google/wiki40b huggingface dataset:
IBM Systems Network Architecture

IBM Systems Network Architecture (בקיצור SNA) הוא פרוטוקול קנייני של חברת IBM, שנוצר בשנת 1974. זהו מערך שלם המגדיר את ההתקשרות בין מחשבים מרכזיים למשאבים ברשת. SNA מתאר את הפרוטוקול ואינו מהווה יישום או חבילת תוכנה למימוש. מימוש פרוטוקול SNA מופיע בחבילות תקשורת שונות, בעיקר בתוכנת VTAM) Virtual telecommunications access method) שהיא חבילת תקשורת המופעלת על מחשבים מרכזיים מתוצרת IBM לתקשורת SNA. פרוטוקול SNA אינו נפוץ היום, ואת מקומו תפס פרוטוקול TCPIP שהוא פרוטוקול פתוח ונפוץ הרבה יותר. SNA נמצא בשימוש היום בעיקר בסביבות מחשבים מרכזיים של IBM.

אבטחת מידע

פרוטוקול SNA נחשב פרוטוקול מוגן בשל היותו סגור ומאובטח. כל ישות ברשת חייבת להיות מוגדרת מראש כדי לפעול בצורה תקינה.
בורקה

בּוּרְקָה (בערבית: برقع; בתעתיק מדויק לעברית: בֻּרְקַע) הוא הלבוש המסורתי של נשים במספר מדינות אסלאמיות.

היסטוריה

הבורקה היא פיסת לבוש אחת המכסה את האשה מהראש ועד הרגליים. בדרך-כלל, גם העיניים מכוסות ברשת שקופה למחצה. לבישת הבורקה היא חלק מהמנהג העתיק של לבישת הרעלה, הדורש את הסתרת הנשים בציבור מעיני הגברים.
משטר הטליבאן המוסלמי-קיצוני, אשר שלט באפגניסטן בין השנים 1995‏-2001, חייב את כל נשות המדינה ללבוש את הבורקה. נשים שלא צייתו לחוק נענשו בחומרה.

הבורקה באירופה

באפריל 2010 נאסרה בבלגיה ההליכה עם בורקה במקומות ציבוריים. בצרפת החל מאפריל 2011  ובהולנד החל מאוגוסט 2019 נאסרה ההליכה עם מסיכות וכיסויי פנים מכל סוג, כולל בורקה, במקומות ציבוריים. בהתאם לחוק הצרפתי, נקבע שלובשי מסכה במצבים שהחוק לא מאפשר זאת ייקנסו ב-150 אירו. במקרה בו אדם הכריח בגיר ללבוש מסכה, כגון בעל המחייב את אשתו ללכת עם בורקה, מחייב הלבישה ייקנס ב-30,000 אירו, ובמקרה בו אדם הכריח קטין ללבוש מסכה, הקנס יכול להגיע ל-60,000 אירו.
רפלקס הלפיתה

רפלקס הלפיתה (ידוע גם בשם רפלקס האחיזה) הוא רפלקס מולד, המתבטא בכיווץ של כף יד התינוק, כאשר חפץ נוגע בה ולאחיזה באותו חפץ. 
הרפלקס מופיע החל מהגיל העוברי של 16 שבועות ונעלם עד גיל חמישה או שישה חודשים. העדרו של הרפלקס בילוד או אי-העלמותו לאחר גדילת התינוק עשויים להעיד על מחלה עצבית מולדת. אי היעלמות רפלקס זה מפריעה גם בתפקוד הידיים התקין לשם תמרון חפצים.

אבולוציה

על פי הדעה הרווחת בקרב חוקרי האבולוציה, רפלקס זה הוא שריד מנוון של הרפלקס, שניתן לראות בקרב חיות מפותחות ופרוותיות, כגון קופים. אצל אותן חיות, רפלקס זה הוא קריטי להשרדות, כי הוא מאפשר אחיזה בפרוות האם ומונע נפילה מגוף האם המצוי בגובה רב, או מונע אובדן של היילוד.
אברהם יצחק קאהן

ביוגרפיה

נולד בצפת לרב אהרן דוד ושיינדל ברכה. אמו הייתה נכדת ר' אברהם יצחק הלר, בנו של הרב שמואל הלר ועל שמו נקרא. בילדותו עבר עם משפחתו לטרנסילבניה. למד אצל רבי ישראל פריינד מהוניאד (בנו של רבי אברהם יהושע פריינד) ואצל רבי יהודה סגל רוזנר בסקלהיד. כמו כן היה תלמידו וחסידו של רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר. 
לאחר פטירתו של רבי אהרן ראטה בשנת 1947 קיבלו עליהם רוב החסידים את מנהיגותו של חתנו רבי אברהם יצחק שהיה לאדמו"ר מ"תולדות אהרן". מיעוטם של החסידים בחרו בגיסו, רבי אברהם חיים ראטה, שבהמשך הקים את חסידות שומרי אמונים. בתקופת מנהיגותו נוסדו מוסדות של החסידות בישראל ובארצות הברית. 
נפטר בחנוכה תשנ"ז (דצמבר 1996) לאחר כ-50 שנות כהונה. עוד טרם פטירתו התפלגו החסידים לשני מחנות. רוב החסידים תמכו בבנו רבי דוד קאהן, שירש את מקומו כאדמו"ר מתולדות אהרן. השאר הפכו לחסידי אחיו הבכור רבי שמואל יעקב קאהן, שהקים חצר חדשה בשם חסידות תולדות אברהם יצחק. 
בין תלמידיו בלט הרב מאיר ברנדסדורפר.
יוכבד סקס

יוכבד סַקס (נולדה בשנת 1938) היא סופרת ילדים ונוער ומחזאית חרדית.

ביוגרפיה

סקס נולדה בירושלים, דור שישי לבני העיר. לאחר עשר שנות לימוד בבית יעקב, למדה בסמינר למורות "אפרתה" בירושלים. לימדה בבית ספר ממלכתי דתי ברחובות ובבני ברק. 
לאחר שמונה שנות הוראה ולאחר לידת בנה השלישי, פרשה מהוראה והתמקדה בכתיבת מחזות ובימוי בבתי ספר. מאוחר יותר עברה לכתיבת ספרים, בהתחלה לגיל הרך ואחר כך גם לילדים ולנוער. בשנות ה-70 ייסדה הוצאת ספרים פרטית בשם "ספריית סקסופון".
ספריה תורגמו לאנגלית ולצרפתית. עבדה כעיתונאית בשבועון "ערב שבת". ניהלה את "פנימיית עלה" לילדים נכים ואת סמינר סלה (סמינר ללימודי יהדות) בבני ברק.
קהל היעד של ספריה הוא הציבור הדתי-חרדי. כתבה עשרות ספרי ילדים ומשמשת כעורכת הוצאת הספרים "סקסופון". נשואה לשמחה.
ליאנדרו ביזיאק

ליאנדרו ביזיאק (באיטלקית: Leandro Bisiach;‏ 1864–1946) היה בונה כינורות איטלקי, שנולד בקזאלה מונפראטו ומת בוונגונו סופרייורה.

חייו

ביזיאק החל את הקריירה שלו ככנר. אחרי שבנה לו בכוחות עצמו כינור שזכה לשבחים, גמר אומר להיות בונה כינורות ובשנת 1886 עבר למילאנו, לעבוד עם משפחת אנטוניאצי. השותפות שביזיאק יצר עם בני המשפחה הניבה תוצאות יוצאות דופן בחשיבותן, הודות לכשרונות האמנותיים והכישורים העסקיים שהשקיע בה. אחרי שהעביר את סדנתו לאתרים שונים, פרש אל הווילה שלו בונגונו (וארזה) והניח את עסקיו במילאנו בידי בניו.
ביזיאק היה משכמו ומעלה בתחום המסחר בכינורות עתיקים, אבל מעל לכל הצטיין בטיפוח דור של בוני כינורות דגולים, בהם גטאנו זגאראבוטו, איג'ינו סדרצ'י, פייטרו בורגי, ג'וזפה אורנאטי ופרדיננדו גארימבטי. 
בתקופתו של ביזיאק, הייתה סדנת בניית הכינורות שלו החשובה ביותר באיטליה. בוני כלי קשת שעבדו במעבדתו של ליאנדרו ביזיאק היו: ריקארדו אנטוניאצי, רומיאו אנטוניאצי, גטאנו זגאראבוטו, ג'וזפה אורנאטי, פרדיננדו גארימברטי, איג'ינו סדרצ'י, רוקי ססטו, צ'יפיריאנו בריאני, קאמילו מאנדלי, פריצ'ו ואראניולו, קאמילו קולומבו, וינצ'נצו קאוואני, פייטרו פאראוויצ'יני, אלברט מולייה, אנדרה ביזיאק, קארלו ביזיאק, פייטרו בורגי, מירקו טאראסקוני, ליאנדרו וג'אקומו ביזיאק, איג'יניו סייגה וקארלו פראריו.
אחרי מותם של האחרונים באומני קרמונה הדגולים, לאחר אמצע המאה ה-18, נשארו רק בני משפחת צ'רוטי לשמר את מסורת בניית הכינורות בעיר. הייתה זו משפחת אנטוניאצי שלקחה על עצמה את המשימה להעביר את מעט הידע שנצבר ונשמר מקרמונה למילאנו. אין ספק, כי האירוע החשוב ביותר להתחדשות בניית הכינורות בלומברדיה היה המפגש בין ריקרדו אנטוניאצי וליאנדרו ביזיאק; הודות לכשרונו, טעמו וכישוריו העסקיים, הצליח ביזיאק לייסד בסוף המאה ה-19 סדנה לבניית כלי קשת, שהשיגה עד מהרה מוניטין בינלאומיים.
ליאנדרו ביזיאק השקיע רבות במחקר והמרשמים הנושנים שמצא להכנת לכה בעלת מראה עתיק באו לביטוי ביופיים של הכלים שיצר. הוא עשה שימוש בדגמים של גדולי האומנים, סטרדיווארי, אמאטי, גוארנרי ואחרים, ככל שהזדמנו לו. 
ביזיאק זכה בפרסים ואותות הוקרה שונים בתערוכה העולמית של לונדון ב-1895, אטלנטה ב-1895-96, טורינו ב-1898, פריז ב-1900, מילאנו ב-1905 ובריסל ב-1910. 
בין הנגנים שהחזיקו ברשותם כלים מתוצרת ביזיאק היו סבסטיאן קאמפזי (Sebastian Campesi ), (כנר ג'אז אמריקאי נודע) ונתן מילשטיין, שכינורו היה העתק של סטרדיווארי משנת 1678, שליאנדרו ביזיאק בנה בשנת 1920.
ליונל רוגוזין

אודות

נולד בניו יורק, בנו של ישראל רוגוזין, איש עסקים יהודי ותעשיין טקסטיל. רוגוזין למד באוניברסיטת ייל, שם סיים תואר בהנדסת כימית כדי להצטרף לעסקי אביו. הוא שירת בחיל הים האמריקני במהלך מלחמת העולם השנייה. עם חזרתו הוא טייל במזרח ומערב אירופה ובישראל וכן באפריקה. אחר כך עבד בחברה של אביו עד לשנת 1954. 
רוגוזין לימד את עצמו כיצד להשתמש במצלמת Bolex 16 מילימטר. הוא היה מעורב בפעילות חברתית ופוליטית, ויצר סרט דוקומנטרי קצר אודות מצוקת הפליטים ההונגרים בעבור האומות המאוחדות.
בשלב מסוים החליט לזנוח את המעורבות בעסקי אביו ולהתמסר לפעילות חברתית. הוא התמקד בנושאים חברתיים כמו גזענות ואימפריאליזם. מטרתו הראשונה הייתה משטר האפרטהייד. הוא יצר את הסרט "Wood-cutters of the Deep South" אודות קופארטיב משותף לשחורים ולבנים בדרום ארצות הברית, ואת "Arab-Israeli Dialogue" המתאר מפגש של המשורר הפלסטיני ראשד חוסיין עם העיתונאי הישראלי עמוס קינן. 
בשנות השמונים עבר לאנגליה ובשנות התשעים עבר ללוס אנג'לס.
עמנואל מאיוקה

קריירה

מאיוקה החל את דרכו באקדמיית לוסקה בזמביה בגיל 11. בשנת 2007 עבר לקבוצת קבווה ווריירס, אחד המועדונים הגדולים בזמביה. בקבוצה הזו שגשג ואף זומן לסגל הנבחרת הצעירה של זמביה.
בספטמבר 2008 הגיע מאיוקה לישראל והצטרף למכבי תל אביב. תחילה שיחק מאיוקה בקבוצת הנוער של המועדון, במדיה כבש 3 שערים, ואחרי זמן קצר עבר לקבוצת הבוגרים. את שער הבכורה שלו הבקיע בהפסד קבוצתו 3-2 מול בני יהודה. מאיוקה זכה עם מכבי תל אביב בגביע הטוטו בשנת 2009.
בקיץ 2010 נמכר מאיוקה לקבוצה השווייצרית יאנג בויז ברן תמורת 1.6 מיליון דולר בנוסף ל-20% מסך העברתו הבאה. מאיוקה שיחק שנתיים בברן וכבש 9 שערים בכל עונה. בסוף אוגוסט 2012 נמכר מאיוקה לקבוצת סאות'המפטון מהפרמייר ליג האנגלית תמורת 5 מיליון אירו, כאשר מכבי תל אביב הרוויחה כמיליון יורו מהעסקה.
ב-2 בספטמבר 2013 הושאל לקבוצת סושו מליגת העל הצרפתית עד תום העונה.
ב-31 באוגוסט 2015 חתם מאיוקה במץ הצרפתית לשלוש שנים. 
ב-15 בינואר 2016 חתם בא-זמאלכ המצרית לשלוש וחצי שנים. ביולי 2017 שוחרר מאיוקה מא-זמאלכ.
ב-9 בנובמבר 2017 חזר לישראל וחתם בהפועל רעננה.

נבחרת זמביה

מאיוקה משחק בנבחרת זמביה החל משנת 2007, ואת שער הבכורה שלו בנבחרת כבש באותה שנה, במשחק מול נבחרת מוזמביק.
בגביע אפריקה לאומות 2012 כבש מאיוקה שלושה שערים, כולל שער הניצחון במשחק חצי הגמר מול נבחרת גאנה, וסייע לנבחרתו לזכות בגביע לראשונה בתולדותיה.
יחזקאל הולשטוק

לפני השואה

נולד בסקרנביץ שבפולין לרחל מרים ולרב מאיר יחיאל הולשטוק, הרבי הראשון מאוסטרובצה. למד מפי אביו ומאוחר יותר מרבי דוד משה מצ'ורטקוב. בגיל 18 נישא לביילה מירל, בתו מזיווג שני של רבי נפתלי הורוביץ, האדמו"ר ממליץ. כשש שנים היה סמוך על שולחן חותנו. בה'תרע"א (1911), התמנה לרבה של העיירה אינובלודז' שבמחוז לודז', ולאחר 10 שנים עבר לכהן כרבה של נאשלסק הסמוכה לוורשה. כבר באותה תקופה נודע כצדיק. עם פטירת אביו עבר למלא את מקומו באוסטרובצה כאב"ד וכאדמו"ר. הקים שם את ישיבת "בית מאיר" על שם אביו שבה למדו כמאה בחורים. לישיבה נפתחו סניפים גם בוורשה, לודז' וצ'נסטחוב.

בימי השואה

בעת כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית באלול תרצ"ט (ספטמבר 1939) שהה בוורשה. באמצע שנת ת"ש (1940), לאחר ריכוז יהודי ורשה בגטו, החזירו אותו חסידיו בחשאי לאוסטרובצה במכונית של הצלב האדום. כשהחל הרצח ההמוני של יהודים בא עם מניין יהודים למצבת קברו של אביו והניח שם פתק שבו כתב כי הוא מצפה שאביו יעמוד לפני כיסא הכבוד ויבקש רחמים על עם ישראל הנמצא בסכנה. אסף עם חסידיו את ספרי התורה מבתי הכנסת בעיר וקברו אותם. הגרמנים התעללו בו וגילחו חצי מזקנו.
סירב לשתף פעולה עם היודנראט המקומי. חסידיו הבריחו אל העיירה סנדומייז' שבה שימש כרב העיר בנו, הרב אברהם יצחק. מסופר כי עסקני העיר הצליחו להשפיע על הבישוף שיסתיר את הרבנים בביתו. הלה הסכים, אולם האב ובנו סירבו לנטוש את בני הקהילה. בטבת תש"ג דרש הגסטפו להסגיר את הרבי, אחרת יישרפו 200 מיהודי העיירה וחייהם של אלפים נוספים יהיו בסכנה. בתגובה אמר: "מוטב אהיה אני קורבן הקהל ולא להפך". הוא טבל במקווה ובעלות השחר אמר סליחות ווידוי והתכונן למות על קידוש השם. בעשרה בטבת בשעה תשע בבוקר באו הנאצים להוציאו להורג וירו בו למוות סמוך לקיר בית הכנסת, כשהוא קורא שמע ישראל. עשרים יהודים שהציעו עצמם למיתה במקומו, אולצו לחפור קבר אחים לעצמם, ונורו לתוכו. הרבי מאוסטרובצה הובא לקבר ישראל וכחודש אחריו נרצחו גם שבעת ילדיו.

כתביו

הרבי התכוון להוציא את חידושיו תחת השם "מראה יחזקאל", אך מרבית כתביו אבדו. המעט ששרד יצא לאור בשם "קדשי יחזקאל" וצורף לספר "מאיר עיני חכמים" הכולל את חידושי אביו ויצא בידי תלמידו, הרב יחיאל ראובן מנדלבוים. בראש הכתבים הודפסה קינה עליו מאת תלמידו הרב חיים יצחק וולגלרנטר שנרצח בסוף המלחמה בידי הפולנים. בין היתר כתב: "העידו בו תלמידיו שלא איקלע מעולם קושיא שהציעו לפניו שלא יעמידה על בוריה על אתר".
אדה קולאו

ביוגרפיה

קולאו נולדה בברצלונה, בתם של רמון, צלם שעבד בתחום הפרסום, וטינה, אשת מכירות. הורי אביה הם מוסקה והורי אמה מהעיר סוריה. הוריה היו פרודים והיא גדלה עם שלוש אחיותיה בגווינארדו שבברצלונה עם אמה ושותפה לחיים, בעוד שני אחיה למחצה התגוררו עם האב במדריד.
בנעוריה התנדבה באמנסטי אינטרנשיונל ובארגון סיוע לקשישים. החלה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת ברצלונה, והשתתפה בתוכנית חילופי הסטודנטים ארסמוס במסגרתה שהתה במילאנו. היא עזבה את הלימודים בטרם סיימה את התואר הראשון. לאחר שעזבה את האוניברסיטה עבדה בעבודות מזדמנות וכמתרגמת תוכניות טלוויזיה איטלקיות.
את פעילותה הפוליטית החלה במהלך הלימודים כחברה בתנועת שמאל רדיקלית. עשור אחר כך חזרה לפעילות בשמאל במחאות אנטי-גלובליזציה, מחאות נגד ארגון הבנק העולמי ונגד מלחמת עיראק. היא הנהיגה מאבקים בתחום הדיור והייתה דוברת התנועה נגד פינוי משפחות שהתקשו בתשלום משכנתאות. ב-2013 זכתה לתשומת לב ציבורית כשהופיעה בפני ועדת הכלכלה בקונגרס הנציגים הספרדי ולאחר מכן בפרלמנט האירופי. ב-2014 אוחדה פעילותם של מספר תנועות שמאל בהן פודמוס לגוף אחד שפעל לקראת הבחירות לעיריית ברצלונה וקולאו הועמדה בראשותה. במאי 2015 זכתה בבחירות לראשות העיר.
קולאו מתגוררת עם בן זוגה אדריה אלמני והם הורים לבן.
יצחק קוליץ

ביוגרפיה

נולד בעיירה אליטא (אליטוס) שבמחוז קובנה, לחנה פייגא ולרב דוד נחמן קולידצקי, ששימש כרב העיר. בגיל שלוש התייתם מאביו ובגיל 12, באלול תרצ"ד, (1934) עלה עם אמו וכמה מאחיו לארץ ישראל, והחל ללמוד בישיבת חברון. לאחר נישואיו, שימש תקופה קצרה כר"מ בישיבת חברון ולאחר מכן התמנה לראש ישיבת קלצק ברחובות.
בשנת תשט"ו מונה לדיין בבית הדין הרבני בתל אביב ובשנת תשכ"ה מונה לאב בית הדין בתל אביב. בשנת תשל"ג (1973) סירבה מועצת הרבנות הראשית לתת לו כושר רבנות לרב עיר, ועל כן נמנע ממנו מלהתמודד על משרת הרב הראשי לתל אביב. היו שטענו שהדבר נבע מכך שהוא יצא נגד הרב שלמה גורן בפרשת פסק דין האח והאחות בסוף שנות השבעים מונה הרב קוליץ לחבר בית הדין הרבני הגדול לערעורים. בניסן תשמ"ג (1983) התמודד על משרת הרב הראשי לישראל אך קיבל רק 39 קולות לעומת 80 קולות שקיבל הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא באלול תשמ"ג נבחר לרב של ירושלים ברוב של 49 קולות מול 11 קולות שניתנו לרב לוי יצחק הלפרין. בעקבות הרעה במצבו הבריאותי, פרש מהתפקיד בחודש סיון תשס"ב.
זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית לשנים תשט"ו-תשי"ז.
נפטר בשנת תשס"ג (2003), ונקבר בחלקת הרבנים החדשה בהר המנוחות.
הוציא סדרת ספרים "מנחת אליהו", שעסקה בסוגיות בש"ס והלכה ו"מחנה יצחק" על חמישה חומשי תורה.

משפחתו

הרב קוליץ היה נשוי לגיטל טובה לבית אוירבך מטבריה, ונולדו להם 7 ילדים.
באטמן: מתקפה על ארקהם

עלילה

באטמן מציל את איש החידות מהתנקשות שאורגנה בידי אמנדה וולר, ומחזיר אותו לארקהם. וולר לוכדת את דדשוט, הארלי קווין, קילר פרוסט, קפטן בומרנג, קינג שארק, בלאק ספיידר וחיית הק.ג.ב. כדי ליצור את קבוצת יחידת המתאבדים. מטרתם היא להביא כרטיס זיכרון הטמון במקלו של איש החידות, המכיל בתוכו את זהויותיהם הסודיות. איש החידות אסף מידע זה כאשר עבד בשירותה של וולר, ומתכנן להפיץ אותו לציבור. וולר שולחת את הקבוצה לפרוץ לכלא ארקהם ולהביא את המקל, באיום שתפוצץ פצצות זעירות שהוטמנו בעורפם. בהאמינו שהפצצה לא תעבוד, חיית הק.ג.ב יוצא מהחדר, אך נהרג כשוולר מפעילה את הפצצה.
הצוות נוסע לגות'אם סיטי, שם מקבלים נשק, ציוד ומקום לינה מהפינגווין. שם, קילר פרוסט מקבלת מוולר משימה אישית להרוג את איש החידות, ואילו דדשוט והארלי מקיימים סטוץ. המתח עולה בקבוצה במיוחד בין דדשוט לקפטן בומרנג, שמפקפק במנהיגותו של דדשוט. כחלק מהתוכנית, הארלי פורצת לחנות בובות, ובאטמן מגיע למקום ודורש ממנה לדעת איפה הג'וקר הסתיר פצצה מלוכלכת בגות'אם. כאשר גילה שהארלי אינה יודעת, באטמן שלח אותה לארקהם. דדשוט בתחפושת מוביל את הארלי לארקהם, שם היא נלעגת בידי הג'וקר ומנסה להורגו. הסחת דעת זו ואחרות אפשרה לקבוצה להסתנן לארקהם במגוון דרכים, להמשיך בתוכנית ולמצוא את המקל יחד עם הפטיש של הארלי ופריטים אחרים. באטמן מופיע ונלחם בכל אחד מחברי הקבוצה, שעוזבים כשמתפתח דו-קרב בינו לבין בלאק ספיידר. ספיידר יוצא, לכאורה מנצח, אך הם מגלים שקילר פרוסט נעלמה והמקל לא מכיל נתונים. בתאו של איש החידות, קילר פרוסט החליטה לא להרוג אותו, אחרי שאמר לה כי הוא יודע איך לנטרל את הפצצות. הג'וקר, כועס על הארלי, מגלה כי מתקפתה יצרה חור בקיר, דרכו הצליח לנטרל את הגנות תאו וברח.
הקבוצה חסה על חייו של איש החידות בתמורה לעזרתו, והוא מנטרל את רוב הפצצות. כאשר גילתה זאת, וולר פוצצה את הפצצות, אך רק שניים מחברי הקבוצה נהרגו: קינג שארק בגלל עורו העבה, ובלאק ספיידר. התגלה כי באטמן הוא זה שניצח בקרב, הביס את ספיידר והתחזה לו. שאר הקבוצה ברחו, והארלי התאחדה עם הג'וקר - שחשף שהפצצה הוטמנה בפטיש של הארלי ושיחרר את כל אסירי ארקהם. כאוס מתרחש באי ארקהם, והצוות מתפרק כשקילר פרוסט וקפטן בומרנג נוטשים את דדשוט. הם מנסים כולם לברוח באמצעות מסוק, אך רק דדשוט מצליח (קילר פרוסט נהרגה בשוגג בידי ביין, וקפטן בומרנג הובס בידי דדשוט ונתפס). דדשוט עף בשמי גות'אם, כשלפתע הארלי והג'וקר צצים במסוק. בין דדשוט והג'וקר מתפתח קרב, והארלי מרסקת את המסוק לתוך גורד שחקים. דדשוט ממשיך בקרב נגד הג'וקר, ואילו באטמן מביס את הארלי ומנטרל את הפצצה. למרות שנפצע קשה, דדשוט ריתק את הג'וקר למסוק, שנפל מהבניין והתפוצץ. למרות הרושם שנהרג, המשטרה לא מצאה את גופתו. באפילוג, באטמן מתעמת עם וולר בדבר תוכנית יחידת המתאבדים. אחרי שבאטמן יוצא, דדשוט החופשי שהתאחד עם בתו מכוון רובה צלפים על וולר, והסרט מסתיים לפני שהוא לוחץ על ההדק.
אלינה ביסטריצקאיה

קורות חייה

אלינה ביסטריצקאיה נולדה למשפחה יהודית ב-4 באפריל 1928 בקייב, אוקראינה, ברית המועצות. אביה היה אברהם פטרוביץ' ביסטריצקי (ברוסית: Быстрицкий Авраам Петрович), רופא צבאי אשר נקבר בעיר וילנה ואמה הייתה אסתר איסקובנה ביסטריצקאיה (ברוסית: Быстрицкая Эсфирь Исааковна). אחותה סופיה שגלמן חיה מאז 1989 בישראל. בילדותה התגוררה יחד עם הוריה באוקראינה.
במהלך מלחמת העולם השנייה למדה קורסים בסיעוד ועבדה מגיל 13 כאחות בבית חולים צבאי בעיר Stalino, כיום דונצק.
ב-1945 התקבלה לבית הספר לרפואה בעיר ניז'ין וסיימה את לימודיה ב-1947. בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 החלה לעסוק באמנות התיאטרון כתחביב. בלחצו של אביה החלה בשנת 1947 את לימודיה בפקולטה הפילולוגית של המכון הפדגוגי בניז'ין. לאחר שנה עזבה את בית הספר והתחילה לימודים במכון לתיאטרון ואמנות בקייב (אנ'), אותם סיימה בשנת 1953.
בין השנים 1953 ועד 1956 הייתה שחקנית תיאטרון דרמה בווילנה, ובין השנים 1956 ועד 1958 החלה את הקריירה שלה כשחקנית בתיאטרון דרמה על שם אלכסנדר פושקין (אנ') במוסקבה. בשנת 1958 החלה לשחק בתיאטרון מאלי במוסקבה.
ביסטריצקאיה החלה לשחק בקולנוע בשנת 1950. בשנים 1956–1958 היא כיכבה בדמותה של אקסיניה (אנ') בסרטו של סרגיי גרסימוב 'הדון השקט' (ברוסית: Тихий Дон; באנגלית: And Quiet Flows the Don), המבוסס על ספרו של מיכאיל שולוחוב, זוכה פרס נובל לספרות.
בשנת 1978 התמנתה לפרופסור במכון לתיאטרון על שם מיכאיל ש'פקין (אנ') ולמרצה באקדמיה לאומנויות התיאטרון - גיטיס.
בין השנים 1975 ו-1992 הייתה נשיאת התאחדות ההתעמלות האמנותית בברית המועצות.
אלינה ביסטריצקאיה נפטרה לאחר מחלה ממושכת ב-26 באפריל 2019 במוסקבה.
יואב סגלוביץ'

קורות חייו

יואב סגלוביץ' נולד ב-1959 לרואה החשבון נחום (חומי) ולתחיה סגלוביץ'. גדל והתחנך בתל אביב, שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. לאחר שחרורו למד משפטים באוניברסיטת תל אביב והתנדב למשמר האזרחי. במהלך לימודיו התגייס לשורות משטרת ישראל ושירת כתובע משטרתי במרחב שרון. בהמשך מונה לראש מחלקת חקירות בתחנת נתניה, לסגן מפקד התחנה ולמפקד תחנת כפר סבא, תפקיד אותו נאלץ לעזוב בטרם עת לאחר סכסוך עם מפקד המרחב בני קניאק.
סגלוביץ' עבר לתפקידי הדרכה במכללה לקציני משטרה בכירים ובמרכז ללימודי משטרה. בספטמבר 2002 מונה למפקד מרחב אילת, תפקיד אותו עזב מוקדם מהמתוכנן, לאחר כשנה וחצי בלבד, לצורך הקמת היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית של המשטרה במטה הארצי וקודם לדרגת תת-ניצב. במסגרת זו עמד בראש צוות החקירה של צחי הנגבי שנחשד במינויים פוליטיים פסולים וכן הוביל את חקירת שר האוצר אברהם הירשזון ואת חקירת פרשת הנשיא משה קצב, שהחלה מתלונת קצב על ניסיון סחיטה.

הקמת להב 433

ביולי 2007 מונה לראש מטה אגף חקירות ומודיעין ובתחילת 2008 קודם לדרגת ניצב והקים יחידה חדשה של המשטרה, להב 433 שאיגדה תחתיה את יחידות העלית של המטה הארצי: היחידה הארצית לחקירות בינלאומית (יאחב"ל), היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה), היחידה הארצית למלחמה בפשיעה הכלכלית (יאל"כ), היחידה הארצית למלחמה בגניבות רכב (אתג"ר) ויחידת הגדעונים (יח' 33).

מינוי למפקד אגף חקירות

בינואר 2009 התמנה למפקד אגף חקירות ומודיעין. הוא אישר את המלצות צוות החקירה בעניינו של ראש ממשלת ישראל לשעבר אהוד אולמרט להעמידו לדין בפרשת המינויים הפוליטיים אך החליט לסגור את התיק בפרשת הבית בכרמיה. כמו כן המליץ ליועץ המשפטי לממשלה מני מזוז להעמיד לדין את שר החוץ אביגדור ליברמן באשמת שוחד, תיק אשר נסגר בסופו של דבר לאחר דחיות רבות על ידי היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין. במסגרת אירוע שבת תרבות שנערך בבאר שבע בתחילת 2015, טען סגלוביץ כי היועץ המשפטי טעה בכך שלא קיבל את המלצת המדינה להעמיד את ליברמן לדין. בעניין זה ציין כי: "תיקים ציבוריים בהם נידונים מקרים של בכירים, נבחרים ואישי ציבור ראויים להתברר בבית המשפט ולא להסתיים בהסדר טיעון. ליברמן הוא חשוד שהיה צריך להעמיד לדין על עבירות שביצע".
סגלוביץ' הוביל את החקירה המסועפת של פרשת הולילנד מראשיתה, כנגד אישים בכירים רבים בהם ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט. בתקופת כהונתו נחקרו פרשיות שחיתות רבות כנגד ראשי רשויות ואישים בכירים נוספים בהם הרב הראשי לשעבר יונה מצגר והרב יאשיהו פינטו.
בנובמבר 2013 קיבל סגלוביץ' את אות אביר איכות השלטון בקטגוריית צבא וביטחון.

כניסה לפוליטיקה

ב-29 במאי 2016, הודיע סגלוביץ' על הצטרפותו למפלגת יש עתיד. בתחום המדיני סגלוביץ' תומך בפתרון שתי המדינות ומאמין שלפיד יצליח להגיע לעסקה – "המשך הקיפאון – זו נסיגה". בתחום הכלכלי חשוב לו לשמור על העבודה המאורגנת וזכויות העובדים אך לא "להיות שפוטים של ועדי עובדים גדולים".
לאחר הצטרפותה של יש עתיד לרשימת כחול לבן, הוצב במקום ה-28, ונבחר מטעמה לכנסת העשרים ואחת כשהרשימה כולה קיבלה 35 מנדטים.

חיים אישיים

סגלוביץ' נשוי לדורית ולהם שלושה ילדים.
אידה מזא"ה

קורותיה

נולדה בשם אידה זשוקופסקי בכפר אוגלי הסמוך למינסק, בלארוס.
אידה מזא"ה למדה עד גיל 13 עם אחיה בתלמוד תורה וקיבלה חינוך משכילי מאביה בביתם. בשנת 1908 היגרה עם משפחתה לאמריקה. לאחר שנישאה השתקעה במונטריאול, קנדה. שם כתבה את מרבית שירי הילדים ביידיש שלה, ערכה עיתוני ילדים וסייעה רבות לפליטים יהודים שהגיעו לקנדה.
בשנת 1926 החלה כותבת שירים, ושיריה הראשונים נדפסו בשנת 1928. בשנות השלושים וראשית שנות הארבעים נדפסו קובצי שירי היידיש שלה לילדים בוורשה, מונטריאול ואמריקה. שירים ומאמרים שלה שעסקו בעיקר בענייני ספרות נדפסו בעיתונות באמריקה, קנדה, פולין, ארגנטינה, מקסיקו וישראל. היא גם סייעה למשוררי יידיש צעירים בקנדה לפלס את דרכם לעולם הספרות והעיתונות.
שיריה היו מכל הסוגים: שירים עליזים לגיל הרך, ושירי עצבות ויתמות לילדים גדולים. אידה מזא"ה כתבה שירי יידיש בחרוזים, והושפעה ממשוררי צפון אמריקה האנגליים, בעיקר משירתה של אמילי דיקנסון ורוברט לואיס סטיבנסון. היא התייחדה בעיקר בסוגת השיר הלירי הקצר. נכתב עליה, בין היתר, כי בשיריה היא 'משחקת עם הילד, כאילו היא עצמה ילדה', ופעמים שהיא 'מתבטאת כאם אוהבת, שנהנית מן המשחק עם ילדה'.
שירי ילדים בודדים משל אידה מזא"ה תורגמו לעברית בידי שמשון מלצר ואוריאל אופק, ונדפסו בשעתו בעיתון הילדים "דבר לילדים". ביידיש פרסמה למעלה מחמישה כרכי שירה לילדים גדולים ולגיל הרך.
ירון מזוז

ביוגרפיה

מזוז נולד בחיפה למשפחה של עולים מתוניסיה. אביו היה אזרח עובד צה"ל, ואמו הייתה בלנית. כשהיה בן 6 עברה משפחתו להתגורר בקריית ביאליק.
למד בישיבת בני עקיבא פרחי אהרן בקריית שמואל ובבית הספר המקצועי תו"ם בקריית אתא.
שירת בצה"ל בחיל החימוש בין השנים 1980–1983. לאחר שחרורו מהצבא נכנס לתחום העסקים והיה בעל חנויות פירות וירקות, חנויות לממכר דגים ופיצוחים ומרכולים.
בשנת 2008 התמודד בבחירות המקומיות למועצת עיריית קריית ביאליק בראש סיעה מקומית ונבחר כחבר המועצה. בבחירות המקומיות שנערכו לאחריהן בשנת 2013 נבחר שוב למועצה ומונה למשנה לראש העיר ללא שכר.
שימש כיו"ר התנועה החברתית בקריית ביאליק (אותה הקים ובראשה הוא עומד), יו"ר ועדת חזות העיר ואיכות הסביבה, וחבר בוועדה המקומית לתכנון ובנייה קריות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים נבחר לייצג את מחוז חיפה והצפון, בו זכה במקום הראשון בבחירות המקדימות שנערכו במפלגת הליכוד. ב-17 במרץ 2015 נבחר כחבר הכנסת. ב-15 ביוני 2015 מונה לסגן שר הפנים. בזמן כהונתו כסגן שר הפנים, הציע ח"כ מזוז לשלול אזרחות ממחבלים וכעבור זמן קצר, אימץ הקבינט המדיני החלטה דומה לפיה תישלל אזרחות ישראלית ממחבלים ובני משפחותיהם ממזרח ירושלים, וכן יוחרם רכושם.
ב-11 בינואר 2016 סיים את תפקידו כסגן שר הפנים, ומונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לסגן שר במשרד ראש הממשלה. בתפקיד זה יזם מזוז יחד עם ח"כ אלי כהן מהלך לביטול הקנסות והריביות לרשות השידור. חובות אלו הוערכו על ידי המפרק ב-660 מיליון ש"ח, המתחלקים בין 300,000 בתי אב. כסגן-שר מונה ליו"ר המועצה הציבורית של פרויקט מחשב לכל ילד. במסגרת כהונתו, הגדיל את תקציב הפרויקט לסכום של 25 מיליון ₪ ואף צירף 250 ילדי פנימיות יום למעגל של מקבלי המחשבים.
ב-2 באוגוסט 2016 מונה לסגן השר להגנת הסביבה, וכחלק מסמכויותיו, היה אחראי על נושא הזיהום במפרץ חיפה והצפון וריקון מיכל האמוניה. מזוז הצהיר כי "מיכל האמוניה מהווה סכנה ממשית לכמיליון אזרחים במטרופולין חיפה והקריות". הוא נפגש בנושא זה עם הבעלים של 'חיפה כימיקלים', ג'ולס טראמפ, ובמקביל עמד בקשר עם עובדי המפעל. מזוז עמד בראש התוכנית "חוף נקי" של המשרד להגנת הסביבה, במסגרתה שילש המשרד את הסכום המתוקצב לתוכנית ל-8.6 מיליון ש"ח.
במרץ 2016 התראיין מזוז לתוכניתו של רפי רשף אודות הביקור שערך בביתו של אופק בוכריס וסיפר כי חיזק את בוכריס ורעייתו. ראיון זה הופסק על ידי מזוז אחרי זמן קצר. לאחר מכן התברר שבוכריס כלל לא שהה בבית בזמן הביקור.
בשנת 2017 במסגרת המיזם 100 ימים של שקיפות עקבו אחר יום שגרתי בחייו של ירון מזוז כסגן שר. במהלך היום לא הגיע למשרדו ונמצא כי לא עסק בפעילות כלשהי הקשורה לעבודתו. מזוז טען בתגובה כי מדובר במצג שווא.
בינואר 2019, לקראת הפריימריז של הליכוד לפני הבחירות לכנסת ה-21, שיתף מזוז את אלאור אזריה בסרטון הקורא לתמוך בו. בסופו של דבר, מזוז הוצב במקום ה-48 ברשימת הליכוד ולא נכנס לכנסת.
נשוי ליפה ואב לשלושה. בנו עידן, חבר סיעתו בעיריית קריית ביאליק מונה במרץ 2018 למשנה לראש העיר קריית ביאליק.