google/wiki40b huggingface dataset:
IPad Mini 3

חומרה

האייפד מיני 3 כולל מסך 7.9 אינץ' ברזולוציית הרטינה של אפל, עם צפיפות פיקסלים של 326ppi; מסך האייפד מיני 3 הוא ביחס של 4:3, ובדומה למכשירי האייפד בשנתיים האחרונות, גם אצלו הוצרה המסגרת לעומת האייפדים הגדולים (פרט לאייפד אייר והדור השני שלו). המכשיר מריץ את מערכת ההפעלה 1.iOS 8 של אפל. למכשיר מעבד בשם Apple A7, שמשתמש בארכיטקטורת 64 ביט, כולל השבב המשני M7, אף על פי שכבר הוכרז על השבבים A8 ו-A8X. המצלמה נשארה ברזולוציית 5 מגה פיקסל, אך עם שיפור קטן של הוספת אפשרות של צילום רצף. סוללת האייפד מיני 3 מספיקה לעד עשר שעות עבודה, בדומה לשאר דורות האייפדים. בדומה לאייפד אייר 2, אפל החליטה להשתמש באייפד מיני 2 בשני רמקולים סטריאופוניים. המכשיר כולל בנוסף את חיישן טביעות האצבע Touch ID ועוביו של המכשיר דקיק ועומד על 7.5 מ"מ. משקלו 331 גרם בגרסת ה-WiFi, ובגרסת ה-3G משקלו 341 גרם. הוא מגיע בצבעים שחור, זהב ולבן.
עץ בינארי

עץ בינארי הוא עץ, שבו לכל קודקוד יש לכל היותר שני בנים, ולכל קודקוד, פרט לקודקוד מסוים הנקרא שורש, אב יחיד. אבות ובנים מוגדרים בעץ כזה לפי הקשתות: a הוא אב של b, ו- b הוא בן של a, בדיוק כאשר יש קשת מ- a ל-b, ומרחקו של a מהשורש קטן ממרחקו של b  מהשורש.  קודקוד של עץ כזה נקרא גם צומת.
הגדרה רקורסיבית לעץ בינארי:
עץ בינארי הוא עץ ריק (ללא צמתים), או עץ המורכב משורש ושני תתי-עצים בינאריים, ימני ושמאלי.
לעצים בינאריים שימושים שונים, שהבולטים שבהם הם עץ חיפוש בינארי ומבני נתונים כמו ערימה בינארית.

מונחים והגדרות

השורש הוא, על-פי ההגדרה, הצומת היחיד שאין לו אב. המרחק של צומת מן השורש הוא הרמה של הצומת; רמת השורש היא 0. הרמה הגבוהה ביותר של צמתים בעץ נקראת רמת העץ.
הגובה של העץ הוא אורכו של מסלול מהשורש לצומת בעל הרמה הגדולה ביותר. לעץ בעל צומת יחיד (השורש) גובה 0 ולעץ ריק גובה 1-. 
מספר הבנים של צומת נקרא הדרגה שלו (0, 1 או 2). אם לשני צמתים יש אב משותף, הם אחים; אחד מהם הוא הבן הימני, והשני הוא הבן השמאלי. האב של צומת a, וכן האבות הקדומים של אותו אב, נקראים אבות קדומים של a (זוהי הגדרה רקורסיבית). הצמתים ש- a הוא אב קדום שלהם, נקראים צאצאים של a, ויחד עם a הם יוצרים תת-עץ של העץ המקורי. לכל שני צמתים שאף אחד מהם אינו אב קדום של חברו, יש אב קדום בעל רמה מקסימלית בין כל האבות הקדומים של שניהם; זהו האב המשותף שלהם.
צומת נטול בנים נקרא עלה, בעוד שכל צומת אחר הוא צומת פנימי. עלה a נמצא משמאל לעלה b, אם a הוא צאצא של הבן השמאלי של האב המשותף שלהם, בעוד ש-b הוא צאצא של הבן הימני. 
עץ שאין בו אף צומת נקרא עץ ריק. 
הקשתות בעצים בינאריים יכולות להיות לא מכוונות או מכוונות. במקרה שהקשתות מכוונות ייתכנו שתי אפשרויות: או שהקשתות מכוונות מאב לבן, או שהן מכוונות מכל בן אל האב שלו. 
לעצים בינאריים אפשר להוסיף תוכן, על ידי הצמדת נתונים לכל צומת של העץ. במקרה כזה, העץ עצמו הוא המבנה, והעץ בצירוף התוכן נקרא סתם "עץ". עצים שיש להם אותו מבנה (גם אם תכנים שונים) נקראים עצים שקולים.
ג'יימס הובן

ג'יימס הובן (James Hoban; נולד 1758 - מת ב-8 בדצמבר 1831), היה ארכיטקט אירי-אמריקאי. מפורסם בעיקר עבור עיצוב הבית הלבן בוושינגטון די. סי. תלמידו היה רוברט מילס, מעצב אנדרטת וושינגטון.
הובן נולד בכפר קטן במחוז קילקני שבלנסטר, אירלנד. בגיל 20 עבר ללמוד בבית הספר לרישום בדבלין. אחרי שסיים את לימודיו בהצלחה, עבד תקופה אצל הארכיטקט האירי תומאס איוורי.
לאחר מלחמת העצמאות האמריקנית, היגר לארצות הברית, והחל לעבוד בשנת 1785 כארכיטקט בפילדלפיה. באפריל 1787, נסע הובן לדרום קרוליינה על מנת לתכנן ולעצב כמה מבנים, ביניהם בניין בית המשפט המחוזי של צ'ארלסטון. ג'ורג' וושינגטון שביקר באותה תקופה בדרום התפעל מעבודותיו של הובן והזמין אותו לעבוד עבור הממשל הפדרלי (שבאותה תקופה שכן בפילדלפיה, כבירה הזמנית של ארצות הברית).
ב-1792 נבחר הובן לתכנן את בנין הבית הלבן, שנבנה לבסוף על פי תוכניתו בשינויים קלים, בהשפעת וושינגטון.
הובן היה גם המפקח על בניית הקפיטול, בתכנונו של ד"ר ויליאם ת'ורנטון.
הובן, כקתולי, היה מעורב במספר מוסדות קתוליים בוושינגטון די.סי במשך ימי חייו, ביניהם: אוניברסיטת ג'ורג'טאון (שם למד בנו, שהיה חבר במסדר הישועים), כנסיית סנט פטריק בעיר, ועוד.
הקורפוס ה-53 (ורמאכט)

הקמה ראשונה

הקורפוס הוקם ב-21 בפברואר 1941, והועמד תחת פיקוד קרל וייזנברגר. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם כחלק מהארמייה השנייה, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה. ב-1 בדצמבר 1941 מונה ולטר פישר פון וייקרשטהאל למפקד הקורפוס, וב-15 בינואר 1942 הוחלף על ידי אריך-היינריך קלסנר. ב-22 ביוני 1943 מונה פרידריך גולוויצר למפקד הקורפוס, וב-26 ביוני 1944 הושמד הקורפוס באזור ויטבסק במהלך מבצע בגרטיון.

הקמה שנייה

ב-11 בנובמבר 1944 הוקם הקורפוס מחדש בדנציג, והועמד תחת פיקוד אדווין פון רותקירך אונד טראך. בדצמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה במהלך הקרב על הבליטה. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית. ב-6 במרץ 1945 מונה לטר בוטש למפקד הקורפוס, וב-24 במרץ הוחלף על ידי פריץ ביירליין, שפיקד עליו עד סוף המלחמה.
יהודה ייטלס

יהודה בן-יונה ייטלס (יהב"י; ה'תקל"ג, 1773 - י"ג בסיוון ה'תקצ"ח, 6 ביוני 1838) היה בלשן יהודי תושב פראג.

קורות חיים

נולד לרופא היהודי יונה מיכל ייטלס, אחיו הוא הרב ברוך ייטלס רבו של הקלויז בפראג ומרבניה המשכילים של העיר.
חקר את השפות השמיות והיה הראשון שהדפיס ספר דקדוק שיטתי על הלשון הארמית בדגש על הארמית הבבלית בה נכתב התלמוד הבבלי. הוא היה מפרנסי הקהילה היהודית בפראג, ומעת לעת נשא דרשות מוסריות בבית הכנסת הגדול בעיר. 
בסוף ימיו התגורר בווינה, ובה נפטר ביום י"ג בסיוון ה'תקצ"ח, 6 ביוני 1838.
ראובן שהם

ראובן שֹהם (נולד בל' בסיוון תרצ"ח, 29 ביוני 1938) הוא חוקר ומרצה לספרות עברית, המתמחה בחקר השירה העברית החדשה. פרופסור אמריטוס באוניברסיטת חיפה.

ביוגרפיה

שהם נולד ב-1938 בקיבוץ גבת, בנם של חוה וישראל שהם (פרלוב). לאחר הפילוג בקיבוץ המאוחד ב-1954 עבר עם הוריו לקיבוץ יפעת. שם סיים את חוק לימודיו ב-1956. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת גולני (1956–1959). בוגר אוניברסיטת חיפה בספרות עברית ומקרא (1964–1969, בהצטיינות), מוסמך האוניברסיטה העברית בירושלים בספרות עברית (1969–1973, בהצטיינות). בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב (1975–1979). בין השנים 1983-1966 לימד ספרות עברית ומקרא בבית הספר האזורי העמק המערבי (ביפעת), ובמקביל, החל ב-1973, גם באורנים - המכללה האקדמית לחינוך. מ-1981 משמש כמרצה בחוג לספרות עברית והשוואתית שבאוניברסיטת חיפה ובאורנים. בדצמבר 2005 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה.
פרסומיו ראו אור בבמות ספרותיות מחקריות שונות בארץ ובעולם.
שהם מתגורר בקיבוץ יפעת, היה נשוי לד"ר עדנה שהם, מרצה להוראה באוניברסיטת חיפה ובאורנים, עד מותה ב-2018. אב לארבע בנות וסב לנכדים. אחיו, אורי שהם, היה משורר ופרופסור לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב.
מחלף יגור

פיתוח עתידי

סמוך למחלף מתוכנן להיבנות חניון חנה וסע אשר יהווה את נקודת הקצה של קו המטרונית שייסלל עד לשכונת הדר בחיפה. הצפי לסיום העבודות על הקו, שהחלו בחודש מרץ 2018, הוא שנת 2021.
טיסמנוס

טיסמנוס, (ביוונית: Τισαμενός) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, בנם של אורסטס והרמיונה.
טיסמנוס היה בנו של מלך ספרטה אורסטס ואשתו הרמיונה שהייתה גם בת דודתו. הוא ירש את כיסאות המלכות של ספרטה ארגוס ומיקנה. אולם ההרקלידים תחת הנהגתם של תמנוס, אוקסילאוס, קרספונטס, ואריסטודמוס, יצאו למלחמה נגדו. באחד הקרבות נגדם נהרג טיסמנוס וממלכתו חולקה.
לה שו-דה-פון

כלכלה

כלכלת העיר מבוססת לחלוטין על תעשייה וייצור שעונים. לשיא פריחתה הגיעה העיר במחצית הראשונה של המאה העשרים,  עת התקיימו בה 55٪ מייצור השעונים העולמי. בין השאר נוסדו בעיר החברות רולקס ואומגה ופעלו בה סווטש וברייטלינג.   
בין השנים 1970-1985 הושפעה העיר מהמשבר בתעשיית השעונים השווייצרית, מה שהוביל לסגירתם של חברות ובתי מלאכה רבים ולירידה במספר התושבים. מאז השתקמה תעשיית השעונים בעיר.  
בתחילת שנות האלפיים הוקם בעיר פארק טכנולוגי המושך לעיר חברות הייטק.
כיום פועלים בעיר עשרות חברות ובתי מלאכה לייצור שעונים, חלקם גדולים וחלקם קטנים ומשפחתיים, המתבססים על מסורות ייצור שעוברות בהם מדור לדור. מרבית החברות פועלות כקבלני משנה של קבוצות מותגי שעונים גדולים, דוגמת סווטש ו- Richemont. בעשור השני של המאה העשרים ואחת חלה ירידה משמעותית בביקוש לשעוני יוקרה שווייצריים. הירידה הובילה להפסדים ופיטורים בתעשיית השעונים בעיר, שאחראית לכ-11,000 משרות. בשנת 2016 עמד שיעור האבטלה בעיר על 8.1٪, מהגבוהים בשווייץ.

הקהילה היהודית בעיר

עדויות לנוכחות של יהודים בעיר קיימות עוד מסוף המאה השמונה עשרה, אך רק ב-1833 הוקמה הקהילה באופן מסודר. היהודים הגיעו לעיר בעיקר מחבל אלזס שבצרפת, ועסקו במסחר בשעונים, בבדים ובבקר. לאחר מחצית המאה גדל מספר היהודים בעיר והוקמו בה בית כנסת ובית קברות יהודי. עם השתלבותם בעיר תפסו היהודים תפקיד חשוב בתעשייה ובמסחר השעונים וכן בהתרחשות התרבותית בעיר, מה שתרם להתחזקות כלכלית של העיר כולה ולגידול נוסף באוכלוסייה היהודית. ב-1896 הוקם בית כנסת חדש, גדול ומפואר, הקיים עד היום. מאז המחצית השנייה של המאה העשרים הלך והתמעט מספר היהודים בעיר, וביתר שאת בעקבות המשבר בתעשיית השעונים בין השנים 1970-1985.
ב-2009 מנתה הקהילה כ-100 חברים בלבד. בית הכנסת כבר לא פעיל, אך ב-1995 הוכר כנכס תרבותי בדרגת חשיבות אזורית על ידי רשימת הנכסים התרבותיים של שווייץ.
אביגדור קפלן

ביוגרפיה

קפלן נולד בישראל, שירת בצה"ל בחיל הקשר. לאחר שחרורו עבד בתעשייה האווירית לישראל, במשך השנים התקדם בתפקידים ושימש ראש אגף תכנון כוח אדם, בשנת 1976 עבר לשרת במשטרת ישראל כראש מינהל כוח האדם בדרגת תת-ניצב. חזר לתעשייה האווירית ב-1978 ושימש סמנכ"ל כוח אדם ומינהל, סמנכ"ל לתכנון ומערכות מידע, משנה למנכ"ל לכוח אדם ומינהל ומנכ"ל חברת הבת של התעשייה האווירית בארצות הברית.
בנובמבר 1992 מונה לתפקיד מנכ"ל קופת חולים כללית. הוא שימש בתפקיד זה בתקופה בה נותק הקשר בינה להסתדרות הכללית ונחקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי ששינה את מערכת הבריאות בישראל. תוכנית הבראה שהוביל קפלן הביאה להקטנת הגירעון הגבוה של הקופה. בפברואר 1997 מונה למנכ"ל חברת אפריקה ישראל להשקעות אך התפטר לאחר מספר חודשים בלבד, לאור מחלוקת עם בעל השליטה בחברה, לב לבייב. באותה שנה מונה למנכ"ל כלל החזקות עסקי ביטוח ומילא תפקיד זה במשך 11 שנים. במהלך כהונתו הפכה כלל ביטוח לחברת הביטוח הגדולה בישראל. כמו כן הורחבה הפעילות גם מחוץ לישראל, עם רכישה חברת הביטוח הבריטית, Broadgate Underwriting Limited ורכישת קבוצת הביטוח האמריקאית גארד. במרץ 2008 התפטר מתפקיד המנכ"ל ומונה ליו"ר דירקטוריון החברה. בשנת 2011, בה הפסידה כלל ביטוח 127 מיליון ש"ח, הסתכמה עלות שכרו של קפלן ב-2.3 מיליון ש"ח.
ביוני 2013 נבחר למנכ"ל מרכז רפואי הדסה והתפטר מתפקיד יו"ר כלל ביטוח. בתקופתו כמנכ"ל התפוצץ המשבר בהדסה בעקבות גרעון גבוה שנצבר לאורך שנים, ההנהלה בראשותו פנתה לבית המשפט בבקשה שהתקבלה להקפאת הליכים ועובדי בית החולים פתחו בשביתה ומחאה חריפה. ביוני 2014 התפטר מתפקידו לאחר מינוי חשב מלווה למרכז הרפואי.
בתחילת 2015 מונה קפלן למנכ"ל של קבוצת אלון במקומו של דודי ויסמן. בתקופת ניהולו נקלעה חברת הבת מגה קמעונאות למשבר עסקי והגישה בקשה הקפאת הליכים עקב חדלות פרעון.
בחודש ינואר 2017 מונה קפלן לתפקיד מנכ"ל משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים במקומו של אליעזר יבלון שנפטר במפתיע כחודש לפני כן.

השכלה ואקדמיה

קפלן בעל תואר ראשון בכלכלה ובסטטיסטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1964), תואר מוסמך מהאוניברסיטה במנהל עסקים ותואר מוסמך בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון (1973). ביוני 2011 הוענק לו תואר דוקטור מהפקולטה למדעי הבריאות שבאוניברסיטת בן-גוריון, נושא עבודת הדוקטורט שלו, אותה כתב בהנחייתן של פרופסור שפרה שוורץ וד"ר רויטל גרוס, היה "התפתחות שוק ביטוח הבריאות הפרטי בישראל לצידו של ביטוח הבריאות הציבורי - בעידן חוק ביטוח בריאות חובה". הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטת חיפה, ועמד בראש תוכנית לימודים חדשה בתחום ההתמחות בביטוח וניהול סיכונים במסגרת לימודי MBA בבית הספר לניהול של האוניברסיטה.
חיל האוויר העיראקי

היסטוריה

החיל נוסד ב-22 באפריל 1931 בזמן שלטון הבריטים בעיראק, כחיל האוויר המלכותי העיראקי. עד להקמתו, שלט חיל האוויר המלכותי הבריטי במרחב האווירי של עיראק. הפעילות המבצעית הראשונה בה השתתף החיל היה בשנת 1941 בעת המלחמה האנגלו-עיראקית. בשנת 1948 במלחמת העצמאות סייע החיל גם בלחימה לצד הכוחות הערבים בארץ ישראל.
כתוצאה מההפיכה הצבאית בשנת 1958 (הפיכת ה-14 ביולי) שינה החיל את שמו לחיל האוויר העיראקי, ועיראק כוננה יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות ושאר מדינות ברית ורשה. בהדרגה, הפכה ברית המועצות לספקית נשק עיקרית והחיל החל לקלוט מערכות נשק סובייטיות לצד מערכות הנשק הבריטיות אותן הפעיל. בשנת 1966 ערק הטיס ממוצא אשורי מוניר רדפא לישראל עם מטוס המיג-21 החדיש אותו הטיס. בתחילת מלחמת ששת הימים ביצע חיל האוויר העיראקי ארבע התקפות בשטח ישראל, אחת מהן באמצעות מפציץ טופולוב 16 שגרם ל-14 הרוגים ישראלים ולעשרות פצועים. בתגובה מהצטרפות עיראק למלחמה הותקף בסיס חיל האוויר העיראקי H-3 על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע מוקד והחיל איבד מספר מטוסים. 
במהלך שנות ה-70 החלה עיראק לרכוש מערכות נשק מתקדמות מצרפת שכללו בין היתר מטוסי מיראז' F1 ויגואר. עיראק העבירה מספר טייסות קרב לסוריה ומצרים ששימשו אותן במהלך מלחמת יום הכיפורים.
במהלך שנות ה-80 גדל החיל בצורה ניכרת מ-330 ל-950 מטוסים זאת בשל מלחמת איראן-עיראק. חיל האוויר העיראקי מילא תפקיד מרכזי בהתקפות העיראקיות על הכוחות האיראניים. למרות גודלו, קרס חיל האוויר העיראקי במהלך מלחמת המפרץ. רבים ממטוסיו הושמדו, הן באוויר והן על הקרקע, ומטוסים רבים נמלטו לשטח איראן. בתום המלחמה נאסר על חיל האוויר העיראקי לטוס בדרום ובצפון המדינה, זאת כדי למנוע את התקפת האוכלוסייה השיעית והכורדית שניסו למרוד בשלטון המרכזי. בשנים שלאחר מלחמת המפרץ ירדה יכולתו של חיל האוויר העיראקי בצורה משמעותית ומרבית המטוסים תוחזקו בצורה גרועה. החיל כמעט ולא השתתף בלחימה בעת מלחמת עיראק ב-2003 שהסתיימה בכיבושה של עיראק ובהפלת משטרו של סדאם חוסיין. 
בימינו נמצא החיל בתהליך שיקום. מרבית מערכות הנשק שלפני הפלישה האמריקאית לעיראק אינם בשימוש והחיל החל לקלוט מערכות נשק מערביות שחלקן נתרמו על ידי ארצות הברית ומדינות אחרות. בשנת 2008 הביעה עיראק רצון לרכוש מטוסי קרב מתקדמים מסוג F-16 פייטינג פלקון בנוסף למטוסי תובלה ומסוקים.
נכון ל-2012 מפקד החיל הוא חמיד אל מליקי.
חוה בכרך

חוה בכרך (ה'שמ"ה, 1585 – ה'תי"ב, 1652) הייתה מלומדת יהודייה נודעת במאה ה-17. מלבד ידיעותיה התורניות וחידושי הלכה שהתפרסמו בשמה, הייתה מיוחסת מאד, נכדתו של המהר"ל מפראג וסבתו של רבי יאיר חיים בכרך, שקרא את שם ספרו הנודע "חות יאיר" על שמה.

ביוגרפיה

חוה כ"ץ נולדה לפייגל'ה בתו השנייה של המהר"ל מפראג ולרב יצחק כ"ץ, רבן של וינה, ניקלשבורג ומורביה כולה, אחיה היו רבי חיים הכהן כ"ץ, רבן של ניקלשבורג ומורביה אחרי אביו, ומאוחר יותר ראש ישיבה בפראג, ורבן של פרנקפורט דמיין ופוזנא; ורבי נפתלי הכהן כ"ץ מלובלין. בגיל 15 נישאה לרב אברהם שמואל בכרך שהיה דרשן בפראג, ומאוחר יותר התמנה לרבן של וורמס ומדינת פפאלץ. החתונה התקיימה בפראג בנוכחות סבה הזקן, המהר"ל מפראג.
אמה, למדנית בפני עצמה לימדה אותה כבר מגיל צעיר את ספרות היסוד התורנית. היא נודעה בשל למדנותה הרבה, סופר עליה כי למדה והתפלפלה בהלכה עם תלמידי אביה. היא הייתה בקיאה בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי במדרשי חז"ל ובספרות השו"ת וההלכה. לא הייתה זו תופעה שכיחה בקרב נשים במאה ה-16 וה-17, ונכדה כותב עליה כי "היתה אם כל חי בתורה ובמעשים, אשר אשה בכל אלה לא מצאנו". נאמר עליה עוד שהייתה לומדת את המדרש לבדה מבלי להזדקק לפרשני המדרש, והייתה מעבירה ביקורת על הפירוש "מתנות כהונה" של רבי יששכר בער כ"ץ.
בכ"ז באייר ה'שע"ה, 26 במאי 1615, חמישה שבועות לאחר גירוש וורמייזא, התאלמנה מבעל נעוריה שנפטר באלשבאך, והיא בת 30 בלבד. היא נסעה עם בנה שמשון (1600–1670) שהיה אז בן פחות מ-15 לגור אצל אמה בפראג וסירבה להינשא בשנית עד סוף חייה. גם כשרבי ישעיה הלוי הורוויץ הנודע בכינויו "השל"ה", שלח להציע לה להינשא לו, לאחר פטירת אשתו חיה בשנת ה'ש"ף (1620), עמדה בסירובה זה.
כשהתמנה בנה רבי שמשון לכהן כרב בגדינג, מורביה, בשנת ה'שפ"ד (1624), נסעה עמו לגדינג והתגוררה בביתו. היא המשיכה להתגורר עמו גם כשקיבל בשנת ה'ת"י (1650) את משרת הרבנות בוורמייזא. 
בשנת ה'תי"א החליטה לעלות בגפה לארץ ישראל, אך נפטרה בדרך בעיר סופיה.
נכדה, רבי יאיר חיים בכרך, הנציח את זכרה בספרו הנודע "חות יאיר", ותיאר את קורות חייה בהקדמתו לספרו זה.
כתבי הפדרליסט

כתבי הפדרליסט (באנגלית: Federalist Papers) הוא קובץ של 85 מאמרים על חוקת ארצות הברית. המאמרים נכתבו בין השנים 1787–1788. את מאמרי הפדרליסט כתבו ג'יימס מדיסון, אלכסנדר המילטון וג'ון ג'יי. המאמרים נכתבו מתוך כוונה להסביר לתושבי ניו יורק את היתרונות בחוקה המוצעת על פני תקנון הקונפדרציה.

רקע

בעקבות מלחמת העצמאות האמריקאית זכו 13 המושבות הבריטיות בעצמאות מהשלטון הבריטי. 13 המושבות התאחדו במסגרת תקנון הקונפדרציה. לאחר שנוצרו בעיות במסגרת הקונפדרציה, כינס הקונגרס את ועידת פילדלפיה שבה ישבו נציגים מכל המושבות במטרה ליצור חוקה לאיחוד. את החוקה היו אמורות לאשר לפחות 9 מדינות. לאחר שנדמה היה שייתכן שמתנגדי החוקה ינצחו וידחו אותה, החליטו מחברי הפדרליסט שכחלק ממסע ההסברה של החוקה יש צורך להסביר לציבור הרחב את המשמעות של החוקה. בעקבות כך פורסמו מאמרי הפדרליסט בעיתונות בניו יורק.

תוכן

מתוך 85 מאמרים, כותביהם של 73 לא מוטלים בספק, אולם לגבי 12 מאמרים לא ברור אם המילטון או מדיסון כתבו אותם, ועד היום הדעות חלוקות בעניין זה.
המאמרים נכתבו תחת שם העט פובליוס לכבודו של פובליוס ולרוס פובליקולה, קונסול רומי שחוקק חוקים התומכים בזכויות אזרח.
כתבי הפדרליסט מסבירים את המוטיבציה ליצור חוקה לארצות הברית, את הכשלים במערכת הנוכחית של הקונפדרציה ואת היתרונות הרבים הגלומים בחוקה.
כתבי הפדרליסט נחשבים לפרשנות מרכזית של החוקה האמריקאית, ובית המשפט העליון של ארצות הברית משתמש בו בשאלות חוקתיות.
אחד ההבדלים הבולטים בין החוקה לתקנון הקונפדרציה הוא הוספת סמכויות נרחבות לממשל הפדרלי על חשבון המדינות עצמן. כתבי הפדרליסט מסבירים את החשיבות בשלטון חזק ובעל כוח, ובה בעת את הצורך לאזן בין הכוחות הפדרליים השונים.
אנדראס לותה

נעוריו

אנדראס לותה החל לשחק כדורגל כשהיה בן שבע שנים, בקבוצת הכדורגל נידרבונספלד (SuS Niederbonsfeld). הוא שיחק שם בין השאר בלם אחורי ומגן כנף; רק לאחר מעברו לבורוסיה פלברט הועבר לעמדת השוער. ב-2001 עבר לקבוצת הנוער של בוכום.

קריירה מקצוענית

בשנת 2006 הצטרף לותה לקבוצת המשנה של בוכום. עבור עונת 2009/10 חתם על חוזה מקצועי ושימש, בתחילה, השוער הרביעי בקבוצה הבוגרת.
לאחר פיטוריו של המאמן מרסל קולר קודם לותה, תחת המאמן פרנק היינמן, לשוער השני של הקבוצה. את המשחק הראשון שלו כמקצוען שיחק ב-22 בספטמבר 2009 בגביע הגרמני, כמחליפו של פיליפ הרוואגן, שסבל מלסת שבורה. הבכורה שלו בבונדסליגה הגיעה ב-25 בספטמבר 2009 נגד נירנברג, אותה ניצחו 1:0, במשחק בו לא ספג לותה. לאחר שני משחקים, שבהם המשיך לשחק כשוערה הפותח של הקבוצה, חזר לותה לספסל הקבוצה. בסוף העונה ירדה בוכום לבונדסליגה השנייה.
בעונת 2010/11 היה לותה ביום המשחק החמישי לשוער הראשי, לאחר שהרוואגן עשה מספר טעויות במשחקי הקבוצה הקודמים. בתחילת עונת 2012/13 היה לקפטן של הקבוצה.
לאחר שבוכום החלה את עונת 2015/16 עם חמישה ניצחונות, באמצע הסיבוב הראשון נפסקו הניצחונות, כך שמיום המשחק ה-11 עד יום המשחק ה-16 צברה רק שתי נקודות; בכל ימי המשחק הללו לא היה אף לא משחק אחד שבו לא ספג לותה, ובסך 16 משחקי הליגה ספג 17 שערים. מאמנה הראשי של בוכום, חרטיאן ורבק (Gertjan Verbeek), הגיב עם שינויים בסגל והוריד את לותה לספסל ב-6 בדצמבר 2015 (הסיבוב ה-17), במשחק נגד פ.צ היידנהיים; ורבק החליט להחליפו במנואל רימן. לותה הגיב להחלטת המאמן ביום שקדם למשחק בביקורת פומבית, שאותה פרסם ב-Facebook. הוא ציין כי על פי מגזין הספורט kicker online, הוא נחשב לאחד השחקנים הטובים העונה בליגה השנייה כולה, וטען כי ב-16 משחקי ליגה לא עשה כל טעויות חמורות. למרות התפתחות זו, הודה לוורבק בפוסט שפרסם, על שמאז הגעתו של המאמן לבוכום עשה אותו ל"שוער טוב יותר ויעיל יותר". אחרי שנגד היידנהיים עדיין ישב על הספסל, הסביר המועדון ב-8 בדצמבר 2015 שלותה לקח לעצמו עד 3 בינואר 2016 "פסק זמן למחשבה" ממשחק ומאימוני הקבוצה. המנהל הספורטיבי כריסטיאן הוכשטטר (Hochstätter) אמר שלותה מקבל את ההזדמנות "לעבד את האירוע שאירע שבוע שעבר". לותה קיבל החלטה זו והתחרט על התזמון של הודעתו ב-Facebook. בנוסף, הוא הודה כי לא העריך נכונה את השפעת צורת הביטוי שלו.
בעונת 2016/17 עבר לותה לקבוצת הבונדסליגה אאוגסבורג, וחתם על חוזה עד שנת 2020. ביום המשחק ה-33 של העונה, ב-1:1 מול בורוסיה דורטמונד ב-13 במאי 2017, שיחק את משחק הבכורה שלו, לאחר שהשוער הראשי של הקבוצה, מרווין היץ, נפצע בירכו.

חברות באיגודים

מאז 30 ביוני 2015 משמש לותה נציג הבונדסליגה השנייה במועצת השחקנים של האיגוד המקצועי איחוד שחקני הכדורגל (VdV).
דוד (רכב)

דוד הוא רכב שטח קרבי ממוגן שנמצא בשימוש צה"ל. דוד מחליף את הסופה M-240 הממוגנת כרכב קרבי עירוני לאזורי עימות.

פיתוח

הרכב פותח על ידי חברת מ.ד.ת. (MDT) בשיתוף ענף רכב בחט"ל (חטיבה טכנולוגית לזרוע היבשה) בהתבסס על דגם לנד רובר דיפנדר תוך יישום לקחים מרכבים ממוגנים קודמים ושיפור הדיגום, בטיחות ומיגון הנוסעים ביחס לרכבים הנמצאים במערך היום. הרכב פותח תוך שילוב מפקדי היחידות הלוחמות בתהליך, כך שהמוצר הסופי יענה על הצרכים המבצעיים.
זוהר הקוטב

זוהר הקוטב (בלטינית: Aurora) הוא תופעת טבע המאופיינת בהופעה של אור בצבעים שונים בשמי הלילה. צבעי אורות אלו נקלטים היטב בעדשת המצלמה ופחות בעין האנושית. התופעה מתרחשת בקרבת הקוטב הצפוני, שם היא נקראת זוהר צפוני, אורורה בוראליס או אורות הצפון, ובקוטב הדרומי, שם היא נקראת זוהר דרומי, או אורורה אוסטרליס.
התופעה מתרחשת כאשר נוצר בחגורות ואן אלן "עומס יתר" של חלקיקים שזורמים מטה בשדה המגנטי של כדור הארץ ומתנגשים במולקולות שבאוויר, בעיקר בחנקן ובחמצן שבאטמוספירה - באזור היונוספירה, וגורמים להם לשחרר אנרגיה בצורה של פליטת אור. התופעה מתרחשת בעת פעילות מוגברת של השמש. אטומי החמצן באטמוספירה טעונים באופן קבוע ובעת שמגיעה "רוח השמש" טעונה מטען גם היא, נוצר מפגש בין האטומים הטעונים המצריך שחרור אנרגיה, שבא לידי ביטוי בהופעת זוהר הקוטב.
צבעו של זוהר הקוטב נקבע בהתאם לסוג האטום. ירוק, שהוא הצבע הנפוץ ביותר, נוצר כתוצאה מפגיעה באטום חמצן. ואילו צבעים נדירים יותר כאדום וכחול נוצרים מאטומי מימן או חנקן, או מפגיעה ברמה גבוהה יותר של האטמוספירה.
בעבר לוותה התופעה בהשערות רבות, ביניהן שהזוהר הוא תוצר של גזים שונים הפורצים מכדור הארץ ואמונות טפלות, כהארת הדרך למתים העולים השמיימה.

השפעת התפרצות מגנטית בשמש על הזוהר

ב-2 בספטמבר 1859 הייתה התפרצות מגנטית חריגה על השמש. למחרת, קצת לפני הזריחה נצפו אורות זוהר הצפון בצבעים חזקים של אדום, ירוק וסגול, במקומות שלא נצפו בעבר, בהם קובה וג'מייקה. בעיתון הניו יורק טיימס נכתב שהאורות היו בעוצמה כזו שבלילה היה אפשר לקרוא בעזרתם ללא צורך בתאורה מלאכותית.

צפייה בזוהר מכדור הארץ

הזוהר מופיע בדרך כלל סמוך לקטבים המגנטיים של כדור הארץ, משום שהאטומים הטעונים נמשכים אליהם בהתאמה. במהלך סערות גאומגנטיות זוהר הקוטב יכול להופיע גם באזורים מרוחקים מאוד מהקטבים המגנטיים, בתלות בעוצמת הסערה המגנטית. זוהר הקוטב ניתן לצפייה בלילות בהירים, נטולי או מעוטי עננים. על מנת לצפות בו צריך להתרחק מאזורים הסובלים מ"זיהומי אור", כגון ערים ומקומות יישוב מוארים, ולצאת אל אזורים חשוכים.
“משפכים” בשדה המגנטי של כדור הארץ נקראים גם “הטבעת המגנטית”, שם מתרחשת התופעה. כאשר מופיע זוהר צפוני, בחלק הצפוני של כדור הארץ הוא נקרא “Aurora borealis” וכאשר רואים את הזוהר בדרום הוא נקרא “Aurora australis”. את הזוהר הדרומי ניתן לראות באנטארקטיקה אשר שוכנת בקוטב הדרומי. באזור “הטבעת המגנטית” של הצפון, ניתן לראות את הזוהר הצפוני בצפון רוסיה, לפלנד, איסלנד, גרינלנד, אלסקה וקנדה. ככל שהסופה הסולרית חזקה יותר כך מתפשט הזוהר מהקטבים לכיוון קו המשווה.
יואל מגדל

יואל שמואל מגדל (נולד ב-1 באפריל 1945) הוא חוקר ישראלי, המכהן כפרופסור ללימודים בינלאומיים באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל.

ביוגרפיה

מגדל סיים תואר ראשון בהצטיינות מאוניברסיטת ראטגרס בשנת 1967, ואחר כך תואר שני (1968) ודוקטורט (1972) מאוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1972 ל-1974 היה מרצה באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1974 מונה למרצה בכיר. בשנת 1976 היה לעמית מחקר באוניברסיטת הרווארד ובין השנים 1975 ל-1980 היה פרופסור חבר לממשל באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1980 החל ללמד באוניברסיטת וושינגטון ובשנת 1982 מונה לפרופסור מן המניין. בין השנים 2002-2003 היה עמית ליידי דייוויס באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 2005 ל-2011 שימש כנשיא האגודה ללימודי ישראל.
יחד עם הסוציולוג הישראלי ברוך קימרלינג כתב את הספר "פלסטינים: עם בהיווצרותו, למן המרד נגד מוחמד עלי ועד לכינוי הרשות הלאומית", אשר תורגם למספר שפות.
במחקריו עוסק מגדל בהיווצרות מדינות וחברות ללא מדינה בעולם השלישי, וכן בחברה והפוליטיקה של הפלסטינים.
נשוי ואב לשלושה.
טקסונומיה

טַקְסוֹנוֹמְיָה (מיוונית – τάξις: סידור; νόμος: שיטה, חוק) היא סיווג שיטתי של עצמים מאותו תחום. הסיווג הנפוץ ביותר הוא מדרגי (הירארכי), אולם ייתכן גם סיווג שמרשה יחסים יותר מורכבים או פחות מורכבים בין הדברים הממוינים. למשל, סיווג מכונית גם כרכב קרקעי וגם כרכב ממונע; או סיווג של צמחים לפי צבע פרחיהם, המקובל במגדירי צמחים עממיים.

הטקסונומיה והאדם

יש הטוענים שמוח האדם התפתח במהלך האבולוציה לסיווג טבעי של הכרתו את העולם למערכות ממוינות כדוגמת אלה המצוינות לעיל. השקפה זו יונקת בין היתר מהאֶפִּיסְטֶמוֹלוֹגְיָה (תורת ההכרה) של עמנואל קנט. אנתרופולוגים הבחינו שסיווגים מוטמעים במערכות חברתיות ותרבותיות מקומיות, וממלאים תפקידים חברתיים שונים. אחד המחקרים הידועים והמשפיעים ביותר בנושא הוא צורות היסוד של חיי הדת מאת אמיל דורקהיים. התאוריות של קנט ודורקהיים השפיעו גם על קלוד לוי-שטראוס, מייסד האנתרופולוגיה הסטרוקטורלית. לוי-שטראוס כתב שני ספרים חשובים בנושא הטקסונומיה: טוטמיזם והמוח הפראי.
טקסונומיות כגון אלה שנותחו על ידי דורקהיים ולוי-שטראוס מכונות לעיתים טקסונומיות עממיות, כדי להבחין בינן לבין הטקסונומיות המדעיות, המתיימרות להיות אובייקטיביות ואוניברסליות.