google/wiki40b huggingface dataset:
מרטין בלסם

קורות חיים

בלסם נולד ברובע הברונקס לזוג הורים יהודים, ליליאן ואלברט בלסם, המבוגר מבין שלושה אחים.
למד דרמה ב"תיכון דווייט קלינטון" ולאחר מכן בבית ספר למשחק שבבעלות אוניברסיטת "ניו סקול" לצידו של הבמאי הגרמני ארווין פיסקטור.
עם סיום לימודיו התגייס בלסם לחילות האוויר של צבא ארצות הברית ושירת בזמן מלחמת העולם השנייה.

קריירת משחק

החל את דרכו בשתי הופעות אורח בולטות בסדרה "אזור הדמדומים".
הופעתו הקולנועית ב-1954 בדרמה הפוליטית של איליה קאזאן "חופי הכרך", הובילה את סידני לומט ללהק אותו לתפקיד יושב ראש חבר המושבעים בדרמה המשפטית "12 המושבעים".
ההופעה בסרטו של לומט העלתה את מעמדו של בלסם שקיבל תפקידים משמעותיים במותחן האימה של אלפרד היצ'קוק "פסיכו" בו הופיע בדמותו של הבלש הפרטי מילטון ארבוגסט, בקומדיה של בלייק אדוארדס "ארוחת בוקר בטיפאני" בו גילם את או ג'יי ברמן, סוכנה של הולי גולייטלי (אודרי הפבורן) ובמותחן הפוליטי "שבעה ימים במאי" שם שיחק את פול גאירד, עוזרו של הנשיא ג'ורדן ליימן (פרדריק מארץ'). שיחק במותחן "פסגת הפחד" שם גילם את מפקח המשטרה מארק דוטון. בלסם הופיע גם ברימייק של מרטין סקורסזה לסרט שנעשה בשנת 1991.
בלסם זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1965 על הופעתו בדרמה הקומית "אלף ליצנים" שם גילם את ארנולד בארנס אחיו וסוכנו של התסריטאי הכושל מארי (ג'ייסון רוברדס).
ב-1970 גילם את האדמירל האסבנד קימל מפקד צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית בזמן המתקפה על פרל הארבור בסרט המלחמה "טורה! טורה! טורה!", שיחק בתור איש המכירות מריוואטר במערבון האפי של ארתור פן "איש קטן גדול" וכקולונל קאצ'רט בפרודיה המלחמתית "מלכוד 22".
גילם את ביאנצ'י חברו של הרקול פוארו (אלברט פיני) במותחן המסתורין הספרותי של סידני לומט "רצח באוריינט אקספרס".
בשנת 1973 גילם את ד"ר רודי ולס בסרט הטלוויזיה "האיש השווה מיליונים" שעליו מבוססת הסדרה "סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים".
באמצע שנות ה-70 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "משאלות קיץ, חלומות חורף", מועמד פעמיים לפרס באפט"א על תפקידיו בתור העורך הארי סימונס בדרמת העיתונות "כל אנשי הנשיא" והארולד ברגמן בסרט הפשע "חטיפת פלהם 123" ומועמד לפרס אמי על תפקידו בהפקה הטלוויזיונית "פשיטה על אנטבה" המבוססת על "מבצע יונתן".
בלסם זכה בפרס הטוני בשנת 1967 על תפקידו כשחקן ראשי במחזה "את יודעת שאני לא יכול לשמוע אותך כשהמים זורמים".
שיחק בסרט הפעולה של מנחם גולן "מחץ הדלתא" בדמותו של הנוסע החטוף הראשי בן קפלן.
לצד הקריירה העניפה והמשגשגת שלו בקולנוע ובטלוויזיה נודע גם כשחקן תיאטרון מוערך ואהוד.

חיים אישיים

בלסם נישא ב-1952 לשחקנית פרל סומר, הזוג התגרש כעבור שנתיים של זוגיות.
אשתו השנייה הייתה השחקנית ג'וייס ואן פאטן לה היה נשוי במשך שלוש שנים. לבלסם ולפאטן נולדה בת אחת, השחקנית טליה בלסם אשתו לשעבר של ג'ורג' קלוני.
התחתן עם אשתו השלישית השחקנית איירין מילר ב-1963, מערכת היחסים החזיקה מעמד 24 שנים והזוג נפרד ב-1987. לזוג נולדו שני ילדים זואי ואדם בלסם.
בלסם נפטר בגיל 76 מהתקף לב בשנת 1996 בעת שהייתו ברומא, נקבר ב"בית הקברות סידר פארק" שבניו ג'רזי.
איפוגאו (שפה אנושית)

אורתוגרפיה

האלף-בית האחיד של איפואגו הוא כדלקמן: A, B, D, E, G, H, I, K, L, M, N, Ng, O, P, T, U, W, Y. האותיות מבוטאות בצורה שונה בכל ניב.
השואה באמנות

השואה, הייתה אירוע תקדימי שהשפיע ישירות על חייהם של עשרות מיליוני בני אדם, ובשל היותה אחד האסונות הגדולים ביותר בהיסטוריה האנושית, הן מבחינת היקפה והן מבחינת מידת האכזריות של הפשעים שנעשו במסגרתה, היא נושא ליצירותיהם של אמנים רבים ברחבי העולם. רבים מהאמנים הם יהודים וישראלים, חלק מהם ניצולי השואה. ראשיתה של האמנות לנוכח השואה בעצומה של מלחמת העולם השנייה.

אמנות פלאסטית בישראל

מקומה של השואה באמנות הישראלית עד שנות ה-80 היה מצומצם. למרות עיסוקם של אמנים שונים בזיכרון השואה, כגון עבודותיהם של יגאל תומרקין, חיים מאור ואחרים, לא נתפש אף גוף עבודה של אותם אמנים כבעל עניין מרכזי בייצוג השואה. לעיתים, כמו ניסו אמנים להמעיט בחשיבות ייצוג השואה בעבודותיהם. משה קופפרמן, לדוגמה, ניסה במשך שנים רבות להציג את עבודתו בראש ובראשונה בהקשר של שפת האמנות וגישות פורמליסטיות אחרות. יוצאים מן הכלל הן פסלים ואנדרטאות אשר הוזמנו למרחב הציבורי על ידי הממסד העירוני או הממשלתי בישראל.
השינוי בעמדת האמנים הישראלים בייצוג השואה החל במהלך שנות השמונים. הסמן הבולט לתופעה, ובמידה רבה גם המוביל שלה, היה הצייר משה גרשוני. בעבודותיו האקספרסיביות כגון המיצב "אטימה אדומה: תיאטרון" (1980) בביאנלה של ונציה וציורים רבים שעשה במהלך שנות ה-80 וה-90, הופיעו ייצוגים של השואה בצורה הולכת ומתחדדת. בין דימויים אלו ניתן למנות אזכורים של שמות יהודיים, של פסוקי תפילות, סימנים כגון צלב קרס, מגיני דוד ועוד, אשר הוטמעו בתוך מסגרות אקספרסיביות. בעבודותיו של גרשוני בוטאה השואה מתוך יחס של השגבה טרנסגרסיה גם יחד. מן הצד האחד מופיעים הדימויים כסימני זיכרון וכינון זהות, כמו בעבודה "הנני" (1988) בה מופיעים על גבי צלחת קרמיקה הכיתוב "הנני" כשהוא מלווה במגן דוד צהוב ובטביעת האצבע של האמן. בעבודה "היום השישי" מופיעים ספלי קפה מעוטרים בצלב קרס ובצלחות ששוליהן הוזהבו ולצידן צלחת שלישית ובה כיתוב הפסוק "יום השישי. ויכולו השמיים והארץ וכל צבאם!" הלקוח מספר בראשית. בעבודות אחרות כגון "גוסטאב מאהלר" (1980) מופיע שמו של המלחין היהודי-גרמני מאהלר בתוך מעיין פרופיל ייצוגי שלו ובשוליו נרשמה הכתובת "הי, חייל, מה שמעת". בכך מערבבת ביצירה בין איקונוגרפיה הומואירוטית שפיתח גרשוני לבין ייצוג השואה. ייצוג מובהק יותר הופיע בקבוצת תחריטים משנת 1994 הנקראת "שש השנים הראשונות", אשר בכל אחד מחלקיה מופיעים תאריכים הקשורים למשפחתו של גרשוני ולמלחמת העולם השנייה, לצד כתובות כגון "איפה כל היהודים?".
במהלך שנות התשעים הציגו אמנים ישראלים שונים גישות שונות, לעיתים ביקורתיות לייצוג השואה. במקרים רבים ניכרת בעבודותיהם השפעת העיסוק בשואה באמנות הבינלאומית. האמנית פני יסעור, לדוגמה, הציגה בתערוכה "מפות מנטאליות - אולמות ייצור" (1993) ובעיקר בבודה "מפת הרכבות של גרמניה, 1938" (1996), אשר הוצגה במסגרת תערוכת ה"דוקומנטה" בעיר קאסל. בעבודות אלו הופיעו מפות של רכבות וסממנים אחרים המאזכרים את השואה כחלק מניסיון לייצוג זיכרון ותיאור היחס שבין הזיכרון הפרטי והציבורי בעקבות השואה.

גישה מנוגדת הציג האמן רועי רוזן בתערוכה "חיה ומות כאווה בראון" (1997) שהקים במוזיאון ישראל. בתערוכה "איפשר" רוזן לצופים לחוות ולהשתתף בחייה של פלגשו של אדולף היטלר. בפרויקט אחר הציג את דמותה הפיקטיבית של "ז'וסטין פרנק", אמנית יהודיה פרובוקטיבית אשר "פעלה" באירופה שלפני מלחמת העולם השנייה. עבודות ביקורתיות אלו עסקו ביחס התרבות לשואה, לא פחות מאשר לשואה עצמה.
דניס אונישנקו

קריירה

אונישנקו החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של דנייפר דנייפרופטרובסק, וכשהיה בן 18 החל לשחק בקבוצת מטאלורג נובומוסקובסק מהליגה השנייה באוקראינה. בשנת 1996 חתם בקבוצת הפאר דינמו קייב, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל האוקראינית ערך ב-13 ביוני 1999, ולאחר מכן הושאל בחזרה לקבוצת נעוריו, דנייפר דנייפרופטרובסק, שם שיחק שלושה חודשים.
בפברואר 2000 הגיע אונישנקו לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב. ב-11 במרץ 2000 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול מכבי חיפה שהסתיים בתיקו 1–1. אונישנקו כבש גם בבעיטות ההכרעה בגמר גביע המדינה מול בית"ר ירושלים, והיה שותף לזכייתה של הפועל תל אביב בדאבל בתום עונת 1999/2000. בעונה שלאחר מכן היה שותף למשחקיה הראשונים של הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות, ובעונת 2001/2002 היה שותף להישג הגדול ביותר של קבוצה ישראלית במפעלים האירופים, כשהוביל את מרכז השדה של הקבוצה לצידם של גאבור הולמאי ויוסי אבוקסיס, והגיע עם הקבוצה לרבע גמר גביע אופ"א. באותה עונה גם זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובסך הכל שיחק שלוש וחצי שנים בהפועל תל אביב וערך במדיה 95 הופעות בליגת העל, בהן כבש חמישה שערים.
בשנת 2003 חזר אונישנקו לדינמו קייב וחתם על חוזה לחמש שנים במועדון. בעונת 2003/2004 זכה עם הקבוצה באליפות, אך פציעות רבות מנעו ממנו לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה. בשנת 2005 עבר לקבוצת וורסקלה פולטבה, שם שימש כקפטן, ובעונה שלאחר מכן שיחק תקופה קצרה בקבוצת טום טומסק מליגת העל הרוסית. לאחר מכן חזר לאוקראינה, ובשנת 2008 פרש ממשחק פעיל והפך לסוכן שחקנים.
אונישנקו היה גם שחקן נבחרת אוקראינה. בעקבות הצלחתו עם הפועל תל אביב בגביע אופ"א זומן אונישנקו לראשונה לסגל הנבחרת, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת רומניה ב-27 במרץ 2002. בסך הכל לזכותו של אונישנקו שלוש הופעות במדי הנבחרת, בכולן נכנס כמחליף במחצית השנייה.
סילביה סימס

ביוגרפיה

סימס נולדה בווליץ' שבלונדון. בתם של דייזי (שם נעורים הייל) ואדווין סימס, ראש איגוד מקצועי ועובד מדינה. היא גדלה בוול הול שבאלת'ם, ולמדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. בתה ביטי אדני היא שחקנית, והיא דודתם של המוזיקאים ניק ואלכס וב.
ב-1954 שיחקה אדני בסרטה השני "My Teenage Daughter" בתפקיד בתה של אנה ניגל. ב-1958 כיכבה בסרט "Ice Cold in Alex" בכיכובם של ג'ון מילס, אנתוני קווייל והארי אנדרוז. באותה שנה הופיעה בסרט "The Moonraker" המתרחש בתקופת מלחמת האזרחים האנגלית. ב-1961 שיחקה לצדו של דירק בוגרד בסרט "קורבן" בתפקיד אשתו של עורך דין הומוסקסואל בארון. ב-1962 גילמה את אשתו של טוני הנקוק בסרט " The Punch and Judy Man". בסרט השתתף גם אחיינה ניק וב. בהמשך שיחקה בקומדיות נוספות כגון "The Big Job" לצדו של סיד ג'יימס, וב-"Bat Out of Hell". היא זכתה לשבחים על הופעותיה בדרמות כגון "זרע התמרין" (1971) עם ג'ולי אנדרוז ועומר שריף, עליו הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. ב-1972 שיחקה סימס בסדרת טלוויזיה קומית בשם "My Good Woman" שרצה עד 1974 לצדו של לזלי קרות'ר. באותה תקופה הייתה ראש צוות בשעשועון "Movie Quiz" של ה-BBC בהנחייתו של רובין ריי. ב-1975 עמדה סימס בראש חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-25. ב-1989 הופיעה סימס בסיפור "Ghost Light" של סדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו".
זמן קצר אחרי שראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר סיימה את תפקידה ב-1990, גילמה סימס את דמותה בסרט הטלוויזיה "Thatcher: The Final Days" של טלוויזיה גרנדה עבור רשת ITV. בהמשך גילמה סימס את הדמות גם על הבמה. מ-2000 עד 2003 שיחקה סימס בתפקיד מריון ריילי בסדרת הדרמה קומית "At Home with the Braithwaites". ב-2002 השתתפה במיני-סדרה "The Jury", והקליטה את הסונטה 142 לאלבום האוסף "When Love Speaks" הכולל סונטות מאת שייקספיר. ב-2006 לוהקה לתפקיד אליזבת, המלכה האם בסרטו של סטיבן פרירס "המלכה" בכיכובה של הלן מירן שגילמה את המלכה אליזבת השנייה. ב-2005 הופיעה סימס בסרט הטלוויזיה האמריקאי "הרפתקה בפוסידון" עיבוד חופשי של הסרט באותו שם מ-1972.
ב-2009 הופיעה בסרט "יש שם מישהו?" לצדם של מייקל קיין ואן מארי דאף, ובסדרת הדרמה "Collision". ב-2010 כיכבה בתפקיד אורח בסדרה "חדר מיון" ב-2007 שיחקה באותה סדרה בתפקיד אחר. ב-2003 הופיעה גם בסדרה האחות של "חדר מיון" הסדרה הרפואית "הולבי סיטי". ב-2007 החלה להופיע באופרת הסבון "איסטאנדרס" של BBC One בתפקיד אוליב וודהאוס. ב-2010 השתתפה סימס בסדרה "The Young Ones", בה שישה ידוענים בשנות השבעים והשמונים שלהם, המנסים להתגבר על בעיות הזקנה על ידי חזרה לשנות השבעים של המאה העשרים.

חיים אישיים

סימס הייתה נשואה לאלן אדני משנת 1956 עד לגירושיהם ב-1989. לבני הזוג נולדו שני ילדים הבת ביטי אדני, והבן בנג'מין אדני.
סלבטור סיקורל

סלבטור סיקורל (Salvator Cicurel;‏ 3 במרץ 1893 - 15 בפברואר 1975) היה סייף אולימפי (אמסטרדם 1928), איש עסקים יהודי-מצרי עשיר, ונשיא קהילת יהודי קהיר בשנים 1946–1956.

קורות חיים

סלבטור היה בן למשפחה היהודית-ספרדית סיקורל, שזכתה להצלחה כלכלית גדולה בעסקי מסחר, בנקאות וקמעונאות במצרים החל מהמאה ה-19. למשפחה הייתה רשת של מרכזים מסחריים בבעלותה, אך במיוחד הייתה ידועה עבור מרכז מסחרי מפואר במרכזה של קהיר, שהיה קרוי על שמה. לאורך השנים כיהנו חלק מבני המשפחה בתפקידים בכירים בקהילה היהודית במצרים.
בנעוריו נשלח סיקורל להתחנך בשווייץ. מגיל צעיר הביע עניין בספורט ועסק בסייף וגולף בצורה מקצועית. לאחר חזרתו למצרים היה חבר באגודת הספורט מכבי קהיר. בשנת 1928 נשלח בתור הקפטן של נבחרת הסייף המצרית לאולימפיאדת אמסטרדם. נבחרתו אמנם לא זכתה במדליות, אך נחלה הצלחות והגיעה להישגים מכובדים. באופן אישי הצליח סיקורל לעלות למקצה הגמר (ביחד עם מתחרה יהודי-מצרי נוסף, שאול מויאל) אך סיים במקום השביעי. הוא המשיך להיות פעיל בתחום הספורט גם לאחר האולימפיאדה וכיהן כנשיא אגודת מכבי קהיר.
מלבד עיסוקו הספורטיבי סיקורל ירש והיה למנהל של עסקי משפחתו. תחילה ביחד עם אחיו יוסף (ממנהלי ההסתדרות הציונית של קהיר) ושלמה, ולאחר פטירתם ביחד עם אחיינים ובני משפחה אחרים. הוא כיהן בתפקידים בכירים בקהילה היהודית בקהיר, והחל משנת 1946 כיהן כנשיא הקהילה. בזכות קשריו עם השלטון המצרי לא הופקעו ממנו נכסיו בשנת 1948, אך פצצות הוטמנו בשניים מהמרכזים המסחריים בבעלות המשפחה על ידי פעילי האחים המוסלמים. בשנת 1952 הוצת באש המרכז המסחרי המפואר של המשפחה בקהיר במהלך מהומות. סיקורל בנה את המרכז המסחרי מחדש, אך בשנת 1956, בעקבות מלחמת סיני, הופקע המרכז המסחרי ורוב רכושה של משפחת סיקורל על ידי המשטר המצרי. הוא עצמו נעצר באותה שנה, אך בזכות מאמציה של אחייניתו, שהייתה אשתו של המדינאי היהודי צרפתי פייר מנדס פראנס (לשעבר ראש ממשלת צרפת), התערב ראש ממשלת תוניסיה חביב בורגיבה כדי לשחררו מבית הכלא. לאחר שיחרורו עזב את מצרים לצרפת, שם חי במשך השנים הבאות. הוא נפטר בארצות הברית בשנת 1975.
אשכול יישובי בית הכרם

אשכול יישובי בית הכרם (בערבית: عنقود الشاغور, תעתיק מדויק: ענקוד אל־שאע׳ור) הוא תאגיד עירוני המהווה פלטפורמה ליצירת שיתופי פעולה אזוריים בין רשויות שכנות בבקעת בית כרם (בקעת שגור, בערבית אל־שאע׳ור) וסביבתה, בלב הגליל, ובו חברות שבע רשויות: ראמה, נחף, כרמיאל, בענה, דיר אל-אסד, מג'ד אל-כרום, ומשגב. 
אשכול יישובי בית הכרם הוקם מתוך הבנה כי פיתוח ברמה המקומית מוגבל בתחומים רבים וכי שורה ארוכה של יוזמות יכולה לשאת פרי משמעותי כאשר הן מטופלות דרך תכנון ויישום אזורי.

מאפייני האשכול

האשכול מונה כ 120 אלף תושבים ומתפרש על פני שטח של 230,480 דונם.

הטרוגניות

אשכול יישובי בית הכרם מתאפיין בהטרוגניות רבה.

הטרוגניות גאוגרפית

האשכול מאגד תחתיו מספר קטן של יישובים אך בו מגוון של סוגי התיישבות: ישוב עירוני - כ-40% מתושבי האשכול מתגוררים ברשות עירונית, מועצה אזורית ובה יישובים כפריים ויישובים קהילתיים (לרבות קיבוצים) ומועצות מקומיות קטנות בעלות אופי כפרי.

הטרוגניות כלכלית חברתית

האשכול מתאפיין בפערים חברתיים-כלכליים ניכרים בין תושבי היישובים החברים בו. היישוב החזק ביותר מבחינה חברתית-כלכלית על פי הלמ"ס הוא משגב והוא מדורג באשכול 7 בעוד ש מג'ד אל-כרום ו נחף מדורגים באשכול חברתי-כלכלי 2.

הטרוגניות דמוגרפית

האשכול מאופיין בערב של תרבויות, עדות, אמונות ותפיסות ובו חברים גם יישובים יהודים וישובים ערבים. אוכלוסיית האשכול מונה תושבים יהודים, מוסלמים, נוצרים, דרוזים ועולים וותיקים. 

החלטות באשכול מתבצעות בצורה שוויונית ללא קשר לגודל היישובים או הרשויות בו ואכן ישנו שוני גם בגודל בישויות המרכיבות את האשכול.

הקמת האשכול

במהלך העשור האחרון שיתפו הרשויות פעולה במספר יוזמות שקידמו את תחום איכות הסביבה באזור. בשנת 2012 משרד הפנים פרסם קול קורא- "אשכולות" להקמת אשכולות אזוריים והרשויות ראו בכך הזדמנות וניגשו למכרז. האשכול הוקם למעשה עם היענות משרד הפנים לקול הקורא ואישורו. האשכול מספק מענה לתופעות שמאפיינות רשויות קטנות ופריפריאליות - חסרונות לגודל, ריחוק מהמרכז ואמצעים מוגבלים ברשות.
ז'אן-לוק מריון

הגותו

משנתו הפנומנולוגית של מריון פרושה בטרילוגיה של ספרים. 'צמצום ומתן: חקירות על הוסרל, היידגר והפנומנולוגיה' (1989) הוא מחקר היסטורי על השיטה הפנומנולוגית בה עשו שימוש הוסרל והיידגר, מתוך כוונה להציע כיוונים עתידיים למחקר פנומנולוגי. 'היות ניתן: חיבור על הפנומנולוגיה של המתן' (1997) הוא חיבור העוסק במושג ההינתנות ובתופעות הרוויות. 'על העודפות' (2001) מפתח ומעמיק את הדיון בתורת התופעות הרוויות.
הר פינגר (אנטארקטיקה)

גילוי ההר

ההר התגלה על ידי משלחת דיסקברי אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.

מקור שמו

שמו של ההר ניתן לו בשל סלע דלוריט (סלע געשי) שצורתו אצבע, הבולט בין שכבות אבן החול המקיפה אותו.
בי קומיוניקיישנס

היסטוריה


החברה נוסדה בשנת 1999 ובתחילת דרכה עסקה בעיקר בתחום המדיה והסחר האלקטרוני, בשנת 2006 רכשה את השליטה בקבוצת "012" ולאחר מכירתה בשנת 2010, רכשה את השליטה בקבוצת "בזק" - בה היא מחזיקה עד היום.

בעלי עניין

בעלת השליטה בחברה היא חברת אינטרנט גולד קווי זהב, המחזיקה כ-64.78% ממניותיה. יושב ראש דירקטוריון החברה הוא שאול אלוביץ', ומנכ"ל החברה הוא עמי ברלב.
אליפות העולם בסיף

אליפות העולם בסיף (באנגלית: The World Championships in Fencing) היא תחרות סיף שנתית, המנוהלת על ידי התאחדות הסיף הבינלאומית, שנייה בחשיבותה רק לתחרויות הסיף במשחקים האולימפיים. לראשונה נערך האירוע בשנת 1937 בפריז, צרפת ולמעט תקופת מלחמת העולם השנייה (האליפות חודשה בשנת 1947) נערך בכל שנה. הסייפים מתחרים בשלושה מכשירים ברומח, בדקר ובחרב.
בשנת 1921 החלו תחרויות סיף באירופה שנחשבו כאליפות אירופה בסיף. לבקשתה של איטליה הוחלט בשנת 1937 שהתחרויות שנערכו משנת 1926 יחשבו אף הן כאליפויות עולם וכך מתייחסים אליהן.
בשנים בהן נערכות האולימפיאדות, תחרויות הסיף שלהן נחשבות כאליפות עולם בסיף לכל דבר. מאולימפיאדת סידני (2000), נערכות תחרויות גביע העולם בסיף, בשנים שבהן נערכים המשחקים האולימפיים.
מיכאי גרינברג

קורות חיים

גרינברג נולד למשפחה של שחמטאים אביו, סרג'יו גרינברג, נשיא מועדון השחמט AEM – Luxten Timisoara, היה גם הוא אלוף רומניה בשחמט בעברו, אחיו הצעיר אמן שחמט של פיד"ה וגם האם, אמיליה גרינברג Emilia, שחמטאית.
גרינברג, בוגר הפקולטה לכלכלה, מתפרנס ממשחק השחמט - הן מהפרסים הכספיים הניתנים בטורנירים בינלאומיים והן מתשלומים עבור משחקיו במועדונים. הוא שיחק שחמט בטורנירים ברחבי אירופה וגם בישראל ובמצרים.
ב-2005 מיכאי גרינברג היה אחד משלושת נציגי יהדות רומניה, לצד גלוריה סוצ'יו Gloria
Suciu וראנקו סוחנק Ranko Szuhanek, במכביה שנערכה בישראל.
נכון לפברואר 2019, מדורג במקום ה-34 ברומניה לפי מד כושר.
ורנר ישראל

ביוגרפיה

נולד בברלין למשפחה יהודית וגדל בקייפטאון. בגיל תשע חלו שני הוריו, ויחד עם אחיו הוא נשלח לבית היתומים היהודי בקייפטאון לארבע שנים. בגיל צעיר החל ללמוד מתמטיקה ופיזיקה. הוא קיבל תואר ראשון בשנת 1951 ותואר שני ב-1954 מאוניברסיטת קייפטאון. בשנת 1960 סיים דוקטורט בטריניטי קולג' שבדבלין. בשנת 1958 החל ללמד באוניברסיטת אלברטה שבקנדה ושם פעל עד לפרישתו בשנת 1996. באותה שנה התמנה לפרופסור נלווה באוניברסיטת ויקטוריה.
ישראל ידוע בזכות תרומתו לתחום האסטרונומיה דרך מחקריו בנושאי חורים שחורים, מושג אופק האירועים וחורים שחורים סטטים. כמו כן פרסם מחקרים בנושא תורת היחסות, קוסמולוגיה, תרמודינמיקה יחסותית וכבידה קוונטית.
זאק גאליפנאקיס

ביוגרפיה

גאליפנאקיס נולד בווילקסבורו שבצפון קרוליינה שבארצות הברית למשפחה נוצרית-יוונית-אורתודוקסית. סבו וסבתו מצד אביו היגרו לארצות הברית מכרתים שביוון. אמו מארי ממוצא סקוטי. אמו ניהלה מרכז קהילתי לאמנויות, ואביו היה ספק של נפט לחימום. בנעוריו גאליפנאקיס למד בתיכון "Wilkes Central High School" שבישוב מוראוויאן פולז, ולאחר מכן למד תקשורת במשך תקופה מסוימת באוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה (North Carolina State University). גאליפנאקיס עבר בשנת 1992 לניו יורק במטרה להתחיל קריירת משחק.

קריירה

קריירת המשחק של גאליפנאקיס החלה בשנת 1996 כאשר כיכב בסיטקום "בוסטון קומון". בשנת 2001, השתתף בסרט "Out Cold". בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 היו לגאליפנאקיס מספר תפקידים קטנים בסרטים "חבל על המאפיה", "שוברות הלבבות" ו"נער הבועה".
בשנת 2002 החל להנחות תוכנית אירוח משלו בשם "Late World with Zach". התפקיד הבא שלו היה בטלוויזיה היה של חוקר מקרי המוות בשם דייוויס בסדרת הדרמה "מרוץ לאתמול", ששודרה בין השנים 2003 ל-2005. באותה התקופה גאליפנאקיס הופיע גם פעמים רבות בתוכנית הבידור של ג'ימי קימל והופיע 3 פעמים בתפקיד אורח בסדרה "רינו 911".
בהמשך גאליפנאקיס כיכב בתפקיד אלן פינגר בתוכנית הקומית "Dog Bites Man". בשנת 2006 הופיע בקליפ הווידאו  של פיונה אפל לשיר "Not About Love" בו הוא מבצע ליפ סינק למילות השיר. ביוני 2006 הוציא גאליפנאקיס לשווקים את הסינגל "Come Over and Get It (Up in 'Dem Guts)", שיר קומי בסגנון ראפ/היפ הופ/דאנס שכלל קטעי שירה של פיונה אפל. במהלך 2007 הופיע גאליפנאקיס בקליפ של קניה ווסט של שירו "Can't Tell Me Nothing".
בהמשך יצר סדרת סרטוני וידאו לאתר "Funny or Die" בשם "Between Two Ferns with Zach Galifianakis"  בהם הוא מקיים ראיונות עם סלבריטאים פופולריים. בסרטונים הוא מראיין את בראד פיט, ג'ימי קימל, מייקל סרה, ג'ון האם, נטלי פורטמן, שרליז ת'רון, בראדלי קופר, קונאן אובריאן ואנדי ריכטר, בן סטילר, סטיב קארל, שון פן, ברוס ויליס, ג'ניפר אניסטון, ויל פרל, ברק אובמה, ג'סטין ביבר ואחרים. סגנון הראיון שלו כולל שאלות ראיון טיפוסיות, מלוות לעיתים בשאלות והערות בלתי הולמות למטרה קומית.
בשנת 2009 כיכב בקומדיה המצליחה "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס" לצד בראדלי קופר ואד הלמס.
ב-6 במרץ 2010 השתתף גאליפנאקיס כמנחה אורח בעונה ה-35 של "סאטרדיי נייט לייב" ופעם נוספת ב-12 במרץ 2011. ב-2010 כיכב בכמה סרטים כאשר הבולטים בהם הם "אדיוט מושלם", "סיפור מצחיק" ו"אל תלחצי, אני בדרך".
בשנת 2011 כיכב ב"בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק".
בשנת 2016 שיחק בקומדיית הפעולה "מאסטר מיינדס", ושיחק בתפקיד ראשי בקומדיה "השכנים של ג'ונס" לצד גל גדות, איילה פישר וג'ון האם. בינואר 2016 החל לשחק בסדרה הקומית "הליצן העצוב" ברשת FX. בינואר 2017 עלתה העונה השנייה.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין.  
ב-2018 הופיע ב"קמט בזמן".
גלישה (אינטרנט)

גלישה היא פעולה של דפדוף בין דפי אינטרנט, המוצגים לרוב באמצעות דפדפן. המושג "גלישה" משמש גם לתיאור כללי של שימוש באינטרנט. הוא כולל גם שימוש במנוע חיפוש, לצורך איתור מידע.
הגלישה היא מיומנות של אוריינות דיגיטלית, שהיא חלק מאוריינות מדיה.
גולש הוא האדם המבצע את פעולת הדפדוף באינטרנט. בהתאם לכך הוא נתפס כמשתמש הקצה של מוצרים מקוונים רבים. זאת הסיבה לכך שחברות מסחריות ראות בגולש את הלקוח שלהן.
אחד ההיבטים המרכזים להבנת השפעות של שיווק באינטרנט הוא הזרימה. מונח זה יכול לשמש לתיאור חווית הגלישה של המשתמש ואת הדרכים ליצור בו עניין ומוטיבציה להתעמק באתר מסוים. חווית הזרימה באתר אינטרנט יכולה להסביר את המנגנונים העומדים מאחורי התגובות הקוגניטיביות, העמדתיות וההתנהגותיות של הגולש בעקבות האינטראקציה שלו עם האתר.
סוליה (איבר)

תכונות

סוליות כף הרגל מכילות את שכבות העור העבות ביותר בגוף, וזאת על מנת שיעמדו בלחץ שנוצר ממשקל הגוף עליהן בזמן עמידה והליכה, שלא יפצעו.
העור של סוליות כף הרגל חסר שיער, ויש לו הרבה פחות מלנין מאשר שאר הגוף, וזאת הסיבה שצבען של סוליות כפות הרגליים הוא בהיר יותר משאר העור בגוף. 
לסוליה יש מספר גדול של נקבוביות זיעה, בדומה לכף היד. 
בנוסף, הוא אחד החלקים בגוף הרגישים ביותר למגע, וזאת עקב ריכוז גבוה של סיבי עצב, כ-200 אלף לכל סוליה. עובדה זו עושה את סוליות כף הרגל רגישות לדגדוג, וזהו איבר שרבים רואים בו אזור ארוגני, שעיסויו גורם הנאה רבה למעוסה. בשל כך, עיסוי סוליות הרגליים נעשה רבות לשם הרפיה ובילוי, ומחקרים מסוימים אף מראים שעיסוי המקום יכול לגרום לירידה משמעותית בכאבים, ואף להפחית עייפות ולקדם שינה טובה יותר.
ארנסט פרודולייה

ארנסט פרודולייה (בצרפתית: Ernest Prodolliet;‏ 1905, אמריסוויל  שבקנטון תורגאו - 1984), היה דיפלומט וחסיד אומות העולם משווייץ שהציל יהודים באוסטריה ובאמסטרדם בתקופת הנאציזם.

קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

פעילותו להצלת יהודים בתקופת השלטון הנאצי

פרודולייה היה סגן הקונסול בקונסוליה השווייצרית בברגנץ שבאוסטריה. לאחר האנשלוס במרס 1938 ביקשו יהודים רבים להימלט מאוסטריה. הם הגיעו לגבול בין אוסטריה לשווייץ ובידיהם אישורי הגירה למדינות שונות. לחלק מהיהודים הייתה ויזה פיקטיבית לשנחאי. פרודולייה הנפיק אישורי כניסה לשווייץ עבור יהודים אלה, במטרה שיהודים אלה יעברו בשווייץ בדרכם למדינות שאישרו את הגירתם של היהודים אליהן. הוא הנפיק מאות אישורים, בניגוד למדיניות ממשלתו, שהסתייגה מכך עקב העובדה שבמקרים רבים לא היו היהודים מקבלי האישורים עוזבים את שווייץ. הוא היה בקשר עם פאול גרונינגר שעסק בפעילות דומה. בתור סנקציה מנהלתית הועבר לאמסטרדם אך גם שם סייע ליהודים. הוא העביר כסף לפקיד ביודסה ראט פור אמסטרדם, כסף ששימש לפעולות הצלת יהודים. בנוסף לכך החביא יהודים בביתו. עקב המשך פעילותו זאת הועבר לברלין ולאחר מכן לפריז.

לאחר המלחמה

פרודולייה המשיך לעבוד בשרות הדיפלומטי השווייצרי ואת הקריירה הדיפלומטית שלו סיים בשנת 1968 בבזאנסון.

הכרה

בשנת 1982 הכיר יד ושם בפרודולייה בתור חסיד אומות העולם. דמותו, בגילומו של השחקן פטריק רפול (Patrick Rapold), מופיעה בסרט Akte Grüninger המנציח את פועלו של חסיד אומות העולם השווייצרי פאול גרונינגר.
ארץ גראהאם

ארץ גראהאם (באנגלית: Graham Land) היא החלק של אנטארקטיקה הקרוב ביותר לדרום אמריקה. עד לתגליות של המשלחת הבריטית אל ארץ גראהאם בשנים 1937-1934, היה מקובל לראות בה ארכיפלג ולא חצי אי.
ארץ גראהאם הוא אותו חלק של חצי האי האנטארקטי שנמצא צפונית לקו המחבר את כף ג'רמי וכף אגאסי. תיאור זה של ארץ גראהאם עולה בקנה אחד עם ההסכם משנת 1964 בין הוועדה הבריטית לקביעת שמות באנטארקטיקה לבין הוועדה המייעצת של ארצות הברית לאותו נושא, שבו אושר השם "חצי האי האנטארקטי" ברוב של 28 מול 17, ב-11 בנובמבר 2013, והשמות "ארץ גראהאם" ו"ארץ פאלמר" לחלקיו הצפוני והדרומי של חצי האי, בהתאמה.
ארץ גראהאם קרויה על שם סר ג'יימס ר. ג. גראהאם (James Robert George Graham‏ 1861-1792), ראש האדמירליות הבריטית בתקופת המשלחת של ג'ון ביסקו אל חלקה המערבי של ארץ גראהאם בשנת 1832. החזקה על ארץ גראהאם מבוקשת על ידי בריטניה (כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה), ארגנטינה (כחלק מאנטארקטיקה הארגנטינאית) וצ'ילה (כחלק מאנטארקטיקה צ'ילנה).