google/wiki40b huggingface dataset:
ועדת חקירה (צה"ל)

סעיף 537 לחוק השיפוט הצבאי, תשט"ו-1955 מעניק לשר הביטחון ולרמטכ"ל סמכות למנות ועדת חקירה, לשם חקירת כל עניין הנוגע לצה"ל.
הוועדה מוסמכת להזמין עדים ולגבות עדויות בשבועה או ללא שבועה. ועדת-חקירה יכול שתהיה מורכבת מקצין אחד.
שום דבר שהושמע במהלך חקירתה של ועדת חקירה, בין מפי עד ובין באופן אחר, ושום דין וחשבון של ועדת חקירה, לא יתקבל כראיה במשפט, אלא אם הועמד הנידון לדין על עדות שקר שמסר לאותה ועדת חקירה.
אם נתמנתה ועדת החקירה לשם חקירת עניין הנוגע לשמו הטוב של חייל, או נתקלה בעניין כזה תוך עבודתה, תינתן לאותו חייל הזדמנות להיות נוכח בשעת החקירה לחקור עדים ולהשמיע דברו.
ועדת שמגר, שנקראה לבדוק האם קיים קשר נסיבתי בין זיהום נחל הקישון לבין ריבוי מקרי מחלת הסרטן בקרב צוללים לשעבר של חיל הים הישראלי, הוקמה מכוח הוראות אלה.
אגם אגנס (מינסוטה)

מקור השם

האגם נקרא על שם אהובתו של ויליאם קינקייד, אחד החלוצים הראשונים שהתיישבו באזור האגם.

לקריאה נוספת

• Wpa Guide to Minnesota
סלופצה

תולדות היישוב

לסלופצה הוענקו זכויות עיר בשנת 1290, ובשנת 1331 נחרבה העיר בידי חיילי המסדר הטבטוני. חורבן נוסף בא על העיר במהלך פשיטות השוודים באמצע המאה ה-17.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1867 הפכה העיר לעיר מחוז.

יהודי סלופצה

יהודים התיישבו בעיר לראשונה בתחילת המאה ה-19, אך בשנת 1822 אסרו הרוסים על ישיבת יהודים בה, בשל קרבתה לגבול פרוסיה. עם ביטול הגבלות אלה, בשנת 1862, חודש היישוב היהודי בעיר, וכעבור מספר שנים נבנה בה בית כנסת. 
בין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,426 יהודים, למעלה מרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר. בפברואר 1940 גורשו כמה מאות יהודים מהעיר לטרנוב ולבוכניה. בראשית יולי 1940 הועלה באש בית הכנסת שבעיר, והוצתו ספרי התורה של הקהילה.
ב-17 עד 18 ביולי 1941 גורשו אחרוני יהודי העיר לז'גוב הסמוכה, בה הוקם גטו ליהודי נפת קונין. באוקטובר 1941 נרצחו יהודי העיר, יחד עם יתר יהודי המקום, ביערות קז'ימייז' ביסקופי.
מקס שניידר

חייו

שניידר נולד וגדל בעיירה שננדואה באיווה. 
בשנת 1939 התגייס שניידר למשמר הלאומי של ארצות הברית, עבר קורס קציני מילואים של צבא ארצות הברית, והוסמך כקצין חי"ר. שניידר שימש כמפקד מחלקה ולאחר המתקפה על פרל הארבור, עם כניסת ארצות הברית מלחמת העולם השנייה, הוצב כסגן בגדוד השני של רגימנט ה-168 שבדיוויזיית החי"ר ה-34. במאי 1942, משהוחלט להקים יחידה דומה לקומנדו הבריטי בצבא ארצות הברית והוקם נוסד גדוד הריינג'רים ה-1, התנדב שניידר ומונה למפקד פלוגה ה'. 
שניידר הוביל את פלוגתו בנחיתה בעיירה ארזיו (Arzew). ב-11 בפברואר 1943 פיקד על הפלוגה בפשיטה על מוצב סאנאד שבמרכז תוניסיה, 19 קילומטרים בעומק קווי האויב. המוצב אויש על ידי חיילים איטלקים מאוגדת קנטאורו ומחטיבת החי"ר העשירית ברסאגלירי, שנחשבה לחטיבה עילית ללוחמה ההררית. בקרב נפצעו עשרים מלוחמי הגדוד נפצעו ואחד נהרג. הכוח הפושט בפיקוד דארבי הרג כשבעים וחמישה חיילים ושבה עשרה. על האופן בו פעל בפשיטה עוטר שניידר בכוכב הכסף על גבורתו. לאחר מכן לחמה הפלוגה בפיקודו בקרב על רכס אל-גואטר.
לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד הריינג'רים ה-4 ולקח חלק בפלישת בעלות הברית לסיציליה, במסגרתה ביצע הגדוד בנחיתת סער אמפיבית בג'לה, ובמערכה על איטליה הוטלה על צוות הקרב המשימה לכבוש את העיירה ציסטרנה. במהלך הלחימה על היעד נקלעו שניים מן הגדודים של כוח הריינג'רס ה-6615 למארב של כוח גרמני עדיף בהיקף שני רגימנטים. הכוח ספג כמות נפגעים אנושה ולמעשה חדל מלהתקיים ככוח לוחם. לאחר מכן הוצב שניידר כסגן מפקד גדוד הריינג'רים השני שבפיקוד ג'יימס ארל ראדר. 
זמן קצר בטרם הפלישה לנורמנדי מונה למפקד גדוד הריינג'רים ה-5. שניידר הוביל את גדודו בנחיתה בחוף אומהה ובפריצה ללב צרפת. על האופן שבו פיקד על גדודו בקרב הוענק לשניידר צלב השירות המצוין. לאחר המלחמה שימש בשורת תפקידי מטה ולחם במלחמת קוריאה. 
שניידר סבל מתסמונת פוסט טראומה, ובשנת 1959 בעודו מוצב בדרום קוריאה, חלה התדרדרות במצבו הבריאותי והוא נפטר.
זאק לואו

קריירה

לואו בעל תואר שני בהיסטוריה של ארצות הברית מקולג' ויליאם ומרי ובעל תואר שני בעיתונות מאוניברסיטת קולומביה. בשנת 2004 החל לשמש ככתב לענייני משפט וממשל בעיתון The Advocate בסטמפורד, קונטיקט, תפקיד אותו מילא במשך 4 שנים. לאחר מכן שימש כשנתיים כתב במגזין The American Lawyer. במהלך אותו הזמן כתב בלוג באתר האוהדים CelticsHub.Com.
בשנת 2010 החל לכתוב טור דעה בשם "פוינט פורוורד" (Point Forward) במגזין ספורטס אילוסטרייטד. בשנת 2012 ביל סימונס הציע לו להצטרף כפרשן NBA באתר Grantland. בשנת 2015, לאחר סגירת האתר, עבר לכתוב עבור ESPN, חברת האם של Grantland. בשנת 2016 קיבל הצעה לעבור ולכתוב עבור האתר בליצ'ר רפורט (Bleacher Report), אך בסופו של דבר חתם על חוזה ארוך טווח ב-ESPN.
אחת לשבוע מפורסם הפודקאסט "The Lowe Post" בו משוחח לואו עם עיתונאי ספורט שונים על הליגה. במהלך העונה הוא מפרסם טור שבועי קבוע ב-ESPN תחת השם "10 דברים שאני אוהב ולא אוהב, כולל..."

סגנון כתיבה

כתיבתו של פוסט מתאפיינת בניתוח סטטיסטי מעמיק ומרובה פרטים, שימוש בסרטוני וידאו וכתיבה בשפה פשוטה וברורה. בשונה מכתבים רבים המתקדמים בסיקור או ניתוח של קבוצה אחת, כתיבתו של לואו עוסקת בניתוח כולל של הליגה. הניתוח מתבצע ברמות שונות ויכול לכלול ניתוח מעמיק של מהלך בודד לצד ניתוח מגמות ארוכות טווח בליגה
ג'וניפר לי

עלילה

הסדרה מתמקדת בנערה בשם ג'וניפר לי אשר חייה בעיר בו ישנה פעילות קסומה של מפלצות ושדים שונים, טובים ורעים. שני העולמות השונים - האנושי והקסם הופרדו על ידי מחסום קסום המונע מבני אדם רגילים לראות את העולם השני. סבתה של ג'וניפר העניקה לה את התואר ה"טה סואן זי" החדשה, תפקיד זה הוא המגן בין שני העולמות. כדי לבצע את תפקידה היא הופכת לחזקה יותר מבני אדם אחרים ויכולה להשתמש בקסמים. השמירה על האיזון לפעמים מפריעה לה בחייה האישיים אך מצליחה לשמור על זה.
דציבל

דציבל (באנגלית: Decibel) היא יחידת מידה חסרת ממדים המשמשת להשוואה בין שני משתנים פיזיקליים, לדוגמה רמות הספק. שם היחידה נגזר מהתחילית "דצי" (מ-decimus, בלטינית: עשירית) ו"בל", על שם אלכסנדר גרהם בל. את הדציבל מסמנים באותיות dB. יחידת המידה הזו היא יחסית, והיא משווה שתי רמות הספק בסקאלה לוגריתמית לפי בסיס 10, כלומר, מודדת את הלוגריתם לפי בסיס 10 של היחס בין שני הספקים. גידול של בל אחד פירושו לפיכך גידול של פי 10 בהספק. בנוסחה מבטאים זאת , כאשר  ו- הן רמות הספק.
בל היא יחידת מידה גדולה למדי לרוב השימושים, ולכן מקובל יותר השימוש בדציבל, השווה לעשירית הבל: . עלייה של 10 דציבלים (בל אחד) בהספק שקולה לגידול של פי 10. עלייה של 20 דציבל משמעה הגברת ההספק פי 100, של 30 דציבל פי 1,000 וכן הלאה. 
עלייה בדציבל אחד משקפת גידול פי  בהספק. עלייה של  דציבלים בהספק משקפת גידול פי שניים. היחידה הוגדרה במעבדות בל בשנת 1923 או 1924, ושמה נקבע לכבוד מייסד המעבדות וחלוץ התקשורת, אלכסנדר גרהם בל.

שימושים אחרים

בדציבלים משתמשים במגוון תחומים נוספים במדע ובטכנולוגיה, לרוב ביישומים שבהם נדרש תחום דינמי רחב. כאשר גודל מסוים נמדד באופן לוגריתמי (יחסית לגודל מוסכם), כלומר בדציבלים, מקובל להצמיד את התחילית dB לפני האות המייצגת את הגודל הנמדד. כך למשל, dBV משמשת במדידת מתח חשמלי. במיוחד במתחים נמוכים מאוד מקובל למדוד בדציבל של וולט במקום בוולט. מכיוון שהדציבל הוא לוגריתם של יחס הספקים, וההספק החשמלי פרופורציוני לריבוע המתח, הנוסחה בה משתמשים במקרה זה היא  . התוצאה היא ביחס להספק שיוצר מתח של וולט אחד.
דוגמה נוספת היא במדידות של הספקים בתחומי הנדסת רדיו, מיקרוגל, או רשתות סיב-אופטיות, להצגה נוחה בתחום ערכים רחב. בדרך כלל משתמשים ביחידה dBm, שבה סופרים דציבלים בהשוואה לאות ייחוס שהספקו מיליוואט (mW) אחד: .
היחידה dBm דומה ל-dB (דציבל), אולם בניגוד לדציבל, שמבטא יחס בין שני ערכים (לדוגמה: יחס אות לרעש), ולכן חסר ממדים, dBm היא יחידה המתארת רמת הספק בצורה אבסולוטית (מוחלטת). השימוש בה נוח בשל יכולתה לבטא גם ערכים מאוד גבוהים וגם ערכים מאוד קטנים בצורה אחידה ויעילה, דרך סקאלה לוגריתמית. אפס dBm שקול לאחד מיליוואט. כאמור, הערך 3dB מבטא בקירוב יחס של 1 ל-2, ולכן ערך של 3dBm שקול בקירוב לערך של 2mW. ירידה של 3dB משמעה הקטנת ההספק לחצי, כלומר ערך של 3dBm- שקול בקירוב לערך של 0.5mW.
דייוויד ארקט

ביוגרפיה

ארקט נולד בסובוד קומונה בווינצ'סטר שבווירג'יניה, בנם של ברנדה "מרדי" אוליביה, שחקנית, משוררת, מפעילת תיאטרון, פעילה, מורה למשחק, ומטפלת, ושל לואיס ארקט, שחקן. סבו של ארקט מצד האב הוא הקומיקאי קליף ארקט. אמו של דייוויד ארקט הייתה יהודייה, בתו של פליט שואה מפולין. אביו של ארקט צאצא של החוקר מריוותר לואיס, ואביו הקתולי המיר את דתו לאסלאם. האחים של ארקט הם השחקנים רוזנה, אלקסיס, ריצ'מונד ופטרישה ארקט.

קריירת משחק

ארקט הופיע במספר סרטים כולל "באפי ציידת הערפדים" (1992) ו"רוק'נרול באוויר" (1994). הוא הופיע גם בתוכניות הטלוויזיה "בלוסום" (1992), "בוורלי הילס 90210" (1992), ו"חברים" (1996).
ארקט הופיע בסדרת סרטי האימה "צעקה" כדיואי ריילי. במהלך הצילומים של הסרט הראשון בשנת 1996 הוא פגש את אשתו לעתיד, קורטני קוקס. בדומה לדמויות שלהם, בני הזוג נישאו בשנת 1999. ביחד הם הופיעו בפרסומת משנת 2003 עבור קוקה-קולה. באותה שנה הם הקימו חברת הפקות בשם "קוקט" (חיבור של שמות המשפחה שלהם ומילה שמשמעותה אישה פלרטטנית) והפיקו מספר סרטים וסדרות טלוויזיה, כולל "דייזי עושה את אמריקה", "לכלוך", ו"קוגר טאון'", שני האחרונים בכיכובה של קורטני קוקס-ארקט.
ארקט הופיע בשנת 2007 בסדרת הקומדיה של ABC, "במקרה חירום", אשר בוטלה לאחר עונה אחת בלבד לאחר שידור 12 פרקים. מאז הוא הופיע בסרט המלט 2 (2008) כגארי. בצעקה 4 חזר לשחק את דיואי ריילי ושוב הוא משחק לצד אשתו.
ארקט הופיע בעונה ה-13 של רוקדים עם כוכבים.

קריירת היאבקות

לאחר שהשתתף בסרט "רצים לזירה" בשנת 2000, הופיע ארקט בארגון ההיאבקות WCW כדי לקדם את הסרט. במהלך הופעתו, ניצח ארקט בקרב זוגות וזכה בתואר האליפות של הארגון. זכייתו בתואר זכתה לביקורות קוטלות מצד מעריצי ההיאבקות שראו בכך כישלון נוסף של הארגון, שנסגר ב-2001. ארקט עצמו היה נגד הרעיון של זכייה בתואר, אולם תרם את כל כספו מהופעותיו למשפחות של מתאבקים שמתו ונפצעו.

חיים אישיים

ארקט מזדהה כיהודי.
ארקט התחתן עם השחקנית קורטני קוקס ב-12 ביוני 1999. ב-13 ביוני 2004 נולדה להם בת. ב-11 באוקטובר 2010 נפרדו בני הזוג, ובמאי 2013 התגרשו.
ביוני 2012 ביקר ארקט לראשונה בישראל. במהלך ביקורו קיים טקס בר-מצווה ברחבת הכותל המערבי.
אוולין לאודר

אוולין לאודר (באנגלית: Evelyn Lauder;‏ 12 באוגוסט 1936 — 12 בנובמבר 2011) הייתה אשת עסקים, פעילה חברתית ופילנתרופית אמריקאית ממוצא יהודי. ידועה בין השאר כאחת מיוצרות ומפיצות סרט המודעות הסרט הוורוד, שנועד לעורר את המודעות הציבורית למאבק בסרטן השד.

ביוגרפיה

נולדה בשם אוולין האוזנר בווינה בירת אוסטריה, למשפחה יהודית. כשהייתה בת שנתיים, ב-1938, השיגה המשפחה ויזת מעבר לבלגיה וברחה לשם מהשלטונות הנאציים. משם עברו לבריטניה, שם נשלחה תחילה לאומנה לאחר שאמה נשלחה למחנה ריכוז בריטי, בדומה לאזרחים רבים של גרמניה ואוסטריה שהיו מדינות אויב. ב-1940 עברה המשפחה לניו יורק. במהלך שנות מלחמת העולם השנייה עבד האב בחיתוך יהלומים, ולאחר מכן פתחה המשפחה חנות אופנה בעיר, שהתפתחה לרשת של חמישה סניפים במנהטן. 
היא הכירה את לאונרד לאודר, בנה של אשת העסקים אסתי לאודר, במהלך תקופת לימודיה בקולג' האנטר, שם למדה פסיכולוגיה ואנתרופולוגיה. הם נפגשו בפגישה עיוורת כאשר הוא היה קצין בחיל הים האמריקאי. היא סיימה את לימודיה ב-1958, והזוג נישא ב-5 ביולי 1959; בהמשך נולדו להם שני בנים, ויליאם וגארי, הממלאים כיום תפקידים בכירים בחברת "אסתי לאודר".
תחילה עבדה לאודר כמורה בבית ספר בהארלם, ולאחר מספר שנים הצטרפה לחברת הקוסמטיקה "אסתי לאודר" של חמותה, שבתקופה זו ייצרה רק שישה מוצרי איפור וקוסמטיקה. לאודר כיהנה בחברה בתפקיד סמנכ"לית, ועסקה בין השאר בהרחבת החברה על ידי פיתוח המותג "קליניק" ומוצריו.
במקביל שימשה לאודר חברת דירקטוריון במרכז למחקר וטיפול במחלת הסרטן, "Memorial Sloan–Kettering Cancer Center". היא גייסה את מרבית התרומות ששימשו להקמת "מרכז סרטן השד ע"ש אוולין לאודר" שהוקם בתוך מרכז זה ונפתח ב-1992, וכן הקימה קרן מחקר למימון מחקרים בתחום סרטן השד במסגרת המרכז. 
בשיתוף פעולה עם חברתה אלכסנדרה פני, עורכת המגזין "Self", החלו השתיים מ-1991 להוציא גיליון שנתי של המגזין העוסק בסרטן השד, בתקופת חודש המודעות לסרטן השד המתקיים מדי שנה. בגיליון השני, שיצא ב-1992, השתמשו השתיים ברעיון הסרט הוורוד, שחולק בשנה שלפני כן על ידי קרן סוזן קומן למשתתפי מרוץ למען ניצולות סרטן השד בניו יורק; הן אימצו אותו כסמל הרשמי לציון המודעות והתמיכה במאבק בסרטן השד. לאודר החלה לחלק את הסרט בכל חנויות "אסתי לאודר" ברחבי ארצות הברית. ב-1993 יסדה את "הקרן לחקר סרטן השד", המשתמשת גם היא בצבע הוורוד בסמלה ובפרסומיה. ביוזמת לאודר ובשיתוף עם בעלה, גייסה הקרן מאות אלפי דולרים ממכירת שפתונים וסמקים ורודים של המותג "קליניק" של חברת "אסתי לאודר". בחברת "אסתי לאודר" טוענים כיום (2013) כי מתחילת הקמפיין הצליחו לגייס כ-35 מיליון דולר, שמימנו כ-140 מלגות מחקר בתחום סרטן השד.
לאודר נפטרה ב-2011 בביתה במנהטן, לאחר סיבוכים של מחלת סרטן השחלה בה לקתה. היא נקברה בבית הקברות "בית אל" בניו ג'רזי לאחר טקס פרטי שנערך בבית הכנסת המרכזי של ניו יורק.
Yes (שיר)

רקע וכתיבה

על תהליך יצירה השיר "Yes" אמר פאט ג'ו כי "השיר הזה הוא שיר מיוחד. אתה מבין למה אני מתכוון? שון קומבס וקול אמרו לי כי לכל להיט יש סיפור כזה או אחר, וגם לשיר הזה יש סיפור משלו". השיר הוא שיר בסגנון ההיפ-הופ.
השיר מסמפל בתוכו קטעים מתוך השיר "Aguanilé", אשר יצא לאור במקור בשנת 1972.
שרון פרנס

ביוגרפיה

שרון פרנס נולד בעיר אופקים. התייתם מאביו כשהיה בן 4. לפרנס אח בשם רביד ואחות חורגת מאביו המאמץ יחיאל, איתו התחתנה אמו דליה 4 שנים לאחר מות אביו הביולוגי. במשך 13 שנים, בשנים 1975–1988, התגורר פרנס בניו יורק.
הוא סיים שלוש שנות לימוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בשנת 1997 התחיל בקריירת משחק ושיחק בסדרות שונות. בשנת 2004 הופיע במופע משותף עם שרי ועוזי פוקס. מיוצג בסוכנות "יולי".
פרנס למד מינהל עסקים במרכז הבינתחומי. החל משנת 2005 הוא מכהן כמנכ”ל בעסק המשפחתי של הוריו, “אלנפר - סחר ייבוא ושיווק“.
פרנס הוא אחיינה של השחקנית והזמרת דליה לביא.
רלה א שאטו

רלה א שאטו (בצרפתית: Relais & Chateaux) היא רשת מלונות ומסעדות יוקרה, שנוסדה בשנת 1954. ברשת חברים כחמש מאות אתרים, הפרוסים בחמש יבשות ומשתרעים על פני חמישים וארבע ארצות ברחבי תבל (נכון ל-2011), על פי רוב בסביבה פסטורלית בחיק הטבע. הרשת מוציאה לאור מדריך מלונות בוטיק יוקרתי תחת שם זה. חברות בה רבות מהמסעדות בנות השנים והשלושה כוכבים במדריך מישלן, השוכנות פעמים רבות באכסניית פאר. בכל מלון בממוצע עשרים ותשעה חדרים.
מקור המדריך הוא בצרפת ומרכזו הוא בפריז. בשביל להתקבל כחבר באגודת רלה א שאטו, צריך קודם כל לפנות ולבקש. אפשרות השנייה היא המלצה מבחוץ. בעקבות זאת נערכת בדיקה סמויה על פי קריטריונים שהאגודה מקדשת. למשל, מלון, עד 30 חדרים. רלה גורמאן רק מכוכב - פעם, לפחות שני כוכבים. היום הדבר אינו נדרש; 
אבל העיקר - רמת השירות, הנעימות, האדיבות, העידון וכן הלאה, התאמה ל"אספרי" של רלה א שאטו שהוא מובהק וברור: FINESSE, ללא סנוביזם. אם הבדיקה מוצלחת, המלון או המסעדה מצטרף ומשלם דמי חבר שנתיים; בשנה הראשונה התשלום גבוה מאוד ובשנים הבאות נמוך יותר. תלונות גוררות בדיקות סמויות ולא פעם מפסיקים חברות של מלון או מסעדה בגלל ירידה באיכות. אנשי המדריך ובעיקר הנשיא נוסעים כל השנה ברחבי העולם ויודעים איך מתפתח כל מקום. 
היתרון הגדול של החבר באגודה הוא השימוש במותג המאוד יוקרתי רלה א שאטו, כולל שלט שיש בכניסה ושימוש בכל פרסומיו וכמובן, עמוד שלם במדריך השנתי שמופיע באנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית ורואה אור ביותר ממיליון עותקים בשנה וכן הופעה באתר האגודה. החבר גם נכלל במערכת ההזמנות הממוחשבת של האגודה.
המדריך מגדיר את המשותף לכל חברי האגודה ב"האהבה שבה הם מנהלים את עסקיהם". הם אמונים על שמירת חמשת חוקי הרשת במידה האופטימלית: Charactere (אופי), Courtoisie (אדיבות), Calme (שלווה), Charme (קסם), Cuisine (מטבח).
הרשת עורכת תחרויות בין חבריה על פרס האירוח המופתי, ארוחת הבוקר הטובה ביותר, פרס לספא, פרס לסביבה, פרס לאווירה, פרס לשירות המצטיין, פרס לטרקלין האירוח, פרס לבית הספר לבישול (ברבים מן הרלה א שאטו ניתנים קורסים ברזי הבישול).
במדריך הכתוב מוקדש עמוד לכל אחוזה ובו תמונות, כתובת, מספר טלפון, מפה, דרכי הגעה, ורשימת פעילויות מגוונות הנערכות במקום.
בישראל היו שני מלונות רלה א שאטו: "מצפה הימים" בראש פינה ו"אמריקן קולוני" בירושלים, שזכה בשנת 2005 בפרס שירות מטעם הרשת.
חאווייר קולסון

הישגיו

הישגו הראשון של קולסון בזירה הבינלאומית היה ב-2006, כשזכה במדליית הזהב באליפות האיברו-אמריקאית באתלטיקה שנערכה בעיר הולדתו, פונסה. באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק ב-2007 זכה במדליית ארד. באותה שנה התחרה לראשונה באליפות העולם, שנערכה באוסקה וסיים במקום ה-19, לאחר שבשלב המוקדמות קבע תוצאה של 49.09 שניות ועלה מהמקום השביעי. בשנת 2008 ייצג את פוארטו ריקו באולימפיאדת בייג'ינג וסיים במקום ה-14. 
בשנת 2009 ביצע קולסון התקדמות משמעותית. הוא קבע שיא אישי חדש, 48.29 שניות, שהיה גם לשיא פוארטו ריקו, ובאליפות העולם שנערכה בברלין זכה במדליית הכסף, בשיא אישי חדש נוסף, 48.09 שניות. זכייתו זו הייתה הזכייה הראשונה של ספורטאי פוארטו ריקני במדליה באליפות העולם באתלטיקה. במהלך טורניר שנערך בעירו בשנת 2010 שיפר את שיאו עוד יותר, ירד לראשונה מ-48 שניות, וקבע שיא אישי חדש - 47.72 שניות. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 שחזר את הישגו וזכה פעם נוספת במדליית כסף.
במסגרת ליגת היהלום בתחרות  שנערכה בפריז כהכנה לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים קולסון במקום הראשון בתוצאה 47.78 שניות, שהיוותה את תוצאת השנה בעולם. 
בטקס הפתיחה של האולימפיאדה, נשא קולסון את דגל פוארטו ריקו. במשחקים עצמם זכה במדליית הארד בתוצאה של 48.10 שניות, אחרי פליקס סאנצ'ס מהרפובליקה הדומיניקנית (47.63 שניות) ומייקל טינסלי מארצות הברית (47.91 שניות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) פסל קולסון בגמר.
פרויקט שיקום מחצבת נשר

היסטוריה

מחצבת נשר פעלה בין השנים 1925–1949 בשיפוליו המערביים של הכרמל בשטח של כ-250 דונם. בערבות פעולות הכרייה הפך האזור לשטח שומם בגלל הפגיעה בטופוגרפיה המקומית.
במסגרת הפרויקט הוגדרה חלקה על מדרון המחצבה כחלקת ניסוי, והצוות ניסה לחבר מחדש את השטח החשוף עם הנוף המקומי. לשם כך נעשה שימוש בפיצוץ מבוקר של קיר המחצבה, כדי להופכה מזווית של ישרה לזווית של כ-45–50 מעלות. באזור נפרשו רשתות גביונים וכן הותזה תערובת של זרעים עשבוניים, דשנים ואמולסיה פלסטית, במטרה ליצור באופן מלאכותי טרסות. בנוסף, נשתלו גם דגנים רב-שנתיים ושיחים. השלב השני של הפרויקט, שלא בוצע מעולם, נועד ליצור לשטח המחצבה תפקיד חברתי מחודש. תכנון זה, שאף הוכן בעבורו מודל ראשוני, היה עתיד להעניק למקום פונקציונליות מחודשת, תוך ניצול הממצאים שנתגלו באתר על ידי פעולת החציבה כגון נחל מאובן, מבני סלע וכדומה. 
עוד קודם לביצוע המעשי של הפרויקט, ב-2 בפברואר 1971, נפתחה במוזיאון ישראל התערוכה "מושג +אינפורמציה", ובה הציג דנציגר את העבודה "נוף תלוי", שהתבססה על המחקר שהתנהל באותה עת. העבודה הורכבה מבד תלוי ועליו תערובת של צבעים, אמולסיה פלסטית, סיבי צלולוזה ודשן כימי, שעליו גידל דנציגר עשב בעזרת מערכת תאורה והשקייה. לצד הבד הוקרנו שקופיות המציגות פגיעה בטבע על ידי התיעוש המודרני. בתצוגה זו שאף דנציגר ליצור יחידה אקולוגית המתקיימת כ"אמנות" וכ"טבע" בה בעת.
אף על פי שהפרויקט לא הושלם, הוא מהווה ציון דרך חשוב בתולדות האמנות הישראלית בכל הקשור לאמנות שנות ה-70 של המאה ה-20 וביחס שבין אמנות ואקולוגיה. מרדכי עומר, לדוגמה, הציג את העבודה כביטוי לטישטוש גבולות שבין אמנות, אדריכלות ומדע וכביטוי לגאולה מחודשת של הטבע מן ההרס של החברה המודרנית.
בעקבות הפרויקט נוצרו הדפסים בטכניקה של הדפס רשת של משה גבעתי, שהקים בית מלאכה לשם תיעוד הפרויקט, ושל דנציגר, כגון ההדפס "גביונים ונחשים" (1976).
אנדי ויטפילד

ילדות וקריירה

ויטפילד נולד באמליך (Amlwch), אנגלסי, ויילס. למד הנדסה אזרחית ב"אוניברסיטת שפילד האלאם" באנגליה. עבר לגור באוסטרליה ב-1999 על מנת לעבוד בתור מהנדס בחברת Lidcombe, והשתקע בסידני. הופיע במספר סדרות טלוויזיה אוסטרליות, ביניהן: "Opening Up", "All Saints", "The Strip", "Packed to the Rafters" ו"בנות מקלאוד".
בתפקידו הבולט הראשון השתתף ויטפילד בסרט "גבריאל", סרט אוסטרלי העוסק בעל-טבעי. בנוסף, כיכב ב-2010 בסדרת הטלוויזיה "ספרטקוס: דם וחול", אשר צולמה בניו זילנד. הסרט מציג גרסה היסטורית של ספרטקוס, אף על פי שבסיפור זה ספרטקוס הוא חייל מגויס הנידון למוות אשר מביס את כל ארבעת התליינים שלו ובכך מזוכה מעונש המוות והופך לגלדיאטור. ספרטקוס האמיתי, כמו זה שבגרסה הבדיונית, הוביל מרד נגד הרומאים (במלחמת כנועים השלישית). ויטפילד גם הופיע במותחן אוסטרלי "The Clinic" (המרפאה) וכיכב יחד עם Tabrett Bethell (מ אגדת המחפש: תהילה) אשר צולם ב-Deniliquin.

חייו האישיים

ויטפילד פגש את וושתי בלונדון. הזוג עבר לסידני ונישא בשנת 2001. לזוג נולדו שני ילדים משותפים.
במרץ 2010 אובחן ויטפילד עם לימפומה שאינה הודג'קין והחל בטיפול מיידי בניו זילנד. הדבר עיכב את ייצור העונה השנייה של "ספרטקוס: נקמה". בזמן ההמתנה להחלמתו של ויטפילד, הרשת יצרה סדרת-פריקוול לספרטקוס, בעלת 6 חלקים- ספרטקוס: אלי הזירה (Spartacus: Gods of the Arena). עם קטע קריינות קצר של השחקן. על אף שיצא בהצהרה כי ניצח את מחלת הסרטן ביוני 2010, בדיקה שגרתית בספטמבר 2010 גילתה חזרה של המחלה וויטפילד נאלץ לעזוב את התפקיד. Starz ליהקה מחדש את השחקן האוסטרלי ליאם מקנטייר כיורשו של ויטפילד כספרטקוס.
ויטפילד הלך לעולמו כתוצאה מלימפומה שאינה הודג'קין בסידני, אוסטרליה ב-11 בספטמבר 2011, כ-18 חודשים לאחר שאובחן לראשונה.
עורק הריאה

עוֹרֵק הָרֵאָה (TA: arteria pulmonalis) הוא עורק בחזה היוצא מן החדר הימני של הלב ונושא דם לא-מחומצן אל הריאות.

אנטומיה

ראשיתו של עורק הריאה היא בבסיסו של החדר הימני של הלב. בשלב זה, שאורכו חמישה סנטימטרים, הוא נקרא גזע הריאה (truncus pulmonalis) או עורק הריאה הראשי, וקוטרו בו הוא שלושה סנטימטרים. לאחר מקטע זה העורק מתפצל לשני עורקי הריאה, הימני והשמאלי הנושאים דם לא מחומצן אל הריאה המתאימה.

התפתחות עוברית

עורקי הריאה מתפתחים מהגזע העורקי וקשת הלוע השישית. הגזע העורקי הוא מבנה הנוצר במהלך התפתחות הלב כיורש של החרוט העורקי.
לקראת השבוע השלישי לחיים העובריים צינורות פנים הלב מפתחים בליטה בחלק הקרוב ביותר ללב, הנקראת בולבוס הלב, ומהחלק העליון של בליטה זו מתפתח הגזע העורקי. כאשר במהלך ההתפתחות העוברית של הלב, רקמות הלב מתקפלות, הגזע העורקי נחשף והופך למה שעתיד להיות חדרי הלב הימני והשמאלי. עם התפתחות המחיצה בין שני חדרי הלב, שתי בליטות נוצרות משני צדדיו של הגזע העורקי. בליטות אלה הולכות וגדלות עד שהגזע מתפצל לאבי העורקים ולעורקי הריאה.
במהלך החיים העובריים, הצינור העורקי מחבר בין הגזע הריאתי לקשת אבי העורקים, ובכך מאפשר לדם לעקוף את הריאות שעדיין אינן מחמצנות את הדם.

פיזיולוגיה

עורק הריאה נושא דם לא מחומצן מהחדר הימני אל הריאות. בריאות הדם עובר בנימים הסמוכים לנאדיות ומתחמצן בתהליך הנשימה.
בניגוד לעורקי הריאה המספקים דם לא-מחומצן, עורקי הסימפונות מספקים דם מחומצן וחומרי מזון לרקמת הריאה עצמה.

לחץ דם ריאתי

לחץ הדם הריאתי, קרי לחץ הדם בעורק הריאה, נמדד על ידי צנתר המוכנס לעורק הריאה. לחץ הדם הריאתי הממוצע הוא 9–18 מ"מ כספית.

היבטים קליניים

לעורק הריאה חשיבות במספר מצבים קליניים. יתר לחץ דם ריאתי הוא מחלה המתארת עלייה בלחץ הדם בעורק הריאה, והיא מוגדרת כלחץ דם ממוצע גבוה מ-25 מ"מ כספית. יתר לחץ דם כזה עלול להיגרם ממחלות לב, כגון אי-ספיקת לב, ממחלות ריאתיות כמו מחלת ריאות חסימתית כרונית וסקלרודרמה, או ממחלות תסחיפיות כמו בתסחיף ריאתי.
תסחיף ריאתי הוא קריש דם המגיע למחזור הדם הריאתי וחוסם את אחד מעורקי הריאה או את סעיפיהם. מקורו של הקריש יכול להיות בפקקת ורידים עמוקים.
פטרה שניידר

ביוגרפיה

שניידר נולדה בקרל-מרקס-שטאדט, מזרח גרמניה. היא התאמנה במועדון השחייה המקומי תחת הדרכתו של המאמן אברהרד מותס. 
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין בשנת 1978 זכתה שניידר במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:48.56 דקות. ראשונה הייתה השחיינית האמריקאית טרייסי קולקינס שקבעה שיא עולם חדש 4:40.83 דקות (שניידר וקולקינס המתחרה הגדולה שלה נולדו באותו היום בדיוק) בנוסף היא סיימה במקום החמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:17.67 דקות אחרי קולקינס שקבעה שיא עולם חדש נוסף בתוצאה של 2:14.07 דקות.
השיא העולמי הראשון שלה נקבע ב-30 במרץ 1980 בלנינגרד, ברית המועצות במשחה ל-400 מטר מעורב אישי 4:39.96 דקות, שיפור לשיאה של קולקינס 4:40.83 דקות. השיא העולמי השני שלה נקבע ב-24 במאי אותה שנה במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.00 דקות, שוב שיפור לשיאה של קולקינס 2:13.69 דקות. שלושה ימים מאוחר יותר היא שיפרה בשנית את השיא העולמי ב-400 מטר מעורב אישי 4:38.44 דקות ובכך הוכיחה שהיא מוכנה היטב למשחקים האולימפיים.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה שניידר במדליית זהב בפער עצום של יותר מ-10 שניות במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:36.29 דקות לפני שרון דייוויס מבריטניה (4:46.83 דקות) ואגנייצקה צ'ופק מפולין (4:48.17 דקות). עקב החרם האמריקאי על המשחקים, נמנע ממנה להתחרות מול קולקינס. היא זכתה גם במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.16 דקות אחרי בת ארצה אינס דירס (4:08.76 דקות) וכרמלה שמידט אף היא ממזרח גרמניה (4:10.86 דקות). במשחקים אלו לא שחו את המשחה 200 מטר מעורב אישי בו היא החזיקה בשיא העולמי וכך נימנעה ממנה מדליית זהב נוספת. 
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בספליט יוגוסלביה 1981 זכתה שניידר במדליית זהב ב-400 מטר מעורב אישי (4:39.30 דקות) ובמדליית כסף ב-200 מטר מעורב אישי (2:13.49 דקות). 
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכתה שניידר בשתי מדליות זהב. במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש בתוצאה של 4:36.10 דקות (שיא זה החזיק מעמד 15 שנים), לפני בת ארצה קאתלין נורד (4:43.51 דקות) וקולקינס (4:44.64 דקות). במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.79 דקות, לפני בת ארצה שיאנית העולם אוטה גווינגר (2:13.38 דקות) וקולקינס (2:15.91 דקות). בנוסף, היא זכתה גם במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.08 דקות אחרי בת ארצה כרמלה שמידט (4:08.98 דקות) ולפני טיפני כהן מארצות הברית (4:11.85 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983 זכתה שניידר במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.34 דקות.
הקריירה האולימפית שלה הסתיימה עקב החרם הנגדי של הגוש הקומוניסטי על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), ושוב נימנע הקרב הספורטיבי בינה לבין קולקינס.
הקריירה הספורטיבית שלה הוכתמה, לאחר שהתברר שהיא כמו מרבית השחיינים ממזרח גרמניה השתמשו באימרוץ ובכך פגעו בעיקרון ההגינות בספורט כשקיבלו יתרון לא חוקי ולא הוגן.