google/wiki40b huggingface dataset:
מריאן פטרסן

חייה

פטרסן נולדה ב-1975 בעיר אוסלו, בירת נורווגיה. ב-1994, במשחק נגד איטליה, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת, וכבר באותו משחק היא כבשה שער אחד. שנה לאחר מכן, בגביע העולם שנערך בשוודיה, הגיעה פטרסן לאחד משיאי הקריירה המקצוענית שלה. את שלב הבתים של הטורניר סיימה נורווגיה במאזן מושלם, לאחר ניצחונות על ניגריה, אנגליה וקנדה (במשחק בו כבשה צמד). ברבע הגמר ניצחו הנורווגיות 1-3 את דנמרק, ובחצי הגמר גברו 0-1 על יריבתן המרה - ארצות הברית, משער ניצחון של אן קריסטין אהרונס. בגמר מול גרמניה, שנערך מול קהל של 17,158 באצטדיון רוסונדה, ניצחה נורווגיה 0-2 וזכתה בגביע העולם בפעם הראשונה בתולדותיה. פטרסן, שכבשה את השער השני בגמר, הפכה לכדורגלנית הצעירה ביותר אי פעם שכובשת שער בגמר גביע העולם.
שנה אחר כך, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. הנבחרת הנורווגית סיימה את שלב הבתים במקום הראשון, אך בחצי הגמר הודחה על ידי ארצות הברית לאחר הפסד 2-1. במשחק על מדליית הארד פגשה נורווגיה את ברזיל וניצחה אותה 0-2. פטרסן פתחה בהרכב הראשון בארבע מתוך חמשת משחקי הטורניר, וסיימה אותו עם שני שערים.
בעונת 1998, כבשה פטרסן 36 שערים לזכות קבוצתה אסקר, והובילה אותה לאליפות הליגה הנורווגית. שנה לאחר מכן, שוב זכתה הקבוצה באליפות, כשפטרסן כובשת הפעם 16 שערים. בקיץ 1999, התקיים גביע העולם בארצות הברית. את שלב הבתים של הטורניר סיימה נורווגיה במאזן מושלם, כשבמהלכו כובשת פטרסן שני שערים. ברבע הגמר גברו הנורווגיות 1-3 על שוודיה, אך בחצי הגמר הן הובסו 5-0 על ידי סין. בבעיטות ההכרעה במשחק על המקום השלישי, כבשה פטרסן את הפנדל שלה, אך למרות זאת הפסידו הנורווגיות 5-4 לברזיל. היא סיימה את הטורניר עם שלושה שערים, בדיוק כמו חברתה לנבחרת - האגה רייסה.
באולימפיאדת סידני 2000, שיחקה פטרסן בכל חמשת משחקי הטורניר, בהם היא כבשה שני שערים. את שלב הבתים של הטורניר סיימה נורווגיה עם שש נקודות, לאחר ניצחונות על ניגריה וסין. בחצי הגמר הן גברו 0-1 על גרמניה, ופגשו את ארצות הברית בגמר. במשחק, שנערך מול קהל של 22,848 צופים, ניצחו הנורווגיות 2-3 בהארכה וזכו במדליית הזהב. 
בינואר 2001, לאחר חמש שנים באסקר, החליטה פטרסן לעבור לפולהאם ליידיס האנגלית, שבאותם ימים הייתה קבוצת כדורגל הנשים המקצוענית היחידה באירופה. כבר במשחק הבכורה שלה בקבוצה, במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA, כבשה פטרסן שלושער והובילה את פולהאם לניצחון 0-8 על מנצ'סטר סיטי. מאוחר יותר באותה עונה, היא אף מונתה לקפטנית המועדון והייתה מועמדת לפרס כדורגלנית השנה בעולם. שנתיים לאחר מכן, חזרה פטרסן לעונת פרישה באסקר וסיימה כמלכת השערים של הליגה עם 15 כיבושים.
הטורניר הבינלאומי האחרון בקריירה של פטרסן היה גביע העולם 2003 שנערך בארצות הברית. בשלב הבתים היא כבשה שני שערים (אחד נגד ברזיל ואחד נגד קוריאה הדרומית), ונורווגיה הצליחה להעפיל לרבע הגמר מהמקום השני בבית. למרות זאת, ברבע הגמר הפסידו הנורווגיות 1-0 למארחת, והודחו מהטורניר. בכך סיימה פטרסן את חלקה בטורנירי גביע העולם, כשלזכותה שמונה שערים ב-15 משחקים שנפרסו על פני שלושה טורנירים. באותה שנה, היא אף הודיעה על פרישתה ממשחק פעיל.
ב-2007 היא חזרה לשחק במדי אסקר, אך שימשה בעיקר כשחקנית מחליפה וכעוזרת מאמן. ב-19 במאי של אותה שנה, היא כבשה את השער ה-147 שלה בליגת העל הנורווגית, ובכך הפכה למלכת השערים של הליגה בכל הזמנים.
משחק עט ונייר

משחק עט ונייר הוא משחק שכלי המשחק המשמשים בו הם כלי כתיבה (כמו עט או עיפרון) ונייר או כל משטח אחר שעליו ניתן לכתוב.

השפעת הטכנולוגיה

קיימים משחקי עט ונייר אשר עברו תהליך של דיגיטציה כדי ליצור גרסאות אלקטרוניות שלהם.
בתקופה המודרנית ניתן לשחק במשחקי עט ונייר באמצעות מחשב, כשהשחקנים מרוחקים זה מזה, המקלדת והעכבר מחליפים את העט, ומסך המחשב מחליף את הנייר. לעיתים ניתן לשחק במשחקי עט ונייר בעל-פה, ולעיתים משמשים כלי משחק (כגון אבנים או מטבעות) כתחליף לעט.
אריה לייב בארון

תולדותיו

נולד לראובן ברנוביץ', בעיירה הרדוק (הסמוכה לוולוז'ין), מחוז מינסק, בלארוס.  בצעירותו למד בישיבה קטנה בעיירה ראקוב, בראשות הרב אברהם קלמנוביץ', ובישיבה בסטויבץ. בבחרותו למד בישיבת ברנוביץ' אצל הרב אלחנן וסרמן והרב דוד רפפורט, מחבר הספר "צמח דוד". היה מקורב למשגיח הרב ישראל יעקב לובצ'נסקי, ובמשך תקופה היה סועד את סעודות השבת בביתו. העלה על הכתב את שיעורי רבו הרב וסרמן, ולימים שימשו מחברותיו את הרב וסרמן בהוצאת ספרו "קובץ הערות" על מסכת יבמות. 
בשנת תרצ"ב, בהיותו בן 20, עבר ללמוד בישיבת מיר, שם למד עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. בשנת ת"ש (1940) שהה יחד עם תלמידי ישיבת מיר בווילנה, וכעבור שנה נסע עם תלמידי הישיבה לקובה שביפן ומשם לשנחאי, בה שהו כחמש שנים.
בקיץ תש"ו (1946) הגיע עם תלמידי הישיבה לארצות הברית. הוא נישא לבתו של הרב חיים אליעזר סמסון, ראש ישיבת "חפץ חיים" בבולטימור. את חופתו ערך הרב חיים שמואלביץ. 
בשנת 1948 מונה לראש ישיבת "מרכז התורה" במונטריאול, כמחליפו של הרב אליהו חזן, שעבר לכהן כראש ישיבת תורה ודעת בארצות הברית. עמד בראשות הישיבה עשרים וארבע שנים, ויזם את הנוהג לשלוח תלמידי ישיבה ממונטריאול לישיבות הגדולות בארצות הברית. בשנת תשל"ג (1973) ייסד את בית המדרש "מרכז התלמוד" ועמד בראשו עד שנת תשס"ו (2006) שבה עלה לישראל.   
כתב ספרים רבים על התלמוד ועל התורה. את ספרו האחרון הוציא בהיותו בן למעלה מתשעים. כמו כן פרסם מאמרים רבים של חידושי תורה, מחשבה והשקפה בירחונים וכתבי עת תורניים ובהם "הפרדס" ויתד נאמן. 
נפטר בליל ו' בתשרי תשע"ב, חודשים ספורים לפני מלאות לו 100 שנה. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
שרה שרה

רקע וכתיבה

את האלבום הפיק אבי גואטה, ואת שיריו כתבו מלחינים ופזמונאים רבים, כשהבולטים מביניהם הם; הנרי, דולב רם ופן חזות, אלירן אביטל, מאיר בנישתי, מאור אדרי, נתנאל ששון, תמר יהלומי ואחרים.
עצם מתמטי

עצם מתמטי או אובייקט מתמטי הוא מושג מהפילוסופיה של המתמטיקה, שמתייחס לעצם מופשט המופיע במתמטיקה.
עצם מתמטי הוא כל דבר שמוגדר באופן פורמלי וריגורוזי. דוגמאות לעצמים מתמטיים הם מספרים, קבוצות, פונקציות ויחסים.
בגאומטריה, כענף של המתמטיקה, קיימים עצמים כמו נקודות, ישרים, מצולעים, מעגלים, ספירות, פאונים ויריעות.
באלגברה, ענף אחר של המתמטיקה, ישנם עצמים מסוג חבורות, חוגים ושדות.
איזי חריק

ביוגרפיה

חריק נולד בזמבין באימפריה הרוסית למשפחה ענייה, אביו דוד היה סנדלר. בילדותו למד בחדר.
הוא קיבל בהתלהבות את מהפכת אוקטובר, ב-1919 הוא התנדב לצבא האדום ונלחם בבלארוס.
את השירים הראשונים שלו פרסם בימיה של מלחמת האזרחים ברוסיה בעיתון היידי די קאמוניסטישע וועלט (העולם הקומוניסטי) (אפריל 1920, תחת שם העט איזי זמבין). בשנות העשרים החלו לצאת לאור קובצי שירים הראשונים שלו, כמו כן באותה תקופה גם עבר להתגורר במינסק, לסירוגין הוא גר גם במוסקבה. הוא עבד במערכת כתב העת היידי שטערן שיצא לאור במינסק. יחד עם זליג אקסלרוד היה יושב ראש אגף הסופרים היהודים באגודת הסופרים הבלארוסית.
ב-1937 הוא נעצר ויותר מאוחר הוצא להורג.
חיים אשד

ביוגרפיה

אשד (במקור אשכנזי) נולד בטורקיה ועלה עם הוריו לארץ ישראל בגיל שנה. גדל בדרום תל אביב, למד בבית הספר מקס פיין. בעל תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מהטכניון, תואר שני בחקר ביצועים ודוקטורט בהנדסת אווירונאוטיקה. 
בשנת 1965 שירת ביחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין של צה"ל בתפקידי מחקר ופיתוח לאחר שנבחר על ידי אברהם ארנן מתוך קבוצה של סטודנטים בטכניון.
בשנת 1965 קיבל פרס ביטחון ישראל על פיתוח פורץ דרך. היה זה הראשון מבין שלושה פרסי ביטחון ישראל שקיבל במהלך חייו. הפיתוחים עליהם זכה לא פורסמו מסיבות ביטחוניות.

בשנת 1967 הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל בנימוק:
"רב"ט א.ח. גילה כושר טכני מעולה הראוי לשבח ותרם תרומה חשובה ביותר לכוננותו של צה"ל"
ב-1969 נשלח אשד מטעם אמ"ן ללימודי דוקטורט בהנדסת אווירונאוטיקה בארצות הברית. כשחזר מונה לראש מחלקת מחקר ופיתוח בחיל המודיעין. בשחרורו היה בדרגת תת-אלוף. בתום שירותו הצבאי הוא הועסק בדרגת פרופסור במכון אשר לחקר החלל של הטכניון, ובשנת 1981 הקים והיה למנהל הראשון של מנהלת תוכנית אתגר, יחידה של המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון האחראית על פרויקטי לווין. באוקטובר 2011 פרש מתפקידו במשרד הביטחון, במסגרתו היה אחראי לשיגורם של 20 לוויינים.
Make It Happen

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי קארי עצמה, דייוויד קול ורוברט קליוילס השיר הוא שיר דאנס אשר מושפע ממוזיקת פופ, R&B ומוזיקת גוספל. מבחינה לירית השיר נחשב לאחד מהשירים האישיים ביותר בקריירה שלה והוא מדבר על המאבקים שלה להצליח לפני ימי התהילה שלה ואיך האמונה שלה באלוהים עזרה לה באותם ימים.

ביקורת והצלחה

השיר זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ששיבחו את השימוש של קארי בכמה ז'אנרים מוזיקליים בבת אחת וגם את המילים של השיר. מלבד הביקורות החיוביות שקיבל השיר זכה להצלחה גם בארצות הברית כאשר הגיע שם למקום ה-5 ולמקום ה-42 בצעד הסוף שנתי אך יחסית לשיריה הקודמים לא זכה להצלחה בשאר העולם.  
בקנדה ובבריטניה השיר גם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-7 וה-17 בהתאמה.

וידאו קליפ

הקליפ לשיר צולם בכנסייה דמוית קתדרלה. בקליפ לשיר נראית כנסייה אשר עומדת להיסגר ככל הנראה עקב קשיים כלכליים אך קארי מארגנת אירוע התרמה בו באים אנשים מכל הסוגים וביחד הם שירים ורוקדים לצלילי השיר בכנסייה.  
השיר במשך השנים נכנס גם לאלבומי אוסף אחרים של מריה: Greatest Hits, Playlist: The Very Best of Mariah Carey ו-The Essential Mariah Carey.
שמעון קיירא

רב שִׁמְעוֹן קַיְירָא, בַּעַל "הֲלָכוֹת גְּדוֹלוֹת". (חי בסביבות שנת 840) היה תלמיד חכם ופוסק שחי בתקופת הגאונים, ככל הנראה מן העיר בצרה שבבבל. לא ידוע עליו כמעט מאומה מלבד העובדה שחיבר את הספר הלכות גדולות.
קיירא לא הוגדר כ"גאון" שכן לא תפס משרה רשמית של ראש ישיבה. יש המשערים שהוא הושפע מדרכה של ישיבת סורא ואף ששימש כאחד מחכמיה. לדעת חלק מהחוקרים, לספרו "הלכות גדולות" היה מעמד מיוחד בקרב גאוני סורא. ספרו, הלכות גדולות, מבוסס על החיבור הלכות פסוקות בשילוב השאילתות וקטעים נוספים מהתלמודים וממסורות על-פה שרווחו בישיבות הגאונים. הוא מראשוני הגאונים שהשתמשו בחומר ארץ-ישראלי בתר-משנאי, ויש המשערים שהחיבור לא חובר בבבל גופא.

הלכות גדולות

הדעה הרווחת היא שהספר הלכות גדולות חובר על ידי רב שמעון קיירא ואילו רש"י ובעל הסמ"ג סוברים שחובר על ידי רב יהודאי גאון, אך לא פרשו באיזה יהודאי מדובר, רב יהודאי גאון או רב יהודאי הכהן גאון.
לפי המובא בספר הכרוניקה צמח דוד, יש סוברים כי רב יהודאי כהנא חיבר הספר, וזאת על פי דברי הסמ"ג שגאון בשם 'רב יהודאי' חיברו ואילו ההבנה שמדובר על רב יהודאי גאון בן נחמן לא ייתכן כי הוא מוזכר בספר השאילתות של רב אחאי משבחא, המוקדם לספר הלכות גדולות, ובכך מייצר אנכרוניזם בחשבון שנות פעילותם.
ספריית התבניות התקנית

ספריית התבניות התקנית (באנגלית: Standard Template Library או בקיצור: STL) היא חלק מהספרייה התקנית של C++‎. ספרייה זו אינה חלק מובנה בשפה, והיא מכילה כלי עזר שניתן לכתוב בשפת C++‎ עצמה; הספרייה חוסכת מהמתכנת את כתיבתם. כל שירותי STL הם תבניות שתואמות את עקרונות התכנות הגנרי, ומכאן שם הספרייה.

היסטוריה

את יצירת ה STL אפשר לזקוף בעיקר לאלכסנדר סטפנוב שב-1979 החל לעבוד על הרעיון של אלגוריתמים גנריים. ב-1987 כתבו סטפנוב ושותפו דוד מוסר קודים גנריים לשפת עדה. הם שמו לב שעדה יוצאת לאט לאט מהשוק והחליטו לכתוב ספריות גנריות עבור ++C.
סטפנוב החל לעבוד במעבדות AT&T ולאחר מכן במעבדות HP על אלגוריתמים גנריים ל++C. לאחר זמן מה הציג סטפנוב את מחקרו בפני איגוד התקינה של שפת ++C. האיגוד התלהב מהמחקר וביקש מסטפנוב שימשיך לעבוד ויראה להם את התקדמותו. לאחר עבודה רבה על הקוד הם הציגו גרסה סופית שאושרה ביולי 1994. עוד החלטה שתרמה להתפשטות של הSTL היא ההחלטה של HP לא לקחת תמלוגים על הקוד ולהפיץ אותו בחינם.

שירותי הספרייה

כל שירותי STL מובאים בצורת תבניות של מחלקות או פונקציות הנמצאות תחת מרחב שם של הספרייה התקנית: std. הספרייה מגדירה מחלקות עבור מבני נתונים נפוצים (כגון ווקטור, עץ חיפוש בינארי, רשימה מקושרת, תור, מחסנית), טיפוסי איטרטורים עבור מחלקות אלה (מצביעים מופשטים) ואלגוריתמים נפוצים (אלגוריתמי חיפוש, מיון, פעולות על קבוצות וכדומה).
הסנדלרייה בגבעת ברנר

הסנדלרייה בגבעת ברנר היוותה מקום לקנייה ולתיקון נעליים בגבעת ברנר. היא הוקמה בשנת 1934 על ידי אנשל ניר וכיום היא משמשת כמועדון לבני נוער.

מייסד הסנדלרייה- אנשל ניר

אנשל ניר (שמו הקודם אנשל גלובנצ'יק) נולד בפולין בשנת 1899 ונפטר ב-1970. אנשל למד בפולין בבית ספר יהודי דתי והתחנך בחינוך ציוני. בשנת 1926 עלה לארץ ישראל והתמקם בתל אביב.
לאחר כשש שנים בשנת 1932 הצטרף ניר לקבוצת החלוצים בגבעת ברנר והיה לחבר קיבוץ נאמן, שהשקיע זמנו העבודה בקיבוץ ובעזרה לאחר. בשנת 1927 נולד בנו הבכור אלחנן, ובמלחמת העולם השנייה הביא לארץ את אשתו רבקה טאדריס ואת בנם שלמה, יחד הם הקימו בית עם שני ילדיהם בגבעת ברנר. בשנת 1934 הקים ניר את הסנדלרייה בגבעת ברנר.

הסיבות להקמת הסנדלרייה

החלוצים הראשונים שהיו בגבעת ברנר היו מצוידים אך ורק בזוג נעליים אחד, לכן ניר שלמד את מקצוע הסנדלרות מאביו סייע בתיקון נעליי חבריו והוספת פרסות בעקב הנעליים.
ניר ראה המקצוע הסנדלרות כיעדו ולכן בשנת 1934 פתח חנות לתיקון וייצור נעליים וסנדלים, כאמור "הסנדלרייה בגבעת ברנר".
סנדלרייתו התרחבה והצטרפו אליה עובדים רבים. בזכותו של אנשל ניר זכו כול ילדי גבעת ברנר בזוג סנדלי עור חדשים ומבריקים תוצרת הסנדלרייה. כיום הסנדלרייה אינה פועלת, והמבנה משמש למועדון לבני נוער.

קשיים בהקמת הסנדלרייה

בשנת 1934 נבנה החלק הראשון והדרומי  של הסנדלרייה אך המועצה סירבה לאפשר את המשך הבנייה לפני שיוקם בגבעת ברנר חדר תרבות. בעקבות כך מתנדבים רבים מגבעת ברנר נשאו דליים מלאים במלט ויצקו בעצמם את היסודות של המבנה. מאוחר יותר בשנת 1950 הוקם החלק השני של הסנדלרייה.
סופרמטיזם

סופרמטיזם (מלטינית: supremus, עליון) הוא סגנון ציור ועיצוב אומנותי השייך לתנועת הקונסטרוקטיביזם שבאוונגרד רוסי. את המונח טבע האמן הרוסי קזימיר מלאביץ'. סגנון הציור של הסופרמטיזם הוא אמנות מופשטת בסגנון גאומטרי.
בדומה לצייר וסילי קנדינסקי, גם מלאביץ' ראה בציור אמצעי להבעת רעיונות מטאפיזיים ונתן לצורות משמעות רוחנית.

בספרו "מקוביזם ופוטוריזם לסופרמטיזם - הריאליזם החדש באמנות", משנת 1913, כותב מלאביץ' כי: 
"הצורות הסופרמטיסטיות הן הריאליזם החדש בציור. הן הוכחה לבניית צורות משום דבר. בנייה הנעשית על ידי השכל האינטואיטיבי [...] עברתי דרך האפס של הצורות והלכתי מעבר לאפס. כאשר הקובו-פוטוריזם מילא את תפקידו עברתי לסופרמטיזם, ליצירה לא פיגורטיבית". "בחלל הנרחב של מנוחה קוסמית הגעתי לאולם הלבן של היעדרות האובייקטים, שהוא הביטוי הנעלה ביותר ללא-כלום החשוף".
 
מלביץ טען כי את היווצרותו של הסופרמטיזם הוא חייב גם לאופרה הפוטוריסטית של Kruchenikh - "הניצחון על השמש" (1913) שבעבורה עיצב מלאביץ' תפאורה ובה רישום גאומטרי של ריבוע המחולק באלכסון לשני משולשים.
קינדר בואנו

קינדר בואנו (באיטלקית: Kinder Bueno; המילה הגרמנית "קינדר" פירושה "ילדים", ו-"בואנו" בספרדית משמעו "טוב") הוא חטיף שוקולד תוצרת חברת המזון האיטלקית פררו, העשוי מוופל הממולא בקרם אגוזים ומצופה בשוקולד.

מכירות

החטיף שמקורו באיטליה יצא לראשונה לשוק המקומי בשנת 1991, ושווק גם בחלק ממדינות אמריקה הלטינית (ברזיל, ארגנטינה ומקסיקו), מלזיה, ישראל ויוון באמצע שנות ה-90.
בגרמניה וצרפת הוא שווק לראשונה רק בשנת 1999.
בשנת 2004 החלו בשיווקו גם בבריטניה ובקנדה.
בארצות הברית הוא נדיר בחנויות.
מדי שנה יוצאות סדרות מיוחדות של קינדר בואנו בארצות שונות, (כגון: קינדר שוקולד לבן, קינדר שוקולד מריר, ביצת הפתעה ואצבעות) קינדר בואנו נחשב להצלחה בינלאומית, ונמכר ביותר מ-30 מדינות.
החטיף נמכר באריזות של שתי "אצבעות" ושל שלושה זוגות.
דניאל צ'רניש

דניאל צ'רניש (נולד ב-24 באפריל 1979) הוא שחקן ישראלי.

קורות חייו

דניאל צ'רניש נולד בעיר סימפרופול שבברית המועצות דאז. אביו מוזיקאי, למד בקונסרבטוריון למוזיקה בקייב, מנגן על 6-5 כלים, בברית המועצות עבד במקהלות והלחין מוזיקה, בין השאר הלחין מלודיות על משפחתו.
צ'רניש היה פעיל בחוגי תיאטרון ולמד בחטיבה ובתיכון במגמות תיאטרון. בהיותו בן 12 הופיע בהצגות סילבסטר.
צ'רניש עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1997. הוא התגייס לצה"ל בגיל עשרים ושירת בפלוגת הקשר של החטיבה הדרוזית, השתחרר בדרגת סמל ראשון וסיים כחייל מצטיין. הוא למד במכינת מבוגרים בסטודיו למשחק ניסן נתיב בשנת 2003-2002, שם למד אצל אפרים אבא, אלונה פרץ, יצחק (בבי) נאמן. אחר-כך למד משחק בניסן נתיב בשנים 2006-2003, שם הושפע בעיקר מניסן נתיב, מהמורה והבמאי מישה לוריה ומהמורה לשפת הגוף קובי אסף.
בתום לימודיו צ'רניש שאף לשחק בתיאטרון גשר. הוא השאיר קורות חיים בתיאטרון גשר טלפון מהבמאית לנה קריינדלין לבוא מייד ולעשות אודישן. הוא נסע במהירות לתיאטרון גשר עבר אודישן וכעבור שבועיים עבר אודישן נוסף לפי המחזה של רומיאו ויוליה, באודישן צ'רניש גילם את דמותו של רומיאו ויעל לוין שיחקה את יוליה והתקבל לתיאטרון. מאז שנת 2006 הוא חלק מלהקת השחקנים של תיאטרון גשר ושיחק עד היום (דצמבר 2011) בעשר הצגות בגשר. ההצגה הראשונה בה שיחק הוא היה בתפקיד הראשי של ולודיה בהצגה "הבן הבכור" בבימויה של לנה קריינדלין. הוא היה מועמד על תפקידו בהצגה לפרס התיאטרון הישראלי לשחקן המבטיח לשנת 2007.
בשנת 2007 שיחק צ'רניש בסרט "בדרכים" בבימויו של ליאור גלר. בסרט משחק בתפקיד הראשי ומגלם את דמותו של בחור בשם דניאל, שהרג ילד במלחמת לבנון, צלקת נפשית שהוא סוחב עמו כל הזמן. אחרי הצבא דניאל סובל מתסמונת פוסט טראומטית ומתמכר להרואין.
הסרט זכה בפסטיבל הקולנוע בברלין (2007) בפרס התסריט הטוב ביותר, זכה ב-26 פרסים בינלאומיים, היה מועמד לפרס האוסקר לסרטי סטודנטים.
בשנת 2009 השתתף צ'רניש בסדרה "בין השורות" בטלוויזיה הרוסית, בה שיחק כמאהב של יבגניה דודינה. באותה שנה שיחק בתפקיד קטן בסרטו הראשון של משה איבגי כבמאי, "וביום השלישי".
ב-2008 צ'רניש עשה דיבוב ללהקת בלט פנוב.
דניאל צ'רניש נשוי לדיאנה ולהם ילד אחד.
החטיבה המזרחית (NHL)

מבנה

החטיבה המזרחית כוללת 16 קבוצות הנמצאות כולן באזור הזמן המזרחי של צפון אמריקה. כיוון שבאזור זה מצויות רוב קבוצות הליגה, החטיבה המזרחית גדולה יותר מהמערבית, המכילה 15 קבוצות בלבד. בעונת 2021/22, עם התווספות הקבוצה ה-32 לליגה שתהייה מבוססת בסיאטל, תהיינה שתי החטיבות שוות בגודלן - 16 קבוצות.
בתוך החטיבה מחולקות הקבוצות לפי חתך רוחב - 8 הקבוצות של מרכז החוף המזרחי של ארצות הברית נמצאות בבית המטרופוליטני, ו-8 הקבוצות הצפוניות והדרומיות נמצאות בבית האטלנטי.

היסטוריה

שמה המקורי של החטיבה היה חטיבת נסיך ויילס, על שם גביע נסיך ויילס שחולק עד אז לאלופת הבית המזרחי שממנו נוצרה החטיבה החדשה. הגביע נתרם לליגה עוד ב-1925 על ידי נסיך ויילס דאז, לימים המלך אדוארד השמיני. גביע נסיך ויילס הפך לגביע המוענק לאלופת חטיבת נסיך ויילס בתום הגמר החטיבתי של הפלייאוף (ומוענק עד היום לאלופת החטיבה המזרחית).
החטיבה נוצרה לראשונה ביחד עם החטיבה המערבית (בשמה המקורי חטיבת קלרנס קמפבל) ב-1974, כאשר בעקבות התרחבות הליגה, שחולקה עד אז לשני בתים ללא חלוקה גאוגרפית, הוחלט לחלק אותה לראשונה לשתי חטיבות בנות שני בתים כל אחת. כמו הבתים מהן חולקו החטיבות, החטיבות לא התחלקו לפי חלוקה גאוגרפית עם יצירתן.
הבתים בחטיבה המזרחית בעת היווצרותה נקראו "בית אדמס" (על שם צ'ארלס אדמס, מייסדה של בוסטון ברואינס) ו"בית נוריס" (על שם ג'יימס נוריס, שהיה בעליה של דטרויט רד וינגס לאורך עשרות שנים).
ב-1981, על מנת לחסוך בהוצאות הנסיעה לקבוצות וליצור יריבויות מסורתיות על בסיס קירבה גאוגרפית, חולקו מחדש החטיבות והבתים על בסיס גאוגרפי. חטיבת נסיך ויילס כיסתה את החלק המזרחי של היבשת. במסגרת החלוקה מחדש הועבר "בית נוריס" לחטיבת קלרנס קמפבל (כיום החטיבה המערבית), ואחד הבתים של חטיבת קלרנס קמפבל, "בית פטריק", הועבר לחטיבת נסיך ויילס.
ב-1993 התמנה גארי בטמן לנציב הליגה. אחת מפעולותיו הראשונות הייתה לשנות את שמן של החטיבות ושמם של הבתים המרכיבים אותן, כדי לפשט עבור אוהדי הענף את החלוקה הגאוגרפית. חטיבת נסיך ויילס הפכה לחטיבה המזרחית, והבתים בתוכה היו הבית האטלנטי, שכיסה את מרבית שטח החוף המזרחי של ארצות הברית, והבית הצפון-מזרחי שכלל את קבוצות צפון החוף המזרחי של ארצות הברית והחוף המזרחי של קנדה.
ב-1998, בעקבות המשך התרחבות הליגה ותנועתה לכוון דרום ארצות הברית, נוסף לחטיבה בית שלישי - הבית הדרום-מזרחי, שכלל קבוצות מהמדינות הדרום-מזרחיות של ארצות הברית כגון פלורידה, ג'ורג'יה וצפון קרוליינה. מבנה זה החזיק מעמד עד החלוקה מחדש האחרונה של הליגה ב-2013, בה נוצר המבנה הנוכחי שלה.
פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג

ביוגרפיה

פרידריך וילהלם נולד בהאג ב-25 באוקטובר 1768, לקרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, בתם של וילם הרביעי, נסיך אורנז' ואן, הנסיכה המלכותית.
ב-31 ביולי 1788 התחתן פרידריך וילהלם עם לואיזה איזבלה, רוזנת העיר קירכברג, בתם של וילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג ואיזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ, וב-28 בנובמבר אותה שנה מת אביו קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג, ופרידריך וילהלם עלה לשלטון במקומו.
ב-17 ביולי 1806 הצטרפו נסיכות נסאו-ויילבורג ונסיכות נסאו-אוזינגן לקונפדרציה של הריין, וב-30 באוגוסט 1806 התאחדו הנסיכויות לישות אחת - דוכסות נסאו. בראש הדוכסות הועמד פרידריך אוגוסט, נסיך נסאו-אוזינגן שהיה המבוגר מבין שני השליטים, ומכיוון שלא היו לו ילדים נקבע שפרידריך וילהלם יירש אותו לאחר מותו.
לאחר תבוסת נפוליאון, הוחלט בקונגרס וינה לצרף לדוכסות גם את נסיכות אורנז'-נסאו, ובכך לאחד את כל נחלות בית נאסאו תחת שליט יחיד. הדוכסות הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 הועברה בירת הדוכסות לעיר ויסבאדן.
ב-9 בינואר 1816 מת פרידריך וילהלם מנפילה במדרגות, ובנו וילהלם מונה לנסיך נסאו-ויילבורג. לאחר מות פרידריך אוגוסט, דוכס נסאו ב-24 במרץ 1816, עלה וילהלם לשלטון במקומו כדוכס נסאו.
Hope Is a Dangerous Thing for a Woman like Me to Have – but I Have It

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי לנה דל ריי ביחד עם ג'ק אנטונוף והופק על ידם גם כן. לפני שיצא השיר, פרסמה דל ריי את ההצצה שלו לרשת החברתית אינסטגרם. שמו המקורי של השיר היה "Sylvia Plath", אך לבסוף הוחלט לשנות אותו.
בסמוך לצאתו על השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
צוקי סטנס

גאולוגיה

אורכם של הצוקים הוא 15 ק"מ והם מתנשאים עד לגובה של 41 מטרים. הצוקים נחלקים לשני חלקים, שביניהם מפרידה רצועת חוף באורך של כ-250 מטרים, ובה מחצבה ומזח טעינה. בשטחו של האתר שוכנים צוקי אבן הגיר עשירים במאובנים, מנהרות שנחפרו בידי אדם ומחצבות. כל אלה חושפים שרידים מרצועת המעבר מהקרטיקון אל השלישון, לפני כ-65 מיליון שנה, במקביל לאירוע ההכחדה ההמונית שנגרם כתוצאה מפגיעת מטאוריט בכדור הארץ ויצירת מכתש צ'יקשולוב במקסיקו.
אירוע פגיעת המטאוריט הותיר חתימה סטרטיגפית בדמות רצועה אדומה ובה תכולה גבוהה של אירידיום. מעל רצועה זו נראית רצועת חרסית המייצגת תקופת דעיכה בפעילות הביולוגית על פני כדור הארץ. עוביה של רצועה זו מגיע בדרך כלל לכ-10 ס"מ, אך בנקודה בודדת בחלקם הצפוני של הצוקים היא מגיעה כדי 30 ס"מ. רצועה זו מייצגת תקופה, בה נכחדו יותר ממחצית המינים שהתקיימו על פני כדור הארץ, ובהם גם הדינוזאורים. השכבות הנראות בבירור, שוכנות מתחת למבלט סלעי, והן חוצצות בין הקירטון הרך מהקרטיקון לגיר הקשה מהשלישון. השכבות שוכנות כחמישה מטרים מתחת לפני הים בצידם הדרומי של הצוקים, וכ-35 מטרים מעליו בצידם הצפוני.
הקירטון מתקופת הקרטיקון (מתחת לרצועות האירידיום והחרסית) עשיר במאובנים ומעיד על עושר בבעלי חיים ימיים. אלה כוללים למעלה מ-450 מינים של מקרו-מאובנים ומאות מינים של נאנו ומיקרו-מאובנים. לעומתם אבן הגיר מהשלישון (מעל הרצועה) עשירה בחיטחבים ובצור שחור בלבד. בשל כך נחשבים הצוקים לעדות חשובה לביסוס תאוריית האסטרואיד, כגורם להכחדת קרטיקון-שלישון, והם שימשו, יחד עם שני אתרים נוספים, בגיבושה של תאוריה זו בידי לואיס אלוורז ואחרים בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20.

ביולוגיה

האתר שוכן בנתיב חשוב של נדידת ציפורים בין סקנדינביה לבין דרום אירופה ואפריקה. עם בעלי החיים החיים במקום נמנים לטאת החולות, שבעה מיני עטלפים, שני מיני סלמנדריים, מספר מיני דו-חיים ו-22 מיני פרפרים.

אתרים

סמוך לצוקים שוכנת "מצודת סטנס" (Stevnsfortet) אשר נבנתה בשנים 1950-1953 ונותרה פעילה עד שנת 2000. היא נפתחה לציבור ב-1 ביולי 2008 והאתר זכה לשם "מוזיאון המלחמה הקרה" (Koldkrigsmuseum). במקום מוצגים ציוד צבאי ומערכת מחילות תת-קרקעיות באורך כולל של 1,600 מטרים. במחילות שכנו מטות פיקודיים, אזורי מגורים, בית חולים, קפלה ומחסני תחמושת. עוד שוכן במקום בית סוהר לבני נוער בני 15 עד 17 שנים.
על הצוקים ניצבים שני מגדלורים השוכנים מצפון למצודת סטנס. הראשון הוקם בשנים 1816-1818 ויצא מפעולה עם הקמת מגדלור חדש. המגדלור החדש נבנה בשנים 1877-1878 והיה פעיל עד שנת 2002.
מיסיולוגיה

מיסיולוגיה או מדע המיסיון הוא תחום בתאולוגיה מעשית החוקר את עבודתו של המיסיונר, מטרותיו והמסרים אותם הוא מעביר. 
מיסיולוגיה היא בחינה רב-תחומית ורב-תרבותית של כל היבטי הפצת האמונה הנוצרית המתבססת על תאולוגיה, אנתרופולוגיה, היסטוריה גאוגרפיה, תאוריה ושיטות תקשורת, השוואת דתות, מתודולוגיה נוצרית והיחסים בין הכתות בנצרות. אדם העוסק במיסיולוגיה קרוי מיסיולוג.
מייחסים את יסוד מדע המיסיון למיסיולוג הגרמני  גוסטב וארנק (Gustav Warneck ‏6 במרץ 1834 – 26 בדצמבר 1910). 
מקצוע המיסיולוגיה נלמד בעיקר באוניברסיטאות נוצריות כדוגמת "האוניברסיטה הקתולית של אוסטרליה" או "Southern Nazarene University", אך גם באוניברסיטה כללית כדוגמת ה"אוניברסיטה של  דרום אפריקה".
שריל בנטוב

שריל בנטוב (נולדה ב-1960) היא אשת המוסד לשעבר, הידועה כ"סינדי" הסוכנת אשר סייעה בלכידתו של מרדכי ואנונו והבאתו לדין.

ביוגרפיה

נולדה בשם שריל חנין ב-1960 וגדלה באורלנדו ובפנסילבניה. אביה, סטנלי חנין, התעשר ממכירת צמיגים. לאחר גירושי הוריה ב-1977 עלתה לישראל, ולמדה עברית והיסטוריה. ב-1978 התגייסה לצה"ל, שירתה בנח"ל, שם הכירה את בעלה לעתיד – עופר בנטוב, קצין מודיעין. 
השניים נישאו ב-1985 ולאחר מכן עברו להתגורר בכוכב יאיר. מאוחר יותר עברו לנתניה, ועסקו בנדל"ן. כעבור שנים אחדות היגרו בני הזוג לאורלנדו, שם היא עובדת בסוכנות נדל"ן מקומית. לשריל בנטוב שתי בנות.

סינדי מהמוסד

ב-1986 יצר מרדכי ואנונו קשר עם עיתונאים ממערכת ה"סאנדיי טיימס" בלונדון ומסר להם צילומים מהכור הגרעיני בדימונה. חשיפת הסוד השמור ביותר במדינת ישראל הניעה את ראש הממשלה שמעון פרס להורות למוסד להביא את ואנונו לישראל ולהעמידו לדין. צוות של המוסד נשלח ללונדון, ובו שריל בנטוב. כאשר טייל ואנונו ברחובות לונדון, הצליחה בנטוב ליצור עמו קשר עין, והוא יזם איתה שיחה. היא הציגה עצמה כ"סינדי", קוסמטיקאית מארצות הברית, והצליחה לגרום לואנונו להתאהב בה. הם נפגשו פעמים אחדות בבתי קפה, ובאחת הפגישות הציעה לו לטוס לרומא, שם יש לאחותה העיתונאית דירה, ושם יוכלו לבלות. ואנונו הסכים, וטס לאיטליה. כאשר הגיע לדירה ברומא המתינו לו בה אנשי המוסד אשר הביאוהו לישראל בספינה, כדי לעמוד למשפט.
השם סינדי הוזכר לראשונה על ידי העיתון "סאנדיי טיימס", אשר פרסם את הסודות שחשף ואנונו. ב-1988 ערך העיתון תחקיר מפורט על סינדי, אשר תוארה כסוכנת מוסד בלונדינית עימה קבע ואנונו פגישות בלונדון, ואף נצפתה אז על ידי כתב העיתון שהיה עד לאחת מפגישותיהם. במהלך התחקיר, שנמשך עד שנות ה-90, התברר כי תקלה בפעולת המוסד גרמה לכך שהיא עלתה למטוס לרומא בשמה האמיתי, ותחקירני העיתון הצליחו לחשוף את זהותה. עיתונאי שהתדפק על דלת ביתה בנתניה, הציג לה שאלות הנוגעות לחטיפה והיא לא הכחישה את עובדת היותה הסוכנת. ב-2004 שוב דיווח העיתון על קורותיה של שריל בנטוב, וכתביו איתרו אותה באורלנדו, שם היא עוסקת במכירה של יחידות נופש.
מרדכי ואנונו עצמו טען לאחר שחרורו כי אינו מאמין שבנטוב, שאותה ראה שוב בתמונה, היא אותה אישה שעימה נפגש לפני מעצרו.