google/wiki40b huggingface dataset:
קצין בטיחות בתעבורה

קצין בטיחות בתעבורה הוא האחראי על בטיחות ועל תקינות כלי הרכב של מעסיקו ועל הדרכת הנהגים בעסק. קצין בטיחות בתעבורה הוא היועץ להנהלה בתחום הבטיחות בתעבורה ומהווה את הקשר לגורמים חיצוניים בתחום, כדוגמת המשטרה וחברות הביטוח.
תפקיד קצין הבטיחות הוגדר בחוק (חלק י' של תקנות התעבורה) כחלק מהמאבק בתאונות הדרכים, כאשר כל מפעל, עסק וכיוצא בזה, המחזיק מספר כלי רכב מסוג ובהיקף המפורט בחוק, מחויב להעסיקו. במקרים מיוחדים, יפקח קצין הבטיחות גם על הובלת חומרים מסוכנים, על מובילי משנה של החברה בה הוא מועסק וכן על עוזרים או קציני בטיחות אזוריים.
הסמכת קצין הבטיחות, הדרכתו והפיקוח עליו הם באחריות משרד התחבורה.

שירותי קצין בטיחות בתעבורה - גם לציי רכב קטנים מהרף החוקי

בישראל קיימות חברות המעניקות שירותי קצין בטיחות בתעבורה במיקור חוץ. חברות אלה מאפשרות למגמה הולכת ומתפשטת להשתרש ולהתרחב. מגמה זאת רואה בהצבתו של קצין בטיחות בתעבורה גם בציי רכב קטנים, כלי פונקציונלי לייעול התפקוד של הארגון כולו. כאשר ארגון קטן נעזר בחברה המעניקה שירותי קצין בטיחות בתעבורה במיקור חוץ הרי שכל משאבי הניהול של החברה מופנים לתהליכים מניבי תשואה.

לקריאה נוספת

קצין בטיחות בתעבורה - שירותי קצב"ת כוללים אחריות על בריאות הנהג ותקינות הרכב
משפטן

מִשפטן הוא אדם בעל השכלה משפטית, העוסק בתחום המשפט, או בתחום הקשור לו.
המושג "משפטן" כולל גם עורכי דין ושופטים אך השימוש העיקרי בו נעשה בהתייחסות למי שאינו נמנה עם העוסקים בשני מקצועות אלה, אלא עוסק בתחומים אחרים של המשפט: חוקר במסגרת אקדמית, פרשן משפטי, מרצה למשפטים וכדומה. פעמים רבות משמש תואר זה לזיהוי של מי שסיים לימודי משפטים אך לפי שעה לא הוסמך להיות עורך דין, אם משום שאינו מעוניין בכך או משום שהוא נמצא במהלך תקופת הסטאז' שלו.
בפסק דין (בג"ץ 65/51 ערי ז'בוטינסקי ואח' נ' פרופ' חיים ויצמן, פ"ד ה(1), 801), שעסק בסמכותו של בית המשפט העליון, נדרש נשיא בית המשפט העליון, משה זמורה לדבריו של שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, פליקס פרנקפורטר, בדבר "חוש המומחיות של המשפטן" (The Expert feel of lawyers).
בפסק דין אחר של בג"ץ (בג"ץ 183/76 יוסף ברגמן נ' בית-הדין הארצי לעבודה ואח', פ"ד ל(2), 668), נאמר: "על-אף טיעונו המשובח והמעניין של העותר שאינו משפטן, אנו מחליטים לדחות את העתירה למתן צו-על-תנאי".
שלום שרעבי

ביוגרפיה

נולד בשרעב או בצנעא שבתימן. יש אומרים שנולד ביום פטירתו של רבי שלום שבזי. כפי הנראה למד מחכמי צנעא. בצעירותו עלה לארץ ישראל. בדרך עבר בבומביי, בצרה ובגדד, שם למד בספר הזוהר בישיבה שעל קברו של הרב יצחק גאון, עד שמצא שיירה לדמשק. משם המשיך לחלב, שם שימש לפרנסתו כעגלון לגביר. הוא עמד בקשרים עם חכמי העיר, ובין השאר חלק עליהם בשאלה הלכתית בנוגע למצוות אכילת כזית מצה בפסח. משם המשיך אל ארץ ישראל.
על פי המסופר] הוא עבד כשמש בית כנסת בישיבת המקובלים בית אל אצל ראש הישיבה - הרב גדליה חיון. לאחר פטירת ראש הישיבה מונה לראשות הישיבה. בנו הרב חזקיהו יצחק שרעבי ונכדו הרב רפאל אברהם שלום מזרחי שרעבי שימשו אף הם בראשות הישיבה. השמועה שלפיה נשא לאישה את בתו של הרב חיון ככל הנראה אינה מבוססת.
הרש"ש עמד בראש חברת רבנים מפורסמים שנקראה "חברת אהבת שלום" ובין תלמידיו היו החיד"א, הרב יום טוב אלגאזי (מהרי"ט אלגאזי), ר' חיים דילרוזה ור' גרשון מקיטוב גיס הבעל שם טוב. תלמידים אלה היו כמעט בני גילו של הרש"ש (ר' גרשון מקיטוב היה מבוגר מהרש"ש ביותר מעשרים שנה) ולמרות זאת נחשב הרש"ש בעיניהם לרבם.
הרש"ש שלח את תלמידו המהרי"ט אלגאזי להסתובב בקהילות אשכנז כדי להתרימם לחיזוק ישיבת בית אל והיישוב היהודי בירושלים. במהלך סיורו התקבל בכבוד וגדולי הרבנים בקשו ממנו את סידורו של הרש"ש לעיון. היו אלה בעל ספר "ההפלאה" ר' פנחס הורוביץ, המקובל רבי נתן אדלר ותלמידו ר' משה סופר, ה"חת"ם סופר". רבי נתן אדלר אף הביא מטורקיה רב שילמד אתו את ההגייה הספרדית, כדי שיוכל להתפלל על פי סידורו של הרש"ש. גם קהילות נוספות בעולם שאלו שאלות את הרש"ש. אחת מתקנותיו המפורסמות הייתה כי המקובלים יערכו תיקון חצות בכותל המערבי.
ג'ון סטיוארט, הרוזן מביוט

קריירה פוליטית

כבן לשבט הסקוטי קמפבל (Campbell) (סבו מצד אמו היה ארצ'יבלד קמפבל, דוכס ארגייל הראשון), ירש ג'ון סטיוארט את רוזנות ביוט (נקראה על השם האי ביוט במחוז ארגייל וביוט של ימינו במערב סקוטלנד) לאחר מותו של אביו, ג'יימס סטיוארט, רוזן ביוט השני, ב-1723. הוא גודל על ידי דודיו מצד אמו, דוכס ארגייל השני ודוכס ארגייל השלישי. ביוט התחנך באיטון קולג' בין השנים 1720-1728 ולמד באוניברסיטת ליידן שבהולנד בין השנים 1728-1732, שם קיבל תואר במשפט אזרחי ובמשפט ציבורי. ב-24 באוגוסט 1736 הוא נשא לאישה את מרי וורטלי מונטגיו, בתו של סר אדוארד מונטגיו שהיה חבר פרלמנט ושגריר בריטניה באימפריה העות'מאנית ובעקבות הנישואין הוגדל רכושו. ב-1737 בהשפעת דודיו, הוא נבחר להיות נציג סקוטי בבית הלורדים, אך הוא לא בלט בפעילותו וב-1741 הוא לא נבחר מחדש. בשנים הבאות הוא פרש לאחוזותיו בסקוטלנד ועסק בעיקר בתחום העניין שלו בבוטניקה.
במהלך המרד היעקוביטי של 1745, עבר ביוט לוסטמינסטר שבלונדון ושנתיים לאחר מכן הוא הכיר את פרדריק, נסיך ויילס ועד מהרה הם נעשו ידידים קרובים. עם מותו של הנסיך ב-1751, ניתנה עדיפות גבוהה לחינוכו של בנו הנסיך ג'ורג' וב-1755 התמנה ביוט לתפקיד המורה הפרטי שלו. ביוט דאג שהנסיך ואחיו, הנסיך אדוארד, יקבלו השכלה בתחום הפילוסופיה של הטבע. דבר נוסף שקרה לאחר מותו של הנסיך פרדריק הייתה התקרבותו של ביוט לאלמנתו, הנסיכה אוגוסטה. שמועות נפוצו על כך שהתנהל רומן בין השניים. סביר להניח שהשמועות הללו היו לא נכונות עקב נישואיו המאושרים של ביוט ועקב אדיקותו הדתית והתנגדותו לאפשרות של ניאוף. ב-1780 הוא נבחר להיות הנשיא הראשון של אגודת אספני העתיקות של סקוטלנד.
ביוט שימש בשנים 1760 - 1761 בתפקיד נער בית הכיסא של המלך ג'ורג' השלישי.

ראש ממשלה

בשל ההשפעה שהייתה לו על תלמידו הנסיך, קיווה ביוט שמעמדו הפוליטי יעלה בעקבות עלייתו של ג'ורג' השלישי לכס המלוכה ב-1760, אך תקוותיו היו מוקדמות מדי. באותה שנה הוא נבחר מחדש כנציג הסקוטי בבית הלורדים והוא מונה כראש הממשלה דה-פקטו. בתפקיד זה הוא נחל הצלחה בסיום השליטה של המפלגה הטורית והביא לתום מלחמת שבע השנים, אך המלך החל להפנות לו עורף לאחר ביקורת שספג על נאום שנשא ושזוהה כנאום שנכתב על ידי ביוט. כמו כן הציע ביוט את הטלתו של מס על הסיידר וספג ביקורת ועוינות באזורים בהם יוצר המשקה.
העיתונאי ג'ון וילקס פרסם סדרת מאמרים בשם "צפון בריטניה" (The North Briton) ובהם תיאר בצורה סטירית את מערכת היחסים בין הנסיכה אוגוסטה לבין ביוט. ביוט התפטר מתפקידו כראש ממשלה זמן קצר לאחר מכן, אם כי הוא המשיך לכהן כנציג הסקוטי בבית הלורדים עד 1780. יחסי הידידות שלו עם הנסיכה המשיכו אך מאמציה לפייס בינו לבין בנה המלך עלו בתוהו.

סוף חייו

בשארית חייו המשיך ביוט להתגורר באחוזתו שבהמפשייר, שם המשיך לעסוק בבוטניקה ונעשה פטרון של ספרות ואומנות. בין בני החסות שלו ניתן למנות את איש הספרות סמואל ג'ונסון, את המשורר הסקוטי טוביאס סמולט (Tobias Smollett), את הארכיטקט והמעצב רוברט אדם, את ההיסטוריון ויליאם רוברטסון ואת הבוטניקאי ג'ון היל. הוא גם תרם בנדיבות לאוניברסיטאות הסקוטיות. עבודתו בתחום הבוטניקה הגיעה לשיאה ב-1785 כאשר הוא פרסם טבלאות המפרטות את משפחות הצמחים בבריטניה. הוא מת בביתו שבוסטמינסטר ונקבר ברות'סיי שבאי ביוט.
דינמו מוסקבה (כדורעף)

היסטוריה

דינמו הוקמה בנובמבר 1926 כחלק מאגודת דינמו והחלה להתמודד באליפות העיר מוסקבה ועד שנת 1937 זכתה פעמיים באליפות העיר, בשנת 1929 וב-1931.
בשנת 1944 זכתה בגביע הכיר מוסקבה, לאחר שגברה על לוקומוטיב מוסקבה במשחק הגמר בתוצאה 2:1.
באוקטובר 1945 דינמו החלה להשתתף בליגת העל הסובייטית בכדורעף והצליחה לזכות באליפות המדינה לאחר ששוב, פגשה את לוקומוטיב וגברה עליה במשחק המכריע.
בשנים הבאות הקבוצה זכתה באליפות ארבע פעמים נוספות, אך מאז 1951 התקשתה לשחזר את ההצלחה ובסך הכל זכתה בחמש אליפויות לאומיות בתקופת ברית המועצות.
עד התפרקות ברית המועצות המשיכה הקבוצה להתמודד על תוארי האליפות, אך למעט המקום השני התקשתה הקבוצה להשיג מעבר לכך, חרף זכייה בגביע הגביעים האירופי בעונת 1985.
בעונת 1994 פורקה והוקמה מחדש רק בנץ 2001, אך עד מהרה חזרה לליגת העל ושבה להתמודד על תוארי האליפות. בעונת 2006, לאחר 55 שנים שוב זכתה באליפות הלאומית ובאליפות רוסיה הראשונה שלה, הישג שחזרה גם בעונת 2008. בעונות הזכייה באליפות זכתה גם בגביע המדינה בכדורעף ומאז דינמו הפכה לאחת מקבוצות הכדורעף החזקות במדינה, המתמודדת בקביעות מדי עונה על תואר האליפות.

היכל הבית

היכל הבית של הקבוצה הוא היכל הספורט דינמו שברחוב לאבוצ'קין 32 שבמוסקבה המכיל 5,000 מושבים.
תהום מילווקי

תהום מילווקי, או בשמו הנוסף שקע מילווקי, היא הנקודה העמוקה ביותר באוקיינוס האטלנטי ובשקע פוארטו ריקו. לתהום זו עומק מקסימלי של 8,380 מטרים. התהום ממוקמת 122.3 קילומטרים צפונית לאי פוארטו ריקו.
שמה של התהום ניתן לה על שם הסיירת הקלה "מילווקי" של חיל הים האמריקאי שגילתה אותה ב-14 בפברואר 1939, ומדדה לה עומק מרבי של 8,740 מטרים.
עובדת קיום שקע עמוק בצד האוקיינוס האטלנטי של האיים הקריביים הייתה ידועה כמאה שנים לפני גילוי התהום. הבריג "דולפין" עברה מעל שקע פוארטו ריקו ב-12 ביוני 1852 והעריכה שעומקו 7,000 מטרים.
חיל האוויר הפקיסטני

היסטוריה

החיל הוקם בשם חיל האוויר המלכותי הפקיסטני (RPAF) לאחר חלוקת הודו ב-1947. ב-1956, עם הפיכתה של פקיסטן לרפובליקה, שונה השם לחיל האוויר הפקיסטני (PAF).
מראשית הקמתו שיתף החיל פעולה עם בריטניה וצרפת ומאוחר יותר עם ארצות הברית, שהפכה לספקית הנשק העיקרית של צבא פקיסטן. שיתוף פעולה זה ספג מכה קשה אחרי שממשלו של ביל קלינטון החליט להטיל סנקציות על פקיסטן בשל ניסויי הגרעין שביצעה. כתוצאה מהסנקציות, בוטלה עסקת רכישת 71 מטוסי F-16 שהיו אמורים להצטרף ל-40 מטוסי F-16 שכבר נרכשו על ידי פקיסטן ב-1981.
עם הטלת הסנקציות, גבר שיתוף הפעולה עם סין, שתי המדינות חברו יחד גם כתוצאה מהאויב המשותף - הודו. כחלק משיתוף הפעולה החלו שתי המדינות לייצר בין היתר טנקים (אל-חאליד/MBT-2000), מטוסי אימון (K-8, Super Mushak) וגולת הכותרת - פיתוח וייצור מטוס הקרב JF-17.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, שיתפה פקיסטן פעולה עם כוחות ארצות הברית במלחמה נגד הטרור, כתוצאה משיתוף פעולה זה הסכים השלטון האמריקאי להסיר את הסנקציות, ארצות הברית העניקה במתנה גם 2 מטוסי F-16 ולאחרונה שתי המדינות חתמו על הסכם לרכישת 44 מטוסי F-16, כמו כן, שתי המדינות חתמו על הסכמי נשק שונים הכוללים אספקת מסוקי קרב, טילים ושדרוג מערכות הנשק שברשות פקיסטן.

ההקשר הישראלי

טייסים פקיסטנים השתתפו במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. לפי מקורות פקיסטניים, הצליחו הטייסים הפקיסטנים להפיל 3 מטוסים ישראליים מבלי לספוג אבידות, אחד הטייסים הפקיסטנים זכה בשל כך לאות כבוד מטעם הממשל הסורי. בין טייסי המדינות קיימת הערכה הדדית אך הצדדים נזהרים לא להתבטא בנושא בעיקר בשל היעדר היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.]
מדריכי צבא פקיסטניים רבים מצויים במדינות המפרץ, טייסים פקיסטניים רבים משרתים בשורות חיל האוויר המלכותי הסעודי וכן בחיל האוויר של איחוד האמירויות. בין פקיסטן לערב הסעודית גם ברית הגנה ושיתוף הפעולה הצבאי הפך לצמוד בשנים האחרונות.

כלי התעופה שברשות החיל

בשנים האחרונות מתבצע תהליך מודרניזציה של החיל אשר כולל עסקאות נשק נרחבות.

עסקאות נשק עתידיות

בנוסף למטוסי F-16 ומטוסי JF-17, פקיסטן חתמה על הסכם עם סין לרכישת 36 מטוסי J-10 - מטוס קרב סיני מתקדם שלפי הערכות מבוסס על פרויקט הלביא הישראלי. פקיסטן עדיין שוקלת אפשרות לרכישת מטוס קרב מתקדם (יורופייטר 2000 טייפון, JAS-39 גריפן או דאסו ראפאל).
כמו כן, פקיסטן אמורה לקבל מטוסי AWACS מתוצר סאאב, מטוסי P-3 אוריון שישמשו בעיקר את חיל הים הפקיסטני וכן רכישות נוספות של מסוקי קוברה ומסוק קרב מתקדם אחר.
רעש פסאודו-אקראי

בקריפטוגרפיה, רעש פסאודו-אקראי או PRN (ראשי תיבות של Pseudo Random Noise'; לפעמים נקרא רק PN, ראשי תיבות של Pseudo Noise) הוא אות הדומה לרעש, העונה לאחד או יותר מהסטנדרטים של בדיקות סטטיסטיות לאקראיות.
הגם שאין לכאורה תבנית מגדירה, רעש פסאודו-אקראי מכיל רצף דטרמיניסטי של פולסים שיחזרו על עצמם אחרי זמן המחזור.
רעש כזה נקבע על ידי מפתח וזמן המחזור, שיכול להיות ארוך מאוד, אפילו מיליוני ספרות.
הוא משמש בכמה מכשירי מוזיקה אלקטרונית, וכן במכשירים המייצרים רעש לבן.
לווייני GPS משדרים בקצב של 50 ביטים לשנייה, כל לוויין ממדל את המידע הנשלח עם זרם יחיד PN ב-1.023 מיליון צ'יפים לשנייה ואחד נוסף עם זרם PN ב-10.23 מיליון צ'יפים לשנייה. מקלטי GPS מחשבים את ה-PN מול נקודות ייחוס מקומיות כדי לחשב את הטווח. מקלט GPS משתמש במדידות יחסיות לזמן של כמה משדרי לוויין ומתחשב במיקומים הידועים שלהם לפי אפמריס, כדי לקבוע את מיקום המקלט.
חלק מאותות ה-PRN פורסמו באופן רשמי וחלק נוסף פוענח עצמאית על ידי מעבדות וגופי מחקר ברחבי העולם. מרבית האותות מיוצרים על ידי גנרטור LFSR.

קוד PN

קוד PN, הוא בעל צורה של קוד אקראי אך הוא למעשה ניתן לייצור באופן דטרמיניסטי. הרצפים הנמצאים בשימוש נפוץ הם רצפים באורך מקסימלי ‏, Gold codes ,‏ Kasami codes , ו Barker codes .
Ç

קטלאנית (Català)

בקטלאנית, Ç נשמעת כ-C רגילה, אך מעט יותר רכּה ורפויה.

צרפתית (Français)

בצרפתית, הסדיליה ב-Ç מדגישה שה-C נשמעת כ-S ולא כ-K, או לחלופין הופכת את ה-C לרכּה ורפויה יותר.

אלבנית (Shqip)

באלבנית, Ç נשמעת כ-C רכּה ורפויה יותר.

אזרית (Azərbaycanca)

באזרית, Ç נשמעת כ-ch באנגלית.

ליגורית

בליגוּרית, Ç נשמעת כ-C רכּה ורפויה יותר.

טטארית (Tatarça)

בטטארית, Ç נשמעת כ-sh באנגלית.

טורקית (Türkçe)

בטורקית, Ç נשמעת כ-ch באנגלית.

טורקמנית (Türkmençe)

בטורקמנית, Ç נשמעת כ-ch באנגלית.

זזאקית

בזזאקית, Ç לפני A,E,I,O,U נשמעת כ-ts באנגלית.
Ç לפני  Ê,Ü נשמעת כ-ch באנגלית.

מאנית (Gaelg Vanninagh)

במאנית, Ç נשמעת כמו ה-tch במילה האנגלית Watch
החמישייה הניו-יורקית

החמישייה הניו-יורקית (באנגלית: The New York Five) הוא השם שניתן לקבוצה בת חמישה אדריכלים (ריצ'רד מאייר, פיטר אייזנמן, מייקל גרייבס, צ'ארלס גוואת'מי וג'ון היידוק) בני העיר ניו יורק, אשר היוו מושא לתערוכה במומה משנת 1969 באצירת ארתור דרקסלר, ולספר עוקב אודותם, משנת 1972, בשם "חמישה אדריכלים". (Five Architects)
החמישה בעלי רקע משותף כאדריכלים האמונים על טוהר הצורה והחומר, כחלק מרוח המודרניזם באדריכלות, ובכך מרפררים ביצירתם אל עבודתו של לה-קורבוזיה משנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, זאת חרף העובדה כי בחינה מדוקדקת של עבודותיהם מאופיינות באינדווידואליזם רב. ייתכן כי השפעה ניכרת יותר על יצירתם ותפיסות החמישה, תמצא בעבודתו המוקדמת של פיליפ ג'ונסון, אשר הוגדר לא פעם כאב הרוחני של הקבוצה.
החמישייה היוותה מטרה לביקורת עוקצנית שפורסמה בירחון Architectural Forum במאי 1973, בקבוצת מאמרים שנקראה "חמישה על חמישה", בהם האדריכלים ה"אפורים" רונלדו גיורגולה, אלן גרינברג, ז'קלין רוברטסון, צ'ארלס מור ורוברט מ. א. שטרן, תקפו את חמשת ה"לבנים" על בסיס הטוענה כי הרדיפה אחר אסתטיקה מודרניסטית טהורה יצרה במישרין בניינים לא מתפקדים, שאינם קשורים לאתר, אינם קשורים למשתמש ובעלי ניכור רב לחיי היום-יום. חמשת ה"אפורים" זכו לרוח גב מרוברט ונטורי הפוסט-מודרניסט (זוכה פרס פריצקר לשנת 1991) ומן העניין הגובר באדריכלות הורנקולרית "נטולת האדריכלים" בזרם הפוסט-מודרניזם האדריכלי.
בהמשך הדרך ניתן לראות התפצלות סגנונית בין החמישה ואף זניחה של עקרונות העבר אצל רובם. ג'ון היידוק פנה בעיקר להוראה, ומת בשנת 2000. מבין שאר הארבעה, נותר רק מאייר נאמן לרעיונותיו הישנים וממשיך לדבוק באדריכלות הלבנה, בעלת הטוהר המודרניסטי, הנכון לגישתו של לה-קורבוזיה. גרייבס אימץ את הפוסט-מודרניזם ואף הפך לאחד מן האדריכלים הבולטים מן התקופה. יש הטוענים גם כי הגזים כאשר עסק אף באדריכלות פופוליסטית. אייזנמן פנה לדה-קונסטרוקטיביזם והיה לאחד הבולטים בסגנון זה, בעוד שגוואת'מי עידן את גישתו הראשונית והתאים אותה לרוח התקופה.
KidZ

היסטוריה

ב-11 בדצמבר 2016 הודיע ערוץ הילדים כי שידורי הערוץ יסתיימו ב-yes ב-1 בינואר 2017, והודיעו שיוקם ערוץ ילדים חדש ב-yes בשם yes kidZ.
הערוץ נפתח כתחליף לערוץ הילדים ב-yes לאחר 16 שנה. בשם yes kidZ ב-1 בינואר 2017 עם עליית הערוץ עלו מספר תוכניות מקור: "סנאפטוק", "מיקרושף", "ראש גדול", "OMG" ועוד.
בהמשך השנה הצטרפו מנחים לערוץ כגון: שגיא ברייטנר, גאיה שליטא-כץ, עופר בן שבת, מאור הרוש, נועה קירל, עומר דרור.
ב-27 ביולי 2017, הודיעה HOT שלא תחדש את החוזה עם ערוץ הילדים, ובעקבות כך ערוץ הילדים צפוי לסיים את שידוריו במסגרת HOT ב-1 בינואר 2018. ב-1 בנובמבר 2017 שונה הלוגו של yes ובתוך כך שונה גם בתוך סמלו של ערוץ yes kidZ. בינואר 2018 הוחלט לשדרו גם בחברת הכבלים HOT ובהתאם שונה שם הערוץ ל-kidZ. ב-1 בינואר 2018 עלה הערוץ ב-HOT, ובאותו היום הערוץ השיק את הסדרה "כפולה" בכיכובה של נועה קירל, וכן את רצועת הבוקר "8 ב-kidZ".
זאת מלחמה

עלילה

שני סוכני CIA, פ.ד.ר פוסטר (כריס פיין), חתיך האוחז עצמו כמומחה בנשים, וחברו הטוב טאק האנסן (טום הארדי), גרוש עם ילד שמזה זמן רב לא יצא לדייטים, משרתים יחד בסוכנות CIA ופועלים לסיכול מזימתו של היינריך הגרמני. ניסיונם לעצור אותו במסיבה יוקרתית, מוביל להרג אחיו של היינריך, בלאגן והרס רכוש, והבטחה לנקמה.
המפעילה שלהם מודיעה להם שהיא אוסרת להם לצאת לפעילות שטח, ולפיכך השניים נאלצים להעסיק את עצמם באמצעים שונים.
לאחר שרואה פרסומת לאתר היכרויות מחליט טאק להכניס את שמו לאתר כזה. לורה סקוט, (ריס וית'רספון), מנהלת מכון לבדיקת מוצרים מגלה את שמו של טאק. השניים יוצאים לדייט, וזה האחרון מתאהב בה במהרה. פ.ד.ר ששהה באזור הדייט כדי שיוכל לסייע לחברו למקרה ויתקע, פוגש את סקוט בחנות וידאו, ללא ידיעה כי היא בת זוגו לדייט של טאק. הוא מנסה להזמין אותה לדייט, אך היא מסרבת. פ.ד.ר לא מתייאש, והוא מגיע למקום עבודתה ומפעיל עליה לחץ שתצא איתו לדייט. המהלך עוזר והיא מסכימה בלית ברירה.
בסופו של דבר מגלים שני החברים כי הם יוצאים עם אותה אישה. הם מבטיחים אחד לשני כי העובדה לא תשפיע על החברות ביניהם, אך בד בבד עוקב כל אחד אחרי לורה ויחסיה עם חברו בכל האמצעים הטכנולוגיים שעומדים לרשותם כסוכני CIA, מה שגורם בהמשך לסכסוך רציני בין החברים הטובים.
בסופו של דבר, מודיעה לורה כי היא בוחרת בפ.ד.ר, טאק חוזר אל גרושתו ובנו והחברות בין השניים חוזרת לתיקנה.
לבסוף מתגלה שפ.ד.ר הציע נישואים ללורן וסיפר לטאק שלפני הרבה מאוד זמן הוא שכב אם אשתו עוד לפני שהוא הכיר אותה.

ביקורת

הסרט קיבל ברובו ביקורות שליליות. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 25%, בהתבסס על 158 סקירות. על הסרט נכתב, "שיא שפל בקריירה לכל אחד משלושת השחקנים, זאת מלחמה ערוך בצורה מגושמת, לא רומנטי ולא מצחיק".
במדור הביקורות של ynet קיבל הסרט ציון של 1.5 מתוך 5.
גלוסטרשייר

היסטוריה

עד שנת 1373 הכיל מחוז גלוסטרשייר את העיר בריסטול. בשנת 1974 הועבר חלקו הדרומי של המחוז למחוז אייבון, ועם ביטול המחוז הפך אזור זה למועצה מקומית עצמאית.

אתרים בעלי חשיבות

בגלוסטרשייר מצויות מספר טירות ואחוזות ובהן טירת ברקלי, טירת בורסטון וטירת סודלי וכן מספר אחוזות ובהם אחוזת קלקוט ואחוזת אוולפן.
בגלוסטרשייר מספר ארמונות של בית המלוכה הבריטי ובהם בית הייגרואוב, פארק גאטקומב ואחוזת נת'ר ליפיאט.
שדרת מדיסון

שדרת מדיסון (באנגלית: Madison Avenue) היא שדרה המשתרעת מצפון לדרום ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
השדרה חד סטרית, ומאפשרת תנועה לכיוון צפון בלבד. מאז שנות ה-20 של המאה ה-20 מזוהה השדרה עם תעשיית הפרסום בארצות הברית.
השדרה נקראת על שם נשיא ארצות הברית הרביעי, ג'יימס מדיסון.

מהלך השדרה

ראשיתה של השדרה בכיכר מדיסון (ברחוב 23) בדרום וקצהה הצפוני בגשר שדרת מדיסון ברחוב 138 בצפון האי. השדרה עוברת דרך מידטאון מנהטן, האפר איסט סייד (הצד המזרחי העליון של מנהטן), הארלם הספרדית והארלם.
ברחוב 26, לצד השדרה נמצא בעבר המדיסון סקוור גארדן (שכיום אינו ממוקם לצד השדרה, אולם עדיין קרוי על שמה).
בין הרחובות 57 ו-85, ממוקמים לאורך הרחוב חנויות אופנה רבות ובהן: גוצ'י, הרמס, פראדה, שאנל, אמפוריו ארמאני, אוסקר דה לה רנטה,ראלף לורן ,איב סן לורן, דולצ'ה וגבאנה, ורה וונג, בטסי ג'ונסון, ג'יאנפרנקו פרה, קרולינה הררה, ג'ימי צ'ו, כריסטיאן דיור, בולגארי, רוברטו קוואלי, דונה קארן, ז'יבנשי, ואן טיילור.

היסטוריה

שדרת מדיסון לא הייתה חלק מתוכנית הרחובות של תוכנית המפקח של 1811. השדרה הוקמה בין השדרה הרביעית לשדרה החמישית בשנת 1936 בשל מאמצי איש הנדל"ן ועורך הדין סמיואל ראגלס (אשר רכש ופיתח את אזור גראמרסי פארק בשנת 1831, הקים את שדרת לקסינגטון שהובילה אל הפארק, ופיתח את כיכר יוניון).
בעת הקמתה הייתה השדרה דו סטרית, אולם ב-14 בינואר 1966 הפכה השדרה לחד סטרית, כשהתנועה נעה לכיוון צפון, בעוד שהשדרה החמישית הפכה חד סטרית ובה תנועה לכיוון דרום בלבד.

תעשיית הפרסום

המונח "שדרת מדיסון" הפך לכינוי נרדף לתחום הפרסום בעיר ניו יורק. החל משנות ה-20 של המאה ה-20 התמקמו לאורך השדרה משרדי פרסום רבים. במהלך השפל שפגע בעיר ניו יורק בשנות ה-60 וה-70 עזבו חלק ניכר מסוכנויות אלה את השדרה, וכיום נותרו בה חברות פרסום מועטות.
נעילה (מכ"ם)

נעילה (באנגלית: Lock-on) היא תכונה של מערכות מכ"ם רבות אשר מאפשרת עקיבה אוטומטית אחרי מטרה מסוימת. התכנון הראשוני של נעילה היה עבור מערכת AI Mk. IX, או Airborne Interception radar, Mark VIII, מכ"ם אוויר-אוויר על בסיס גלי מיקרו שהיה בשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי מ-1941 ועד סוף מלחמת העולם השנייה. השימוש הנרחב הראשון שלו היה במכ"ם הקרקעי SCR-584 של צבא ארצות הברית.

ביות אקטיבי

ביות אקטיבי (באנגלית: Active radar homing או ARH) היא שיטת הנחיה בשימוש טילים, בה לטיל המונחה יש מכ"ם המשמש משדר ומקלט בו זמנית, ומקטע אלקטרוניקה המאפשר לו למצוא ולעקוב אחר מטרה באופן אוטונומי. בנאט"ו נהוג לסמל שגור טיל אוויר-אוויר מתביית כזה בכינוי "Fox Three".

ביות חצי-אקטיבי

עם מכ"ם חצי אקטיבי, פלטפורמת השיגור רוכשת את המטרה במכ"ם החיפוש שלה. הפלטפורמה "מאירה" את המטרה עבור טיל בעזרת מכ"ם משדר עם אלומה צרה ממוקדת (השונה מאלומות החיפוש). כאשר המכ"ם הפסיבי השייך למערכת ההנחיה של הטיל יכול "לראות" את אותות הרדיו המוחזרים מהמטרה. הטיל יבצע נעילה על המטרה בעזרת אותות אלו ואז הוא מוכן לשיגור.

ביות פסיבי

טילים מסוימים יכולים להשתמש בניסיונות של משבש אותות ליצור רעש מפריע, ולמעשה להתביית על השידור של המשבש באופן פסיבי (ללא צורך בשידור כמו במקרים הקודמים). 

ביות על קרינת IR

מטרה הפולטת קרינה אינפרא-אדומה יכולה לשמש מקור עבור מערכת ביות של טיל. נעילה יכולה להתבצע כאשר טיל מודלק (Power-up) והוא קולט את חתימת ה-IR המגיעה מהמטרה.
טרי מור

ביוגרפיה

מור נולדה בשם הלן לואלה קופורד בעיר גלנדייל שבקליפורניה. היא גדלה במשפחה מורמונית בלוס אנג'לס. בצעירותה מור דיגמנה לפני ששיחקה לראשונה כשחקנית קולנוע בסרטים "אורות הגז", "בנה של לייסי" ו"השטן על גלגלים" תחת השמות הלן קופורד וג'יין פורד. בשנת 1948 שינתה את שם הבמה שלה לטרי מור ועבדה במספר תחנות רדיו.

קריירה

מור פרצה לתודעה בזכות השתתפותה בשוברי קופות כמו "ג'ו יאנג האימתני" בתפקיד ג'יל יאנג, "שובי שבא הקטנה" בתפקיד הסטודנטית הצעירה מרי באקהולדר עליו הייתה מור מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1952 ו"פייטון פלייס" של מארק רובסון בתור בטי אנדרסון.
בשנות ה-50 שיחקה מור עבור במאים נחשבים כמו ג'ין נגולסקו בעיבוד הקולנועי לספר "אבא ארך רגליים" בתפקיד לינדה אשתו של המיליונר ג'רביס פנדלטון (פרד אסטר) ואיליה קאזאן בסרטו "איש על חבל מתוח" בתפקיד תרזה בתו של בעל הקרקס קארל קרניק (פרדריק מארץ'). בנוסף שיחקה מור בסרט ההרפתקאות "מתחת לשונית 12 מייל" לצידו של רוברט ואגנר איתו היא הופיעה בסרט המלחמה הקרה של ריצ'רד פליישר "בין גן עדן לגיהנום".
לאחר תקופת השיא שלה כשחקנית החליטה מור לפרוש ממשחק באופן חלקי ושיחקה רק בסרטי בי מובי כמו "מעבר לסיפון" לצידו של אדם סנדלר בהופעת הבכורה שלו, "פרחחי בברלי הילס" (סרט אותו כתבה והפיקה) ו"מסע אחרון".לצד קריירת המשחק שלה מור הייתה גם מצוות מפיקי תוכנית הריאלטי "America's Funniest Home Videos".
בשנת 1994 קיבלה מור כוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2014 השתתפה מור כשחקנית אורחת בסדרת הדרמה "בלש אמיתי".

חיים אישיים

למור היו חמש מערכות נישואין במהלך חייה: בעלה הראשון של מור היה כוכב הפוטבול זוכה גביע הייזמן גלן דייוויס לו היא נישאה בשנת 1951 למשך שנה אחת עד שנפרדו. בשנת 1956 נישאה ליוג'ין מקרארת', הנישואים החזיקו מעמד שלוש שנים.
את שני ילדיה ובהם השחקן גרנט קרמר הביאה מור לעולם ביחד עם בעלה השלישי סטיוארט קרמר לו הייתה נשואה במשך כ-13 שנה עד שהתגרשו. בשנת 1994 התחתנה מור פעם נוספת, עם ג'רי ריברס ונשארה נשואה לו עד למותו בשנת 2001. מור הייתה גם זוגתו של מפיק הסרטים הנודע האוורד יוז, היא עזרה וייעצה רבות לכוכב הקולנוע לאונרדו דה קפריו בהכנותיו לתפקיד הווארד יוז בסרט "הטייס".
עגלת שלישייה

עֶגְלַת שְׁלִשִׁיָּה היא עיר מקראית במואב, בסמוך לצוער, שהמשיכה להתקיים גם בתקופות מאוחרות יותר כעיר מחוז.
העיר נזכרת במקרא פעמיים במסגרת "משא מואב" שנאמר הן על ידי ישעיהו הנביא: "לִבִּי לְמוֹאָב יִזְעָק בְּרִיחֶהָ עַד צֹעַר עֶגְלַת שְׁלִשִׁיָּה כִּי מַעֲלֵה הַלּוּחִית בִּבְכִי יַעֲלֶה בּוֹ כִּי דֶּרֶךְ חוֹרֹנַיִם זַעֲקַת שֶׁבֶר יְעֹעֵרוּ כִּי מֵי נִמְרִים מְשַׁמּוֹת יִהְיוּ" (ספר ישעיהו, פרק ט"ו, פסוקים ה'-ו'); והן על ידי ירמיהו הנביא: "מִזַּעֲקַת חֶשְׁבּוֹן עַד אֶלְעָלֵה עַד יַהַץ נָתְנוּ קוֹלָם מִצֹּעַר עַד חֹרֹנַיִם עֶגְלַת שְׁלִשִׁיָּה כִּי גַּם מֵי נִמְרִים לִמְשַׁמּוֹת יִהְיוּ" (ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק ל"ד).
בתרגומי המקרא העתיקים הובן בדרך כלל הצירוף "עגלת שלישייה" כצירוף הדומה לעגלה משולשת ומוסב על מואב או צוער כדי לייצג את עוצמתן.
העיר נזכרת גם במקורות מאוחרים יותר, כגון רשימת הערים שכבש אלכסנדר ינאי במואב, רשימות נבטיות, והאונומסטיקון של אוסביוס (תחילת המאה ה-4 לספירה).
בארכיון בבתא, שנמצא במערת האיגרות בנחל חבר, נזכרת מספר פעמים העיר "עגלתין" כעיר מחוז בדרום מזרח ים המלח, אשר התקיימה בה קהילה יהודית; זאת, כאשר אחת הערים המשויכות אליה הייתה הלוחית, הנזכרת לצד "עגלת שלישייה" גם בתיאור המקראי.
מקומה המדויק של העיר הקדומה טרם זוהה באופן מדויק.
לובסטר

מאפיינים

הלובסטר משתייך לחסרי חוליות ובעלי שלד חיצוני קשה המשמש להגנה. כמו רוב פרוקי הרגליים, הלובסטר חייב להשיל את המעטפת שלו כדי לגדול והוא פגיע מאוד במהלך ההשלה. מקום מחייתו המקובל בדרך כלל הוא בחול סלעי, שם הוא חי, לרוב לחוד, בנקיקים או במאורות מתחת לסלעים. הלובסטר אוכל בדרך כלל אוכל חי המורכב משלל דגים, רכיכות, סרטנים אחרים, תולעים וגם צמחים.

אריכות ימים

הלובסטר גדל במשך כל חייו ובניגוד לרוב החיות הוא מזדקן לאט מאוד. תכונות שונות שלו אף עשויות להשתפר עם הגיל. לדוגמה, ככול שלובסטר מתבגר יותר הוא גם נעשה פורה יותר. לובסטר גם מסוגל לייצר מחדש גפיים שלמות, בתהליך רגנרציה, אפילו בגיל מבוגר. בשל כך, ישנם מדענים הטוענים שבאופן תאורטי, הלובסטר מסוגל לחיות לנצח, אם לא יחלה, ייפצע או ייטרף. על פי חלק מהחוקרים, חיי הנצח האפשריים הללו של הלובסטר נובעים מהעובדה שכל תאיו מסוגלים לייצר טלומראז, בעוד שבכל ממלכת החי כמעט, רק תאי גזע, תאי מין ותאי סרטן עושים זאת (וראו גם יסעורון אטלנטי ו-Turritopsis nutricula). על פי אותם חוקרים, כתוצאה מקיומו של הטלומראז בתאי הלובסטר, הטלומרים שבקצה כל כרומוזום בתאים שלו, אינם מתקצרים, והתאים אינם מזדקנים ואינם מגיעים לגבול הייפליק וכתוצאה מכך הלובסטר יכול לחיות לכאורה עד אינסוף.

לובסטר כמזון

הלובסטר הוא בעל חשיבות מבחינה כלכלית, משום שהוא מהווה מרכיב עיקרי בתעשיית מאכלי הים.
יש העושים שימוש בלובסטר ניובארג ולובסטר טארמידור לבישול]. יש מסעדות בהן מכניסים לובסטר בעודו חי, לסיר של מים רותחים. טענות הנוגעות לסבל הכרוך בשיטת המתה זו גרמו להוצאתה מהחוק במספר מדינות.
הלובסטר אינו כשר לפי הדת היהודית, שכן הוא יצור מים שאין לו קשקשים.