עירייה (ישראל)

עירייה היא יחידת שלטון מקומי, שתפקידה לדאוג לרווחת התושבים בעיר נתונה. את ראש העירייה וחברי מועצת העירייה, בוחרים תושבי העיר אחת לחמש שנים.
בישראל, נהוג שהמפלגות השונות, החברות גם ברשות המחוקקת וברשות המבצעת, מעמידות מועמדים מטעמן לראשי ערים ורשימות למועצת העיר, בשאיפה שאלה יקדמו את ענייניהן בעיר.

היסטוריה

עם הכיבוש הבריטי במלחמת העולם הראשונה (1917), הושארו בתוקפם כל החוקים העות'מאניים.
בשל כך המשיך להתקיים חוק העיריות העות'מאני אשר היה  בתוקף משנת 1877.
לפי חוק זה, היו קיימות בגבולות ארץ ישראל המנדטורית 22 עיריות: באר שבע, בית ג'אלא, בית לחם, בית שאן, ג'נין, חאן יונס, חברון, חיפה, טבריה, טול כרם, יפו, ירושלים, לוד, מג'דל, נצרת, עזה, עכו, צפת, רמאללה, רמלה, שכם ושפרעם.
המנדט הבריטי אשר עודד שלטון עצמי מקומי, פרסם בשנת 1921 את פקודת המועצות המקומיות, אשר על פיה נוסדו המועצות המקומיות הראשונות וביניהן תל אביב.
בשנת 1934, משנוצר הצורך לקבוע הוראות מפורשות ומפורטות ביחס לשלטון המקומי בערים, פורסמה פקודת העיריות, אשר תקפה עד היום. צורך זה נוצר עוד הרבה לפני פרסום פקודת העיריות, אולם היה קושי בחקיקת חוק אחיד שיתאים לערים עבריות וערביות וערים מפותחות ונחשלות.
פקודת העיריות הכירה עם פרסומה בכל 22 העיריות הוותיקות המוזכרות לעיל. כמו כן, הקנתה סטאטוס של עירייה ליישוב נוסף שקודם לכן לא היה לו מעמד עירוני - תל אביב. בתקופת המנדט הוקמה עירייה אחת בלבד, עיריית פתח תקווה.
מאז הקמת המדינה ועד היום, הוקמו עוד 53 עיריות חדשות וכיום קיימות במדינת ישראל 77 עיריות.
במרץ 2007 אושרה בקריאה ראשונה הצעת חוק העיריות אשר נועדה להחליף את פקודת העיריות, אולם מאז לא התקדם חוק זה וכאמור פקודת העיריות היא זו שבתוקף.

הקמת עירייה חדשה

אישור עירייה חדשה נתון בידי השלטון המרכזי. כיום שר הפנים ובעבר הנציב העליון.
אם נראה לשר כי בשל גידול מספר התושבים ביישוב, רצון של רוב האוכלוסייה ביישוב מסוים או מכל סיבה אחרת רצוי שתושבי אותו יישוב יהוו עירייה, רשאי השר למנות ועדה שתקיים מעין חקירה באזור המדובר, אשר תתחקה על רצון התושבים ותגיש דו"ח לשר.
על סמך ממצאי החקירה ולפי שיקול דעתו, מוסמך השר להכריז כי תושבי אותו אזור יהוו עירייה.
בסמכות השר להתחשב ברצון התושבים אך אינו חייב לעשות כן וכמו כן אין הוא מחויב להוציא לפועל את ממצאי הוועדה.

ביטול עירייה קיימת

דומה להקמת עירייה חדשה. אף כאן נתונה הסמכות לשלטון המרכזי באמצעות שר הפנים. לשם כך על השר לנהוג בפרוצדורה דומה והיא מינוי ועדה. אף כאן יכול אך לא חייב להתחשב במסקנותיה או ברצונותיהם של תושבי המקום.
במידה והחליט השר על ביטול העירייה, יהא עליו לתת הוראות בדבר הקניית הנכסים העירוניים לגוף אחר אשר יירש את מקום העירייה המבוטלת.
בשנת 1950, בוטלה עיריית יפו ומרבית שטחיה ונכסיה עברו לעיריית תל אביב ומכאן שמה עיריית תל אביב - יפו עד היום.

הבחירות לעירייה

הבחירות לעירייה ולראשות העירייה נערכות באותו יום, בשתי מעטפות הצבעה נפרדות. פתקים לבנים למועצת העירייה ופתקים צהובים לראשות העירייה.
בעבר, תושבי הרשות המקומית היו בוחרים ברשימות שהתמודדו על מושבים במועצת העירייה, וחברי המועצה שנבחרו הם שבחרו בראש הרשות.
הבחירות נערכות לפי החוק בכל חמש שנים, ביום ג' השלישי של חודש חשוון, למעט בשנים בהם השנה שלפני שנת הבחירות היא שנה מעוברת, שאז הבחירות נערכות ביום ג' הראשון של חודש חשוון.
בעבר היו מתקיימות הבחירות אחת לארבע שנים.

ועדות העירייה

מועצת העירייה חייבת למנות וועדות בתחומים שונים, אשר תהיינה אחראיות על הטיפול בנושא ותמלצנה בפני המועצה בגין נושאים אלו.
החוק מחייב למנות 24 וועדות והם :
וועדת משנה לתכנון ובנייה, ועדת כספים, ועדת מכרזים
ועדת משק לשעת חירום, ועדת ביטחון, ועדה לענייני ביקורת, ועדת הנחות, ועדה לקליטת עליה, ועדה לבטיחות בדרכים, ועדה לקידום מעמד הילד, ועדה להנצחת זכרם של נרצחי טרור, ועדה לחריגי מים, ועדה מקצועית לתמיכות, ועדה לשימור אתרים, ועדת רכש ובלאי, ועדת פיטורין, ועדת מכרזים לבחירת עובדים בכירים, ועדת ערר לארנונה, ועדת הקצאות, ועדת חינוך, ועדה לאיכות הסביבה, ועדה למאבק בנגע הסמים המסוכנים, ועדה לאישור הוצאות מימון משפט לנבחרים ולעובדים ברשויות (לפי הנוהל הקודם) ועדה מייעצת לאישור הוצאות מימון משפט לנבחרים ועובדים ברשויות (לפי הנוהל החדש).
העיריות יכולות למנות וועדות נוספות בתחומים העולים על דעתם אשר דורשים טיפול. לדוגמה ועדת מקלטים, ועדת ספורט, ועדת צעירים, ועדת תנועה וכדומה.
מאחר שמועצת העירייה אינה יכולה להעביר את סמכויותיה לאחרים ואף לא לוועדותיה,
מרביתן של הוועדות הן ועדות מייעצות הטעונות אישור המועצה.
יוצאים מן הכלל, מקרים בהם החוק קבע במפורש כי לוועדות מסוימות תהיה סמכות החלטה. לדוגמה ועדת מל"ח, שבסמכותה לקבוע הוראות בדבר הכנתו והפעלתו של המשק לשעת חירום. וועדת ההנחות, שבסמכותה לקבוע את הקריטריונים למתן הנחות.