איריס איריסיה קובליו

ראשית חייה והשכלה

איריס איריסיה קובליו נולדה להורים ניצולי שואה ממוצא רומני. למדה בתיכון תלמה ילין (סיימה ב-1977).
בעלת תואר ראשון בספרות עברית מאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר ראשון נוסף מאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, במגמת קומפוזיציה (סיימה ב-1987). בוגרת תואר שני בציור באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה, שבארצות הברית, בהדרכתו של האמן ניל וליבר  (1990). 
 מוסמכת להנחיית סדנאות כתיבה ושירה מטעם מתא"ן (2000).

קריירה בתחום האומנות

בין השנים 1990–1994 הייתה קובליו מורה ליסודות הציור והרישום במדרשה לאמנות. בשנים 1994–1996 שימשה כמורה לציור ואיור, בפרויקט מחוננים, בבתי ספר וספריות ציבוריות ברמת השרון ובגבעתיים.
בין השנים 1996–2007 הייתה מורה לציור ורישום בתיכון לאומנויות "אלון" ברמת השרון. בשנים 2000–2002 שימשה כמורה לציור בצבעי מים, ב"אסכולות" של האוניברסיטה הפתוחה.
קובליו מתמחה בדרגת מאסטר בצבע מים. שימשה כאמנית מלווה במספר ספרי משוררים.
תערוכת היחיד הראשונה שלה, "יחסים", הוצגה במוזיאון ישראל בשנת 1994. ד"ר דליה מנור, מנהלת ואוצרת ראשית במוזיאון הנגב לאמנות, כתבה עליה בקטלוג התערוכה: "כניסתה של איריס קובליו לזירת האמנות בתערוכת יחיד ראשונה, שבה היא מציגה צבעי מים, אשר חלקם לפחות הם בפירוש ציורי נוף, נושאת עמה כמעט בהכרח אותו משא מעיק של ז'אנר היסטורי שאיבד את הרלוונטיות שלו. והנה ההתבוננות בציורים, אפילו במבט חטוף ראשוני, מגלה שיש כאן משהו שונה, ועל כל פנים לא חזרה על נוסחים תמונתיים קבועים, אלא ניסיון לפרק את הנוסחים האלה, לרדת לשורשם או לפחות להתבונן בהם מן הצד. כל זאת לא בדרך אלימה כמובן, שהרי המדיום עצמו, על עדינותו ושקיפותו, משמש בלם כנגד פעולה הרסנית מדי, אם לא ממש אמצעי פיתוי הלוכד את הצופה בקסמיו."

הצייר יוסי וקסמן כתב על יצירתה: "ניכרת בעבודות של קובליו משיכה עזה אל הטבע הבראשיתי, זה של הנוף וזה של נפש האדם, משיכה שיש בה גם סוג של רתיעה, או פחד מהיפה, מהמושלם. היא בוחרת לצייר פרחים, לכאורה יפים, מושלמים – כלנית, אמריליוס, ציפור גן עדן – אבל גם בפרחים הללו ניכר הכאב, ובשילוב עם חפיסות התרופות הם הופכים למעין פרחי סם, או פרחים שמיצויים יוליד לא רק תרופה, אלא גם שיגעון".

פעילות בתחום השירה

בשנת 2014 יצא לאור ספר שירה ואקוורלים של קובליו "מזמן לא שמעתי את טווסי הלילה", בהוצאת אבן חושן. 

באירוע השקת הספר במרץ 2015 אמרה המשוררת אגי משעול: "החיבור בין השירים ובין האקוורלים עולה בקנה אחד, כי השירים הם אקוורליים והציורים הם שיריים. ספר שיש בו תמציות של חכמה ויופי. חכמת הצמצום שבאקוורלים שלה נדירה, הם אמנם קטני מימדים אבל הם עולמות ומלואם." המשוררת והסופרת נורית זרחי אמרה באותו אירוע: "שירה של איריס עומדת בפיתוי ונשארת בתחום היש. בדרך כלל שירה מפתה להגיד: זה לא צודק, לבי נשבר, זה לא יכול להיות עולם כזה, ובשירה הקונקרטית זה הופך להיות למשהו אבסטרקטי עם קומה נוספת, אבל איריס עומדת בפיתוי והיא נשארת בתחום העולם הזה שלא תמיד קל לעמוד בו, אבל עם שתי רגלי השירה שלה והציור- היא נשארת שם."
שיריה של קובליו התפרסמו בעיתונים "הארץ" ו"מעריב" ובכתבי עת (ולעיתים גם ציוריה): "המוסך", "הליקון", משיב הרוח, מאזנים, "אספקלריה", "הפנקס", "זוטא" ו"שבו".

עיסוקים נוספים

קובליו החלה לנגן בפסנתר בגיל 5 והופיעה בילדותה בקונצרטים כפסנתרנית וזמרת מטעם הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב. בשנים 1986–1987 הושמעה בקול המוסיקה יצירתה המוזיקלית "לב המעיין", בביצועו של דניאל בן זקון.

כיום (2018), עוסקת בהוראת פסנתר ומוזיקה באופן פרטי.

בנוסף, קובליו היא מורה ליוגה מטעם ארגון "שיבננדה" ליוגה הבינלאומי. בין השנים 2000–2010 ניהלה את מרכז שיבננדה (עמית) ליוגה בהרצליה במשותף עם גרא גינזבורג. בין השנים 2003–2016 למדה קורסים בתחומי היוגה והתנדבה באשראמים של ארגון "שיבננדה". 

פעילה בלימוד בהגווד גיטא ובחקר וציור מאומנות הדימוי של קרישנה.

חיים אישיים

קובליו מתגוררת בהרצליה. אם לבת.