הנרי כהן (רב)

ראשית חייו

הרב הנרי כהן נולד בלונדון אנגליה בשנת 1863, הבן צעיר מבין שבעת ילדיהם של דוד וג'וזפין כהן (Josephine& David C.Cohen), אשר היגרו לאנגליה ממזרח אירופה במהלך אמצע  המאה ה-19. כהן למד בין השנים 1878–1881 בפנימייה יהודית באזור ווסט נורווד (West Norwood) הממוקם מזרחית ללונדון. במהלך תקופת לימודיו במוסד הכיר את ישראל זנגוויל שהפך לחברו הקרוב. בגיל חמשה עשרה סיים את לימודיו התיכוניים והחל לעבוד בארגון הסיוע היהודי "Board of Guardian for the Relief of the Jewish poor" שם סייע להפצת תרומות בקרב נזקקים. במקביל החל  ללמוד במכללה היהודית "Jews college" בלונדון שם למד לימודי שפות, היסטוריה ועסק בתרגום התנ"ך וכתבי הקודש.
בשנת 1880, כשהוא בן שמונה עשר בלבד נסע לקייפטאון שבדרום אפריקה, אז אחת ממושבות הכתר הבריטי, שם עבד כמתרגם עבור הממשל הקולוניאלי ולמד אודות ההיסטוריה והניבים המקומיים.
בשנת 1883 שב כהן לאנגליה וכשנה לאחר מכן סיים את לימודיו והוסמך לרבנות. בתפקידו הראשון כרב מוסמך, שימש כהן כרב הקהילה היהודית הוותיקה בקינגסטון שבג'מייקה שם נחשף לתרבות העשירה של יהדות ספרד ופעל לגישור בין חברי הקהילה האשכנזים לאלו הספרדים.

הגירה לארצות הברית

בשנת 1885 נענה כהן בחיוב להצעה לשמש כרב הקהילה הרפורמית בית ישראל (Beth Israel) בעיר וודוויל (Woodvill)  במדינת מיסיסיפי והיגר לארצות הברית.

יהדות טקסס

בבחינת ההיסטוריה של יהדות טקסס נראה כי ראשוני המתיישבים היהודים הגיעו לטקסס בתקופת הכיבוש הספרדי, מרביתם ממוצא ספרדי צפון אפריקאי. עם סיום תקופת הכיבוש החלו להגיע לעבר שטחי טקסס מהגרים יהודים ממוצא מערב אירופאי (בעיקר מגרמניה).
לקראת העשור השמיני של המאה -19 עם תחילתו של גל הגירה מאסיבי לעבר ארצות הברית, הגיעו לאזור מהגרים יהודים ממוצא ממזרח אירופאי (בעיקר משטחי רוסיה הצארית). טקסס נתפסה בעיני הקהילות היהודיות במקום כארץ המובטחת, ארץ זבת חלב ודבש לאור העובדה שבטקסס זכו היהודים בחירות, חופש תנועה ופולחן. ברחבי המדינה התגבשו קהילות יהודיות, תחילה היו מרביתן קהילות בעלות אופי אורתודוקסי אשר הומרו בהמשך לקהילות רפורמיות. בית הכנסת הרפורמי העתיק ביותר נמצא בעיר גלווסטון המשויך לקהילת בני ישראל אשר הוקם בשנת  1868.

יהדות העיר גלווסטון

בשנת 1888 בעודו בן 25 בלבד עבר כהן לעיר גלווסטון שבמפרץ מקסיקו בטקסס שם השלים את תהליך התאזרחותו והפך לרב קהילת בני ישראל (B'nai Israel)  שמנתה באותם ימים כ-175 בתי אב.
גלווסטון של אמצע המאה ה-19 היה אזור תיירות ונקודת מסחר משגשג וחשוב. מיקומו האסטרטגי של הנמל סייע להתחזקות תעשיית מסחר ענפה אשר דרכו הועברו סחורות  כותנה ופקאן.
מתוך 22,000 תושבים חיו בעיר כ-1000 יהודים, מרביתם השתייכו  לקהילה הרפורמית בני ישראל. כהן  שהושפע רבות מתקופת כהונתו כרב הקהילה היהודית ספרדית בג'מייקה שילב אלמנטים אשכנזיים וספרדיים בתפילות ובקטעי החזנות והפיוטים וביטא במידה רבה תפיסות ליבראליות מתקדמות ,.
בשנת 1889 נישא כהן למולי לוי (Mollie Levy) אשר עבדה לצדו וסייעה לו בפעילות קהילתית. לשניים נולדו שני ילדים, רות והארי.
כהן נתפס כמלומד גדול בענייני הדת ההלכה והתלמוד, הוא דיבר כעשר שפות שונות, כתב שירה, חקר ופרסם כתבים רבים. הוא ערך מחקרי שדה וראיין את צאצאיהם של ראשוני המתיישבים היהודים אותם תפס כחלוצים ותיעד את הדברים בכתב.  מרבית מחקריו עסקו בהיסטוריה המפוארת של הקהילה היהודית בטקסס והוא נתפס כחוקר הראשון שחקר ותיעד נושא זה.

פעילות חברתית

במהלך שנות פועלו לקח כהן חלק פעיל בארגון, ייזום ופיתוח תוכניות חינוכיות וחברתיות שפעלו לרווחת כלל המגזרים בחברה, יהודים ולא יהודים כאחד. פעילויות אלו הותירו מורשת עשירה ומכובדת שתרמה רבות לעיצוב תדמיתה החיובית של הקהילה היהודית בטקסס.
פריצתו לתודעה הציבורית קשורה גם כן לסופת הוריקן קשה אשר פקדה את גלווסטון בשנת 1900 והותירה את העיר חרבה. כאלפיים בתי אב נהרסו וכששת אלפים מתושבי העיר נהרגו. מדובר באחד מאסונות הטבע הקשים ביותר שפקדו את האזור באותם ימים. לנוכח ממדי האסון פעלו כהן וחברי קהילתו לסייע בשיקום העיר ותושביה תוך בנייה מחדש של תשתיות ובתים, שמירת סדר ויצירת ביטחון. פעילות זו יצרה הדים ברחבי ארצות הברית. כהן נתפס כאיש חסד וצדקה גם בקרב חוגים לא יהודים, לאור שיתוף הפעולה עם כומר קתולי מקומי בשם ג'יימס מרטין קירווין  (James Marin Kirwin). חבירתם של השניים יצרה חברות הדוקה אשר ביטאה יותר מכל את הפתיחות שבדעותיו של כהן ואת קבלתו את האחר.

תוכנית גלווסטון

כהן היגר לארצות הברית בשנת 1885 בתחילתו של גל הגירה מאסיבי מאירופה לארצות הברית אשר התקיים בין השנים 1874–1914. במהלך גל הגירה זה נקלטו בארצות הברית יותר משני מיליון מהגרים יהודים, בעיקר ממזרח אירופה, מרביתם בחרו להתיישב בערי החוף המזרחי – ניו יורק, בוסטון, בולטימור ופילדלפיה. למעלה מ-70% מהמהגרים היהודים בחרו להתיישב בניו יורק והתרכזו בעיקר באזור הלואר איסט סייד' אזור אשר אכלס קודם לכן קבוצות מהגרים אירים וגרמנים. הריכוז הרב של אוכלוסיית מהגרים יהודית באזור, הביא ליצירתן של  "גטאות" צפופים בהם תנאי המחיה והדיור קשים ביותר. לצד העוני הרב, והאבטלה הגואה מחלות כמו דיזנטריה ושחפת התפתחו בשל תנאי תברואה ירודים. במהרה החלו להתפתח חששות בקרב הקהילה היהודית בארצות הברית כי מראות אלו עשויים להוביל להתחזקותן של תפיסות אנטישמיות ולשינויים לרעה במדיניות ההגירה האמריקאית. מכאן כי לקראת תחילת המאה ה-20 ולמול מראות אלו, החל כהן לגבש יחד עם הנדבן היהודי יעקב שיף את עיקרי תוכנית גלווסטון (Galveston movement)  במטרה להרחיב את אזורי ההגירה היהודית בארצות הברית על ידי ניתוב זרם המהגרים לעבר החופים הדרום מערביים כיעד הגירה חדש וכאלטרנטיבה לנמלים ההומים בחוף המזרחי. כהן ושיף ביקשו ליצור נתיב הגירה חדש החוצה את נהר המיסיסיפי שבדרום ואת  הרי הרוקי שבמערב התיכון.
בין השנים 1907–1914 נקלטו דרך שערי נמל גלווסטון קרוב לעשרת אלפים מהגרים יהודים, שליש מכמות המהגרים שנקלטו בישוב היהודי בפלשתינה במהלך התקופה המקבילה. ואומנם מדובר בנתון מינורי בהשוואה לכמות היהודים שנקלטו דרך נמלי החוף המזרחי אבל להגירה דרך גלווסטון הייתה השפעה ישירה על הדמוגרפיה היהודית באזור מדינות דרום מערב ארצות הברית. עם הגעת האניות לנמל המתינו חברי הקהילה לקבל  את פני המהגרים, סייעו להם במציאת עבודה, מגורים הולמים, אפשרויות תעסוקה וסיפקו כלים בסיסיים להסתגלות במדינה החדשה באמצעות לשכת המידע למהגרים יהודים ("The Jewish Immigrants Information Bureau") אשר הוקמה בשנת 1907 והופעלה בסמוך לנמל. בבחינת ההרכב הדמוגרפי של המהגרים לגלווסטון נראה כי מרביתם היו גברים רווקים בשנות העשרים לחייהם, לצד אחוז נמוך של גברים מעל גיל 44, משפחות או ילדים. ההגירה לגלווסטון נתפסה כהרפתקה מאתגרת וקשה בהשוואה להגירה לפלשתינה או לחלופין לניו יורק בתקופה המקבילה.
במקרים רבים סייע כהן למהגרים ממוצא לא יהודי, כך למשל באחד המקרים פנה כהן באופן אישי לנשיא ארצות הברית דאז ויליאם הווארד טאפט בבקשה למנוע את גירושו של מהגר ממוצא יווני אורתודוקסי.

השפעות על מעמד חיילים יהודים בצבא האמריקאי

במהלך מלחמת העולם הראשונה, התגייס  בנו של כהן לחיל המשלוח של ארצות הברית ונשלח לחזית הלחימה בצרפת. במהלך תקופה זו גילה כהן כי חיילים יהודים לא זכו לייצוג דתי בצבא האמריקאי, הוא פעל לשכנוע הקונגרס האמריקאי לספק בתי תפילה  למשרתים היהודים בחיל הים, מאמץ שהושג לימים תחת הצעת החוק "Naval Chaplain Bill"  ושימש בעצמו כרב צבאי.

מאבק נגד הקלו קלאס קלאן

כהן וקירווין שיתפו פעולה גם במאבק המשותף נגד ארגון הקו קלוקס קלאן, בטקסס. הארגון שזכה לאהדה רבה בקרב התושבים הלבנים במדינה ביטא שנאת זרים שהופנתה בעיקר  לשחורים, יהודים וקתולים. פעילותם באה לידי ביטוי בהפעלת פחד, טרור ואלימות. בשנת 1922 ביקשו חברי התא המקומי של הארגון בגלווסטון לקיים בעיר תהלוכה אך הודות למאמצי ההתנגדות של כהן וקירווין לא זכו חברי ארגון  לקבל אישור משטרתי לצעוד ברחבי העיר. במידה רבה סייעה התנגדות זו בצמצום השפעת ארגון הקו קלוקס קלאן על דעת הקהל המקומית בגלווסטון בהשוואה להשפעתם בערים מקבילות ברחבי טקסס.

מאבקים נוספים

בשנת 1926 הצטרף כהן לוועד מנהל בתי הסוהר של מדינת טקסס שם פעל במשך כשלושה עשורים ונאבק לשינוי חוקי הכליאה, לשיפור התנאים הפיזיים ושירותי הבריאות וכן מתן הכשרה מקצועית של אסירים במהלך ריצוי עונשם אומצו על ידי המדינה. במקביל הוא לקח חלק בדרישה להעלאת הגיל החוקי לקיום יחסי מין בטקסס מגיל 10 לגיל 18.