כל אחת ממדינות חבר העמים הבריטי. לאחר מכן, שונו הכללים לקביעת התנאים להענקת המדליה והושם דגש רב יותר על הישג אישי. המדליה עשויה להינתן לאזרחי הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד, שהרימו, באופן אישי, תרומות משמעותיות להכרת מחוזות הקטבים, או  שהגישו שירות ממושך באיכות יוצאת דופן לקידום רכישת ידע כזה וחוו, אם כך ואם אחרת, את הסיכונים והתלאות שמציגה הסביבה הקוטבית. המדליה יכולה להינתן גם כהכרה בשירות אינדיבידואלי יוצא מן הכלל בטיבו, לתמיכה במטרותיהן של משלחות לקטבים, הלוקחת בחשבון את הקשיים שעמם היה על האיש להתמודד. 
בסך הכל הונפקו 880 מדליות כסף ו-245 מדליות ארד למשלחות אנטארקטיות. עוד 73 מדליות כסף הונפקו על שירות באזור הארקטי.
אנשים אחדים קיבלו תוספות פסים למדליה על קבלתה בשנית עקב השתתפותם המשלחות לקטבים. הן פרנק ויילד והן ארנסט ג'ויס מחזיקים בשיא משותף של ארבעה פסים על מדליות הקוטב שלהם.

עיצוב

המדליה היא בצורת מתומן על סרט לבן. בצדה השני של המדליה הארקטית המקורית הייתה ספינה תלת-תורנית מוקפת במצופי קרח. את הדפוס למדליה חרת לאונרד צ'ארלס ויון. עיצוב חדש של ארנסט גיליק הוכנס לשימוש משנת 1904, ובו נראית האונייה דיסקברי, עם קבוצת מזחלת ברקע. בצד הפנים של המטבע טבוע דיוקן המלך או המלכה לאותו זמן. 
המדליה נוצקה במקור הן בכסף והן בארד. מאז 1939, כל המדליות עשויות כסף. מדליות ארד ניתנו לצוותים של אוניות חילוץ למשלחות לאנטארקטיקה. הן לא ניתנו מעולם למי שלקחו חלק פעיל במשלחות הארקטיות.

אוסטרליה

ממשלת אוסטרליה החליפה את מדליית הקוטב במדליה אנטארקטית אוסטרלית משלה בשנת 1987.

ניו זילנד

בשנת 1996, כשניו זילנד הכניסה תיקונים במערכת אותות הכבוד המלכותיים שלה, הפסיקו ניו זילנדים לקבל את מדליית הקוטב. עלתה הצעה, שהמדליה תישמר, בשם חדש, בהתאם לתקנות ניו זילנד: "המדליה האנטארקטית הניו זילנדית". הנימוק לשינוי השם היה, שהקשר לאנטארקטיקה הוא העומד ביסוד מאמציה והישגיה של ניו זילנד. הדיווח בנושא אותות כבוד, הממליץ על השינוי, מכיל את הטענה השגויה, לפיה המדליה קרויה על שם הקוטב הצפוני, טענה המגלה אי-ידיעה הן בהיסטוריה של מדליית הקוטב והן בטרמינולוגיה הגאוגרפית. המדליה החדשה נקבעה באופן רשמי בצו מלכת ניו זילנד ב-1 בספטמבר 2006.
אביב רשף

ביוגרפיה

רשף הוא בנו של שמואל רשף שהיה קצין תותחנים ראשי. בגיל 17 היה אלוף ישראל ברכיבה על אופני כביש. בוגר תואר ראשון בכלכלה ובלוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן. נשוי לצילה ואב לשלושה. 
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 התנדב לצנחנים והתקבל לפלוגת העורב החטיבתית. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שובץ בחטיבת הנח"ל כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד בבה"ד 1. ב-1997 מונה רשף למפקד פלחה"ן נח"ל, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר לימודים בפו"ם, מונה לקצין אג"ם חטיבת הנח"ל ושימש בתפקיד עד סוף מבצע חומת מגן. לאחר המבצע הועלה רשף לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 932 (גרניט) בין השנים 2002–2004, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. 
בהמשך שימש כקצין אג"ם אוגדת עזה בשנים 2004–2006, ולאחר לימודים, מונה ב-2007 לסגן מפקד חטיבת הנח"ל. ב-2008 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת בנימין עד שנת 2010. בעקבות פרשת הירי בנעלין ספג רשף הערה משמעתית בתיקו האישי מאלוף פיקוד המרכז, גדי שמני. שימש קצין קישור לפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית (TRADOC) ועוטר במדליית השירות הראוי לשבח. לאחר לימודים, מונה ב-2012 לסגן מפקד עוצבת אדום.
אורן קפלן

פרופסור אורן קפלן (נולד ב-1965) הוא פסיכולוג קליני וכלכלן ישראלי, פרופסור חבר במסלול האקדמי המכללה למנהל בוא הוא מלמד משנת 1990, דיקן בית הספר למנהל עסקים משנת 2012 ובין השנים 2017-2019 כיהן כנשיא המכללה, עד להדחתו בידי חבר הנאמנים של המכללה. פרסם ספרים ומאמרים בתחומי הפסיכולוגיה והשילוב בין פסיכולוגיה למינהל עסקים.

ביוגרפיה

אורן קפלן נולד בתל אביב ב-1965. לקפלן תארים אקדמיים בכלכלה, מנהל עסקים, פסיכולוגיה קלינית ותואר דוקטור בפסיכולוגיה קוגניטיבית מאוניברסיטת תל אביב. הוא פסיכולוג קליני מומחה ומורשה לטיפול ומחקר מדעי בהיפנוזה. בשנת 2007 קיבל דרגת פרופסור חבר מהוועדה העליונה למינוי פרופסורים במכללות במועצה להשכלה גבוהה.
פרסומיו המדעיים בפסיכולוגיה עוסקים בעיקר בנושאי קשב ולמידה. בפסיכולוגיה עסקית עוסקים מאמריו בעיקר בתחום התנהגות צרכנים, התנהגות ארגונית ופיתוח מנהלים. משנות ה-2000, קפלן חוקר ומרצה בתחום הפסיכולוגיה החיובית, בהשראת כתיבתו ומחקריו של הפסיכולוג האמריקאי מרטין סליגמן. מחקריו מתמקדים במדידה וטיפוח של עמידות וחוסן נפשי בקרב פרטים וקבוצות, בין היתר בקרב תושבי דרום ישראל בתקופות של מתיחות ביטחונית.
קפלן פרסם ספר ערוך בעברית על מחקרי שוק בהוצאת גלובס.
ב-2017 נבחר קפלן לנשיא המסלול האקדמי המכללה למינהל. לאחר כשנה וחצי נוצר משבר ביחסים שלו עם גורמים שונים בהנהלת המכללה והדירקטוריון.  טענתם הייתה כי אינם שבעי מהחלטתו של קפלן שלא להתערב במאבק על הקיצוצים שההנהלה רוצה להטיל על תנאי הפנסיה של חלק מהסגל האקדמי הבכיר,  הוא מאידך טען כי הדבר נובע משורת אי־סדרים שחשף במכללה. ביולי 2019 חבר הנאמנים של המכללה החליט להדיח את קפלן ברוב של 75 תומכים מול 8 מתנגדים והוא הגיע להסדר פרישה.

ספרו

חוקרים מדברים: מחקרי שוק ויישומם בשוק הישראלי, הוצאת גלובס, 2003; 2008
באריוגנזה

באריוגנזה (באנגלית: Baryogenesis) או היווצרות הבאריונים היא תאוריה באסטרופיזיקה ובפיזיקת החלקיקים אשר מסבירה את תהליך ההיווצרות של הפרוטונים, הנייטרונים ובאריונים נוספים ברגעים הראשונים שלאחר המפץ הגדול. מקור השם הוא הלחם בסיסים של המונח באריון (משפחה של חלקיקים המרכיבים את רוב החומר הנראה ביקום), וגנזה - התרגום לסיומת הלועזית genesis לבראשית או "יצירה" באופן כללי. היווצרות הבאריונים התחילה מיד לאחר המפץ הגדול והסתיימה לאחר כשנייה אחת. אופן היווצרות הבאריונים היא אחת השאלות הפתוחות החשובות ביותר בפיזיקת חלקיקים.

פיזיקה חדשה

העובדה שהמודל הסטנדרטי אינו מצליח להסביר את היווצרות הבאריונים ביקום היא אחת האינדיקציות לכך שישנו מודל מורכב יותר, המכיל חלקיקים ואינטראקציות חדשות שאינן מוכרות לנו כיום.
שתי תאוריות מרכזיות המצליחות להסביר באריוגנזה הן סימטריית על והתאוריה המאוחדת הגדולה (GUT).  על פי התאוריה המאוחדת הגדולה, לפטונים ובאריונים נמצאים באותה הצגה ולכן באנרגיות גבוהות מספר באריוני אינו מספר שמור.
אוקטובר (סרט)

הפקה

אייזנשטיין החל לעבוד על סרט התעמולה במטרה לסיימו לקראת חגיגות העשור למהפכת אוקטובר, אך העבודה על הסרט התארכה מעבר לצפוי. הסרט מתאר את האירועים שהובילו למהפכה מנקודת המבט התעמולתית הסובייטית המתאימה לתקופת בימויו ועריכתו. כך, למשל, צולמו בתחילה סצינות רבות שבהן הופיעה דמותו של לאון טרוצקי, אך לאחר רדיפתו (וחיסולו) של טרוצקי על ידי סטלין, נותרו סצינות אלו על רצפת חדר העריכה, למעט שניים מן האירועים שבהם משתתפת גם דמותו של טרוצקי; ושמו של טרוצקי כלל אינו מוזכר כאחד מראשי מהפכת אוקטובר. בכל מקרה, החל משנת 1933 הקרנת הסרט בברית המועצות הופסקה וחודשה רק בשנות ה-50 של המאה ה-20 לאחר מות סטלין. 
הסרט נחשב לשלישי בטרילוגיה של סרטי תעמולה של אייזנשטיין המתארים את המהפכה. השניים הראשונים היו "שביתה" מ-1924 ו"אוניית הקרב פוטיומקין" מ-1925.
רוב השחקנים בסרט היו שחקנים לא מקצועיים, אך בעלי דמיון לדמויות הסרט. המוזיקה לסרט הולחנה על ידי דמיטרי שוסטקוביץ'.
לאונרדו באלרדי

בוקה ג'וניורס

קולידיו נולד בויז'ה מרסדס שבארגנטינה וגדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס, אליה הגיע ממחלקת הנוער של ספורטיבו פויירדון. ב-27 באוגוסט 2018 ערך באלרדי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0–0 מול הורקאן במסגרת המחזור השלישי בליגת העל הארגנטינאית. בסך הכל ערך קולידיו חמש הופעות בבוקה ג'וניורס במסגרת ליגת העל הארגנטינאית.

בורוסיה דורטמונד

ב-2019 חתם באלרדי על חוזה לארבע שנים וחצי בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. לפי דיווחים בארגנטינה, בורוסיה דורטמונד שילמה לבוקה ג'וניורס 15 מיליון אירו עבור הבלם, ועשויה לשלם שני מיליון אירו נוספים בתנאים מסוימים. ב-1 באפריל 2019 ערך באלרדי את הופעת הבכורה שלו בבורוסיה דורטמונד II, קבוצת המילואים של המועדון, המשחקת בליגה הגרמנית הרביעית, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–2 לפ.צ. קלן II במסגרת המחזור ה-27 בליגה הגרמנית הרביעית. ב-6 באפריל הבקיע באלרדי את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–3 על הרקנראט במסגרת המחזור ה-28 בליגה.

קריירה בינלאומית

קולידיו לקח חלק עם נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 במסגרת אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 2019, בו הגיעה נבחרתו עד למשחק הגמר והפסידה לנבחרת אקוודור עד גיל 20. קולידיו ערך הופעה אחת בטורניר.
ב-11 בספטמבר 2019 ערך בלארדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בניצחון 0–4 על נבחרת מקסיקו במשחק ידידות.
מערך השליטה הימית

מערך השליטה הימית בחיל הים הישראלי אחראי על יצירת התמונה הימית הכוללת את כל כלי השיט הנמצאים במרחב הימי של מדינת ישראל וסביבתה ושליטה על הכוחות הנמצאים בים. המערך ממונה על פיקוח על התנועה בכל המרחב הימי של ישראל, וכן על גילוי וזיהוי ניסיונות חדירה למרחב הימי של מדינת ישראל, והכוונת פלגות הבט"ש של החיל אל עבר מטרות ימיות חשודות. הכוח המפעיל את המערך הוא בקריות השליטה הימית וקציני השליטה ימית. המערך מחולק למוצבי שליטה זירתיים (מש"ז) בבסיס חיפה, בסיס אשדוד ובסיס אילת וכן מוצבי שליטה אזוריים (מש"א) במעבר ארז, גבעת אולגה, סטלה מאריס וראש הנקרה, אשר מספקים כיסוי של המרחב הימי של מדינת ישראל וסביבתה באמצעות מכ"םים ואמצעי גילוי נוספים. על כל מש"ז מפקד קצין בדרגת רב-סרן או סרן. בראש יחידת השליטה הימית (יש"י), המרכזת את המידע מכלל הזירות, עומד קצין בדרגת סגן-אלוף.

גילוי וזיהוי

על-פי חוקי השיט הבינלאומיים, חייב כל כלי שיט שמתקרב למרחק מסוים מגבולות ישראל, על-פי סוגו, להזדהות מול מערך השליטה הימית. במקרה שכלי שיט לא מזדהה מול מערך השליטה, לא תאושר כניסתו למים הטריטוריאליים של מדינת ישראל. במידה ועולים חשדות לחדירה, מוזנקים לכיוונו כלי בט"ש, שמתקרבים, ובודקים כי לא מדובר באיום.
אקדמיקה דה קוימברה

היסטוריה

המועדון אקדמיקה הוקם בשנת 1876 על ידי קבוצת סטודנטים ונחשב לאחד המועדונים הוותיקים בפורטוגל. בעונת 1938/1939 הקבוצה זכתה לראשונה בגביע הפורטוגלי כשגברה בגמר על בנפיקה בתוצאה 4-3. המועדון זכה בגביע פעם נוספת בסוף עונת 2011/2012 כאשר הפעם ניצח בגמר את ספורטינג ליסבון 1-0. באותה עונה גם הגיע לגמר הסופר קאפ הפורטוגלי.  בעקבות זכייתה בגביע, אקדמיקה השתתפה בליגה האירופית בעונת 2012/2013 כאשר הוגרלה בבית עם ויקטוריה פלזן, אתלטיקו מדריד והפועל תל אביב. היא סיימה את דרכה בטורניר לאחר שב-6 משחקים רשמה רק ניצחון אחד על אתלטיקו מדריד, וסיימה את הבית במקום השלישי. מיקום השיא של הקבוצה בליגה הפורטוגלית היה בסוף עונת 1966/1967 כאשר סיימה כסגנית של בנפיקה ליסבון האלופה. החל מעונת 1973/1974 המועדון משחק בליגת העל הפורטוגלית לאחר שבסיום עונת 1972/1973 זכה באליפות הליגה השנייה. בעונת 2013/2014 הגיע לרבע גמר הגביע הפורטוגלי והפסיד לקבוצת ריו אבה.
גווידו אגוסטי

חייו

אגוסטי נולד בפורלי בשנת 1901. הוא למד פסנתר אצל פרוצ'ו בוזוני, ברונו מוג'ליני ופיליפו איואלדי, וקיבל תעודת גמר בגיל 13. הוא למד קונטרפונקט אצל בנוונוטי וספרות באוניברסיטת בולוניה. בגיל 21 פתח בקריירה של פסנתרן. הוא צימצם את הופעותיו לפני קהל בגלל בעיית עצבים והתרכז בעיקר בהוראה, אם כי לא ויתר כליל על נגינה לפני קהל.הוא לימד פסנתר בקונסרבטוריון של ונציה ובאקדמיה סנטה צ'צ'יליה ברומא. ב-1947 התמנה לפרופסור לפסנתר באקדמיה צ'יניאנה בסיאנה. עוד לימד בוויימאר ובאקדמיה ע"ש יאן סיבליוס בהלסינקי.
בין תלמידיו ידועי-השם מריה טיפו, יונטי סולומון, פיטר ביתל, לזלי הווארד, דונה אמאטו, אנג'לה בראונרידג' ואחרים.
אגוסטי מיעט מאוד בהקלטות; הקלטתו לפרלודים של דביסי זכתה לשבחים רבים. עוד הקליט יצירות משל מוסורגסקי ויאנאצ'ק. התעתיק שלו לפסנתר לשלושה פרקים מתוך ציפור האש של סטרווינסקי (1928, מוקדש לזכר מורו בוזוני) נמצא ברפרטואר. אגוסטי ערך גם את 32 הווריאציות בדו מינור של בטהובן.
הוא ניגן מוזיקה קאמרית עם החלילן סוורינו גאצלוני והצ'לן אנריקו מיינרדי ועם רביעיית רומא.
סונאטה של ארנסט בלוך נכתבה למען אגוסטי.
גווידו אגוסטי מת במילאנו ביוני 1989.
מזמור הקרב על הרפובליקה

מזמור הקרב על הרפובליקה (באנגלית: The Battle Hymn of the Republic) הוא שיר פטריוטי אמריקאי שמקורו בתנועה לביטול העבדות. הוא נכתב בשנת 1861 ושימש כשיר מלחמה במלחמת האזרחים האמריקנית.
השיר נכתב על ידי ג'וליה וורד האו, פעילה חברתית בתנועה לביטול העבדות, בתחילת מלחמת האזרחים. הלחן נכתב בשנת 1855, היה נפוץ ושימש את העבדים האמריקאים אפריקאים לספיריטואלז. לאחר פרסומו ב-1862 שימש השיר את חיילי מדינות האיחוד כשיר מלחמה.

השפעה

ב-1901, בזמן מלחמת ארצות הברית-ספרד, כתב מארק טוויין גרסה פארודית לשיר בו תקף את האימפריאליזם האמריקאי. השיר זכה מאז לגרסאות פארודיות רבות.
במלחמת העולם השנייה חיברו צנחנים אמריקאים מילים פארודיות לשיר והוא נקרא Blood Upon the Risers.
כיום משמש השיר להפגנת פטריוטיות אמריקאית. הוא מושמע בוועידות המפלגה הרפובליקנית והמפלגה הדמוקרטית ובהשבעות של נשיאים. באירועים כאלה, שאינם צבאיים, המילה "נמות" בבית האחרון מוחלפת במילה "נחייה". לאחר רצח הנשיא ג'ון פ. קנדי, שרה ג'ודי גרלנד את השיר בביצוע טלוויזיוני מפורסם.
שם הספר "ענבי זעם" של ג'ון סטיינבק לקוח מהבית הראשון, ושם הספר "ליופיין של חבצלות" של ג'ון אפדייק מהבית האחרון.
מילות השיר הופיעו רבות בנאומי מרטין לותר קינג.
לחן השיר ומילות הפזמון (ששונו בהתאם), אומצו כשירי אוהדים של מועדוני הכדורגל האנגליים טוטנהאם הוטספר ומנצ'סטר יונייטד ("Glory, Glory, Man' United").
להקת המטאל המתקדם האמריקנית דרים ת'יאטר שילבה את השיר באלבומה השביעי train of thought, השיר האחרון של האלבום, in the name of god, ננעל בקטע שירה של מקהלה המבצעת את הבית הראשון והפזמון של השיר.
חלקים מכתב יד מקורי של המזמור מוצגים במוזיאון התנ"ך בוושינגטון.
להיות ג'יין

תקציר עלילה

ג'יין היא בתו הצעירה של הכומר אוסטן ואשתו, שטרם מצאה לעצמה בעל מתאים. היא שואפת להיות סופרת למורת רוחה של אמה ולשמחתו של אביה.
תומאס לפרוי הוא עורך דין צעיר ומבטיח אך עם מוניטין גרוע, שלדבריו טיפוסי לבני מעמדו. בפגישתם הראשונה ג'יין מתרשמת ממנו לרעה, ואינה יכולה לסבול את הצעיר השחצן. היא דוחה את חיזוריהם של גברים רבים, לרבות מר ויזלי אחיינה של ליידי גרשם העשירה. ג'יין מסרבת להצעת נישואים ממר ויזלי, כיוון שאינה אוהבת אותו. טום מנסה להתקרב לג'יין, ומתחיל לחשוב ברצינות על נישואים. השניים מתחילים להכיר זה את זה בהדרגה, ובסופו של דבר הם מתאהבים.
טום, ג'יין, אחיה הנרי ובת-דודתה האלמנה של ג'יין הרוזנת אלייזה, מקבלים הזמנה מאת דודו ופטרונו של טום. השופט, לורד לנגלוי, מזמין את הרוזנת העשירה ואת חבריה להתארח בביתו בלונדון. הביקור נועד להפגיש את ג'יין עם השופט כדי שיתן את ברכתו לנישואים. אולם השופט מקבל מכתב שממנו מתברר עוניה היחסי של משפחת אוסטן, והוא מתנגד בתוקף לנישואים. טום אומר לג'יין שהוא אינו יכול להתחתן איתה, והיא נותרת עם לב שבור. אך היא אינה יודעת שיש לו סיבה טובה לרצות להתחתן עם אישה עשירה, כל בני משפחתו תלויה בו לפרנסתה.
ג'יין חוזרת לביתה ומסכימה להנשא למר ויזלי, שאותו דחתה לפני כן. טום מבין שהוא אינו יכול לחיות בלעדיה, חוזר ומציע לה לברוח איתו ולהתחתן. ג'יין מסכימה והם עוזבים את הבית כאשר היחידה שמודעת לתוכניתם היא אחותה של ג'יין קסנדרה. בדרך ג'יין נתקלת במכתב מאימו של טום ומבינה את מצבו. היא אומרת לטום שהם אינם יכולים לעשות זאת, בגלל כל האנשים התלויים בו. הוא מתעקש שהם חייבים להתחתן ואומר לה "לעולם לא אוותר עליך". עוד הוא אומר שהוא ירוויח מספיק כסף, אך ג'יין יודעת שזה בלתי אפשרי, כאשר שופט בית המשפט העליון מתנגד לו, והם חסרי פרוטה. כשהוא שואל אותה אם היא אוהבת אותו, היא עונה: "כן, אך אם אהבתינו תהרוס את משפחתך, עד מהרה היא תהרוס את עצמה, בתהליך איטי של השפלה ושל אשמה ושל חרטה". אחר כך היא קמה ויוצאת לשוב לביתה. בסוף רואים את ג'יין מסתכלת דרך חלון הכרכרה, ורואה אותו הולך אחריה ואז נעמד.

אתרי צילום

הסרט "להיות ג'יין" צולם בעיר דבלין ובאזורים הכפריים של אירלנד, בין השאר במחוז ויקלו, במקום בהמפשייר שבאנגליה, מקום הולדתה של ג'יין אוסטן. סצינות רבות צולמו בטירת צ'ארלְוויל. לדברי ג'וליאן ג'רולד ההחלטה לצלם את הסרט באירלנד נבעה ממספר סיבות. האחת הייתה קבלת כספים עבור הסרט ממועצת הקולנוע האירית. השנייה, שבאירלנד הם הצליחו למצוא תחושה של כפר שנותר ללא שינוי, ואת התחושה של הנוף שבו ג'יין אוסטן גדלה. כמו כן באירלנד יש מגוון גדול של בתים ישנים מהתקופה הג'ורג'יאנית.
הצילומים של בית הכומר של סטיבנטון נעשו ב"היגינסברוק האוס" השוכן ליד טרים שבמחוז מית', אירלנד. הבית נבנה באמצע המאה ה-18. אותו בית שימש בסתיו 2006 לצילומי הסרט "מנזר נורת'אנגר" כבית משפחת מורלנד.
שש סיגמא

שש סיגמא היא מתודולוגיית איכות הבוחנת משתנים בייצור, שיוצרים פגמים וסטיות במפרט הייצור ובאופן שיטתי פועלת להקטנת השונות על-מנת למזער את הפגמים. אופן היישום מתבצע באמצעות שימוש בכלים סטטיסטיים (חישוביים וחזותיים), על מנת לעקוב ולשפר את התהליכים הקשורים במוצר או בשירות.
פירמה הבוחרת להשקיע משאבים ולהשתמש במתודולוגיה זו, מצפה להגיע ליכולת קירוב של לא יותר מאשר מספר תקלות בודדות על כל מיליון אפשרויות לתקלה, דבר אשר בטווח הארוך עשוי להקטין משמעותית את עלויות הייצור.

היסטוריה

גישת שש סיגמא פותחה בשנת 1986 על ידי ביל סמית, מהנדס במחלקת התקשורת של מוטורולה (ואולם, יש הטוענים כי פותחה קודם לכן, בשנות ה-20, על ידי מייסדי הגישות החדישות דאז לניהול סטטיסטי: וולטר שוורץ, ו. אדוארדס דמינג, ג'וזף ג'ורן, קאורו אישיקאווה, טאייצ'י אונו, שיגאו שינגו, טאגוצ'י ושיינין, אך הללו לא פיתחו את הגישה לכלל מתודולוגיה עצמאית).
לאחר שקיבל ביל סמית את תמיכת המנכ"ל, רוברט וו גאלווין, הוטמעה והופצה התורה בחברה. בשנת 1987 הוחלט כי גישת שש סיגמא תהפוך לתרבות החברה ולנחלתו של כל עובד. במהלך המערכה, "אוניברסיטת מוטורולה" העבירה קורסי יישום שש סיגמא לכל העובדים. מתחילת הטמעת המתודולוגיה ועד לשנת 2006 (פרק זמן של 18 שנים), השיגה מוטורולה לטענתה
חיסכון חסר תקדים של 17 מיליארד דולר בעלויות הייצור.
בעקבות מוטורולה, אימצו חברות אמריקאיות נוספות מתחום האלקטרוניקה את הגישה.
כיום זוכה השיטה לחסידים רבים בקהילת חוג האיכות והתעשייה. היא הפכה למקובלת בתעשיית הרכיבים בעולם המערבי ואף התפשטה לתחומי תעשיות ושירותים נוספים, כגון התעשיות הצבאיות, שירותים רפואיים ותחום הבנקאות.

מדוע "שש סיגמא"

סיגמא (), הסימון המקובל של סטיית תקן. זוהי יחידת מידה סטטיסטית המתארת את פיזור הסטיות בכל תהליך. 'שש סיגמא' מתאר מרחב של 6 סטיות תקן (כמתואר בגרף ההתפלגות הנורמלית). בפועל מתורגם מרחב זה לממוצע של כ- 3.4 תקלות לכל מיליון פעולות.
הערה: מבחינה סטטיסטית, 3.4 חלקים למיליון מיתרגמים ל-4.5 סטיות תקן (סיגמא) בלבד על גרף ההתפלגות הנורמלית. ההפרש של 1.5 סטיות תקן (המכונה "sigma shift") מוסבר, על ידי מפתחי השיטה וחסידיה, בכך ש-4.5 סטיות תקן בתהליכי הייצור מתבטאים ב-6 סטיות תקן עבור הצרכן הסופי. יש לציין שאין תימוכין אמפיריים לטענה זו.
השאיפה לממוצע זה הוא המנחה את מתודולוגית "שש סיגמא", באופן אשר ישמש את היצרנים בקביעת מפרט טכני למוצר. במפרט הטכני, מציינים הייצרנים את האילוצים שעל המוצר או התהליך לעמוד בהם בכל שלב בתהליך. אילוצים אילו מפורטים על גבי תרשימי בקרה (ידוע גם כגבול מפרט עליון (USL) וגבול מפרט תחתון (LSL)) וכל סטייה מהקריטריונים שנקבעו עלולה לגרום לפסילת המוצר (להלן: "מוצר פגום") ולהפסדים כלכליים ואף תדמיתיים לחברה.
קובץ INF

קובץ INF‏ הוא קובץ להתקנת תוכנה או מנהל התקן, שבשימוש מערכות ההפעלה של חלונות. הקובץ מצוי מאוד בהתקנת מנהלי התקנים לרכיבי חומרה. לחלונות יש את התוכנה IExpress, המשמשת ליצירת התקנה הנעזרת בקובצי INF. קובץ ה-INF מהווה חלק מה-Setup API של חלונות, ומ-Windows Installer היורשת שלה. בנתיב ב-C:\windows\inf מאוחסנים קובצי INF שונים.

מבנה

הקובץ בנוי כקובץ טקסט פשוט. המבנה של קובץ INF דומה למדי למבנה קובץ INI. הוא מכיל מקטעים המגדירים את אופן העתקת הקבצים, רישום מפתחות ב-Registry, וכדומה.
כל קובצי ה-INF מכילים מקטע המציין את גרסת החלונות לה מיועד הקובץ ([Version]), וכן חתימה שבחלונות 9x היא $CHICAGO$ ובחלונות NT, 2000, וXP‏ היא$WINDOWS NT$. רוב שאר הקובץ מותאם באופן מיוחד לרכיב המותקן. קובץ INF יכול לדוגמה להכיל את השורות הבאות:
[autorun]open=example.exe
או
[autorun]open=example.baticon=cd.ico
שימור מסורות כשרות בעלי חיים ביהדות

שימור מסורות כשרות בעלי חיים ביהדות  היא פעילות שמטרתה לשמר מסורות הלכתית עתיקות לגבי כשרות בעלי חיים.
מגוון בעלי החיים הטהורים הניתנים לאכילה מן התורה הם רבים. ואולם מסתבר שבדורות האחרונים הולכת ומשתכחת מסורות כשרותם של בעלי חיים רבים, שבעבר היו שכיחים על שולחנם של יהודים מכל קהילות ישראל. הסכנה למסורת הכשרות של בעלי חיים אלו, מקורה בהיעלמות כמעט גמורה של 'מסורת' האכילה הפעילה שלהם, שהיא תנאי הכרחי, לפי חלק מהאסכולות ההלכתיות, להיתר אכילתם בימינו הלכה למעשה. דרישה זו היא הכרחית לגבי עופות, ובדורות האחרונים החמירו כמה מהפוסקים האשכנזים (והבולט בהם החזון איש) גם לגבי חיה ובהמה. 
מדובר במסורת הלכתית שהשתמרה במשך מאות בשנים, ושעברה בעבר בעל פה, אך בשל נסיבות שונות (היסטוריות, תרבותיות, המעבר לשחיטה תעשייתית מרוכזת, חוקי הגנת החי ושינויים במגמות הלכתיות) קיים חשש שהיא תאבד. אולם, דווקא בימינו קיימת אפשרות לתעד מסורות אלה על פי מדדים מדעיים מדויקים (הגדרה סיסטמטית וזיהוי גנטי), ולהנציחן באופן ויזואלי (הקלטה, צילום של תמונות ווידאו). אמצעים אלה עשויים להקל על שימור המסורת, וכך תתאפשר רציפות המסורת של כשרות בעלי החיים גם עבור הדורות הבאים. 
אחת מהפעולות המאפשרות העברת מסורת היא סעודת ההלכה, שנערכה בירושלים בשנת תשס"ב. בין הבולטים בדורנו, שעסקו בשימור מסורת כשרותם של בעלי החיים, הם: הרב י"מ לוינגר, הרב אמיתי בן דוד, פרופ' זהר עמר, ד"ר ארי גרינספן וד"ר ארי זיבוטפסקי.

סעודת ההלכה

סעודת ההלכה היא התכנסות שמטרתה שימור מסורות כשרות בעלי חיים ביהדות, שקיים חשש מוחשי שמסורת כשרותם תאבד מהעולם. הכנס ההיסטורי התקיים בירושלים ביום ג' בתמוז תשס"ב (13.6.2002), ומאז התקיימו סעודות נוספות בישראל ובחו"ל. הכנס נערך בהשתתפות רבנים וחוקרים רבים וכלל שיעורי תורה שהתמקדו בסימני הטהרה של בהמות וחיות, עופות ו'שרץ העוף' (חגבים) והעברת מסורת כשרותם. במקביל הוגשו על שולחנם של המשתתפים סעודה מבעלי חיים שונים שמסורת כשרותם נמצאת בסכנת הכחדה.

התפריט

התפריט כלל בשר משמונה עשר מינים של בעלי חיים טהורים שונים, ובהם: אייל, ג'מוס, פסיון, דרור, חוגלה, פנינייה, תור, יונה, שליו ומינים שונים ממשפחת הברווזים (ברווז, אווז, בּרברי ומולרד) וארבה המדבר. חלק מבעלי החיים נשחטו לצורך סעודה זו על ידי הרב שלמה מחפוד.