הסנאט האירי

פעילויות

הסנאט האירי קובע את סדר היום שלו ובוחר את נשיא הסנאט (קאהירלוך, באירית: Cathaoirleach) ואת מנהיג הסנאט (מטעם הממשלה). הסנאט בוחר את הוועדות הקבועות והזמניות שלו והסנאטורים משתתפים יחד עם חברי הדאל בוועדות משותפות של האירכטס. שני סנאטורים, לכל היותר, יכולים לכהן כשרים בממשלה.

היסטוריה

הבית העליון הראשון באירלנד היה בית הלורדים של הפרלמנט האירי שהתקיים בין השנים 1800-1297. כמו מקבילו הבריטי, כיהנו בבית זה אנשי אצולה וכמורה. לאחר ביטולו של הפרלמנט האירי על פי חוק האיחוד של 1800, לא התקיים כל פרלמנט באירלנד עד למאה ה-20.
ב-1919 הקימו הלאומנים האירים רשות מחוקקת שנקראה דאל אירן, אך גוף זה היה פרלמנט חד-ביתי מבלי שהיה לו בית עליון. ב-1920 הוקם על פי החוק הבריטי הפרלמנט של דרום אירלנד ובו היה בית עליון שנקרא סנאט. הסנאט של דרום אירלנד כלל מגוון של אנשי אצולה אירים ואישים שמונו על ידי הממשלה. הסנאט התכנס ב-1921 אך הוחרם על די הלאומנים האירים ולפיכך מעולם לא תפקד באופן מלא. הוא פוזר באופן רשמי עם הקמתה של מדינת אירלנד החופשית ב-1922 וחלק מחבריו מונו לסנאט של מדינת אירלנד החופשית.

הסנאט של מדינת אירלנד החופשית (1936-1922)

המונח הסנאט האירי (Seanad Éireann) הוכנס לשימוש לראשונה כתוארו של הבית העליון של האירכטס של מדינת אירלנד החופשית. הסנאט הראשון אויש על ידי מגוון של חברים שמונו על ידי נשיא המועצה המבצעת (תוארו של ראש הממשלה דאז) וכאלה שמונו באופן בלתי ישיר על ידי הדאל. ויליאם תומאס קוסגרייב, שהיה אז ראש הממשלה, הסכים להשתמש במינויים שלו להגדלת הייצוג של המיעוט הפרוטסטנטי. הכוונה הייתה שבסופו של דבר כל חברי הסנאט ייבחרו על ידי העם, אך לאחר קיומה של מערכת בחירות אחת ב-1925, ננטשה שיטה זו לטובת בחירה בלתי ישירה. הסנאט של מדינת אירלנד החופשית בוטל ב-1936 לאחר שהוא עיכב כמה הצעות של הממשלה לשינויים בחוקה.

הסנאט האירי (1937 עד היום)

הסנאט האירי המודרני הוקם על פי חוקת אירלנד של 1937. כאשר אומצה חוקה זו, הוחלט לשמר את הכינוי אירכטס להגדרת הרשות המחוקקת שתכלול את הסנאט, הדאל והנשיא. הסנאט החדש נחשב לממשיכו של זה של המדינה החופשית והוא מכונה "הסנאט השני".
שיטת הבחירה על ידי צוותים מקצועיים קיבלה את השראתה מהמשנה החברתית של הכנסייה הקתולית בשנות השלושים, במיוחד מהאנציקליקה של האפיפיור פיוס האחד עשר, שטען שהתפיסה המרקסיסטית של מלחמת המעמדות צריכה לפנות את מקומה לחזון של הסדר החברתי המבוסס על שיתוף פעולה ועל תלות הדדית של הקבוצות המקצועיות השונות של החברה.

קריאות לרפורמה

מאז 1928 פורסמו 12 דוחות שונים על רפורמה בסנאט. בעבר דרשה המפלגה הפרוגרסיבית-דמוקרטית את ביטולו המוחלט של הסנאט. כיום, נמנות מפלגת פינה גייל, הלייבור, שין פיין והמפלגה הסוציאליסטית על המפלגות ששואפות לביטולו של הסנאט. הבית העליון שקיים מאז 1937 זכה לביקורת על רקע כמה סיבות, כולל טענות שזהו גוף חלש הנשלט על ידי הממשלה המכהנת. קיימות גם טענות על פטרונות בנוגע לבחירתם של חברי הסנאט, שלעיתים הם בעלי ברית קרובים של הטישך או שהם כאלה שנכשלו בבחירות לדאל. סנאטורים רבים נבחרים לאחר כהונתם בסנאט כחברי הדאל.
נשמעו דעות ששיטת הבחירה על ידי הצוותים המקצועיים לא פועלת כפי שהיו הציפיות כאשר היא החלה. הטענה היא שלמועמדים יש רק לעיתים רחוקות ניסיון בתחום הרלוונטי לתחום שאותו מייצג אותו צוות והם נבחרים רק על פי הקשרים פוליטיים.
בנוגע לבחירת הסנאטורים על ידי בוגרי האוניברסיטאות, נשמעת הטענה שזו שיטה אליטיסטית ושיש צורך להרחיבה לכל האוניברסיטאות באירלנד. אחרים מרחיקים לכת ודורשים שלפחות חלק מהסנאטורים ייבחרו בבחירות כלליות. נשמעו קריאות שיתקיים תהליך שיגרום לכך שהסנאט ייצג יותר את הפזורה האירית ואת תושבי צפון אירלנד וכן את המיעוטים והמהגרים. בשנים האחרונות משתמשים כמה מראשי הממשלה בסמכותם למנות סנאטורים כדי לבחור באישים מצפון אירלנד.
הדוח הרשמי האחרון שהוגש כהצעה לרפורמות בסנאט מציע שהבחירה על ידי הצוותים המקצועיים תבוטל, ש-26 מושבים ייבחרו בבחירות כלליות, שזכות הבחירה של האוניברסיטאות תורחב למוסדות נוספים ושהטישך יחויב לבחור את הסנאטורים שהוא ממנה מקרב אישים המייצגים את צפון אירלנד, את הפזורה האירית ואת קבוצות השוליים. כמו כן הוצע שלסנאט יימסרו תפיקידים נוספים, כמו הרחבת תפקידי הבקרה שלו על הממשלה ושותפות במשפט האיחוד האירופי. רפורמה זו הוגשה באופן רשמי לסנאט בנובמבר 2007.

הצעה לביטול הסנאט

באוקטובר 2009 הכריז מנהיג מפלגת פינה גייל, אינדה קני, שבכוונתה של הממשלה שתוקם על ידי מפלגתו לבטל את הסנאט ושיחד עם הפחתת מספר חברי הדאל ב-20, יחסכו כ-150 מיליון אירו בכל תקופת כהונה של הדאל. במהלך מסע הבחירות של 2011 הבטיחו גם מפלגת הלייבור והשין פיין שגם בכוונתם לבטל את הסנאט. פיאנה פול תמכה בקיומו של משאל עם בנושא. הקואליציה של פינה גייל-לייבור שהרכיבה את הממשלה לאחר הבחירות, שואפת לבטל את הסנאט כחלק מתוכנית רחבה יותר לרפורמה חוקתית. הצעה זו נדחתה במשאל עם שנערך באוקטובר 2013 כש-51.7% מהמצביעים התנגדו לה ו-48.3% תמכו בה.