STS-116

השיגור

המשימה שוגרה ב-9 בדצמבר 2006 בשעה 20:47, שעון החוף המזרחי של ארה״ב. זהו השיגור הלילי הראשון מזה ארבע שנים. מועד השיגור המקורי היה 7 בדצמבר בשעה 21:35, אך השיגור נדחה עקב תנאי מזג אוויר לא נוחים ל-9 בדצמבר. מנהלי המשימה החליטו לא לנסות להקדים את השיגור ביום אחד  ל-6 בדצמבר ובכך גם לגרום לו להתבצע בשעה מאוחרת יותר.

היום הראשון

לאחר שיגור מוצלח, הגיעה המעבורת למסלול. הזרוע הרובוטית של המעבורת נפרסה ונבדקה, לקראת סריקת המעבורת למחרת לבדיקת נזקים בזמן השיגור.

היום השלישי

המעבורת הגיעה אל תחנת החלל הבינלאומית, ולאחר גלגול לאחור של המעבורת, שאיפשר לצלם את גחונה מן התחנה, המעבורת התחברה לתחנה בערך בשעה 00:15 12 בדצמבר שעון ישראל. נמצאו נזקים קלים לאריחי מגן סביב דלת בתחתית המעבורת, שדרכה מתחברת המעבורת למכל הדלק החיצוני בזמן השיגור, וחיישנים בכנף זיהו פגיעה בשפת הכנף. צוותי קרקע ימשיכו להעריך את מידת הנזק בימים הקרובים.

היום החמישי

יום זה הוקדש לקיפול מחצית מן המערך הסולרי המורכב על קורה P6, המורכבת כרגע במיקום זמני, כדי לאפשר למערך המסתובב שעל קורה P4, שהורכב במשימה הקודמת, להסתובב ולעקוב אחרי השמש. קורה P6 הורכבה לפני שש שנים, והזמן הרב ששהתה בחלל גרם לקשיים בקיפול המערך. רק לאחר 40 ניסיונות, בהם הלוחות התקפלו שוב ושוב בכיוונים לא רצויים, המערך קופל לכדי 40% מאורכו, ופונה מדרכו של המערך שעל P4. קורה P6 אמורה להיות מורכבת בסופה של קורה P5 בשלב מאוחר יותר.

היום השמיני

בהליכת חלל שנמשכה 7.5 שעות, סאני ויליאמס ובוב קורבים חיווטו מחדש את החצי השני של התחנה, והשלימו את העברת המתח מן הלוחות הסולריים של קורה P4. במשימה הבאה תועבר קורה P6, הנמצאת במיקום זמני, אל המשך קורה P5 (הנמצאת בהמשך קורה P4) שהורכבה במשימה זו.
משימתם השנייה של השניים הייתה לחבר מגן מפני שברים, שהובא במעבורת עבור מודול השירות, ולהרכיבו במיקום זמני על התחנה. לאחר שיחרורו מתא המטען של המעבורת, ויליאמס אחזה במתקן, בעודה מחוברת לזרוע הרובוטית של התחנה, והעבירה אותו אל מקומו החדש. כפתור נעילה של רצועת מצלמה שהייתה אתה כנראה נלחץ בטעות, והמצלמה השתחררה ואבדה בחלל.
המשימה השלישית הייתה להעביר מוט אחיזה מן המעבורת אל הצד החיצוני של התחנה. המוט ישמש צוותים עתידיים במשימות תחזוקה של התחנה.
מכיוון שהמשימות שתוכננו הסתיימו לפני הזמן, נשלח קורבים אל הלוח הסולרי הסורר, וניסה לשחרר את המיתרים המוליכים את הלוחות, כדי לאפשר את הקיפול של הלוחות. לאחר מספר דקות נשלחה ויליאמס להצטרף אליו. לאורך כל לוח סולרי יש שלושה מיתרים המחוברים בלולאות אל כל קפל שני בלוח, כדי להבטיח שהלוחות יתקפלו בכיוון הנכון. צוות הקרקע מעריך שחלק מהלולאות נתפסו על המיתרים, ומסיבה זו הלוחות אינם מתקפלים כנדרש. האסטטרונאוטים ניערו את בסיס הלוחות מספר פעמים, והצליחו לשחרר חלק מן הלולאות, אך חלק נשארו תפוסות. בסיום הפעולה התקפל המערך לכדי 65% מאורכו, לאחר ששישה שלבים נוספים קופלו. בסיום היום החליט צוות הקרקע לבצע הליכת חלל רביעית, ביום שני. דבר זה ידחה את הנחיתה ביום אחד.

היום התשיעי

היום החל לצלילי ואלס הדנובה הכחולה ליוהאן שטראוס, שלצליליו רקדו כריסטר פוגלסנג ואשתו ביום חתונתם. יום זה הוקדש להעברת מעט יותר מ־2,300 ק"ג של ציוד ואספקה מן המעבורת אל תחנת החלל, וקרוב ל־1,700 ק"ג של ציוד וניסויים שהושלמו מן התחנה אל המעבורת, להחזרה אל כדור הארץ. במקביל, צוות הקרקע בדק את האפשרויות השונות לשיחרור הלוחות הסולריים, לקראת הליכת החלל שנוספה ליום העשירי.

היום השנים-עשר

יום טיסה זה התמקד בסריקה של מערכת מגיני החום של המעבורת. סריקה זו הפכה לשיגרה לאחר אסון הקולומביה. בנוסף, שוגרו שני לוויינים זעירים. אחד מהם הוא פרויקט של תלמידים באקדמיה של הצי האמריקאי, והאחר הוא לוויין ניסויי הממומן על ידי מחלקת ההגנה, ונועד לבדוק טכנולוגיות לצילום חיצוני של רכבי חלל.

היום הארבעה-עשר

בתום סיום קשירת כל המטען בתוך המעבורת, ולאחר דילוג על הזדמנות הנחיתה הראשונה עקב תנאי מזג אוויר גרועים, נחתה המעבורת במרכז החלל ע"ש קנדי בפלורידה בשעה 17:32 זמן חוף מזרח ארה״ב.