רפסודיה בוהמית (סרט)

העלילה

עלילת הסרט מתחילה בשנת 1970. פארוך בולסרה, שמו האמיתי של מרקיורי, סטודנט לאומנות שעובד למחייתו כמעמיס מזוודות בנמל התעופה הית'רו, צופה בהופעה של להקת "סמייל". לאחר המופע הוא פוגש את חברי הלהקה בריאן מיי ורוג'ר טיילור רגע אחרי שהסולן שלה מודיע להם כי הוא עוזב ומצטרף במקומו ללהקה. עם צירופו של הבסיסט ג'ון דיקון, הלהקה מוקמת מחדש בשם "קווין" ומופיעה ברחבי בריטניה עד שהיא מחליטה למכור את הואן המשמש אותה לנסיעות על מנת לממן הקלטת אלבום בכורה. הלהקה חותמת על חוזה הקלטות בחברת EMI ופארוך משנה באופן רשמי את שמו לפרדי מרקיורי ומתארס עם חברתו מרי אוסטין. האלבום זוכה להצלחה במצעדי הפזמונים בארצות הברית, דבר המוביל למסע הופעות במדינה. במהלך מסע ההופעות מתחיל מרקיורי להרהר בזהותו המינית.
בשנת 1975 הקליטה הלהקה את אלבום הרביעי, A Night At The Opera, אך עזבה את חברת EMI לאחר שהמפיץ של החברה סירב להוציא את השיר רפסודיה בוהמית כסינגל המוביל משום שאורכו עמד על שש דקות. השיר זכה לביקורות מעורבות, אך הפך ללהיט. במהלך מסע ההופעות של הלהקה מרקיורי מתחיל לנהל רומן עם פול פרנטר המנהל בפועל של הלהקה. לאחר שובו לבריטניה מרי נפרדת ממנו לאחר שהוא מתוודה בפניה כי הוא ביסקסואל.
הצלחת הלהקה נמשכה גם בתחילת שנות השמונים, אך יחד עימה החלו לצוץ מתחים על רקע חילוקי דעות לגבי הכיוון המוזיקלי של הלהקה. בסיום מסיבה סוערת בביתו של פרדי הוא מתוודע לג'ים האטון, אחד המלצרים במסיבה, אך בסיום הערב הם נפרדים. מסיבת עיתונאים לקידום האלבום Hot Space הופכת למסיבת עיתונאים בה מתמקדים העיתונאים בחייו האישיים ובהעדפותיו המיניות של מרקיורי. הוא, מצידו, עונה לשאלות תוך העלבת העיתונאים וסירוב לשתף פעולה עם התקשורת.
היחסים בין פרדי ושאר חברי הלהקה נקלעים למשבר כשהוא מודיע להם כי חתם על חוזה הקלטות בשווי 4 מיליון דולר בחברת CBS. הוא עובר להתגורר, יחד עם פול, במינכן בשנת 1984 ועובד על אלבום הבכורה Mr. Bad Guy. מרי מגיעה לביקור, מספרת לו שהיא בהיריון ומפצירה בו לשוב ולשתף פעולה עם הלהקה ולקחת חלק במופע הלייב אייד המתוכנן להתקיים בלונדון. מרקיורי, המגלה כי פול הסתיר ממנו את המידע על ההופעה מחליט לנתק  עימו את הקשרים. בתגובה מתראיין פול לתקשורת וחושף את אורח החיים ההומוסקסואלי של מרקיורי.
מרקיורי חוזר לבריטניה ומבקש את סליחת חברי הלהקה, שמצליחה לקבל ברגע האחרון מקום במופע המתוכנן. במהלך העבודה לקראת המופע מגלה מרקיורי כי הוא נשא של נגיף ה-HIV ומספר על כך לחבריו ללהקה. בבוקר המופע הוא מאתר את ג'ים האטון ויחד נוסעים השניים לביקור אצל הוריו של מרקיורי. הסרט מסתיים בסצנה המשחזרת את מרבית הופעת הלהקה באירוע.

הפקה

התוכנית להפקת הסרט נחשפה לראשונה בראיון שנתן בריאן מיי, גיטריסט הלהקה, בשנת 2010 ל-BBC. על פי הראיון, סשה ברון כהן אמור היה לככב בתפקיד פרדי מרקיורי. ביולי 2013 פרש כהן מהפרויקט בעקבות חילוקי דעות אמנותיים. כהן רצה כי הסרט יתן הצצה חושפנית ובוטה לדמותו של מרקיורי. חברי הלהקה, להם ניתנה זכות וטו על התסריט, ביקשו למתן את הסרט על מנת לשמור על המורשת של מרקיורי ולכוון את התסריט ליצירת סרט ידידותי למשפחה. מראיונות שניתנו על ידי מיי ורוג'ר טיילור עולה כי השניים חששו מתדמית הקומיקאי המזוהה עם כהן, וכי נוכחותו בסרט תהווה הסחת דעת.
לאחר פרישתו של כהן הוזכן שמו של בן וישו כמועמד אפשרי לתפקיד הראשי ודקסטר פלטשר צורף כבמאי. פלטשר עזב את התפקיד לאחר מספר חודשים בעקבות חוסר הסכמות מקצועיות. באוגוסט 2014 טען וישו כי הסרט לא מתקדם בקצב טוב וכי יש בעיות רבות עם התסריט. שבעה חודשים לאחר מכן עזב את ההפקה, דבר שהוביל לשמועות על חזרתו של כהן לתפקיד.
בנובמבר 2015, נחשף שם הסרט "רפסודיה בוהמית" וצורף לפרויקט התסריטאי אנתוני מקארטן. בפברואר 2016 הגיש פלטשר טיוטה לתסריט שנכתבה על סמך ראיונות שערך עם מיי וטיילור. כשנה לאחר מכן נבחר בריאן סינגר לבמאי הסרט והשחקן ראמי מאלק לוהק לתפקיד הראשי. החתמתם הובילה להאצת העבודה על הסרט.
ב-1 בדצמבר 2017 דיווח המגזין The Hollywood Reporter כי ההפקה נעצרה עקב "אי זמינות בלתי צפויה" של סינגר, שלא חזר לסט הצילומים לאחר סוף השבוע של חג ההודיה. לטענת סינגר ההעדרות נבעה כתוצאה מהצורך לטפל ב"אירוע בריאות משפחתי". גורמים אחרים דיווח כי ההעדרות נבעה מסכסוך שנוצר בין סינגר ובין מאלק והצוות שכעסו על איחוריו הרבים ועל התנהגותו. שלושה ימים לאחר מכן פוטר סינגר. יומיים לאחר מכן מונה דקסטר פלטשר למחליפו של סינגר. ב--15 לחודש התחדשו הצילומים.

ליהוק

בנובמבר 2016 הוכרז על ליהוקו של ראמי מאלק לתפקיד הראשי בסרט. לפני ההחתמה נאלץ מאלק לבצע הקלטות באולפני אבי רוד, הקלטות שנשלחו לאישורם של חברי הלהקה. ב-21 באוגוסט 2017 הוכרז כי צוות השחקנים יכלול גם את בן הארדי כמתופף רוג'ר טיילור, גווילם לי כגיטריסט בריאן מאי, ואת ג'וזף מאזלו כבסיסט ג'ון דיקון. ב-30 באוגוסט 2017 נמסר כי אלן ליץ' ישחק את מנהלו האישי של מרקיורי, פול פרנטר, שעבד עמו בין השנים 1977 ל-1986, ופוטר לאחר שמכר מידע אישי על חייו של מרקיורי לעיתונים בריטים.
ב-6 בספטמבר הצטרפה לוסי בוינטון לצוות השחקנים בתפקיד אהובתו של מרקיורי, מרי אוסטין. חמישה ימים לאחר מכן, לוהק מייק מאיירס לתפקיד ריי פוסטר, מפיץ חברת התקליטים EMI. בהמשך אותו החודש לוהקו גם ארון מק'וסקר לתפקיד ג'ים האטון, בן זוגו של מרקיוריולאחר מכן, איידן גילן בתפקיד ג'ון ריד, מנהלה השני של הלהקה בין השנים 1975–1978 ובנוסף, טום הולנדר ששיחק את ג'ים ביץ' שהיה עורך דין של הלהקה בשנת 1975, והפך להיות מנהל השלישי בשנת 1978 עד היום.

מידת הדיוק ההיסטורי

חלק מהאירועים המתוארים בסרט לא מתארים בצורה מדויקת את האירועים כפי שהתקיימו במציאות. על פער זה הגיב התסריטאי אנתוני מקארטן שאמר: "אנחנו עושים כאן סרט קולנוע, לא סרט דוקומנטרי".
בין הפרטים הלא מדויקים בסרט ניתן למנות את העובדה שג'ון דיקון לא היה הבאסיסט המקורי של הלהקה, אלא הרביעי במספר. לפי הסרט השירים We Will Rock You וWe are the Champions נוצרו בתחילת שנות ה-80 באותו זמן עם Another Bites the Dust, אבל בחיים האמיתיים השיר נוצר ב-1977 כחלק מהאלבום News of the World. מרקיורי לא היה הראשון בין חברי הלהקה שהוציא אלבום סולו. רוג'ר טיילור הוציא את האלבום Fun In Space באפריל 1981 ואת האלבום Strange Frontier ביוני 1984. בריאן מיי הוציא מיני-אלבום בשם Star Fleet Project באוקטובר 1983. אלבום הבכורה של מרקיורי Mr. Bad Guy יצא לאור באפריל 1985. בנוסף, בניגוד למוצג בסרט, הלהקה לא התפרקה ומופע הלייב אייד לא היה מופע איחוד עבורה. בתחילת שנת 1984 הוציאה הלהקה את אלבומה The Works ולאחר מכן יצאה לסיבוב הופעות, סיבוב שהסתיים שמונה שבועות לפני הלייב אייד.
חוסר הדיוק קיים גם בפרטים הקשורים לחייו האישיים של מרקיורי. מרקיורי לא פגש את מרי אוסטין בלילה בו הצטרף ללהקה וג'ים האטון לא היה משרת באחת המסיבות שהוא ערך אלא מעצב שיער במלון סבוי שהכיר את מרקיורי במועדון לילה. אחד הנושאים שזכו לביקורת הגדולה ביותר הוא גילוי העובדה שמרקיורי הוא נשא איידס. מרקיורי עצמו גילה את הדבר במהלך שנת 1986 או 1987 ולא לפני הלייב אייד. חברי הלהקה האחרים נחשפו לעובדה רק בשנת 1989.

ביקורת

הסרט זכה לביקורות מעורבות. על פי האתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לרייטינג של 62% המבוסס על רייטינג של 352 מבקרים שהעניקו לסרט ציון ממוצע של 6.1 מתוך 10. באתר Metacritic זכה הסרט לציון 49 מתוך 100, ציון המבוסס על 50 ביקורות.
המבקר אוון גילברמן כתב ב-Variety כי "לרמי מאלק יש תפקיד מכריע בהצגת דמותו של הראוותנית של אלוהי הרוק הגאוני, פרדי מרקיורי. אבל העריכה הפושרת של בראין סינגר בקושי מחזיקה מעמד, למעט האותנטיות של הביצועים החיים". סטפני זאצ'רק, מבקרת הקולנוע של המגזין Time כתבה כי "במונחים קפדניים של קולנוע רפסודיה בוהמית הוא בלאגן. חלק מהסצנות מתחברות בצורה מגושמת...למרות שהוא סובל מכל כך הרבה בעיות שאנחנו מקשרים עם סרטים "רעים" יש בו כל כך הרבה אנרגיה שלא מוצאים גם בסרטים "טובים", בעיקר בגלל ההופעה של רמי מאלק בתפקיד מרקיורי" לדבריה הסרט מיועד ל"רגשנים, לא למומחי איכות". פיטר טרוורס, מבקר הקולנוע במגזין רולינג סטון כתב "במאמץ לייצר סרט שמתאים לילדים בני 13 מחיים של כוכב רוק שחי בסגנון "למבוגרים בלבד", רפסודיה בוהמית משאיר אותך עם תחושה שמשהו מהותי חסר". בהתייחס למאלק כתב כי מדובר ב"ההופעה הטובה ביותר של שחקן בשנת 2018...הוא נכנס כל כך עמוק לתפקיד עד שקשה לנו להאמין שאנו לא צופים בדבר האמיתי". ביקורת דומה כתב גם דייב קלהון במגזין Time Out: "ההופעה של רמי מאלק גונבת את הסרט, הוא משרבט, הולך ושנון כמו מרקיורי, הופך את שאר השחקנים לשחקני משנה... הסרט עצמו, למרות שהוא קליט ולעיתים מפתה, הוא מעשה חצוף של יצירת מיתוס. העובדות וסדר האירועים מוזזים הצידה לטובת עלילה משיחית...אל תצפו להרבה מעבר למבט בטוח על קווין...היחס למין וסמים בסרט הוא צנוע".
הסרט קיבל ביקורות על אופן הצגת היחסים ההומוסקסואליים של מרקיורי. אג'א רומנו כותב באתר VOX "מה שבאמת אנחנו רוצים זה להיות בקונצרט של קווין ומה שבאמת אנחנו רוצים זה לראות את פרדי מרקיורי כאליל-רוק ולא כאדם אמיתי, הומו ואנושי. התוצאה פוגעת הרבה יותר מסרט הומופובי ממוצע. רפסודיה בוהמית הוא סרט שבאופן עקבי מנסה לשים את דמות הגיי במרכז, בזמן שהוא מנסה להתעלם מהלק ה"גיי" ככל שהוא יכול, מרפרף בקצרה על חוויות רגשיות ומיניות ובמקום זאת מתקבע על יחסיו האפלטוניים עם חברתו לשעבר".

הפצה

בכורת הסרט נערכה בהארנה של ומבלי בלונדון ב-23 באוקטובר 2018. למחרת החלה הקרנת הסרט ברחבי בריטניה. בישראל יצא הסרט לאקרנים ב-1 בנובמבר ובארצות הברית יום למחרת. במהלך חודש ינואר 2019 יצאה גרסה מיוחדת לסרט בה מופיעים המילים של השירים על מנת הקהל יוכל לשיר יחד במהלך ההקרנה (Sing-along). 

כרזת הסרט פורסמה ב-14 במאי 2018. הטריילר הראשון יצא יום לאחר מכן וצבר יותר מ–5 מיליון צפיות תוך פחות מיממה רק בערוצי היוטיוב הרשמיים שפרסמו אותו.

הכנסות

נכון ל-10 בפברואר 2019 הגיעו ההכנסות מהסרט ל-210.7 מיליון דולר בארצות הברית וקנדה ו-633.7 מיליון דולר נוספים ברחבי העולם. סה"כ עמדו ההכנסות על 844.4 מיליון דולר וזאת לעומת תקציב הפקה של 52 מיליון דולר. ב-11 בנובמבר 2018 עברו הכנסות הסרט את ההכנסות מהסרט Straight Outta Compton והפכו אותו לסרט הביוגרפיה המוזיקלי המכניס ביותר בכל הזמנים.

בריטניה

הסרט עלה לאקרנים בבריטניה ב-24 באוקטובר 2018 והכניס ערב הפתיחה 2.08 מיליון דולר. במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו הגיעו ההכנסות ל-12.5 מיליון דולר. במהלך השבוע השני להקרנתו הכניס הסרט 7.4 מיליון דולר נוספים. נכון ל-29 בינואר 2019 הגיעו ההכנסות בבריטניה ל-67.3 מיליון דולר.

ארצות הברית וקנדה

בארצות הברית וקנדה עלה הסרט לאקרנים במקביל לסרטים מפצח האגוזים וארבע הממלכות ו-Nobody’s Fool. צפי ההכנסוסת לסוף השבוע הראשון עמד על 26–30 מיליון דולר. בערב הבכורה הגיעו ההכנסות ל-18.4 מיליון דולר ול-51.1 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון. הסרט הכניס 31.2 מיליון דולר בסוף השבוע השני ו-15.7 מיליון בסוף השבוע השלישי. ב-1 בדצמבר עברו ההכנסות מהסרט את רף ה-162 מיליון דולר ועברו את ההכנסות של הסרט Straight Outta Compton כסרט הביוגרפיה מוזיקלית המצליח ביותר. במהלך השבוע ה-12 להקרנת הסרט הוא חצה את רף ה-200 מיליון דולר.

שאר העולם

בשבוע השני ליציאת הסרט לאקרנים ברחבי העולם הוא עלה לראש רשימת הסרטים המכניסים עם 72.5 מיליון דולר. הסרט זכה להצלחה רבה במזרח אסיה, במיוחד ביפן בה היה הסרט לסרט המכניס ביותר בשנת 2018. המכירות במדינה הגיעו ללמעלה מ-7 מיליון כרטיסים במחיר של 10 מיליארד ין יפני, מתוכם מיליארד ין לגרסת ה-IMAX.