28 יום אחרי

תקציר עלילה

בקיימברידג', שלושה פעילי זכויות בעלי חיים פורצים למעבדת מחקר רפואית במטרה לשחרר את השימפנזים מהשבי. ניסיונם נקטע על ידי מדען שבאופן נואש מזהיר אותם כי השימפנזים נגועים ב"זעם"- וירוס מדבק מאוד שמתפשט באמצעות דם ורוק. תוך התעלמות מהמדען, הפעילים משחררים את השימפנזה, שתוקף את אחת הפעילות ומדביק אותה מייד - וגורם לה לתקוף ולהדביק את כל שאר הנוכחים.
בלונדון, עשרים ושמונה ימים לאחר מכן, ג'ים (קיליאן מרפי), שליח על אופניים, מתעורר מתרדמת בבית החולים סנט תומאס ומוצא את בית החולים והעיר נטושים, עם סימנים של אסון בכל מקום. ג'ים משוטט ומגיע לכנסייה, בה הוא נרדף על ידי אדם נגוע בוירוס ה"זעם". לאחר מכן הוא ניצל על ידי סלינה (נעמי האריס) ומארק (נח הנטלי). במחבוא שלהם ברכבת התחתית של לונדון, סלינה ומארק מסבירים לג'ים כיצד הווירוס התפשט ללא תקנה בקרב ההמון, וכתוצאה מכך גרם לקריסה חברתית. כמו כן הם טוענים כי הווירוס דווח גם בפריז וניו-יורק, מה שמרמז כי הזיהום התפשט ברחבי העולם.
למחרת בבוקר, סלינה ומארק מלווים את ג'ים לבית הוריו בדפטפורד, שם הוא מגלה שהוריו התאבדו. באותו הלילה, השלישייה הותקפה על ידי נגוע; מארק ננשך במאבק, מה שגורם לסלינה להרוג אותו במהירות; היא מסבירה כי הווירוס פועל על קורבנותיו בפחות מעשרים שניות אחרי ההדבקה. השניים עוזבים ורואים מרחוק אורות חג המולד מהבהבים ממגדל ברחוב, שם הם מגלים עוד שני ניצולים - פרנק, נהג מונית (ברנדן גליסון) וחנה, בתו המתבגרת (מייגן ברנס) - אשר אפשרו להם לתפוס מחסה. פרנק מודיע להם יום למחרת שאספקתם - במיוחד מים - הולכת ומתמעטת, ומשמיע להם שידורי רדיו מוקלט ממצור צבאי ליד מנצ'סטר: פרנק טוען שיש לחיילים "פתרון לווירוס" ומבטיחים להגן על כל ניצולים המגיעים אליהם.
החבורה יוצאת למסע במוניתו של פרנק בחיפוש אחר מקור האות, ובמשך הנסיעה הם נקשרים אחד עם השני בסיטואציות שונות. כאשר הארבעה מגיעים למצור נטוש, פרנק נדבק בוירוס כאשר טיפת דם מגופתו של נגוע נופלת לתוך עיניו. בזמן שהוא נאבק עם ההדבקות הוא נהרג על ידי חיילים שהגיעו, שלוקחים את שאר החבורה לאחוזה מבוצרת בפיקודו של סרן הנרי ווסט (כריסטופר אקלסטון). במהלך שהותה של הקבוצה, ווסט מגלה לג'ים כי "הפתרון לווירוס" בעיניו כרוך בהמתנה של גוויעה למוות של המודבקים, ופיתוי הניצולות לעבדות מינית, כך שמחלקתו של ווסט תוכל לאכלס מחדש את המדינה. הקבוצה מנסה לברוח אך ג'ים נתפס על ידי החיילים, יחד עם הסמל פארל (סטיוארט מקארי). בעודם כלואים, פארל משער כי הווירוס לא התפשט מעבר לבריטניה, וכי המדינה נמצאת בהסגר.
למחרת, הבנות מתוכננות להיות חלק מאונס קבוצתי, בעוד שג'ים ופארל מובלים על ידי שני חיילים להוצאה להורג. כאשר החיילים רבים לאחר שרצחו את פארל, ג'ים בורח ומבחין במטוס טס בשמיים, מה שמוכיח את התאוריה של פארל כנכונה. ג'ים מוביל את ווסט וחייל נוסף למצור, בו ג'ים הורג את החייל, ומשאיר את ווסט ברכב בעודו ממתין לבואו של אדם נגוע. בינתיים, ג'ים רץ בחזרה לאחוזת החיילים ומשחרר את מיילר- חייל נגוע שווסט החזיק בשלשלאות לשם ניסויים, ג'ים משחרר אותו ומיילר מתחיל לתקוף את שאר המחלקה. בתוך המהומה, ג'ים מתאחד עם סלינה וחנה איתן הוא רץ למוניתו של פרנק, ונפתע לגלות את ווסט שיורה בבטנו. חנה מסובבת את המונית ומסייעת בכך למיילר, שתופס את ווסט דרך החלון האחורי והורג אותו. השלישייה לבסוף בורחת מאחוזת החיילים.
עשרים ושמונה ימים אחרי, ג'ים נראה מתאושש בקוטג' מרוחק. כשיורד למטה, הוא מוצא פיסות בד גדולות שסלינה תפרה. לאחר שחנה אומרת כי שמעה רעשי מסוק, השלושה ממהרים החוצה ופורשים את הבד אותו סלינה תפרה, אשר מסתבר להיות האות "O" למילה "HELLO" מונחת על הדשא כאות חילוץ. מטוס בודד נראה טס ברקע הנוף, ובמקביל מוצגים נגועים גוועים ברעב. הסרט מסתיים עם המטוס מעל שלושה הניצולים, והטייס קורא למסוק חילוץ.

סיום חלופי

תוספות DVD כוללות שלושה סיומים אלטרנטיביים, אשר כולם מראים את ג'ים מת פרט לסיום הרדיקלי. שני סיומים צולמו, ואילו השלישי הוצג רק כתסריט. ב-25 ביולי 2003, בתי קולנוע התחילו להראות את הסיומות החלופיות.

הפקה

28 יום אחרי כולל סצנות שנקבעו בחלקים הומים של לונדון כגון גשר ווסטמינסטר, הכיכר פיקדילי, משמר הסוסים ורחוב אוקספורד. כדי לצלם מקומות אלה כשוממים, צוות הצילום סגר חלקים של הרחוב לכמה דקות בכל פעם, בדרך כלל בשעות הבוקר המוקדמות לפני הזריחה, כדי להראות את המקומות כחסרי תנועה. חלקים מהסרט צולמו במצלמת וידאו דיגיטלי. מצלמות DV הן הרבה יותר קטנות ונוחות לתמרון מאשר מצלמות סרט מסורתיות. הסצנות של הכביש המהיר וחסר התנועה צולמו בתוך פרקי זמן מאוד מוגבלים. מחסום משטרתי נייד האט את התנועה במידה מספקת, כדי לצלם קטע של הכביש המהיר ריק.

ביקורות והכנסות

"28 יום אחרי" נחל הצלחה רבה בקופות וזכה בסביבות 82,700,000 $ ברחבי העולם.
הביקורות על הסרט היו מאוד חיוביות. בהתבסס על 215 ביקורות שנאספו על ידי אתר הביקורות Rotten Tomatoes, 87% ממבקרים נתנו ביקורת חיובית. באתר Metacritic, הסרט קיבל דירוג של 73 (מתוך 100) בהתבסס על 39 ביקורות.
בשנת 2007, המגזין Stylus דירג את הסרט כ"הסרט הזומבים השני הטוב ביותר בכל הזמנים".
באוקטובר 2016 דרג כתב העת "רולינג סטון" את הסרט במקום הראשון ברשימת 50 סרטי האימה הטובים ביותר במאה ה-21. העורך טים גרירסון כתב שמדובר בעבודת צילום מעוררת התפעלות ובעריכה מותחת. גרירסון ציין שלאור הטרגדיה של פיגועי 11 בספטמבר, זה היה סרט שראה את הנולד ודיבר אל החרדות הלא-מודעות "בעולם שבו מתחים מבעבעים ופרנויה גועשת הופכים להיות הנורמלי החדש והנורא".

פסקול

פסקול הסרט הולחן על ידי ג'ון מרפי והופץ באלבום אוסף בשנת 2003.
גרסה ערוכה בכבדות של השיר "East Hastings" של להקת הפוסט-רוק Godspeed You! Black Emperor  מופיע בסרט, אבל השיר לא נכלל באלבום הפסקול, כיוון שבויל לא הצליח להשיג את הזכויות להשתמש בו בסרט.

סרט המשך

סרט ההמשך, "28 שבועות אחרי", הופץ ב -11 במאי 2007. דני בויל ואלכס גארלנד לקחו חלק בהפקה לצד אנדרו מקדונלד. העלילה סובבת סביב הגעתם של חיילים אמריקאים כשבעה חודשים לאחר האירועים בסרט המקורי, בניסיון להחיות את בריטניה הכמעט שוממת. בצוות שחקני סרט ההמשך מופיעים רוברט קרלייל, רוז בירן, ג'רמי רנר, אימוג'ן פוטס, הארולד פארינאו, קתרין מקורמק, מקינטוש מאגלטון, ואידריס אלבה.
במרץ 2007, דני בויל מסר כי הוא מעוניין ביצירת סרט שלישי בסדרה, בשם "28 חודשים מאוחר יותר".