google/wiki40b huggingface dataset:
יצחק חיים פרץ

ביוגרפיה

נולד בקזבלנקה שבמרוקו. בגיל 10 עלה לישראל. למד בישיבה התיכונית "מדרשיית נעם" ובחברון, שם היה מקורב למשגיח הרב מאיר חדש ולרב ברוך מרדכי אזרחי, שאותם הוא מחשיב לרבותיו. לאחר נישואיו למד בכולל בפתח תקווה, ובהמשך קיבל סמיכה לרבנות ודיינות מחזון עובדיה.
הרב פרץ הוא דיין בהשכלתו. בגיל צעיר התמנה כרב העיר רעננה. הופיע בתוכנית שבועית בטלוויזיה הישראלית בנושאי יהדות ופרשת השבוע.
בשנת 1984 חיפשו מקימי ש"ס דמות שתוכל למשוך את ההמון הספרדי המסורתי ובנוסף תהווה גשר עם הציבור החרדי ליטאי, והרב פרץ נבחר לעמוד בראש התנועה. לאחר שקיבלה ארבעה מנדטים בבחירות, כיהן הרב פרץ כשר הפנים מטעמה בכנסת ה-11 עד שהתפטר מתפקידו בינואר 1987 עקב סירובו לרישום גרים רפורמים. בהמשך חזר לממשלה וכיהן כשר בלי תיק. פרץ כיהן כשר הקליטה בכנסת ה-12.
על רקע חילוקי דעות עם אריה דרעי], בעקבות התרגיל המסריח שנעשה בניגוד לדעתו של הרב שך, הוא פרש מהסיעה וב-25 בדצמבר 1990 והקים סיעת יחיד בשם "מוריה - עם ישראל על-פי תורת ישראל". באותו יום הוא התבטא כי "ש"ס תקעה סכין בלב בוחריה", וציטוט מילים אלו הופיע ביתד נאמן ככותרת ראשית מובלטת בעיתון יום המחרת.
לקראת הבחירות לכנסת השלוש עשרה (1992) חבר ליהדות התורה, שאיחדה את אגודת ישראל ודגל התורה. הוא הוצב במקום השני ברשימת יהדות התורה וכיכב בתעמולת הבחירות של המפלגה במטרה למשוך את מצביעי ש"ס. לאחר מספר ימים פרש הרב פרץ מהכנסת ה-13 בהתאם להסכמה שאם לא יצליח להביא מספר מצביעים גדול למפלגה הוא יפנה את מקומו.
בשנת 2002 לקה הרב פרץ בשבץ במהלך ריאיון רדיו.
בשנת 2002 נבחר לחבר במועצת הרבנות הראשית ובשנת ה'תשס"ח (2008) נבחר שנית. נבחר שוב בספטמבר 2018.
בסיוון תשע"ח החליט היועץ המשפטי של משרד הדתות כי הרב פרץ יישאר בתפקידו גם לאחר גיל 80, לפחות לתקופה מסוימת.

התבטאויות

בשנת 1985, בעקבות אסון הבונים, קישר הרב פרץ, שכיהן אז כשר הפנים, בין האסון, שהרוגיו היו תלמידי בית ספר בפתח תקווה, ובין חילולי השבת הקשורים בפרשת קולנוע היכל בעיר. דבריו עוררו סערה והועלו גם מאוחר יותר כדוגמה מפורסמת לניסיון לקשר בין אסונות לסיבתם.
בשנות ה-90, כשהחלו גלי העלייה הגדולים ממדינות ברית המועצות לשעבר, הכריז הרב פרץ כשר הקליטה כי בדק ומצא שרוב העולים ממדינות אלו הם גויים. דבריו עוררו סערה וראש הממשלה יצחק שמיר דרש שיחזור בו מדבריו, אך הוא סירב.
רכס אונום

מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו בוואיקטו שבניו זילנד שחקרה את האזור בעונת המחקר 1979–1978 בראשותו של מייקל סלבי.
השם ניתן בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה, קשור לבריטניה. אונום (Onnum) הייתה מצודה רומית בחומת הדריאנוס באזור האלטון בנורת'מברלנד של ימינו.
פיתון שחור-ראש

מאפיינים

אורכו של פיתון זה 2-1.5 מטרים ואף לאורך 3.5 מטרים והוא שוקל 16 קילוגרם בממוצע. הוא בעל קשקשים גדולים ומפוספס בצבעים בולטים בצבע חום כהה על רקע כתום ובטן לבנה וצהובה. החלק העליון והראש שחורים לגמרי. הגוף מתקצר ככל שהוא קרב לקצה והזנב דק מאוד.
הנחש מצוי בצפונה של אוסטרליה בכל האזורים למעט באזורים יבשים ביותר, באזורים הטרופיים עד לאזורים צחיחים למחצה. הוא מתחבא רוב זמנו בין הסלעים והנקיקים באוסטרליה ובמקרה שיתקפו אותו ישרוק בקול. רק לעיתים נדירות הוא ינשוך לצורך הגנה.
נחשים אלה ניזונים בעיקר מלטאות וזוחלים אחרים וקצת פחות מיונקים. עקב שהותם באזורים חמימים הם יכולים לעכל מהר ולשרוד הרבה זמן ללא מזון. הם יכולים לאכול טרף הגדול מראשם, כשהם מפרידים את הלסתות אחת מהשנייה.
סביון ליברכט

ביוגרפיה

ליברכט נולדה בשם סבינה סוסנובסקי במינכן שבגרמניה, להורים ניצולי השואה. ב-1950 עלתה לישראל עם הוריה. בילדותה התגוררה בבית דגן ולאחר מכן בבת ים. לאחר השירות בצה"ל נסעה ללמוד בלונדון ושינתה שמה לסביון. 
למדה ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב והועסקה כעיתונאית בירחון "את". אוסף סיפוריה הראשון, "תפוחים מן המדבר" יצא לאור בשנת 1986. 
ליברכט פרסמה שני רומנים, אך היא נודעת בעיקר בזכות סיפוריה הקצרים, שאת חלקם עיבדה למחזות. סגנון כתיבתה הוא ריאליסטי, מורכב, דחוס ומלא מתח. בכתיבתה ניכרת העדפה לקול הפנימי של הדמות המרכזית, על פני ההתרחשות החיצונית. סיפוריה נוגעים בהוויה הישראלית, והיא מרבה לעסוק בקונפליקטים המאפיינים הוויה זו: הקונפליקט הדתי-חילוני, היהודי-ערבי והבין-דורי. סיפוריה מושפעים רבות מחוויותיה כבת לניצולי שואה, ורבים מסיפוריה נוגעים בשואה ובהשלכותיה על הניצולים וצאצאיהם. 
ליברכט גרושה ואם לשניים.
רוג'רו פסקווארלי

ביוגרפיה

פסקווארלי נולד ב-1993 בצ'יטה סנט'אנג'לו, בנפת פסקארה שבאברוצו, להורים אנטונלה וברונו פסקווארלי. יש לו אח אחד הצעיר ממנו, לאונרדו פסקווארלי. ב-2004 למד בבית ספר למשחק.
בשנים 2009–2010 היה חלק מלהקת אנולונגו 65013, בה רוג'רו נתן את הקול הגברי בלהקה; הלהקה ניגנה בעיקר קאברים של שירים.
בספטמבר 2010 נכנס לתחרות אקס פקטור בקבוצה של מרה מאיונקי, בקטגוריה של הגברים מתחת לגיל 24. ב-2012 נבחר לשחק בעונה הראשונה של "ויולטה", ובשל כך נאלץ לעבור לגור בארגנטינה וללמוד ספרדית במרץ 2012 כדי לגלם את פדריקו. הוא המשיך את התפקיד שלו בעונה השנייה (2013) והשלישית (2014–2015).
ב-2013 וב-2014 השתתף במסע ההופעות של "ויולטה" בספרד, בצרפת ובאיטליה, וב-2015 במסע ההופעות "ויולטה לייב" בגרמניה, בספרד, בצרפת, באיטליה, בפולין, בפורטוגל ובעוד ארצות רבות.
ב-2016 החל לשחק בסדרה החדשה של ערוץ דיסני "סוי לונה", בתפקיד מתאו בלסאנו, אותו גילם במשך שלוש עונות. ב-28 בנובמבר 2017 הסתיימו הצילומים לעונה השלישית.
פסקווארלי הוא בן זוגה של השחקנית הארגנטינאית קנדלריה מולפסה, אותה הכיר על סט הסדרה "ויולטה". יחד הם מנהלים ערוץ יוטיוב מצליח בשם "Ruggelaria" (שילוב השמות של שניהם), ובו הם מעלים סרטונים זוגיים. השניים גרים יחד בארגנטינה.
בדיחדת

תוכן הסרט

מגוון רחב של דעות והשקפות דתיות נבחנים במסעו של ביל מאהר ליעדים שונים בעלי חשיבות דתית, בהם ירושלים, קריית הוותיקן וסולט לייק סיטי שביוטה, שם הוא ראיין מאמינים ממגוון רחב של רקעים, כולל חבר לשעבר בארגון הנוצרי האוונגליסטי "יהודים למען ישוע", נוצרים, מוסלמים, מורמונים לשעבר ויהודים חסידים. מאהר נוסע לפינת הנואמים שבהייד פארק, לונדון, שם הוא דן ו"מטיף" למאמיני הסיינטולוגיה.
מאהר גם מבקר במוזיאון בריאתנות בקנטקי, וכן מבקר בישראל, בה הוא נראה בהר הזיתים ובתל מגידו (המוזכר בברית החדשה כארמגדון, שם לפי המסורת הנוצרית ייערך הקרב הגדול באחרית הימים).

קבלה

מרבית הביקורות על הסרט "בדיחדת" הן חיוביות. הסרט קיבל ציון ממוצע של 70% מן האתר Rotten Tomatoes, על בסיס 149 ביקורות, וכן ציון של 56 מתוך 100 מן האתר Metacritic, על בסיס 31 ביקורות. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט העניק לסרט ציון של שלושה וחצי כוכבים מתוך ארבעה, וכתב: "אני מציין באמונה כי צחקתי במהלך הסרט לעיתים קרובות. ייתכן ותשנאו אותו, אך לפחות קיבלתם דיווח. אולי תהנו מהחומר על דתות אחרות, ותתעלמו כאשר דנים בדתכם. זה טבעי."
לימור טלמור

ביוגרפיה

לימור נולדה בפתח תקווה. כנערה פרסמה שירים בקובצי נוער ישראלי כותב.
בתחילת דרכה הספרותית הבוגרת פרסמה עשרות סיפורים בהמחשה לגיל הגן, שיצאו לאור כערכות לימוד לגני ילדים בהוצאת חגיגת גן.
בשנת 2010 החלה בכתיבת ספרים המיועדים לילדי הגן ובית הספר היסודי.
אמא לילד אחד.

ספריה

בשנת 2010 הוציאה את ספרה הראשון "משפחות משפחות מליון לפחות" שראה אור ברימונים הוצאה לאור. בספרה זה מציגה לימור בשפה ברורה, רגישה ובחריזה מושלמת את מבנה המשפחות השונות במאה הנוכחית תוך מתן דגש על האהבה השרויה בכל משפחה.
ספרה השני "משקפי הקסם של אמיר" נכתב אף הוא בשנת 2010 ודן בשונות ובהשקפת עולם.
בשנת 2013 יצא לאור ספרה "אריה זה"ב" - ספר זה מלמד ילדים את חוקי הזהירות בדרכים.
בשנת 2015 יצא לאור ספרה הרביעי "סלט אותיות" - ספר זה ראה אור בהוצאה משותפת של ידיעות ספרים ורימונים הוצאה לאור, הוא ספר אינטראקטיבי המלמד את הילדים לחשוב על פי קטגוריות, למיין מילים על פי תחומים ולהרכיב מילים זהו ספר משעשע ומיוחד מאוד שזכה להתעניינות גם מעבר לים.]
לימור היא מורה לספרות, לשון וכישורי שפה. אשת חינוך.
שנים עבריות ר' - רצ"ט

שנים עבריות ר' (200) - רצ"ט (299) התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 3562 לפנה"ס והסתיימו בשנת 3462 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.

נולדו (ע"פ המסורת היהודית)

רל"ה - אנוש, בנו של שת ונכדו של אדם הראשון.
ראי רחוק

רקע

את שם הספר, "ראי רחוק", בחרה טוכמן כדי לבטא את הדמיון הקיים לדעתה בין התקופה ההיא לבין המאה ה-20. בהקדמה לספר היא כותבת: 
כיום, לאחר ההתנסויות במוראות המאה ה-20, יש לנו תחושות אחווה לתקופה מבולבלת זו, שתפיסותיה וכלליה התמוטטו תחת לחץ המאורעות האלימים והשליליים. אנו מזהים בכאב חריף את סימניה של תקופת סבל כשאין תחושה של עתיד בטוח.
— ראי רחוק, עמוד 14
לאורך הספר, משתמשת טוכמן רבות בחיבוריהם של בני התקופה, בהם כרוניקות, שירים, ספרי נימוסין והדרכות לבני האצילים ואף ספרי בישול. במיוחד היא מרבה לצטט את ההיסטוריון בן התקופה ז'אן פרואסאר.

תוכן הספר

טוכמן סוקרת מספר רב של מלחמות, מאבקים ואסונות שפקדו את מערב אירופה במהלך המאה, בהם מלחמת מאה השנים, הדבר השחור וההתפרצויות האנטישמיות שבאו בעקבותיו, "גלות האפיפיור", מסעי ביזה שערכו קבוצות של שכירי חרב, מרד הז'אקרי, מרד הפטישאים ומרד האיכרים האנגלי, המאבקים שהובילו לעצמאותה של שווייץ וכן כיבושי האימפריה העות'מאנית באירופה. עם זאת, טוכמן לא מסתפקת בתיאורם של אירועים פוליטיים ודתיים בלבד והיא מנסה להביא תמונת מצב מקיפה ועמוקה יותר של החיים החברתיים. היא מתארת את חייהם של האנשים משכבות החברה השונות, כגון אצילים, אבירים, אנשי דת ואיכרים ומציגה את הפערים ביניהם. היא בוחנת את יחסם של אנשי החברה הגבוהה אל האיכרים, את מעמד הנשים, את צורות הלבוש והוראות הנימוסים השונות. בנוסף, היא מתייחסת ל"עידן הקרח הקטן" - שינוי באקלים שהחל באותה תקופה והפחית את הטמפרטורה הממוצעת של אירופה עד המאה ה-19.
בנוסף לכל אלה, מנסה טוכמן לחדור אף אל מחשבותיהם ותחושותיהם הפנימיות של בני התקופה. היא מתארת בפרוטרוט את חדירתה של הדת והאמונה הנוצרית אל כל רובדי החיים, את החשיבות הרבה שיוחסה לאסטרולוגיה ואת השינויים שחלו ביחס למוות. לאורך כל הספר ישנה התייחסות נרחבת לתאולוגיה ולאמונות הרווחות, לרפואה ולמיומנויותיהם של הרופאים, לספרות, לכלכלה ולאמצעי הלחימה. כמו כן היא מתארת את יחסם של סופרים ומשוררים אל התקופה בה הם חיים כשהם משווים אותה אל תקופות שקדמו להם, ומראה כי רבים מהם חיו בתודעה של תקופת שפל ואף האמינו כי העולם מתקרב אל קיצו.
חלק גדול מהסיפור שזור סביב חייו של האציל הצרפתי אנגרן השביעי, אדון קוסי, בעליה של טירת קוסי. טוכמן נימקה את בחירתה בו כדמות מרכזית מהסיבה שהוא חי חיים ארוכים יחסית ולכן יכול להישאר במסגרת הסיפור במשך רוב המאה ה-14. (הוא נולד בשנת 1340, שבע שנים לפני שפרצה מגפת המוות השחור בדרום איטליה ומת בשנת 1397.) בנוסף, הוא גם היה קרוב לרבים מהקרבות והמאבקים באזור, והיה קשור הן לצרפת והן לאנגליה - הוא עצמו היה אציל צרפתי, אך הוא נישא לאיזבלה, בתו הבכורה של אדוארד השלישי, מלך אנגליה.
אנדי ואן דר מיידה

קריירת מועדונים

הוא החל את קריירת הכדורגל כאשר חתם כשחקן נוער בקבוצת האקדמיה של אייאקס אמסטרדם ההולנדית וערך את הופעת הבכורה בגיל 18 בקבוצה הבוגרת, בניצחון 0–1 על טוונטה אנסחדה ב-12 בנובמבר 1997. בשנת 1999, עבר לשחק בהרכב הראשון כמושאל אצל טוונטה. ואן דר מיידה פתח במדי טוונטה 32 פעמים מתוך 34 מחזורים בליגה ההולנדית הראשונה וכן כבש צמד שערים.
לאחר מכן שב בעונת 2000/01 לאייאקס, שם ערך 86 הופעות בליגה הבכירה במשך שלוש עונות ושותף גם במשחקי ליגת האלופות.
בשנת 2003, לאחר שכבש 11 שערים במשך העונה, נרכש על ידי מועדון הכדורגל אינטר מילאנו בסכום של 4 מיליון אירו. הוא ערך 15 הופעות במדי הקבוצה באותה עונה.
לאחר 29 הופעות בשתי עונות במדי אינטר בעונת 2004/05, הוא שוחרר מהקבוצה. לאחר שמועות רבות באשר לעתידו המקצועי, והתעניינות של מונקו וטוטנהאם הוטספר, סיכם ב-31 באוגוסט 2005 במועדון האנגלי אברטון תמורת 2 מיליון אירו.
בקיץ 2006, היה מוטל בספק עתידו בקבוצה, כאשר ערך רק 11 הופעות בעונתו הראשונה במדיה, בנוסף לטענת כלפיו על נטייה לשתיית אלכוהול ופציעות מרובות. הוא הכחיש כל קשר לטיעונים והודיע ביוני 2006 כי הוא מעוניין להמשיך באברטון עונה נוספת והצהיר על אהבתו לכדורגל האנגלי.
ב-18 באוגוסט, ואן דר מיידה הושעה בעקבות "התנהגות בלתי הולמת" לאחר שלא נכח במספר ימי אימון ונקנס ב-50,000 אירו.
במרץ 2010 עבר לתקופה קצרה לשחק בשורותיה של פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית. ב-23 באפריל ערך את הופעת הבכורה בניצחון 0–3 במשחק הידידות מול ונלו.
בסוף חודש פברואר 2011, כשהוא בן 31, הודיע על פרישה מכדורגל. הוא חזר בו בחודש דצמבר והצטרף לקבוצת WKE מהליגה השלישית בהולנד עד לסיום העונה, בה פרש סופית מכדורגל.

נבחרת הולנד

בשנת 2000, הוזמן לסגל נבחרת הולנד בכדורגל על ידי המאמן דיק אדבוקאט. הוא ערך את הופעת הבכורה במדים הלאומיים במשחק מול נבחרת ארצות הברית בכדורגל במאי 2002 שהסתיים בניצחון 0–2.
בקיץ 2004, הגיע עם הנבחרת לחצי גמר יורו 2004, שם הפסידה הנבחרת לפורטוגל.
לאחר הטורניר, נבחר מרקו ואן באסטן לאימון הנבחרת וזה לא זימן את ואן דר מיידה לסגל הבכיר.

חיים אישיים

ואן דר מיידה מתגורר באמסטרדם, הוא גרוש ולו שתי ילדות. בנובמבר 2012 קיים סדרה של ראיונות בהם התוודה כי במהלך הקריירה שלו בתור כדורגלן הייתה לו בעיה של אלכוהוליזם. בזמן שהיה שחקן באברטון הוא הצטרף לתוכנית גמילה של שישה חודשים שלא צלחה ואחריה חזר לאלכוהוליזם.
נורית צרפתי

נורית צרפתי (נולדה ב-1946) היא מאיירת ספרי ילדים, זוכת עיטור אנדרסן לאיור לשנת 2004.

ביוגרפיה

צרפתי נולדה בישראל בתל אביב בשנת 1946 להורים פרטיזנים מצ'כוסלובקיה. היא גדלה והתחנכה בקיבוץ העוגן ולאחר שרותה הצבאי למדה בבצלאל במגמה לאמנות ועיצוב גרפי.
בשנות השבעים המוקדמות איירה וערכה ספרי לימוד רבים עבור משרד החינוך בתחומים שונים. ב-1975 איירה את ספרה הראשון בהוצאת עם עובד, "פיט פט טו" מאת חיה שנהב, ומאז המשיכה לאייר ספרים רבים נוספים, בין השאר ספרים לילדים ולנוער וספרי לימוד. צרפתי אף איירה לעיתוני ילדים רבים כדוגמת "משמר לילדים", "פילון", "כולנו", "פשוש" ואחרים.
צרפתי זכתה בעיטור אנדרסן לאיור ב-2004, בעבור איוריה בספרה של נורית זרחי, החתונה.
היא בעלת הוצאת ספרים משפחתית בשם "צפרא" המתמחה בספרי ילדים.
נורית נשואה ללביא. בנותיהם רפאלה ושולמית הן סופרות ילדים.
פנחס אליהו רוטנברג

הרב פנחס אליהו רוטנברג (נכתב ביידיש ראטענבערג, היה מכונה רבי פינטשע), (תק"פ - תרס"ג) היה רבה של פילץ, שבפולין, אחיינו של מייסד חסידות גור, רבי יצחק מאיר אלתר.

ביוגרפיה

נולד לרבי יעקב יוסף, (אחיו הצעיר של רבי יצחק מאיר), בערך בשנת תק"פ בעיר יאנוב, מחוז לובלין. עוד בהיותו נער צעיר יצא שמו כילד חריף וכמתמיד גדול. בהיותו כבן שש הביא אותו אביו לקבל ברכה מרבי שמחה בונים מפשיסחה שכבר לא ראה באותם ימים. החסידים עברו לקבל ברכת שלום עליכם, וכשהגיע הילד לפניו, שאלו רבי בונם: ילד, מדוע אינך נותן לי שלום? אמר הילד: אם הרבי לא רואה, כיצד הוא יודע הוא שלא נתתי לו שלום? הרבי נהנה מחריפותו. לעת זקנותו כשאיבד את ראיתו, תלה את סיבת הדבר בחוצפתו לרבי.
בהגיעו לפרקו נשא לאישה את דבורה בתו של רבי אליעזר פצנובסקי מפיעטרקוב, שהיה נקרא: 'פאטשינובער רב'. (למרות שלא כיהן בפועל ברבנות, היה נקרא כך על שם אביו רבי שלמה, שהיה אב"ד פצאנוב). היה סמוך על שולחן חותנו העשיר ונסע משם לקוצק. היה קרוב מאד לדודו החידושי הרי"מ ולמד אצלו גם לפני שנהיה לאדמו"ר. נסע עמו לבקר את צדיקי אותו הדור ביניהם רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. היה בעת יציאת הנשמה של דודו שהתייחס אליו כאל בנו. לאחר פטירתו נסע אל רבי חנוך הניך הכהן לוין מאלכסנדר, ולאחר פטירתו (בשנת תר"ל), הפך לחסיד של בנו של בן דודו השפת אמת אף שהיה צעיר ממנו בשנים רבות.

פטירתו וקברו

ביום שלישי של חול המועד פסח בשנת תרס"ג נפטר, ונקבר בעיר בה כיהן כרב במשך עשרים שנה.
שנים רבות לא הצליחו למצוא את קברו בבית הקברות בפילץ. שנה אחת נסעה חבורה של חסידי גור ושוב חיפשו את הקבר, לאחר בירורים אצל תושבי המקום, אודות קברו של ה'ראבין', אמר להם אחד התושבים שהוא יודע היכן המקום ולקחם לשם. המציבה שלו ושל זוגתו היו מונחים על מקום הקבר בצורה הפוכה. המקומי הסביר שבזמן מלחמת העולם השנייה רצו התושבים להציל את הקברים מביזיון והפכו אותם על מנת שאף אחד לא יטרח לנגוע בם וכך זה נשאר. משהפכו את המציבות נתגלה הכיתוב על מצבותיהם והחסידים הקימו מחדש את המציבות.
אוקסה פולוק

אוקסה פולוק (באנגלית: Oksa Pollock) היא סדרת ספרי פנטזיה לבני נוער שנכתבה על ידי הסופרות סנדרין וולף ואן פלישוטה. הסדרה כוללת שישה ספרים.

תקציר עלילה

הסדרה עוסקת בחייה והתבגרותה של הנערה אוקסה פולוק וחבורת האנילימילים לאחר שאוקסה גילתה שהיא לא ילדה רגילה אלה ילדה עם כוחות מיוחדים שקיבלה אותם בזכות סבתה דרגומירה שהגיעה מאדפיה, עולם בלתי נראה החבוי אי שם על פני כדור הארץ.
סבתה של אוקסה ברחה מאדפיה עם כמה חברים ומשפחה לאחר שאוציוס הבוגדן השתלט על אדפיה והפך לעריץ אכזר
אוקסה נאבקת לאורך הסדרה באויבים מאדפיה (בוגדנים) בניהם היה אורטון בנו של אוציוס שיצא מאדפיה יחד עם דרגומירה לאחר שהתחזה לאחד מהם.
אוקסה מגלה במהלך הסדרה את כוחותיה ולומדת להשתמש ולשלוט בהם, בנוסף אוקסה מגלה שהיא התקווה האחרונה של אדפיה ושהיא היחידה שיכולה להציל ולהחזיר את השלטון למשפחתה ולהיות הנשגבת החדשה של אדפיה.
קיקו

קריירה

ב-1991 ערך את בכורתו בלה ליגה, במדי קדיס. לאחר שנה, זכה קיקו לזימון לנבחרת האולימפית של ספרד. במהלך הטורניר כבש קיקו חמישה שערים, מתוכם שניים בגמר מול נבחרת פולין שבסופו ניצחה נבחרת ספרד 3:2. במהלך האולימפיאדה, שיתף קיקו פעולה עם שחקנים כמו לואיס אנריקה וז'וזפ גוארדיאולה שהמשיכו להוביל את נבחרת ספרד בשנים הבאות.
בעונתו הראשונה בקבוצה היה קיקו גורם חשוב בהישארותה בליגה הראשונה, בזכות שער שהבקיע לקראת סיום המשחק האחרון של העונה, שהעניק לקדיס את הניצחון על ריאל סרגוסה. כעבור שתי עונות, בהן קיקו היה שחקן הרכב באופן קבע, ירדה קדיס לליגה השנייה, ולכן היא נאלצה לשחרר חלק משחקניה. אתלטיקו מדריד הייתה זו שהחתימה את קיקו לאחר ששוחרר. 
במהלך שנותיו הראשונות בקבוצה, היה קיקו שחקן מצטיין באתלטיקו מדריד שחוותה את התקופה הרעה ביותר שלה מאז מלחמת העולם השנייה. אתלטיקו התגברה על המשבר שלה, ובעונת 1995/1996 הגיעה לשיא התקופה, כשזכתה בדאבל – בגביע המלך הספרדי ובאליפות הליגה – כאשר במחזור האחרון של העונה קיקו הבקיע את השער השני בניצחון 2:0 של אתלטיקו על אלבסטה, שהבטיח לאתלטיקו את האליפות. בנוסף לכך, קיקו היה מוביל כובשי השערים בקבוצה. בקיץ 1996 השתתף קיקו ביורו עם נבחרת ספרד, שהגיעה עד לרבע הגמר.
ב-1998 נאבקה הקבוצה על המקומות הראשונים בליגה הספרדית, אך קיקו נפצע לקראת סוף השנה בקרסולו במשחק נגד ברצלונה והושבת מפעילות למשך קרוב לשנה. כשחזר בתחילת 2000 מצב הקבוצה היה הפוך – היא התמודדה על הישארות בליגה הראשונה. אתלטיקו מדריד נכשלה במשימתה וירדה לליגת המשנה. למרות רצונו לעזור לאתלטיקו מדריד, נראה כי הפציעה הכריעה את קיקו, אשר לא כבש ולו שער אחד במשך שנתיים בליגת המשנה. לבסוף, ב-2002 ובמקביל לפריחתו של פרננדו טורס, עזב לקבוצת הכדורגל של אקסטרמדורה. כעבור חצי שנה פרש מכדורגל.
טוביה דוניה

ביוגרפיה

דוניה נולד בשאוול שבליטא, ולמד ב"חדר", ישיבה, בית ספר ריאלי ובית ספר טכני גבוה בריגה. לאחר מכן למד בגרמניה הנדסת בניין. עלה לארץ ישראל בשנת 1906 והקים את ביתו בעיר חיפה. שם נמנה עם מייסדי בית החרושת לשמן ולסבון 'עתיד', יחד עם שמואל פבזנר, שמואל איצקוביץ והמהנדס נחום וילבוש. הוא נשא לאישה את המוזיקאית גיטה ויצמן, אחותו של חיים ויצמן, שהקימה את קונסרבטוריון דוניה ויצמן. 
דוניה פעל כתעשיין, כקבלן בניין וכפעיל ציבור בעירו, והיה ממייסדי בית משפט השלום העברי ב-1919 שבו שימש יו"ר ראשון עד 1923. דוניה היה ממייסדי השכונה הדר הכרמל וחבר ועד השכונה, והקים בניינים רבים ברחבי העיר. 
בבית החרושת 'עתיד' העסיק דוניה את המהנדס ברוך קטינקא, שהפך שותפו לבנייה הגדולה בארץ ישראל. הם הקימו, יחד עם איש הנדל"ן הערבי-נוצרי ג'וזף פסקל אלבינה, את חברת "אלבינה, דוניה וקטינקא, קבלנים לבניין בירושלים". החברה בנתה מספר בניינים מפוארים. הידועים בהם בירושלים הם ימק"א (1926-1933), שחנך הגנרל אדמונד אלנבי, ומלון פאלאס (1928-1929) שנבנה בממילא ביוזמת המועצה המוסלמית העליונה שבראשה עמד המופתי של ירושלים חאג' אמין אל חוסייני. כבוני המלון עם שותף ערבי, בנתה החברה גם את ביתו של המופתי בשכונת שייח' ג'ראח. בשנת 1935 היה שותף בחברת טוביה דוניה ושות' ביפו, אך עיקר עבודתו הייתה בחיפה. 
טוביה דוניה נהרג בעת מאורעות המרד הערבי הגדול בשנת 1938 מכדור ברחוב המלכים, כיום דרך העצמאות בחיפה. מדרגות טוביה דוניה בהדר העליון בחיפה קרויות על שמו.
מיכאל קאלאטוזוב

ביוגרפיה

קאלאטוזוב נולד בטביליסי, ולמד ב- VGIK - המוסד ללימודי אומנות הקולנוע. החל את הקריירה שלו כנהג ומסריט סרטים, בהמשך שחקן, עורך, צלם ותסריטאי באולפני הקולנוע בטביליסי. כתסריטאי וצלם השתתף בהפקת הסרטים "גיבור של זמננו" (1925) של הבמאי איוואנה פרסטיאנה ו"גיולי" (1927) מאת ניקולוז שנגלאיה. בשנת 1928 ביים עם גוגוברידזה את הסרט "האימפריה שלהם" המבוסס על קטעי יומני קולנוע לחדשות. בשנת 1930 החל לכתוב ולביים את הסרטים של עצמו. סרטו הראשון, שזכה לפרסום בכל העולם, היה 
"המלח של סוואנתי" 
אחרי שבשנת 1937 סיים השתלמות באקדמיה לאמנויות בלנינגרד ועבד שוב לזמן קצר באולפני הקולנוע בטביליסי, התקבל קאלאטוזוב לעבודה כבמאי קולנוע באולפני לנפילם ברוסיה. 
ביים שני סרטים על טייסים ("אומץ", 1939) "וואלרי צ'קאלוב" (1941) שבו התפקיד הראשי שוחק על ידי ולדימיר בלוקורוב
קאלאטוזוב נפטר בהיותו בן 69 במוסקבה.
בנו, גאורגי קאלאטוזישוולי, ונכדו, מיכאיל קאלאטוזישווילי, הם גם כן במאי קולנוע.
ישראל צפריר

ביוגרפיה

בשנות ה-50 של המאה ה-20 היה צפריר מבכירי הצלמים הישראלים שעסקו בתיעוד יצירות אמנות עבור אמנים ומוזיאונים כגון ספריו של חיים גמזו או הספר "אמנות ישראל" (1963) בעריכת בנימין תמוז. בפעילותו ליווה צפריר רבים מאמני קבוצת "אופקים חדשים" כגון יוסף זריצקי, יצחק דנציגר, יחיאל שמי ואחרים. 
במהלך שנות השישים הציג צפריר מספר תערוכות צילומים של אנדרטאות ופסלים. במאי 1960 הציג תערוכת תצלומים, המלווים בטקסטים, בבית יד לבנים בפתח תקווה, בספטמבר שנת 1966 הציג תערוכה דומה במרכז הנוער שליד מועצת הפועלים ברמלה.

ארכיון ישראל צפריר

בשנת 2002 תרם צפריר אוסף אוסף של תצלומי יצירות אמנות שנעשו על ידו למרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל, ירושלים. האוסף מקיף כ-20,000 תצלומים ותשלילים של ציורים ופסלים של 87 אמנים ישראלים. מרבית האוסף הוא תצלומי שחור לבן ומיעוטו תצלומי צבע. בשנת 2014 החל פרויקט רחב היקף של דיגיטצית הארכיון בשיתוף פעולה של מחלקת יודאיקה, ספריית הרווארד, אוניברסיטת הרווארד יחד עם מרכז המידע לאמנות ישראלית.
שירי מולדת

רקע והפקה

חזה שרה משירי ארץ-ישראל עוד בתחילת דרכה, ובעקבות לחץ הקהל ולחץ הרדיו, הוציאה תקליט שלם של שירי מולדת. שירי האלבום, בעיבודיו של שם טוב לוי, הושמעו ללא הרף מעל גלי האתר והמבקרים חגגו. 
מיד עם הצלחת "שירי מולדת" ויציאתו של האלבום "אדמה" (שכלל שירים חדשים שכתבו כותבים שאת שירם גם עפרה חידשה באלבומי שירי המולדת), בישרה חזה בראיונותיה כי עתיד לצאת אלבום המשך באותה מתכונת: מספר שירי מולדת ומחרוזת שירים אחת. "שירי מולדת ב'" יצא ב-1985 ושיחזר את הצלחת קודמו. השיר "הנערים הספנים" אף נכנס למצעד השנתי באותה השנה.
ב-1986 השתמש שם טוב לוי בחלק מהפלייבקים משירי מולדת א' ו-ב', הוסיף להם הקלטות שלו מחלל את המלודיה והוציא את האלבום נעימות מולדת.
עם כניסתו של הדיסק לשוק הישראלי, איחדה "הד ארצי" ב-1989 את שני החלקים הראשונים בסדרת האלבומים כשסדר השירים השתנה. מהדורה זו זכתה באלבום זהב. בשנת 1998 יצאה מהדורת הדיסק לשירי מולדת ג'.
בשנת 2009 אוחדו שלושת האלבומים לשני דיסקים כששירי מולדת א' ו-ב' יצאו כדיסק אחד והשלישי כדיסק אחד.
תיכון וולטר

היסטוריה

התיכון, הקרוי לפי שם הסופר והפילוסוף הצרפתי וולטר, תוכנן על ידי האדריכל אז'ן טרן. הוא נחנך בשנת 1890 על ידי נשיא צרפת,
סאדי קרנו. למשך תקופה ממושכת הוא היה התיכון היחיד בצפון-מזרחה של פריז. מאז פתיחתו תיכון וולטר היה בית ספר שנועד לבנים בלבד, עד שבשנת 1973 הפך לבית ספר מעורב.

נתונים

בתיכון וולטר לומדים 2000 תלמידים בשלוש מסגרות: מכללה, תיכון וכיתות מכינה (classes préparatoires).
קיים בו רק המסלול של כיתות מכינה PTSI/PT (פיזיקה, טכנולוגיה, מדעי הנדסה/פזיקיה וטכנולוגיה). כיתות מכינה אלה הוקמו לראשונה בשנת 1921 ומאפשרות כל שנה לתלמידיהן להיכנס לבתי הספר הגבוהים היוקרתיים להנדסה.
המוזיאון הנשיאותי על שם ג'רלד פורד

היסטוריה

המוזיאון הנשיאותי הוא מקום מנוחתם של ג'רלד פורד ובטי פורד. המוזיאון ממוקם בעיר גרנד ראפידס שבמישיגן. הכספים לבניית המוזיאון נאספו על הוועדה להנצחת ג'רלד פורד. שטח המוזיאון הוא בערך 44 אלף קילומטר רבוע, עלות המוזיאון נאמדת ב-11 מיליון דולר. 
המקום נחנך ב-18 בספטמבר 1981 (אך נפתח לציבור הרחב ב-6 בספטמבר 1982) עם טקס חגיגי בהשתתפותו של ג'רלד פורד ורעייתו, נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ואשתו ננסי רייגן, נשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו, ראש ממשלת קנדה פייר אליוט טרודו, נשיא צרפת לשעבר ואלרי ז'יסקר ד'אסטן ומזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר הנרי קיסינג'ר. בוב הופ שימש כמנהל הטקס וחלק מחגיגות החנוכה שודרו בטלוויזיה.

מבנה המוזיאון

במוזיאון ניתן לראות תמונות פספוסים של הנשיא פורד בבית הלבן עם בני משפחתו, עם עמיתיו ועם סגן הנשיא נלסון רוקפלר, מה שמאפשר למבקר לראות הצצה אישית על חייו של הנשיא. באותה קומה ניתן לראות העתק מדויק של החדר הסגלגל בכהונתו של פורד. חלק מהמוזיאון כולל הצגת תפקידיה המיוחדים של מי שהייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בכהונתו, בטי פורד. 
במקום אפשר למצוא תצוגה של חדר הקבינט בכהונתו, מה שמאפשר למבקרים לקחת חלק בקבלת החלטות הנשיאותיות. מבקרים יכולים לראות מתנות שהציגו ראשי מדינות ונכבדים זרים אחרים לפורד, כמו גם מתנות אישיות מהעם האמריקאי.

לאחר מותם של הזוג פורד

כאשר ג'רלד פורד הלך לעולמו ב -26 בדצמבר 2006, אלפי אנשים שילמו כניסה למוזיאון על מנת לחלוק לנשיא לשעבר כבוד אחרון. מבקרים יצרו זיכרון ספונטני עם נרות, דגלים, פרחים, הערות בכתב יד בכניסת הרחוב שבו שוכן המוזיאון. במהלך הלילה של 2 בינואר 2007, ועד הבוקר של 3 בינואר, כ-60,000 אנשים צפו בארון הקבורה של פורד שהוצב בלובי המוזיאון. ב-3 בינואר 2007, נערך טקס הלוויה רשמי. בטקס נכחו הנשיא דאז ג'ורג' ווקר בוש, הנשיא לשעבר ג'ימי קרטר, מזכיר ההגנה של ארצות הברית לשעבר דונלד רמספלד, ועוד מספר אישים בכירים. הנשיא פורד נטמן בחצר המוזיאון.
לאחר מותה של בטי פורד ב-8 ביולי 2011, המוזיאון נסגר למחרת היום כדי להתכונן להלוויתה. בזמן שהמוזיאון נסגר, הלובי הראשי נשאר פתוח לאורחים כדי שיוכלו לחתום על ספר תנחומים. מאוחר יותר באותו יום, הודיעה משפחת פורד כי ארון קבורתה יוחזר לגרנד ראפידס והוא יוצב במוזיאון בתאריכים 13-14 ביולי לרווחת הציבור עד לתפילה שנערכה בכנסיית גרייס האפיסקופלית השוכנת בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית. לאחר התפילה הוחזר הארון למוזיאון והיא נקברה לצד בעלה.