google/wiki40b huggingface dataset:
אוניות התענוגות מסדרת אואזיס

נתונים טכניים

אוניות סדרת אואזיס גדולות בכמעט 45% מאוניות הנוסעים הגדולות ביותר עד לבנייתן, אורכן 360 מטר ותפוסתן ברוטו 225,282 טון. כל אונייה יכולה לארח מעל 5,400 נוסעים ב-2,700 חדרי אורחים. דחק האונייה הוא כ-100,000 טון, מעט פחות מזה של נושאות המטוסים מסדרת נימיץ.
כדי לשמור על יציבות כלי השיט מבלי להגדיל את השוקע במידה רבה, מהנדסי האונייה יצרו לה גוף רחב. לאונייה שוקע של כ-9 מטר, קטן יחסית לגובהו הרב של כלי השיט. אוניות כה רחבות נוטות להיטלטל בחדות לאחר מעבר גל ים, דבר העשוי להפחית מנוחות ההפלגה, אולם נטייה זו מנוטרלת במידה רבה בגלל גודלו העצום של כלי השיט. בעת הפלגת הניסיון באונייה, תוך שנמשכות בתוכה העבודות להשלמת עיצובה הפנימי, היא שטה לאזור סערה ובו גלים בגובה של מעל 12 מטר ורוחות בעוצמות של הוריקן, תוך ששמרה על יציבות טובה.
הנעת האונייה מבוססת על שישה גנרטורים דיזל מתוצרת חברת Wärtsilä הפינית. שלושה גנרטורים של 16 צילינדרים, המפיקים 25,290 כוח סוס האחד, ושלושה גנרטורים של 12 צילינדרים המפיקים 18,590 כוח סוס האחד. סך הכוח המופק ממנועי האונייה הראשיים הוא 130,110 כוחות סוס המומרים לכוח חשמלי המספק את צורכי המלון הפועל באונייה, מערכות העזר והנעת האונייה. לאונייה שלושה מדחפים עצמאיים מסוג זיפוד הבולטים מגוף האונייה, ומונעים במנועים חשמליים. קוטר כל מדחף 6 מטר. כיוון שניתן לכוון את מדחפי האונייה לכל כיוון, אין צורך בהגה כיוון לאונייה. בחרטום האונייה מדחפי עזר המסייעים לעגינתה ליד רציפים.
באונייה 18 סירות הצלה היכולות להכיל 370 נוסעים האחת, 6,660 נוסעים סך הכל. רפסודות מתנפחות משמשות כאמצעי הצלה נוספים לצוות ולנוסעים.

מלון האונייה ומתקניה

באוניות מסדרת אואזיס 2,700 חדרי מלון ומתקנים הפרוסים על פני 16 סיפונים. במרכז האונייה נטוע פארק טרופי ובו שבילים המתפתלים בין כ-12,000 עצים וצמחים שונים, שרכים ופרחים. סביב הפארק מבחר גדול של מסעדות. באונייה מבחר גדול של מתקני ספורט, מסלולי ריצה, אולמות משחקים, 21 בריכות שחיה ומתקני ג'קוזי, קיר טיפוס וסנפלינג.
הנרייטה, נסיכת שנאייך-קרולאט

ביוגרפיה

הנרייטה נולדה ב-25 בנובמבר 1918 בברלין, ליוהאן גאורג, נסיך שנאייך-קרולאט ולהרמינה, נסיכת רויס-גרייץ, בתם של היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ ואידה, נסיכת שאומבורג-ליפה. בשנת 1920 מת אביה, ובשנת 1922 התחתנה אמה עם וילהלם השני, קיסר גרמניה. לאמה היו חמישה ילדים קטנים, אבל הוחלט שרק הנרייטה, תבוא לגור איתם בדורן. וילהלם אהב את הנרייטה, והוא התייחס אליה כאל אחת מנכדותיו. ב-5 באוקטובר 1940 התחתנה הנרייטה בטקס צנוע בדורן שבהולנד עם קרל פרנץ, נסיך פרוסיה, נכדו של וילהלם השני, ונולדו להם 3 ילדים. בשנת 1946 התגרשו השניים, וב-16 במרץ 1972 מתה הנרייטה בביתה בנויינדטלזאו.
יריעה אוריינטבילית

משטחים אוריינטבילים (במרחב)

משטח במרחב נקרא אוראנטבילי אם ניתן לבחור לו צד. בחירת צד של המשטח שקולה לבחירת שדה וקטורי נורמלי למשטח המכוון לעבר הצד הנבחר. הגדרה זו של אוריינטציה ניתנת להכללה לממדים גבוהים יותר, אולם היא תקפה רק להיפר-משטחים (Hypersurface), זאת אומרת ליריעות  ממדיות ב.

המקרה החלק

יריעה חלקה  מממד  היא אוריינטבילית אם קיימת עליה תבנית הפיכה.

המקרה הכללי

יריעה טופולוגית סגורה וקשירה  מממד  היא אוריינטבילית אם  (או, באופן שקול, ). לקריטריון זה יש גרסה גם עבור יריעות כלליות, לרבות יריעות עם שפה.

עקומים

כל עקום (יריעה חד ממדית) הוא איחוד זר (Disjoint union) של קטעים ומעגלים. לכן כל עקום הוא יריעה אוירנטבילית.

היפר משטחים

ממשפט ז'ורדן (Jordan curve theorem) ותהליך השראת האוריינטציה על שפה של יריעה ניתן להסיק את הטענה הבאה:
טענה: היפר-משטח סגור (Closed Hypersurface) (במרחב ליניארי) תמיד אוריינטבילי.
נביל ברבור

נביל ברבור (Nevill Barbour; ‏17 בפברואר 1895–1974) היה עיתונאי וכתב ה-BBC אשר כתב אודות העולם הערבי.
נולד באיסטבורן שבאנגליה. בנו של סיר דייוויד מילר, אשר עבד בפקידות הבריטית בהודו וקאתרין ברבור. שימש ככתב ה-BBC בארץ ישראל במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה חזר לאנגליה שם מונה לראש המחלקה הערבית ב-BBC. הוא שימש כעורך של "the Arab Listener" בהוצאת ה-BBC.
פודיאטריה

פודיאטריה (באנגלית: Podiatry) הוא ענף רפואי המוקדש ללימוד, אבחון וטיפול בבעיות רפואיות של כף הרגל והקרסול. במדינות מסוימות נקרא המקצוע בשם כירופודיה (Chiropody) או פודולוגיה (Podology). הפודיאטור אינו ד"ר לרפואה, ובמדינות שונות רמות הכשרה שונות; בצרפת ובבריטניה ההכשרה היא תואר של 3 שנים, ובארצות הברית הפודיאטור הוא בעל תואר דוקטור לפודיאטריה.
פודיאטורים מורשים בין היתר לבצע ניתוחים זעירים לציפורן חודרנית, בנוסף על טיפול חיצוני בכף הרגל, ופודיאטורים מנתחים מורשים לבצע גם ניתוחים מורכבים יותר בעצמות כף הרגל והקרסול.
ניתן למצוא את מקצוע הפודיאטריה בארצות הברית, קנדה, אירלנד, בריטניה, מלטה, קפריסין, דרום אפריקה, אוסטרליה וניו זילנד.

בישראל

בישראל אין מקום מוסדר ללימוד המקצוע, והעוסקים במקצוע בישראל למדו את המקצוע בחו"ל. כיום המקצוע מוסדר בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות.
בישראל פועלות שתי אגודות של פודיאטורים מורשים: "העמותה הישראלית לפודיאטורים והכירופודיסטים", ו"איגוד הפודיאטורים".
יערה קידר

ביוגרפיה

קידר נולדה במאי 1980, במושב רמות השבים, בת לגדעון ובלהה, והאמצעית מבין שלושה ילדים. את חוק לימודיה השלימה בבית הספר תיכון הרצוג בכפר סבא. היא בוגרת בהצטיינות של המחלקה לעיצוב אופנה בשנקר, מחזור 2006. בתום לימודיה החלה לעבוד כמעצבת בקסטרו ובמקביל כתבה על אופנה בבלוג עצמאי. לאחר שלוש שנות עבודה כמעצבת עזבה את בית האופנה, החלה לעצב שמלות כלה ופנתה לעסוק בחקר האופנה. בשנת 2012 עברה לניו יורק, וב-2016 סיימה את לימודי התואר השני ב-NYU. זכתה בפרס סמואל אשבורן של NYU למנהיגות והצטיינות. התמחתה במשך שנתיים במכון התלבושות של מוזיאון המטרופוליטן. קידר מרצה ב-NYU SPS, מעבירה סיורים במטרופוליטן והרצאות על עיצוב אופנה בישראל ובעולם. ב-2013 החלה לאצור תערוכות בתחומי האופנה וחקר ההיסטוריה שלה.
קידר מתגוררת בניו יורק עם בן-זוגה עופר לופט ובנם דויד.

עבודתה

קידר מתמחה בהיסטוריה ובאוצרות של עולם האופנה, ומתמקדת בלבוש בהקשר החברתי, התרבותי והאמנותי. בתקופת לימודיה במחלקה לעיצוב אופנה בשנקר התמקדה קידר באופנה כחלק משדה רחב של אמנויות. במהלך לימודיה בארצות-הברית הקימה ותיחזקה את עמוד האינסטגרם של אוניברסיטת ניו יורק. במוזיאון המטרופוליטן התמחתה במכון התלבושות ששימש לה קרקע פורייה להעשרת ידיעותיה באוצרות, שימור, מוזיאולוגיה והיסטוריה של האופנה. תערוכת הסיום של לימודיה בניו יורק עסקה בהיסטוריית ההתייחסות לנשים במידות גדולות מאז המאה ה-18.
ב-2013 אצרה תערוכה בחולון בשם "עד עצם היום הזה", שהציגה עיצובים לא שגרתיים של שמלות כלה של מעצבים ישראלים מובילים. המעצבים נתבקשו להתייחס אל ליל הכלולות כערב חד-פעמי ונצחי ולבטא זאת בעיצובים מקוריים. באותה שנה אצרה תערוכה נוספת בחולון בה הוצגו בשדרות דב הוז בעיר למעלה ממאה צילומי חתונה מהשנים 1910–1990. הצילומים משקפים את אילן היוחסין של המשפחות, מעידים על אופנה כמשתנה תקפותי, ומבדילים בין אופן התיעוד אז והיום.
בנובמבר 2017 אצרה תערוכת אופנה שהתמקדה בנעליים כמושג קונספטואלי יותר מאשר פרקטי, ובה הוצגו יותר משישים הצעות ייחודיות שעוצבו על ידי בוגרי ותלמידי האקדמיה לעיצוב "בצלאל", ביניהם: סיגלית לנדאו, דניאלה להבי, קובי לוי. התערוכה הוצגה בניו יורק בגלריית Parasol, וזכתה לחשיפה שהביאה אותה גם אל גלריית Refusalon Gallery בסן פרנסיסקו.
מיומנותה כאוצרת עצמאית קיבלה תוקף בישראל בתערוכה הפופולרית ביותר במוזיאון העיצוב בחולון: ״ז׳ה טם - רונית אלקבץ׳״, אותה אצרה בסוף 2017. מחקר התערוכה ערך שנה וחצי שבהן נחשפה קידר לאוסף בגדיה של אלקבץ ששימרה מתקופות שונות בחייה. מטמון זה זימן את קידר לאצור תערוכת אופנה שלא מתמקדת באסתטיקת הפריטים אלה במטענם החברתי-תרבותי. התערוכה ליוותה את תחנות חייה השונות של אלקבץ, דרך ארכיון הבגדים ששימרה בארונה לאורך הקריירה. התערוכה שברה את שיא המבקרים של המוזיאון בכל הזמנים וביקרו בה כ-60,000 איש.
מעבר גבול

מעבר גבול הוא תחנה המשמשת למעבר בני אדם וסחורה ממדינה למדינה הסמוכה לה. מעבר הגבול משמש לביקורת דרכונים ומכס, לעיתים בקפדנות רבה ולעיתים בצורה שטחית ביותר (עד כדי ויתור על ביקורת), בהתאם לטיב היחסים בין המדינות. בנוסף למעברי הגבול היבשתיים, מתבצע מעבר ממדינה למדינה שאינן בהכרח סמוכות זו לזו גם דרך נמלי הים והאוויר.
בעבר, בכל מעברי הגבול בהם התאפשרה תנועה היו ממוקמות גם תחנות ביקורת, אך בהווה קטן מספרן של תחנות הביקורת בשל הסכמים בינלאומיים בילטרליים או רב לאומיים.
בהיותם למעשה "שערי הכניסה" למדינה, מעברי הגבול אחראים גם לפיקוח ומניעת הכנסת חומרים אסורים לתחומה של המדינה, ובהם: סמים, מוצרים העלולים לסכן את תנאי התברואה והבריאות של תושבי המדינה (למשל: חי וצומח) וכן אמצעי לחימה מסוגים שונים העלולים לשמש לביצוע תקיפות טרור או פשיעה.
עקב רגישותם והיותם סמלי שלטון וריבונות, היוו מעברי גבול, לא אחת, יעד לפיגועי טרור. אשר על כן, אבטחתם היא אחת המשימות המרכזיות של כוחות הביטחון במדינה.
אנגלוס אוורט

אנגלוס אוורט (ביוונית: Άγγελος Έβερτ) ‏(10 באפריל 1894 - 30 בדצמבר 1970) כיהן כמפקד משטרת אתונה בזמן כיבושה על ידי מדינות הציר, תרם תרומה משמעותית למאמצי ההגנה על יהודי העיר וסביבתה, ועל פעולותיו אלה הוכתר כחסיד אומות העולם.

פועלו למען יהודי אתונה

בסוף שנת 1943, עם כניסת הכוחות הנאציים לאתונה, הורה על הנפקת אלפי תעודות זהות חדשות ליהודי העיר תחת שמות נוצריים בהן צוין סעיף הדת של מחזיק התעודה כנוצרי. בכך תרם להצלת יהודים רבים מקהילת העיר. על מעשיו אלו הוקירה אותו מדינת ישראל והוענק לו בשנת 1969 אות "חסיד אומות העולם" מטעם מכון "יד ושם".
אנגלוס העיד על עצמו כי שאב את ההשראה לפעולותיו מדבריו ומעשיו של הארכיבישוף דמסקינוס שהצהיר בריש גלי, על אף שהוזהר שיוצא להרוג אם יעשה כן, כי על העם היווני להתגייס למען הצלת יהודי יוון הנותרים. הארכיבישוף רתם את הכנסייה האורתודוקסית היוונית למען הצלת יהודי אתונה וסביבתה ועודד את גופי הממשל ותנועות ההתנגדות לעשות כן (על פועלו זה, הוענק לארכיבישוף דמסקינוס אות "חסיד אומות העולם".

ביוגרפיה

נולד באתונה בשנת 1894 למשפחה ממוצא בווארי אשר הגיעה ליוון במקביל להמלכת נסיך בוואריה, אותון, למלך יוון (1832). אביו היה קצין בז'נדרמריה היוונית. אוורט למד משפטים באוניברסיטת אתונה ובשנת 1915 הצטרף לז'נדרמריה. בשנת 1929 עבר למשטרה היוונית ובספטמבר 1941 התמנה למפקד משטרת אתונה. באותה עת יוון הייתה כבר תחת כיבוש מדינות הציר וחולקה לשלושה אזורי שליטה; גרמני, בולגרי ואיטלקי, כאשר אתונה הייתה בתחומי שטח הכיבוש האיטלקי.
במסגרת תפקידו קיים אוורט קשרים עם כוחות הכיבוש, ובמקביל קיים באופן חשאי קשרים עם ממשלת יוון הגולה בקהיר ועם תנועות ההתנגדות המקומיות. ב-3 בספטמבר 1943, עם הדחת מוסוליני, הודיעה איטליה על כניעתה בפני כוחות בעלות הברית. בעקבות כך פלשו כוחות גרמניה הנאצית לאזור השליטה האיטלקי וכבשו אותו מידיהם (כחלק ממהלך כולל של כיבוש השטחים האיטלקיים).
מבחינת היהודים המשמעות הייתה סכנת השמדה מיידית, כשם שקרה בשטח הכיבוש הגרמני, שבו נחרבו הקהילות היהודיות כליל ונשלחו למחנות השמדה. לאור זאת ובמטרה למנוע את זיהויים ככל האפשר, הורה אוורט על הנפקת תעודות זהות נוצריות ליהודים.
בשנת 1951 מונה למפקד משטרת יוון ופרש משירות בינואר 1955. ב-30 בדצמבר 1970 נפטר מדום לב.
בנו של אוורט, מילטיאדיס אוורט, הפך ברבות השנים לפוליטיקאי משפיע ביוון, וכן כיהן כראש עיריית אתונה בין השנים 1987–1989.
פיצה גייט

פיצה-גייט באנגלית Pizzagate היא תאוריית קונספירציה מופרכת אשר צמחה והפכה ויראלית במהלך מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. ב-19 במרץ 2016 חשבון הדואר האלקטרוני האישי של ג'ון פודסטה, יושב-ראש הקמפיין של הילארי קלינטון, נפרץ על ידי ממשלת רוסיה בהתקפה של פישינג והודעות האימייל שלו פורסמו על ידי ויקיליקס. תומכי תאוריית פיצה גייט טענו כי הודעות דואר אלקטרוני רבות הכילו מסרים מקודדים המתייחסים לסחר בבני אדם וקישרו מספר מסעדות בארצות הברית לחברי המפלגה הדמוקרטית ולהתעללות מינית בילדים. התאוריה זכתה להכרה נרחבת מצד מגוון רחב של ארגונים, כולל חלקים מהמשטרה.

התהוות

במהלך אוקטובר 2016 ערכה משטרת העיר ניו יורק חיפושים בהודעות הדואר האלקטרוני על המחשב הנייד של חבר הקונגרס מטעם המפלגה הדמוקרטית אנתוני וינר, במסגרת חקירת שערוריות המין הקשורות בשמו. ב-30 באוקטובר הופיעה בחשבון הטוויטר של חבר בתנועת העליונות הלבנה טענה כי נתגלתה רשת פדופיליה המקושרת לחברי המפלגה הדמוקרטית. משתמשי אינטרנט שקראו מיילים של ג'ון פודסטה אשר פורסמו על ידי ויקיליקס בתחילת נובמבר 2016 העלו טענות לשימוש במילות קוד הקשורות לפדופיליה ולסחר בבני אדם. בנוסף הועלתה טענה כי הרשת שנחשפה לכאורה הייתה מקום מפגש להתעללות פולחנית שטניסטית.

התפשטות הפרשייה ברשתות החברתיות

משתמשים בטוויטר חיפשו במייל שנחשף מילים הקשורות למזון, אשר התייחסו כביכול לסחר בנשים. לקראת מועד הבחירות לנשיאות גברו באינטרנט השמועות וב-Reddit פורסמה טענה על מעורבותו של בית אוכל בשם קומט פינג פונג בבירה וושינגטון בשערוריה המדוברת. הקישור נעשה בשל היות הבעלים של המסעדה מקורב לצמרת המפלגה הדמוקרטית.
הסיפור הופץ באתרי חדשות מזויפות וקודם על ידי פעילים מהימין האלטרנטיבי. עיקר הידיעות בנושא הגיעו מאתר החדשות ברייטברט. בנוסף נמצא מאוחר יותר כי רבים מהמפיצים של השמועה היו אתרי אינטרנט ובוטים מחוץ לארצות הברית, שבעליהם מצאו בידיעות הסנסציוניות אמצעי להגברת התעבורה באתרים שלהם.
ב-4 בדצמבר 2016 נכנס אדם בשם אדגר וולץ' לפיצריה המושמצת קומט פינג פונג בוושינגטון די.סי מצויד ברובה וירה בתוך הפיצריה שלוש יריות. הוא לא פגע באיש וכעבור זמן קצר נכנע בלי התנגדות ולשוטרים הסביר שהגיע במטרה לחפש את הילדים השבויים, עליהם דובר באתרי החדשות.

בתרבות

פרק בסדרה חוק וסדר: מדור מיוחד הוקדש לפרשה ולתופעת הפייק ניוז. בפרק, בעל אתר פייק ניוז אחראי על הפצת מידע שקרי הקושר בין רשת סחר בילדות במסעדה לפוליטיקאי. החוקרים מגלים כי הפוליטיקאי דובר אמת, מאתרים את ההאקר ששתל את המידע במחשב שלו ומבינים שבעל האתר השתמש בשירותיו של ההאקר. החוקרים מחליטים לנצל את חשיפת הרשת ולהמשיך את החקירה כדי להציל את הילדות ולתפוס את האדם שמחזיק בהן. במקביל, בעל האתר מפריע לחקירה ומפרסם תמונות של החוקרות עם ילדיהן וטוען כי קיים קשר בין הילדים של השוטרות לרשת הברחת הילדים ובכך מגדיל אף יותר את הזעם הציבורי. לאחר מאמצים, צוות החוקרים מצליח לאתר את הבית בו שוהות הילדות ואת הגבר המחזיק בהן. בסיום הפרק, הפוליטיקאי מגיע למסעדה עם בתו ונרצח בירי על ידי עוקב של אתר הפייק ניוז.
הר נזר

הר נזר הוא הר בהרי רמים שבמזרח הגליל העליון, כשני קילומטר מקיבוץ מנרה ומתנשא לגובה 760 מטרים מעל פני הים.
שמו הערבי ג'בל אל בע'דאדייה (בגדידיה). הר נזר הוא שמורת טבע ששטחה כ-150 דונם (שמורת הר נזר נקראת גם שמורת סחלבים מנרה).

הצמחייה בהר

בהר נזר ולרגליו יש ריכוז עשיר של 11 מיני סחלבים (בין היתר סחלב איטלקי ודבורנית הקטיפה, וכן
גייארדו), הפורחים בחודשי מרץ-אפריל. בסתיו פורחים כאן שלושה מיני כרכום.
חלק זה של השמורה נפגע קשות בקיץ 2006, כתוצאה מהפיכתו לאתר ארטילריה במהלך מלחמת לבנון השנייה. במערב השמורה נמצאים שטחי דגניים ובהם שיחים רבים של חלבלוב מגובשש, וחורש של אלון מצוי, לבנה רפואי ואגס סורי, אך האתר הבולט הוא מערת נזר.
צפונית לשמורה נמצאת פסגתו של הר נזר עצמו, המיוערת באורנים.

מערת נזר

במדרון ההר נמצאת מערת נזר, שנוצרה מקריסתה של תיקרת חלל המסה. שמה של השמורה והר נזר, מתקבל ממצוקים בסביבתו היוצרים כעין כתר. ההר מתנשא לגובה 760 מטר, אשר מאפשרת תצפית נוף לעבר הרי גולן, פסגות הגליל, דרום לבנון והגולן, על ההר ובשמורה שרידי קשתות חצובות ושרידי חומה שהקיפה את היישוב.
היא מערת הבולען, קוטרה כשלושים מטר, שתקרתה התמוטטה ועומקה כ- 10 ממטר בקירות המערה נראים שרידי נטיפים המערה שימשה בעבר את רועי הצאן באזור, תקרתה מפויחת ובקרקעיתה נמצאות גדרות אבן נמוכות ששימשו את הרועים. במערה דגרו בעבר יוני סלע ותנשמות, אולם מאז קיץ 2014 הפכה המערה לאתר מורשה לטיפוס צוקים. המקום משך אליו חובבי טיפוס רבים ובשל כך באישור רשות שמורות הטבע הותקנו על קירות המערה כ-26 מסלולי טיפוס ספורטיביים בדירוגים שבין 6b ועד 8c+. הירידה היחידה ללא חבל נמצאת מצדו המערבי של הבולען (כשמתחילים להקיף אותו עם כיוון השעון מגיעים אליה מהר).
דן גבתון

דן גבתון הוא ראש החוג למדיניות ומינהל בחינוך, בבית הספר לחינוך שבאוניברסיטת תל אביב, מומחה למדיניות ולמשפט של החינוך.
גבתון חוקר ומלמד מדיניות החינוך ומשפט החינוך (educational law) בגישה השוואתית ורפורמות חינוכיות בישראל ובריטניה.
בין השנים 2003 ל- 2005, היה חבר מליאת כוח המשימה הלאומי במערכת החינוך (ועדת דברת) ויו"ר ועדת המשנה לחקיקה של הוועדה.
לחצנות מתכת

לחצנות היא טכניקה הקיימת מאות שנים. זוהי אומנות הייצור באמצעות לחיצת פח מתכת (נחושת, אלומיניום, ברזל ועוד) על גבי מודל מסתובב (להבדיל מכבישת מתכת )

לחצנות מתכת ידנית

מתבצעת על ידי אדם המכונה "לחצן". פעולת הלחיצה נעשית באמצעות מוט מברזל או מנחושת המחובר לקת עץ. הלחצן אוחז במוט כך שקת העץ מונחת מתחת לבית השחי והיד השנייה אוחזת במוט.
תעלת קיל

תעלת קיל (בגרמנית: Nord-Ostsee-Kanal, "תעלת הים הצפוני-הים הבלטי") היא תעלה מלאכותית שאורכה 98 קילומטרים המחברת את הים הצפוני עם הים הבלטי. המסע בתעלה חוסך מסע בן 460 ק"מ סביב חצי האי יוטלנד, מסע שהוא לא רק ארוך יותר, אלא גם מסוכן בשל הזרמים והסערות בים הצפוני. על פי אתר האינטרנט של התעלה, מדובר בנתיב המים המלאכותי העמוס בעולם. 43,000 ספינות עברו דרכו בשנת 2007. התעלה עוברת בשטח מדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה, בין ברונסביטל שעל הים הצפוני, וקיל שעל הים הבלטי.

היסטוריה

כבר במהלך המאה ה-18 חובר הים הצפוני עם הים הבלטי ב"תעלת האיידר" שהשתמשה בחלק מנהר האיידר ליצירת החיבור, בנתיב מים שאורכו הכולל 175 קילומטרים, ואורך התעלה המלאכותית בו 43 קילומטרים. התעלה הייתה צרה ורדודה, רוחבה היה רק 29 מטרים, ועומקה 3 מטרים, דבר שהגביל מאוד את כלי השיט העוברים בה.
שילוב של צרכים מסחריים וצבאיים, הביאו ליזמה לחפירת התעלה לקראת סוף המאה ה-19. החפירה החלה ביוני 1887, ו-9,000 פועלים עבדו במשך שמונה שנים על מנת לסיים את העבודה. ב-21 ביוני 1895 חנך וילהלם השני, קיסר גרמניה את התעלה, וקרא לה על שמו.
בין 1907 ל-1914 הורחבה התעלה, על מנת לאפשר מעבר של ספינות מלחמה שנבנו אחרי הדרדנוט.
שני תאי שיט הותקנו בברונסביטל ובהולטנאו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הפך חוזה ורסאי את התעלה לבינלאומית, אך הותיר אותה תחת מנהל גרמני. אדולף היטלר הלאים בחזרה את התעלה בשנת 1936.] לאחר סיום מלחמת העולם השנייה נפתחה התעלה לתנועת כל כלי השיט.

הפעלת התעלה

לתעלה ישנם כללים ברורים באשר לכלי השיט העוברים בה. הספינות מחולקות לשש קבוצות על פי גודלן, ובהתאם לכך עליהן לקבל הנהלת נווטים מומחים, או אף להיגרר על ידי גוררת.
תוכנית קימברלי

תוכנית קימברלי הייתה יוזמה להתיישבות מסיבית של יהודים בחבל קימברלי שבצפון מדינת מערב אוסטרליה באוסטרליה.
התוכנית נהגתה על ידי קבוצת אינטלקטואלים ואנשי עסקים יהודים באירופה החל משנת 1933, לרבות אלברט איינשטיין, בעקבות עלייתו לשלטון של היטלר בגרמניה והתגברות האנטישמיות בכל רחבי היבשת.
התוכנית היוותה בסיס לפולמוס בעיתונות ובממשל באוסטרליה, ועוררה התנגדות ניכרת בשל הכוונה ליצור מדינת-לאום יהודית, דוברת עברית או יידיש – השפה הרווחת, באותה תקופה, בקרב היהודים המאוימים באירופה - בשטח גאוגרפי נבדל, בתקופה שבה שאפה אוסטרליה להטמיע את המהגרים אליה במסגרת לאומית-אוסטרלית אחידה. יחד עם זאת, חוגים שונים באוסטרליה, לרבות תנועות פועלים סוציאליסטיות, תמכו בהקמת בית לאומי ליהודים בקימברלי, מסיבות דתיות, הומניטריות וכלכליות.

מסעותיהם ופעילותם של מלך ראוויטש ויצחק שטינברג

בשנת 1933, קודם להגירתו לאוסטרליה, נסע משורר היידיש הנודע מלך ראוויטש למערב אוסטרליה, באישור ממשלת אוסטרליה, במטרה לחפש מקום התיישבות בטוח ליהודים בחבל קימברלי. נסיעתו מומנה על ידי קבוצת אינטלקטואלים ואנשי עסקים יהודים. כשהוא מצויד בהיתר ממשלתי רשמי, וכשבאמתחו מכתב מאלברט איינשטיין ומצלמת קודאק, יצא ראוויטש מהיישוב אליס ספרינגס בליווי עוזר אבוריג'יני ונהג משאית ממוצא איטלקי. ראוויטש סקר את חבל קימברלי, והסיק כי המקום מתאים להתיישבות יהודית מסיבית.
בהמשכו של אותו עשור קודמה תוכנית קימברלי גם על ידי הסוציאליסט היהודי הנודע יצחק שטינברג, אשר פעל בהצלחה להפצת התוכנית וגייס תמיכה בה בקרב תנועות הפועלים באוסטרליה.
התנועה הציונית הייתה כמובן ידועה ופעילה כאשר החלה יוזמת קימברלי. היוזמים, אשר היוו המשך ישיר לטריטוריאליסטים, סברו כי בניגוד לארץ ישראל הקטנה, שבה אוכלוסייה ערבית משמעותית המתנגדת בתקיפות למפעל הציוני, מאפשרת תוכנית קימברלי התיישבות יהודית בלתי מוגבלת, ללא מגבלות השטח החמורות הקיימות בארץ ישראל, וללא חיכוכים עם האוכלוסייה המקומית. כתוצאה מפרוץ מלחמת העולם השנייה, התחזקותה של התנועה הציונית בעקבות השואה והקמתה של מדינת ישראל - תוכנית קימברלי ירדה מהפרק.
אברהם דב ברומברג

הרב אברהם דב הלוי ברומברג (נולד ~1950) הוא ראש ישיבה ופוסק הלכה אמריקאי, ראש ישיבת "שער התלמוד" בלייקווד, ניו ג'רזי. בעבר כיהן כר"מ ואחר כך כראש ישיבה בישיבת בית התלמוד בארצות הברית .

ביוגרפיה

הרב ברומברג נישא לחנה בת הרב בנימין ציילברגר, ראש ישיבת בית התלמוד , ונכדת הרב ישראל חיים קפלן.
כיהן כר"מ בישיבת בית התלמוד מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 ובהמשך התמנה לכהן כאחד מראשי הישיבה. בעשור הראשון של המאה ה-21 התמנה כראש ישיבת "שער התלמוד" בלייקווד שבניו ג'רזי.
בשנת 2002 נמנה כאחד מחברי בית דין מיוחד שהתיר את אחת מעגונות אסון מגדלי התאומים, על סמך שילוב של תוצאות בדיקת DNA והקלטת שיחת טלפון שהוצגה כהוכחה לכך ששהה בקומה ה-105. היתר עגונה זה זכה לאישורו של הרב יוסף שלום אלישיב.
יחד עם ראשי ישיבות אחרים היה מעורב בניסיונות לפתור את מה שכונה "משבר השידוכים ברחוב החרדי-אמריקאי". יחד עם חבריו חתם על מכתב הקורא לבחורים חרדים להינשא לבחורות בנות גילם, ועל מכתב הקורא לאפשר לבחורים לצאת לפגישות שידוכים בגיל צעיר יותר ממה שהיה מקובל.
האחים גרובייס

האחים גְרוֹבַייס הייתה חברת הפקה של סרטים המיועדים למגזר החרדי.
החברה שהוקמה על ידי יהודה ואברהם גרובייס, חסידי גור, נחשבה לחלוצה בתחום הפקת סרטים בציבור החרדי, כשבדרכה עמדה - לעיתים - התנגדות חריפה של גורמים שונים במחנה החרדי. האחים ביימו את סרטים ואף שיחקו בהם בתפקידים ראשיים. אביהם, בן ציון גרובייס, הופיע גם הוא כשחקן בחלק מהסרטים.
הסרטים הראשונים הופקו ברמת הפקה נמוכה, ועל כך התבטא יהודה גרובייס בראיון לגיא פינס: "אם הייתי יכול למחוק מהרקורד שלי את השישה סרטים הראשונים שלי, הייתי עושה את זה בחפץ לב - ומוכן לשלם על זה הרבה כסף".
אברהם פרש מתעשיית הסרטים לאחר שחברת הסרטים התבססה, ולפני פרישתו הפיק וביים סרט נוסף בשם "הסוכן הפלסטיני". ואילו האח השני, יהודה, המשיך לבדו לנהל את חברת הסרטים והפיק וביים סרטים רבים נוספים. יהודה גרובייס הוא הראשון שקדם והעלה את רף הקולנוע החרדי, על ידי יצירת סרטים מסוגות מגוונות יותר מאלו שהפיק עם אחיו, כגון מותחנים. עידן סרטים אלו החל בסרטו של גרובייס "הנקמה היהודית" - מותחן משולב באלמנטים של סרטי פעולה. מסרט זה החלו יוצרים נוספים ליצור ולקדם את הקולנוע החרדי כגון "האחים כהן וחצי", ו"ניצוצות של קדושה".
בית הכנסת הגדול של סטוקהולם

היסטוריה ואדריכלות

מאז שנת 1775 החזיקה הקהילה היהודית בשוודיה בהשכרה שני מבנים ששימשו כבתי כנסת: הראשון בין 1790-1787 והשני בין 1870-1790, שניהם בתחומי העיר העתיקה. בנייתו של בית הכנסת הגדול תוכננה על ידי האדריכל השוודי פדריק ויליאם שולנדר והחלה בשנת 1867, והוא נחנך רשמית ב-16 בספטמבר 1870, באותה השנה בה קיבלו יהודי שוודיה זכויות אזרח מלאות. היה זה בית הכנסת הרשמי הראשון שיועד מבניתו לשמש כמקום התפילה לקהילה היהודית בעיר, וכן המבנה הראשון שהוחזק רשמית על ידי הקהילה.
שולנדר תכנן את בית הכנסת בסגנון של מקדש אשורי, אשר כלל עיטורי פרחים על הקירות וסביב העמודים. פנים בית הכנסת הושפע מהארכיטקטורה שהביאו עימם יוצאי יהדות גרמניה הרפורמיסטים, שהיו הדומיננטים בקרב הקהילה היהודית בשוודיה באותה תקופה, ועל כן הוא עשיר במשחקי-צבעים, בעיטורים, ובקישוטים שונים.
סמוך לכניסה לבית הכנסת ניצב פסל הברונזה של הפסל השוודי וילי גורדון, "הבורח עם ספר התורה", המאתר יהודי עוטה על גבו את לוחות הברית. הפסל, שגובהו 53 ס"מ, נבנה ב-1945 עם סיומה של מלחמת העולם השנייה והשואה. אנדרטה נוספת במקום היא קבוצת אבני-רחוב שנתרמו על ידי העיר בודפשט שבהונגריה, שנלקחו מתוך גטו בודפשט.
חסידות פוריסוב

חסידות פוריסוב (ביידיש: פאריסוב) היא חסידות פולנית, ענף מחסידות פשיסחא. מקים החסידות היה רבי יהושע אשר רבינוביץ, בנו של "היהודי הקדוש".

החסידות כיום

לאחר כ-60 שנה מאז כיהנו האדמו"רים האחרונים בשמות פוריסוב וקאלשין החל אחד מצאצאי השושלת, רבי עקיבא רבינוביץ, לכהן כאדמו"ר בשם זה. 
רבי עקיבא הוא בנו של רבי בנימין רבינוביץ שהיה דיין בעדה החרדית ודור חמישי למייסד חסידות פוריסוב (בנו של הרב אריה מרדכי בן הרב יהושע אשר בן הרב אריה מרדכי בן רבי יהושע אשר). הוא החל לשמש כאדמו"ר אחר פטירת אביו. בית מדרשו נמצא בשכונת בתי ורשה בירושלים. רבי עקיבא הוא תלמיד מובהק של רבי אשר פריינד והאדמו"ר רבי יחיאל יהושע מביאלא. 
אחיו רבי מאיר שלום החל לכהן בשם האדמו"ר מקאלושין. אחיו הגדול הוא הרב חיים רבינוביץ, האדמו"ר ממשכנות הרועים.