לאונרד גוארנטה

קורות חיים

גוארנטה נולד בעיירה רוויר (Revere), שליד בוסטון, מסצ'וסטס, נכד למהגרים מאיטליה, ובנם של לאונרד גוארנטה (האב), פקיד בג'נרל אלקטריק ונורמה (לבית פולקארי), עקרת בית. המשפחה הייתה עניה וגוארנטה הצעיר עבד בחנות המכולת המקומית כדי לממן את לימודיו בבית ספר תיכון. עשה תואר ראשון (BSc) בביולוגיה מולקולרית ב-MIT, הראשון במשפחתו אי פעם, שלמד באוניברסיטה. 
ב-1978 סיים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת הרווארד, ושם גם עשה את הפוסט דוקטורט. מלמד ב-MIT מאז 1981, פרופסור לביולוגיה מאז 1982 ובעל משרה קבועה ב-MIT החל מ-1986. חבר מועצת העורכים של המגזין Aging. 
ב-1999 ייסד את חברת התרופות Elixir Pharmaceuticals, יחד עם פרופסור סינתיה קניון ואחרים. הוא ניסה לגייס לחברה זו גם את תלמידו המוצלח מכולם כנראה, פרופסור דייוויד סינקלייר, אך נכשל בכך כשסינקלייר ייסד במקום זאת ב-2004 את חברת התרופות המתחרה  Sirtris Pharmaceuticals. ב-2006 עזב את "אליקסיר" ושנה אחר כך הצטרף לסירטריס של סינקלייר. ב-2008 נרכשה סירטריס ב-720 מיליון דולר על ידי חברת התרופות הבריטית הענקית גלקסו סמית' קליין GlaxoSmithKline - GSK.
לאחר מכירת סירטריס הקים גוארנטה חברה חדשה בשם אליסיום (Elysium Health), כאשר במועצה המדעית שלה הוא הושיב לא פחות משישה זוכי פרס נובל, בהם פרופ' אהרון צ'חנובר מהטכניון, הנוירולוג אריק קנדל, הכימאי מרטין קרפלוס והביולוג תומאס סודהוף. בפברואר 2015 החלה החברה למכור תוסף מזון (לא תרופה), שלטענתה אמור להאריך את תוחלת החיים הבריאים של כל הנוטל אותה באופן קבוע. התוסף, הקרוי "בייסיס" (Basis) מורכב משני תוספי מזון שהיו ידועים עוד קודם לכן, פטרוסטילבין (Pterostilbene), הממוצה בין השאר משקדים, אוכמניות ועוד, וניקוטינאמיד ריבוסייד ((Nicotinamid Riboside (NR), וריאציה של ויטמין B₃, המצויה בין השאר למשל בחלב ועוד. "בייסיס" אמור לפי החברה לחקות מצבי רעב בגוף האדם הנוטל אותו, בלי שאותו אדם ייאלץ לרעוב בפועל. מצבי רעב כבר הוכחו בעבר כמסוגלים להאריך את תוחלת החיים בצורה משמעותית (ראה להלן). התוסף נמכר כיום באינטרנט ללא מרשם תמורת 60 דולר לחודש. החברה מודה כי לא ניסתה את התוסף לבדיקת השפעותיו על האדם לטווח ארוך, אף כי נכון לאוקטובר 2016 מתנהל ניסוי שכזה על 120 מתנדבים אנושיים.
גוארנטה נשוי בשנית ויש לו בן מנישואיו הראשונים, ג'ף, אשר לו הוא הקדיש ב-2002 את ספרו האוטוביוגרפי וכן בת ובן מנישואיו השניים.

מחקריו

בשנים 1980–1995 חקר בקרת גנים באיקריוטים. 
מאז 1991 הוא חוקר את המכניזם של ההזדקנות ואת הבקרה של הגוף על מכניזם זה, בבעלי חיים שונים, החל משמרים וכלה ביונקים. הוא הראה שהסירטואין SIR2 הוא גן קריטי לאריכות ימים בשמרים ובתולעת הזעירה C. elegans. מעבדתו גילתה את הפעילות הביוכימית של גן זה והוא היה הראשון שהציע פתרון לשאלה שעמדה בפני הביולוגים מזה עשרות שנים, מאז 1935 לפחות ואולי אף קודם לכן - למה "דיאטת רעב", הפחתת צריכת הקלוריות בכשליש בערך, מאריכה את תוחלת החיים, שוב, בכשליש בערך? 
גוארנטה סבר ש-SIR2 הוא החוליה המקשרת בין דיאטת רעב לבין דחיית ההזדקנות וכיום זוהי כבר כמעט מוסכמה מדעית, שאכן SIR2, יחד עם סירטואינים נוספים (ידועים נכון לאוקטובר 2016 לפחות שבעה כאלה), הוא אחד המתווכים המופעלים בדיאטת רעב ומביאים להארכת החיים ולדחיית ההזדקנות על שלל מחלותיה. הוא גם גילה שהסירטואין SIR1, מפקח על מספר תהליכים פיזיולוגיים, המופעלים בדיאטת רעב, אצל יונקים, לרבות העלאת עמידותם בתנאי דחק ועוד. הוא הוכיח, שהתועלת הגופנית המופקת מדיאטה שכזו איננה רק "פסיבית", כפי שחשבו קודם לכן, אלא נובעת מהפעלתם של הסירטואינים, המשפעלים מצידם תהליכים שונים בגוף כולו ובתוך התאים, לשיפור הבריאות, השרירים, הגנה מפני מחלות לב, סוכרת, סרטן, התדרדרות שכלית וקוגניטיבית, אוסטאופורוזיס ועוד.