פרג' פרי

ביוגרפיה

פרג' פרי נולד בעיראק בשם פרג' בלבול. בן בכור למשפחה דלת אמצעים ומרובת ילדים. בגיל 9 נאלץ לצאת לעבוד על מנת לעזור בפרנסת המשפחה, כאשר המשיך את לימודיו בבית הספר בשעות הערב. כך, הגיע פרג' לעבוד אצל צלם ארמון המלוכה ז'אק שיראק, שם נחשף לראשונה לתחום הצילום. אצל אותו צלם גם למד את אמנות הריטוש וביצוע כל העבודות המקצועיות במעבדה.
כאשר החלה העלייה לישראל נאסר על היהודים להמשיך לעבוד. פרג' פרי החל בצילום לתמונותפספורט את אלפי יהודי בגדאד בדרכם לישראל. החנות הייתה בקרבת בית-הכנסת בו נרשמו היהודים לבקשת עלייה לישראל וויתור על אזרחותם העיראקית. לאחר שצילם כמעט את כל יהדות בגדאד במשך כשמונה חודשים, פרג' עצמו עלה לישראל בשנת 1951 יחד עם בני משפחתו. בישראל התגוררו במעברת פתח-תקווה. הוא עבד בכל עבודה מזדמנת, מחקלאות ועד בניין, .
לאחר סיום השירות הצבאי בדובר צה"ל, עבד כצלם סטילס באולפני חביב בסרט "באין מולדת", העוסק בעלייתם של יהודי תימן (והיה הסרט הישראלי הראשון שצולם בצבע) בהשתתפותם של שייקה אופיר ושושנה דמארי.
בשנת 1955 פתח פרג' פרי את פוטו-פרג', חנות הצילום הראשונה שלו בפתח-תקווה. חלון הראווה היה אמצעי הפרסום הטוב ביותר ופרג' הפך לשם דבר.
בשנת 1958 צילום של פרג' בשם "כמיהה" המראה דיוקן של ילד מעברה, נבחר מבין מאות צילומים להיות מוצג בתערוכה ב"בית העיתונאים" בתל אביב וזכה בפרס. התערוכה הייתה על שמם של הצלמים הבינלאומיים קאפה וסים, הידועים ביותר בצילומים במלחמות קוריאה ובמבצע "סואץ". מספר שנים לאחר מכן, תצלום נוסף של פרג' מתערוכת "בליבך ירושלים" השתתף וזכה בפרס בתערוכת ה"פוטוקינה" בגרמניה, תערוכת הצילום הבינלאומית הגדולה בעולם.
בשנת 1962 החליט פרג' לפתוח סטודיו נוסף בתל אביב, ברחוב בן-יהודה. היה זה סטודיו בממדים גדולים בהרבה ממה שהיה מוכר בתחום הצילום ובארץ בכלל. את הפתיחה החגיגית כיבדה בנוכחותה חנה רובינא, הגברת הראשונה של התיאטרון הישראלי.
פרג' פרי היה הראשון בארץ בעלי מעבדות לפיתוח תמונות בצבע, וגם היחיד למשך שנים רבות. הוא נסע במיוחד לגרמניה ללמוד את הטכניקה ולהביא את המכונות. למעשה, פרג' פרי הביא את הצילום הצבעוני לישראל. רבים נהרו לחנות והגיעו מכל קצוות הארץ.
באמצע שנות ה-60 החל בפיתוח התמונות המהיר שהיה חריג באותה תקופה. לאחר שנת הרצה, יצא בסיסמה חדשה – פיתוח תמונות "מהיום למחר".
פרג'פרי צילם סרט פרסומת בחרמון והשתתף בפסטיבל קאן לסרטי פרסומת בכותרת "מהיום להיום". בעקבות צילום הסרט יצא עם הסיסמה של פיתוח תמונות "מהיום להיום", המזוהה איתו עד היום והפכה למטבע לשון בשפה ובתרבות הישראלית. במשך כעשר שנים, פרג' פרי היה היחיד בארץ ובזירה הבינלאומית של ענף הצילום שהוביל את הפיתוח המהיר "מהיום להיום".
בשנת 1971 רכש פרג' את קולנוע "ארמון דוד" בתל אביב ורבים הופתעו כשהפך את הבניין לאולפני הצילום הגדולים ביותר במזרח התיכון, שכללו מעבדות פיתוח תמונות וגלריה לאמנות. אלו הם "פרג' אולפני צילום" ברחוב דיזנגוף פינת ארלוזורוב שבתל אביב עד היום. לפתיחה החגיגית בחסותו של ראש עיריית תל אביב, יהושוע רבינוביץ', הגיע קהל רב שכלל חברים טובים, צלמים, אמנים ואנשי ציבור.
פרג' פרי המשיך לשמור על מעמדו כאמן צילום. הציג לא אחת את מומחיותו בצילום משפחות, ילדים, דיוקנים, צילומי פרסום ואופנה ואף את מלכות היופי של ישראל, כולל מיס תבל רינה מור, במשך מספר שנים רצופות. בנוסף, פרג' צילם וערך תערוכות צילומים מרהיבות בישראל ומחוצה לה. שלוש מתערוכותיו הוצגו בגבעת הקפיטול שבארצות-הברית בתמיכת משרד החוץ הישראלי ובחסות חברי קונגרס וסנאט. הוא התקבל בחום בבית-הלבן עם התערוכות: "שלום לך סיני", "בליבך ירושלים" ו"מסע בחוג הקוטב הצפוני". פרג' פרי הוא הצלם הישראלי הראשון בקוטב הצפוני.
בשנת 1986 קיבלת תעודת הוקרה מארגון הNational Geographic על קידום המחקר בעקבות צילומיו באפריקה.
במשך השנים צירף פרג' פרי לעסק בהדרגה את האחים מתוך אמונה בערכי המשפחה. אף שינה את שם העסק, שהיה נקרא על שמו הפרטי, מ"פוטו פרג'" - ל"אחים פרג'". בשנות ה-80 נפרדו דרכם. פרג' המשיך את העסק המקורי שייסד – את האולפנים והמעבדות ברחוב דיזנגוף בתל אביב. ואילו האחים בחרו להמשיך ולעסוק בצילום, אבל בדרך של הקמת חנויות עצמאיות ונפרדות, שאינן קשורות לפרג'.
בשנת 2011 החל בעידוד צלמים צעירים להציג בתערוכות צילום בגלריה לאמנות שלו בתל אביב.
בשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
בשנת 2017 הוענקה לו תעודת הוקרה מאיגוד הצלמים והאמנים על תרומתו בתחום הצילום מאז קום המדינה.
פרג' ממשיך לנהל ולפתח את פרג' אולפני צילום, כאשר מתלוות אליו רעייתו, שתיים מבנותיו ושתי נכדותיו.