חגיגות יום הניצחון בארץ ישראל

חגיגות יום הניצחון בארץ ישראל הן החגיגות ההמוניות שנערכו ביישוב היהודי בארץ ישראל עם כניעת גרמניה הנאצית וניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.

הרקע

הזירה האירופית במלחמת העולם השנייה, הסתיימה בכניעה ללא תנאי של גרמניה הנאצית, ב-7 וב-8 במאי 1945. ביישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם השנייה התקבל הניצחון בשמחה עצומה, מלווה בעצב על אבדן שליש מהעם היהודי בשואה. 
כבר מראשית שנת 1945 היה ברור כי קיצה של גרמניה הנאצית קרב והולך, ואינו אלא שאלה של זמן.
כשהחלה השנה הייתה מתקפת בעלות הברית במלוא עוצמתה. בבחזית מזרח תקף הצבא האדום. צבאות ארצות הברית ובריטניה תקפו בחזית המערבית ומדרום אירופה, בחזית איטליה.
ב-27 בינואר שיחרר הצבא האדום את מחנה ההשמדה אושוויץ, בו נרצחו כמיליון וחצי אנשים, רובם יהודים, והזוועה נתגלתה במלוא עוצמתה. המתקפה נמשכה במלוא תנופתה עד לסיומה בקרב על ברלין שהחל ב-16 באפריל, והסתיים כמה ימים לאחר שהיטלר התאבד בפיהררבונקר בברלין, בכניעה ללא תנאי של גרמניה, ב-7 במאי לבעלות הברית המערביות ולמחרת לצבא האדום.
היישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם השנייה השתתף במלחמה באמצעות מתנדבי היישוב לצבא הבריטי על כל זרועותיו ובאמצעות לוחמי הפלמ"ח שנטלו חלק במערכה בסוריה ובלבנון.
עם פרוץ המלחמה נותק הקשר של אנשי היישוב עם יהודי אירופה, אשר לרוב אנשי היישוב היו קרובי משפחה ביניהם. החרדה לגורלם הייתה רבה. לארץ החלו להגיע שמועות על דבר ההשמדה ההמונית, שאומתו בנובמבר 1942 על ידי אנשי היישוב שהוחזרו מאירופה הנאצית במסגרת במסגרת עסקת חליפין שבה הם הוחלפו כנגד גרמנים מאנשי הקהילה הטמפלרית שהושבו לגרמניה. כחלק מתגובת היישוב היהודי בארץ ישראל לשואה נערכו הפגנות ועצרות עם ברחבי ארץ ישראל.
גם היישוב עצמו עמד בפני סכנה בתקופה שקיבלה את הכינוי "מאתיים ימי חרדה", שהחלה באביב 1942 כאשר קורפוס אפריקה בפיקודו של הגנרל ארווין רומל התקדם מזרחה בצפון אפריקה, כשמגמת פניו לכיוון תעלת סואץ. תקופה זו הסתיימה בנובמבר 1942, עם בלימת הכוחות הגרמניים על ידי צבאות בעלות הברית בפיקודו של מונטגומרי בקרב אל-עלמיין השלישי בנובמבר 1942. שנים רבות לאחר מכן  התגלה כי הנאצים עשו הכנות לביצוע תוכנית להשמדת יהודי ארץ ישראל.
ממדי הפתרון הסופי נתגלו לאנשי היישוב עוד לפני יום הניצחון. ב-14 במרץ 1945 הוכרז על יום אבל ביישוב. העיתון "דבר", שהיה אז העיתון המרכזי של היישוב, הופיע באותו יום כשעמודו הראשון מוקף במסגרת שחורה ובמרכזו כתבה בכותרת "מאזן הדמים", בה פרסם לראשונה כי מספר הנספים הוא שישה מיליון.
כשנתבשרו אנשי היישוב על דבר הכניעה של גרמניה הנאצית פרצה שמחה המונית, מהולה בכאב על הכחדת בני משפחותיהם ויתר הנספים.

7 במאי

כתב הכניעה של גרמניה הנאצית נחתם במטהו של הגנרל  אייזנהאואר המפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה, בעיר ריימס שבצפון מזרח צרפת ב-7 במאי. לאחר החתימה התברר שהסובייטים, שחששו שהגרמנים יפסיקו הלחימה רק בחזית המערבית, דרשו חתימה נוספת בברלין. על כן ב-8 במאי נחתם כתב כניעה שני, בברלין, הכבושה על ידי הצבא האדום. 
בתחילה הוחלט לפרסם את דבר הכניעה רק לקראת 9 במאי ונציגי העיתונות שנכחו בכניעה בריימס התבקשו לשמור את דבר הכניעה בסוד. אולם כתב סוכנות הידיעות אסושייטד פרס הפיץ במברק את דבר הכניעה, וכך נפוצה הידיעה לפני הזמן המתוכנן, ויום הניצחון באירופה נחגג ב-8 במאי, ולא ב-9 בו.
הידיעה על דבר הכניעה הגיעה לידיעת תושבי ארץ ישראל כבר בשעות אחר הצהרים של יום ב', 7 במאי. כבר באותו ערב יצאו העיתונים במהדורות מיוחדות. בתל אביב, בשעות הערב של 7 במאי, נחטפו המהדורות המיוחדות של העיתונים וההמונים יצאו לרחובות. נשמעו קריאות שמחה והונפו הדגלים של בעלות הברית והדגל הלאומי הכחול לבן. חיילים בריטיים שהיו במקום ביקשו מהנקהלים לתרגם להם את כותרות העיתונים. חיילים יהודיים שעברו ברחובות העיר הניפו את דגל הלאום על כלי רכבם. בשעת ערב מאוחרת, לאחר יציאת הקהל מבתי הקולנוע, גברו ההתקהלויות ברחובות. ונשמעו קריאות לעלייה חופשית. עד שעה מאוחרת אחרי חצות נשמחו קריאות הצהלה וקולות השירה. 
בירושלים, בהגיע הידיעה, צבאו ההמונים במרכז העיר, ברחובות יפו ובן יהודה ובכיכר ציון. מעל מרפסות הבתים הונפו הדגלים והוצגו בחלונות הראווה. עם חשכה גברה ההתקהלות. בניין קולנוע עדן הואר בתאורה גדולה. נשמעו קולות שירה, הלמות תופים ותקיעות בחצוצרות. פוצצו זיקוקין די-נור. מנהל כרמל מזרחי הורה לספק לעוברים ושבים אלפי ליטר יין מחביות גדולות שהוצבו בעיר.
בחיפה פשטה השמועה על דבר הכניעה בשעות אחר הצהרים וכשהגיע האישור על כך מתוספות העיתונים שהופצו בעיר, הונפו דגלי הלאום מעל המוסדות והבתים הפרטיים.

11 במאי

ביום ו', 11 במאי, ערכה עיריית תל אביב חגיגת ניצחון בגן עירוני הסמוך סמוך לשדרות נורדאו. בחגיגה נוגנו על ידי התזמורת הארץ ישראלית ההמנונים הלאומיים של בריטניה, ארצות הברית, ברית המועצות, סין וצרפת וכן ההמנון הלאומי העברי. כן נוגנו יצירות של אלגר ובטהובן. ראש העיר, ישראל רוקח, נאם באירוע.

בשנים שלאחר מכן

בשנים שלאחר 1945 נערכו באופן לא סדיר אסיפות לרגל יום הניצחון, שנהגו לקיימן ב-8 במאי, יום הכניעה לבעלות הברית המערביות. בישראל המשיכו לחגוג את יום הניצחון. חוגי השמאל המשיכו לנהוג במסורת הסובייטית הרואה את 9 במאי, יום הכניעה לברית המועצות, כיום הניצחון. ב-9 במאי 1951 התקיימה עצרת חגיגית מטעם "הליגה לידידות ישראל-ברית המועצות", ביער הצבא האדום, ליד קיבוץ מעלה החמישה. שבהרי ירושלים. ראשיתה של ליגה זאת הייתה בליגה V, ארגון שהוקם ביישוב בשנת 1942 לתמיכה בברית המועצות, לאחר שזו הותקפה על ידי גרמניה הנאצית. בעצרת לא נטלה חלק כל הנהגת המדינה אלא השתתפו בה רק נציגי מפלגות השמאל מפ"ם ומק"י ונציגים דיפלומטיים של הגוש המזרחי. 
ביום הזיכרון לשואה ולגבורה ב-1967 הוענק לנציגיהם של ארגוני הלוחמים בנאצים אות הלוחם בנאצים, מטעם משרד הביטחון, בטקס חגיגי שנערך בהשתתפות בהשתתפות ראש ממשלת ישראל, לוי אשכול. בשנת 1985 הוקמה באתר יד ושם אנדרטה לזכר למעלה ממאתיים אלף הלוחמים היהודיים בצבא האדום שנפלו במלחמה ומאז מתקיים שם מדי שנה בשנה, ב-8 במאי, טקס חגיגי. 
בגל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הגיעו לארץ כמיליון עולים, בהם כעשרים אלף ותיקי המלחמה ("וטרנים"), שנהגו להתכנס מדי שנה ב-9 במאי ולצעוד ברחובות ירושלים במדיהם שעליהם אותות המלחמה. בשנת 1995 פנה השר לקליטת העלייה, יאיר צבן, אל ועדת השרים לסמלים ולטקסים בבקשה לשלב את ה-9 במאי בלוח השנה של האירועים הממלכתיים של המדינה. באפריל 1996 קיבלה הממשלה את ההצעה וקבעה את ה-9 במאי כיום הניצחון הרשמי במדינת ישראל. בהחלטה נקבעו דפוסי החג לפיהם תיערך מדי שנה ב-9 במאי עצרת ממלכתית שנתית ב"יד ושם", אחת לחמש שנים תיערך עצרת גדולה ואחת לעשר שנים יתקיים אירוע המוני בשטח פתוח.
בשנת 2015, במלאת 70 שנה ליום הניצחון, חל 9 במאי בשבת. על כן נחגגו חגיגות יום הניצחון במועדים שונים שסביב 9 במאי. במוזיאון יד לשריון התקיימה עצרת ממלכתית ב-7 במאי. בתל אביב נערך ב-8 במאי אירוע הפנינג חגיגי של עולי ברית המועצות במתחם התחנה. בחיפה נערכה צעדת הווטרנים ב-8 במאי. בירושלים נערכה צעדת הווטרנים ב-10 במאי. במועדים דומים נערכו החגיגות ביתר ערי הארץ.