google/wiki40b huggingface dataset:
ישיבות בריסק

ישיבות בריסק הן מספר ישיבות שנוסדו בירושלים על ידי משפחת רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק ותלמידיו. הישיבה הראשונה נוסדה על ידי רבי יושע בער סולובייצ'יק, בנו הגדול של רבי יצחק זאב. בניו האחרים הקימו בהמשך ישיבות משלהם. הישיבה המרכזית היא מהישיבות הבולטות בציבור החרדי ומונה כאלף וארבע מאות בחורים ואברכים.

היסטוריה

בתחילת שנות ה-40 עלה הרב יצחק זאב סולובייצ'יק לארץ ישראל והשתקע בירושלים. הוא החל למסור שיעורים בביתו לקבוצת תלמידים בולטים. לאחר פטירתו, פתח בנו הגדול רבי יושע בער ישיבה, ששכנה בהתחלה בביתו של אביו. לאחר פטירתו של רבי יושע בער עברה הישיבה לידי בנו של זה, רבי אברהם יהושע סולובייצ'יק. בשנות השבעים פתח בן אחר של הרב יצחק זאב, רבי משולם דוד, ישיבה משלו.

ישיבת בריסק ברחוב פרס בזיכרון משה

כיום (2013) מונה ישיבתו של רבי אברהם יהושע, השוכנת בשכונת זיכרון משה, כאלף וארבע מאות בחורים ואברכים. בישיבה לומדים רק גילאי קיבוץ (20 ומעלה) ושלא כמקובל בשאר הישיבות הלימוד בה הוא בסדר קדשים בלבד. הישיבה נחשבת ליוקרתית והקבלה אליה קשה. חלק גדול מהבחורים בה הם מארצות הברית.
רק לתלמידים הוותיקים ישנו מקום בהיכל הישיבה או בעזרת הנשים. השאר לומדים בבית הכנסת "אחוה שול" שבשכונת זיכרון משה. לשיעורו של ראש הישיבה רבי אברהם יהושע יכול להיכנס רק מי שלמד בישיבה לפחות שנה וקיבל את אישורו של ראש הישיבה. המשתתפים בשיעור מחולקים לשלוש קבוצות: קבוצה קטנה המאזינה לשיעור מחוץ לחדר; קבוצה נכבדה יותר העומדת בתוך החדר, וקבוצה מרכזית של ותיקי הישיבה היושבת בשיעור.
אחת לשבוע מתקיים שיעור בחומש ורש"י, שבו מתייחס ראש הישיבה גם לעניינים אקטואליים. גם שיעור זה מיועד רק לתלמידי הישיבה, והתקנון נשמר בקפדנות. בכל שבוע נמסר השיעור לחלק אחר מבני הישיבה.
לאור גישתו של רבי חיים מבריסק, בישיבה לא לומדים לימודי מוסר.
ישיבות בריסק בולטות גם בכך שאין בהן פנימייה והבחורים שוכרים דירות למגורים. סמוך לישיבת בריסק המרכזית ישנה פנימייה קטנה. כדי לשמור על המסורת פנימייה זו אינה שייכת רשמית לישיבה. גם חדר אוכל לא היה קיים עד לעשור הראשון של המאה ה-21. עד לפתיחתו קיבלו הבחורים סכום כסף לצרכים בסיסיים.
מגידי שיעורים נוספים בישיבה הם אחיו של הרב אברהם יהושע, הרב משה ("מויש'ל") ובניו הרב יעקב, הרב חיים (מתשע"א) והרב יוסף דב (מתשע"ו). בנוסף קיים כולל בבניין הישיבה בראשות הרב לייב (לייב'ל) סולובייצ'יק אח נוסף של רבי אברהם יהושע.
בשנת תשס"ו פתח הרב אברהם יהושע ישיבה נוספת בשם "יד הלוי", המיועדת לגילאי ישיבה גדולה רגילים (16 ומעלה). בישיבה זו לומדים כנהוג בכל הישיבות את המסכתות בסדרים נשים נזיקין. בראשות הישיבה עומד חתנו הרב חיים ישראל הרץ ולומדים בה כ-120 תלמידים. בין הר"מים: חתן נוסף של הרב אברהם יהושע - הרב ישראל איסר שפירא, הרב דב שפירא (חתנו של הרב שטיינמן). שלא כמקובל בישיבות בריסק, בישיבה זו יש משגיח - הרב נחמיה צוקרמן.

דרך הלימוד

בישיבות בריסק לומדים כל דף מהמסכת עם רש"י, תוספות ורמב"ם. הלימוד מאופיין בביאור תמציתי על הגמרא ומפרשיה. הדגשה מיוחדת ניתנת לדבריהם של רבי חיים מבריסק, בנו רבי יצחק זאב ונכדו רבי יושע בער, והם מהווים לעיתים קרובות את הבסיס לשיעורי ראש הישיבה.
בניגוד לישיבות אחרות, אין מדלגים על דפי גמרא וההספק גדול יותר באופן יחסי. המסכת הנלמדת באופן רשמי נלמדת רק בבוקר. אחר הצהריים ובערב לומדים הבחורים מסכתות כרצונם (בדרך כלל ממסכתות אחרות בסדר קדשים, שלא למדו בבוקר).
בהתאם לשיטת בריסק המתנגדת לציונות, הישיבה אינה ממומנת על ידי מוסדות המדינה אלא מתרומות.
קפקאון

קפקאון (ברומנית: căpcăun) הוא דמות אגדית במיתולוגיה הרומנית. 
קפקאון הוא מפלצת המגלמת את הגיבור השלילי, בדומה לבאלאור דמוי הנחש המכונף או לזמאו המופיע לעיתים בדמות אדם, אך בניגוד להם מראהו של קפקאון הוא כשל גבר חזק עם ראש של כלב.
השם "קפקאון" מורכב ומסונתז משתי המילים הרומניות "קאפ" (cap) שפירושה ראש ו-"קאינה" (câine) שפירושה כלב. לעיתים מתואר הקפקאון כבעל מספר ראשים.
מספר חוקרי היסטוריה רומנים משערים שיש קשר בין דמות הקפקאון ובין המנהיגים של האווארים, שנקראו קאפקאנים (cafcani או capcani).
Blue Jeans

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי לנה דל ריי, ביחד עם אמיל הייני ודן הית' והופק על ידי אמיל הייני גם כן. ג'ון מרפי מ-Music OMH ציין כי: "שיר זה ו-"Video Games" הם שירים אשר מזכירים את שיריה של הזמרת הבריטית אדל". 
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של לנה דל ריי ב-19 במרץ 2012, כמה ימים לפני צאתו כסינגל. הקליפ, בדומה לקליפים אחרים של דל ריי, צולם בשחור-לבן. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את השתקפות פרצופה של דל ריי.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-260 מיליון צפיות.
דאבל

בספורט, דאבל (Double) הוא זכייה של קבוצת ספורט בשני התארים המרכזיים באותה המדינה במהלך עונה אחת, לרוב אליפות הליגה הבכירה והגביע העיקרי במדינה.

בכדורסל

בכדורסל הישראלי, קבוצה זוכה בדאבל על ידי זכייה באליפות ליגת העל בכדורסל וזכייה בגביע המדינה בכדורסל.
בליגת הגברים רק שתי קבוצות הצליחו לזכות בדאבל והן מכבי תל אביב אשר עשתה זאת 35 פעמים (לראשונה בעונת 1955/1956), והפועל תל אביב אשר עשתה זאת פעם אחת בעונת 1968/1969.
אליצור גבעתיים (כדורסל)

2010/2011

עונת ההקמה המחודשת של הקבוצה בה הצטרפו לקבוצה שחקנים בולטים כמו ניר ריכליס, יוני בנטל, שרון שרקזי ורגב פנאן.
בעונה זו התבססה הקבוצה במרכז הטבלה, כשהיא מסיימת אותה במקום ה-5 של ליגה ב' מחוז דן. 

2011/2012

לאחר עונת ההיטמעות הראשונית במחוזות ליגה ב', התחזקה אליצור גבעתיים בצוות מקצועי בכיר בראשותו של המנהל המקצועי, אלעד חסין והמאמן דרור פקץ'. 
בעונה זו כשלה הקבוצה במאמצי העלייה מול בית''ר/ת''א נווה אליעזר, נותרה ללא הכרטיס לליגה הבכירה יותר וסיימה במקום השני בליגה.

2012/2013

עונה נוספת אותה סיימה אליצור גבעתיים בצמרת טבלת מחוז דן של ליגה ב'. בעונה זאת הצטרפו מספר שחקנים מוכרים בכדורסל הישראלי, לרבות: אנדריי זלינבבא (לשעבר במכבי תל אביב ואליצור קריית אתא/מוצקין), ניר ארואסטי ואחרים. מאמן הקבוצה בעונה זאת היה שמעון שטראוס.
על אף רצף ניצחונות לאורך מרבית שלבי העונה, הפסד כפול מול היריבה על הכרטיס לליגה א', מכבי דרום/ת''א, השאיר את הקבוצה בליגה ב'. 

2013/2014

במהלך עונה זו אליצור גבעתיים צירפה לשורותיה את דורון שפר שלבש את מדי הקבוצה במשך מספר משחקים, אך נאלץ לפרוש לאלתר מכדורסל פעיל לאחר חודשים ספורים בשל פציעה. 
אליצור גבעתיים סיימה את עונה זו במקום השלישי תחת הדרכתו של המאמן שמעון שטראוס.

2014/2015

אחרי 4 עונות, הצליחה אליצור גבעתיים בהדרכתו של המאמן עדי פסח, לעלות לליגה א'. לקבוצה נוספו מספר שחקני עבר כדוגמת: עופר גולדברג, דני סירקיס ורום שרמן. השחקנים הובילו את הקבוצה לזכייה באליפות ליגה ב' מחוז דן, לראשונה בתולדותיה.
בנוסף רשמה אליצור גבעתיים עונת שיא גם במפעל גביע האיגוד של ליגה ב', בו נעצרה רק במשחק הגמר שהתפרס על פני שני משחקים והסתיים בהפסד על חודה של נקודה מול מכבי נתניה. 

2015/2016

עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה א' שוחקה במחוז שרון. כחלק מעונת הסתגלות לליגה נאלצה הקבוצה תחת הדרכתו של המאמן/שחקן, אנדריי זלינבבא, להיאבק בתחתית. בסיום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-9 שהשאיר אותה בליגה א'.

2016/2017

שחקן עבר נוסף של הקבוצה, משה (מושיק) שור הוחתם לתפקיד המאמן. את העונה סיימה הקבוצה במקום ה6.

הקבוצה כיום

בעונת 2017/2018 הקבוצה צירפה מספר שחקנים: מאיר טפירו (שחקן נבחרת ישראל וליגת העל לשעבר), ליאור לוי, תומר אטלס ואנדריי זלינבבא (כשחזר כשחקן) וכן הוחתם תומר רובין לתפקיד המאמן.
הקבוצה סיימה את העונה במקום השני בליגה א׳ מחוז מרכז, שהקנה לה מקום בפלייאוף העלייה לליגה הארצית.
במשחקי פלייאוף העלייה לליגה הארצית אליצור גבעתיים גברה על הקבוצות: אליצור רמלה מליגה ארצית מחוז דרום ועוצמה מודיעין מליגה א׳ מחוז דרום וזכתה בכרטיס העלייה לליגה הארצית.
בסיום עונת 2018/19 ירדה הקבוצה לליגה א'.
האמנה האטלנטית

רקע היסטורי

מלחמת העולם השנייה פרצה ב-1 בספטמבר 1939 עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין. מיד הכריזו בעלות הברית (באותו שלב צרפת ובריטניה) מלחמה נגד גרמניה. ארצות הברית לעומת זאת הכריזה על נייטרליות וכך המשיכה בנקיטת מדיניות הבדלנות שנקטה מאז מלחמת העולם הראשונה.
למרות הכרזתה על נייטרליות, ניתן היה לראות נטייה של ארצות הברית לכיוון בעלות הברית כבר מתחילת המלחמה. הדבר בא לידי ביטוי בכך שהאמריקאים העניקו לבריטים תמיכה מוסרית וכלכלית (מכירת ציוד, חוק "השאל-החכר"), אך הממשל סירב לשלוח חיילים לאירופה. כצעד נוסף בהתקרבות נחתמה האמנה האטלנטית.

משמעות האמנה האטלנטית למאמץ המלחמתי

מלבד שחתימת האמנה היוותה צעד נוסף בהתקרבות בין המדינות ובבניית ההסכמה האידאולוגית ביניהן, הייתה האמנה הלכה למעשה מדריך על פיו קבעו ראשי המדינות את פעולותיהם בהמשך המלחמה.
בנוסף, מכיוון שארצות הברית לא השתתפה עד אותו שלב במלחמה, מפגש זה היווה התחייבות מוסרית של ארצות הברית להפסקת המדיניות הבדלנית.

משמעות האמנה עבור האימפריאליזם הבריטי

הסעיף השלישי באמנה, לפיו בריטניה מכירה בזכות להגדרה עצמית ולממשל עצמי של כל העמים, עורר התנגדות בקרב גורמים אימפריאליסטיים בבריטניה. זאת לאור העובדה שבריטניה החזיקה באותה עת בקולוניות נרחבות באפריקה ובאסיה. בתחילה הוסכם בין הצדדים כי סעיף זה אינו תקף לגבי הקולוניות הבריטיות. אולם, במהרה הגיעו קריאות מצד קולוניות באסיה (בורמה, אינדונזיה, הודו ועוד) בדרישה להחיל את עיקרי האמנה גם על מדינותיהם. עקב חשיבותה המכרעת של השתתפות מדינות אלו במאמץ המלחמתי הכולל, ביקש רוזוולט להותיר פתרון סוגיה זו לאחרי המלחמה. ההכרה בזכות להגדרה עצמית של כל העמים, נתנה תקווה למנהיגי המאבק לעצמאות בקולוניות, והיוותה תקדים עליו התבססו בין השאר נלסון מנדלה ומהאטמה גנדי בדרישותיהם לעצמאות.
ניסן יתיר

ניסן יתיר (קוליה כגן) (12 בפברואר 1904 - 10 בפברואר 1982) היה שחקן תיאטרון ישראלי. נודע בקולו המחוספס ובהתמחותו בגילום דמויות של אנשים קטנים ותפקידי משנה קצרים אך מלאי-הבעה ועומק שהקנו לו את הכינוי "מלך התפקידים הקטנים". את רוב הקריירה שלו עשה בתיאטרון הקאמרי, בו כיהן גם כחבר מועצת השחקנים של התיאטרון.

תולדות חייו

יתיר נולד בריגה, לטביה, וכבר מגיל 10 היה רקדן. בין היתר רקד באופרה של ריגה, שיחק ורקד בתאטרוני לנינגרד ובלהקות נודדות ברחבי אירופה ולמד משחק בבית הספר לדרמה בלנינגרד. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והקים עם נתן כוגן ומרק לברי את תיאטרון "רמפ"א" (ראשי תיבות של ריקוד, מוזיקה, פנטומימה, אופרטה). "רמפ"א" הציגו בכל רחבי ארץ-ישראל, בין השאר העלו את "החטיפה מן ההרמון" של מוצרט ובין הרקדניות הייתה גם חנה מרון, שהייתה אז ילדה. כן היה יתיר חלק מסגל תיאטרון המטאטא (1938). 
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף למתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה שיחק בתיאטרון "גחלילית" (1946). משנת 1948 ובמשך 20 שנה היה חלק מסגל שחקני הקאמרי, במסגרת זו שיחק בהצגות השגעון הגדול, הוא הלך בשדות, משרתם של שני אדונים, ז'אן דארק, האדרת, אנריקו, הערב אימפרוביזציה, הדרקון, גן הדובדבנים, רומיאו ויוליה, מריוס, כובע הקש האיטלקי, קזבלן, הצל, אגדות לוד, נערת הפקר, מהומה רבה על לא דבר, גנרל קישוט, כזאת הייתה אמא, נאסר א-דין, רוזנים ואביונים, אהבתה של יובל אור, מסיבת יום הולדת, שלמה המלך ושלמי הסנדלר, אסתר המלכה, מרי סטיוארט, פילומנה, ביקור הגברת הזקנה  ועוד.  
לאחר מכן שיחק בתיאטרון העממי של אברהם דשא ובתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. השתתף בסרטים אלדורדו (1963), שלושה ימים וילד, איריס (1968), ארבינקא וסלאח שבאתי.
שמוליק דובדבני

ביוגרפיה

החל לכתוב בענייני קולנוע מ-1987 בירחון "מוניטין", במקביל לכתיבה בעיתון הצבאי "במחנה" במסגרת שירותו בצה"ל. ב-1990 עבר לכתוב בעיתון "מלאבס", ב-1992 עבר לעיתון "תל אביב", ובשנים 1993–1997 היה כתב העיתון "העיר". במקביל כתב בעיתון "עכבר העיר" בשנים 1994–2000. החל משנת 2000 כותב בתחום הקולנוע באתר ynet של "ידיעות אחרונות", ובמקביל בכתב העת לאמנות "מוזה" בהוצאת מוזיאון ישראל.
ב-1993 סיים תואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, והחל להרצות במסגרת החוג. מ-1996 הרצה גם בבית הספר לקולנוע "קמרה אובסקורה". ב-1998 סיים תואר שני במסגרת החוג לתורת הספרות הכללית באוניברסיטה זו; עבודת הגמר שלו הייתה בנושא "האחרות הפיזית: דמות הגמד בקולנוע". בשנת 2000 החל את עבודת הדוקטורט בנושא סרטי תעודה אישיים, במסגרת בית הספר למדעי התרבות של אוניברסיטת תל אביב.
דובדבני כתב מספר פרסומים מדעיים בתחום הקולנוע. ב-2005 כתב על הבמאי סטנלי קובריק במסגרת הספר השני בסדרה הקולנועית "הבמאים הנבחרים" (עורך: נסים דיין, הוצאת אורט). ב-2010 יצא ספרו "גוף ראשון, מצלמה: קולנוע תיעודי אישי בישראל" (הוצאת כתר), ספר עיון על סרטי קולנוע כווידויים אישיים של יוצריהם.
דובדבני משמש כלקטור בקרנות תמיכה לסרטים ישראלים, בהן הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וקרן רבינוביץ', בפסטיבל דוקאביב ובפורום היוצרים הדוקומנטריים. היה חבר בוועדה האמנותית של עיריית תל אביב בנושא פסטיבלי קולנוע.
בית העלמין שייח' באדר

רקע

עד מלחמת העצמאות היה בית הקברות בהר הזיתים בית הקברות העיקרי של יהודי ירושלים. עם פרוץ המלחמה, הפכה התנועה העברית להר הזיתים למסוכנת בשל מעבר הדרך בשכונות ערביות. עד סוף חודש פברואר 1948 התנהלה קבורה חפוזה באמצע הלילה פעמיים בשבוע בליווי בריטי, אולם לאחר מכן שוב לא התאפשרה התנועה להר הזיתים. החברה קדישא העיקרית של ירושלים, "קהילת ירושלים", השיגו את שטח תחנת הניסיונות שהפך לבית הקברות סנהדריה לצורך קבורה, ומספר אישים נקברו בבית העלמין בשכונת שערי צדק. לשאר חברות הקדישא העדתיות שפעלו בירושלים לא היו שטחי קבורה והן שבתו מפעולה עד לחידוש הקבורה בהר המנוחות. אולם בט' באייר תש"ח, 18 במאי 1948, נהיה המצב בסנהדריה מסוכן וחפשו מקום אחר לקבורת המתים.

קבורת שדה

עם תום קרבות מלחמת העצמאות בסוף שנת 1948, ועם התגבשות הקו העירוני, התברר כי אין אפשרות לשוב ולקבור בהר הזיתים, שנותר בשליטת ממלכת ירדן. בשל כך החלה קבורת שדה רגילה בבית העלמין, באתר שכונה "שייח' באדר ב'", עד מציאת אתר קבורה שישרת את תושבי העיר באופן קבוע. שטחו הכולל של בית הקברות היה שמונה דונם. בין אלו שנקברו בבית הקברות היו כמה מגולי אריתריאה שמתו שם והובאו לקבורה בישראל ומאיר טוביאנסקי שלאחר שטוהר שמו הובא לקבורה מכובדת בירושלים ומחללי קרבות בית עפה שהיו נעדרים וגופותיהם אותרו לקראת סוף 1949. נקברים נוספים היו שרה יוסף, אשתו של דב יוסף והרב מאיר בר-אילן שהובא לקבורה בארון מתכת מיוחד כדי לאפשר את פינויו לקבורת קבע כשהדבר יתאפשר.
בבית הקברות התקיימו במהלך 1949 אזכרות לחללי מלחמת העצמאות.  
מכיוון שפתיחת בית הקברות בהר המנוחות התעכבה, נמשכה הקבורה בשייח' באדר, עד סוף שנת 1951. אולם לאור זמניות הקבורה בשייח' באדר, רבים העדיפו להקבר בסנהדריה, בה הקבורה נחשבה קבורת קבע, ועבור הקבורה בה גבתה החברה קדישא מחיר גבוה יותר.

אתרים

בבית העלמין שייח' באדר טמון רבי גדליה משה גולדמן, האדמו"ר החמישי של חסידות זוועהיל. מתפללים רבים מגיעים לקברו במשך כל השנה ובפרט ביום פטירתו. המנהג הקבוע הוא לעלות אל קברו בימי שני, חמישי ושוב שני ברציפות ולהגיד פרקי תהלים, לאחר מכן להניח את יד שמאל על המצבה ולבקש את כל אשר על לבו של המתפלל. לצדו של האדמו"ר מזוועהיל קבורים גם בני משפחתו.
בצמוד אל הגדר הצפונית של בית הקברות ואל אנדרטת גן חטיבת פלמ"ח הראל היה אתר הקבורה הזמנית שבו הונחו הארונות שפונו לאחר מכן.
סופיקו צ'יאורלי

ביוגרפיה

סופיקו צ'יאורלי נולדה בשנת 1937 בטביליסי, בירת גאורגיה; היא הייתה בתם של במאי הקולנוע מיכאיל צ'יאורלי והשחקנית וריקו אנג'פרידזה. בשנת 1960 צ'יאורלי סיימה את לימודיה במכון הכלל-סובייטי הממלכתי לאמנות הקולנוע שבמוסקבה; היא למדה לשחק מהשחקן, הבמאי ומורה המשחק בוריס ביביקוב. עם סיום לימודיה, סופיקו צ'יאורלי חזרה לטביליסי.
בשנים 1964-1960 סופיקו צ'יאורלי הייתה שחקנית בתיאטרון מרג'נישווילי. בשנת 1964 צ'יאורלי עברה לתיאטרון רוסתוולי; בשנת 1968 היא חזרה לתיאטרון מרג'נישווילי ונשארה בה כשחקנית עד מותה בשנת 2008. בשנים 2008-1997 צ'יאורלי שיחקה גם בתיאטרון להצגות יחיד ע"ש וריקו אנג'פרידזה, שנוסד בשנת 1997 על ידי בעלה השני, השחקן קוטה מחרדזה.
סופיקו צ'יאורלי הייתה נשואה פעמיים. בעלה הראשון היה במאי הקולנוע גיורגי שנגלאיה; מנישואים אלה, שהסתיימו בגירושים, נולדו שני ילדים. בעלה השני היה השחקן ושדר הספורט קוטה מחרדזה, שמת בשנת 2002.
בשנת 1965 סופיקו צ'יאורלי הוכתרה לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של לוקרנו. צ'יאורלי זכתה בשלושה פרסי משחק שונים בפסטיבלי הקולנוע הכלל-סובייטי (בשנים 1966, 1972 ו-1974), בתואר האמנית העממית של גאורגיה הסובייטית (1976), בתואר האמנית העממית של ארמניה הסובייטית (1979) ובפרס ברית המועצות (1980).
בשנים 1979-1974 סופיקו צ'יאורלי הייתה חברת המועצה העליונה (הפרלמנט) של ברית המועצות (במושב התשיעי של המוסד).
סופיקו צ'יאורלי מתה בשנת 2008 בטביליסי ונקברה בפנתאון דידובה שבעיר לצד בעלה השני, קוטה מחרדזה.
יחסי ישראל–מדגסקר

כינון היחסים

יחסי המדינות כוננו לראשונה בשנת 1960 עם קבלת העצמאות של מדגסקר מידי צרפת. ב-1961 ביקר בישראל הנשיא פיליבר ציראנאנה.
במאי 1966 כחלק מהמאמץ הישראלי לשיפור היחסים עם מדינות אפריקה, יצאו ראש ממשלת ישראל לוי אשכול ושרת החוץ גולדה מאיר לביקור מדיני בן שלושה שבועות ב-7 מדינות אפריקאיות בהן גם מדגסקר.
ישראל הטיסה משלחות סיוע למדינה בנושאים כגון חקלאות, כלכלה ורפואה.

ניתוק היחסים

בשנת 1973 לאחר מלחמת יום הכיפורים בדומה לרוב מדינות אפריקה שמדרום לסהרה, ניתקה מדגסקר את יחסיה עם ישראל בעקבות לחץ מדינות ערב.

חידוש היחסים

בשנת 1994 חודשו היחסים בין שתי המדינות.
ישראל חתמה על הסכמי שיתוף פעולה בנושאים שונים עם מדגסקר.
בשנת 2017 בעקבות התפרצות המגפה השחורה שלחה ישראל סיוע הומניטרי למדינה.

נציגויות דיפלומטיות

עד לפני ניתוק היחסים ב-1973 החזיקה ישראל בשגרירות בבירת מדגסקר אנטננריבו ומדגסקר החזיקה שגרירות בתל אביב.
אמזון ישראל

היסטוריה

ביולי 2017 שכרה אמזון 11 קומות משרדים במגדל עזריאלי שרונה בתל אביב, בשטח כולל של 25,000 מ"ר, ובמקביל שכרה בניין משרדים נוסף בשטח של 12,000 מ"ר בפרויקט מתם-ים שבפארק מת"ם בחיפה.
בנובמבר 2017 דווח כי חברת אמזון שוקלת להפסיק לעבוד עם דואר ישראל, ובוחנת להעביר את המשלוחים המוזמנים דרך האתר לחברות מסירת חבילות אחרות, בנוסף דווח על מגעים לשכירת שטחים לוגיסטיים, במטרה להפוך אותם לשטחי אחסנה לסחורות שמוזמנות באתרי החברה. בדצמבר 2017 פורסמה עמדת הממונה על ההגבלים העסקיים כלפי כניסתה הצפויה של אמזון לשוק הקמעונאות הישראלי, ולפיה המדינה מקדמת בברכה את החברה, ושוקלת את ההשפעה הצפויה על שוק הקמעונאות הישראלי.
בנובמבר 2017 דווח כי אמזון עורכת מסע גיוס למפתחים להקמת מרכז מחקר ופיתוח למוצרי אלקסה שופינג (ביצוע קניות בדרך של מתן פקודות קוליות לעוזרת האישית של אמזון המכונה “אלקסה”).
בדצמבר 2017 פורסם לראשונה כי אמזון שוקלת להיכנס לישראל כזירת מסחר פעילה.
באפריל 2019 הודיעה אמזון על כניסתה הרשמית לשוק הקמעונאות בישראל ועל פתיחת זירת מסחר מקומית. בשלב הראשון, פעילות החברה בישראל תתבצע בתצורה של משלוחים פנים ארציים אשר יארזו וישלחו על ידי עסקים מקומיים.
ב-21 באוגוסט 2019 אמזון הכריזה רשמית על כניסה לישראל והקימה דף רשמי בשפה העברית תחת Amazon Services.
ציון אמיר

ביוגרפיה

אמיר נולד במעברה בפרוזדור ירושלים, אחד משבעה ילדים של יוסף ופריחה עמאר שעלו מקזבלנקה שבמרוקו. בגיל שנה עברה משפחתו לשדרות, אמו עבדה במפעל עוף-קור ואביו כשומר באתרי בנייה ובעבודות שונות בקיבוצי הסביבה. לאחר מות אחיו שמעון עמר במהלך שירותו הצבאי ב-1967, עברה המשפחה לאשדוד ואמיר עבר לפנימייה הדתית גבעת וושינגטון בקבוצת יבנה. בגיל 16 שינה את שם משפחתו מעמר לאמיר. הוא שירת בצה"ל בחיל האוויר. 
למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן, התמחה במשרד ליבליך-מוזר, ולאחר מכן אצל עורך הדין צבי לידסקי. 
לאורך השנים ייצג אישי ציבור רבים שהואשמו בעבירות פליליות, בהם נשיא המדינה משה קצב, השר גונן שגב, ראשי הערים אורי לופוליאנסקי, יצחק אוחיון, מוטי מלכה וכן דודו טופז ואלי טביב. בנוסף ייצג עבריינים בולטים כגון האחים פריניאן, אבי ואסי אבוטבול. 
אמיר ייצג נאשמים יהודים בפעולות טרור בהם חברי כנופיית ליפתא, שביקשו לפוצץ את מסגדי הר הבית ב-1984, תיק שהיווה את חשיפתו הפומבית הבולטת הראשונה, את עמי פופר, את דרור עדני שהורשע בקשירת קשר לרצח יצחק רבין, נאשם שזוכה מאשמת חברות במחתרת בת עין, קטין שהורשע ברצח מוחמד אבו ח'דיר ועצור בחשד למעורבות בהצתת בית משפחת דוואבשה בדומא.
הוא מכהן כיו"ר נשיאות בית הדין המשמעתי הארצי של לשכת עורכי הדין בישראל. במרץ 2016 מונה אמיר ליושב ראש הוועדה המייעצת לענייני פליטים לשר הפנים.
בשנת 2018 נכלל שמו לראשונה, ברשימת המועמדים לשיפוט בבית המשפט העליון כמועמד מטעם לשכת עוה"ד.
ב-2019 התמודד על תפקיד יושב ראש לשכת עורכי הדין, אך הפסיד בבחירות לאבי חימי.

חיים אישיים

אמיר היה נשוי לגליה, בתו של חבר הכנסת אריאל וינשטיין, ולזוג שלושה ילדים משותפים. השניים התגרשו לאחר 13 שנות נישואין.
אפוגטו

אפוגטו (באיטלקית: affogato - מילולית: "טבוע") הוא קינוח או משקה מהמטבח האיטלקי. האפוגטו מכיל כדור אחד של גלידת וניל שעליה שופכים אספרסו חם. האפגוטו נאכל מיד בטרם נמסה הגלידה בקפה. לעיתים מוסיפים לקינוח גם ליקר אמרטו או ליקר אחר.
לאחר אכילת הגלידה שותים את הקפה שנותר, המתובל בגלידה המומסת.
דונלד אוונס

ביוגרפיה

אוונס נולד ביוסטון שבטקסס. הוא למד באוניברסיטת טקסס באוסטין, שם היה בוגר בהנדסת מכונות ב-1969 ותואר שני במנהל עסקים מבית הספר לעסקים של מקומבס ב-1973. בזמן שהיה אוונס סטודנט באוניברסיטת טקסס באוסטין, היה חבר בארגון "טקסס קאובויס", ובאחווה סיגמא אלפא אפסילון. ב-1975 עבר אוונס למידלנד מיוסטון והחל לעבוד במתקן נפט עבור טום בראון בע"מ, חברת אנרגיה עצמאית גדולה שבסיסה שוכן כיום בדנוור. עשר שנים מאוחר יותר הוא שב לשורות החברה כמנהלה הכללי והמשיך לנהל אותה עד שמונה למזכיר המסחר.
ב-1995 מונה בידי בוש, אז מושל טקסס, למועצת המנהלים של אוניברסיטת טקסס באוסטין, והוא שימש כיושב ראש מועצת המנהלים למשך ארבע שנים עד לינואר 2001. הוא היה חבר מועצת המנהלים של קרן המחקר סקלרודרמה במשך שמונה שנים וכוח מניע מאחורי תוכנית "חזון הילידים", המספקת שירותים לכרבבת אינדיאנים בארצות הברית. במשך שנים רבות היה אוונס מעורב בפעילות המוסד ללא כוונות רווח "הדרך המאוחדת של אמריקה" (United Way of America); ב-1989 היה נשיא המוסד.
אוונס לקח חלק במסעי הבחירות המוצלחים של בוש למושלות טקסס ב-1994 וב-1998 ושימש כראש מטה הבחירות של בוש ודיק צ'ייני בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000. במסגרת תפקיד זה, ניהל אוונס משא ומתן עם ויליאם דיילי, מנהל מטה הבחירות של אל גור, על אודות עימותי הבחירות הנשיאותיים. בשל קשריו הידידותיים עם בוש, מונה עם היבחרו לנשיאות למזכיר המסחר של ארצות הברית. זמן קצר לאחר כניסתו למחלקת המסחר של ארצות הברית, טלפן אליו ב-29 באוקטובר 2001 יו"ר חברת אנרון, קן ליי, וביקש את סיועו בשכנוע סוכנויות דירוג אשראי להימנע מלהוריד את דירוג האשראי של החברה. אוונס הביע סימפתיות כלפי אנרון אך לא נקף אצבע בנדון.
בחודשים יולי ואוגוסט 2003, הובילו אוונס ועמיתיו לקבינט של ארצות הברית, מזכיר האוצר ג'ון ויליאם סנו ומזכירת העבודה איליין צ'או, מסע ציבורי למען תוכנית קיצוצי המס שלו. במהלך נאום מצב האומה לשנת 2004 היה אוונס השורד המיועד ובילה את הלילה במקום מאובטח לא ידוע. במקרה של התקפה על הקפיטול, הוא היה הופך לנשיא בפועל מכוח סדר הירושה של נשיא ארצות הברית. ב-9 בנובמבר 2004, הגיש אוונס את התפטרותו מתפקיד מזכיר המסחר. עם זאת, בחר אוונס להישאר בתפקיד עד שהושבע מחליפו בתפקיד, קרלוס גוטיירז, ב-7 בפברואר 2005.
ב-26 במאי 2006 דיווח העיתון ניו יורק טיימס כי אוונס הוא מועמד מועדף ומוביל לעמוד בראש מחלקת האוצר של ארצות הברית במקומו של מזכיר האוצר המתפטר ג'ון סנו. באותו החודש בילה אוונס סוף שבוע ביחד עם בוש בקמפ דייוויד, דבר שגרם להשערות רבות בנוגע למועמדותו לתפקיד מזכיר האוצר. בהיותו מקורב של בוש ראו רבים באוונס מועמד טבעי להחלפת סנו ולחיזוק מעמד האוצר בממשל האמריקאי. עם זאת, ב-30 במאי, בחר הנשיא בוש למנות את הנרי פולסון להחליף את סנו במחלקת האוצר.
ג'ון לאונרד

ביוגרפיה

לאונרד נולד ב-23 במרץ 1893 בעיר טולידו במדינת אוהיו, ארצות הברית. הוא נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הכיתה שבה למד זכתה לכינוי "כיתת הכוכבים", בשל העובדה שלא פחות מ-59 מחבריו לספסל הלימודים הגיעו לדרגות גנרלים. המפורסמים שבהם: דווייט אייזנהאואר, עומר בראדלי וג'יימס ואן פליט. הוא סיים את לימודיו ב-1915 והתגייס לצבא ארצות הברית לוטננט משנה. ב-1916 הוא השתתף במשלחת העונשין למקסיקו - פעולת תגמול כנגד פשיטותיו של פנצ'ו וייה על אדמת ארצות הברית, תחת פיקודו של ג'ון פרשינג. במאי 1918 הוא נשלח להילחם בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה כחלק מרגימנט הרגלים ה-6, אשר היה חלק מהדיוויזיה ה-5 של חיל המשלוח האמריקני. במהלך המלחמה הוא הגיע לדרגת מייג'ור, ומונה למפקד גדוד במהלך קרב סן-מייל ומתקפת מז-ארגון.
ב-14 באוקטובר 1918 הוענק לו צלב השירות המצוין ודרגת כבוד של לוטננט קולונל. מלבד זאת עוטר במהלך המלחמה גם בלב הארגמן ובלגיון הכבוד וצלב המלחמה מטעם צרפת. לאחר המלחמה נותר באירופה כחלק מחיל המצב האמריקני עד אוקטובר 1921, ובין היתר שירת בסין בין 1933-1936. ב-18 בספטמבר 1936 הוא מונה למפקח על המשמר הלאומי במרילנד, וב-1 באוקטובר של אותה שנה הפכה דרגת הלוטננט קולונל שלו לקבועה. ב-1940 הוא הוצב במטה הדיוויזיה ה-2, וב-26 ביוני 1941 הוענקה לו דרגת כבוד של קולונל. ביולי של אותה שנה יצא כחבר משלחת לברזיל. בדצמבר מונה למפקד רגימנט החרמ"ש ה-6.

לאחר המלחמה

הוא המשיך לפקד על דיוויזיית השריון ה-9 עד אוגוסט 1945, עת הועבר לפקד על דיוויזיית השריון ה-20. באפריל 1946 הועבר לדיוויזיית השריון ה-2, וביולי של אותה שנה מונה למפקד בית הספר לשריון. שנתיים לאחר מכן נשלח כנספח צבאי בבריטניה, וב-1950 הועלה לדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים). ב-1951 מונה למפקד הקורפוס ה-5 ולאחר מכן למפקד הקורפוס המוטס ה-18. הוא פרש מהצבא ב-1950, ונפטר ב-23 בנובמבר 1955 בגיל 84.