אבחון ציורי ילדים

מה בודקים במהלך אבחון ציורי ילדים?

בדיקה איכותית ומקצועית של ציור היא תהליך מורכב והיא בנויה משלושה שלבים :
בשלב הראשון - שלב זה מתייחס יותר למאפיינים הגרפיים מיקום וגודל האלמנטים שצייר בדף, סוג הקו שצייר ומידת הלחץ על כלי הציור.
שלב שני - בשלב זה נעשית בדיקה התפתחותית בה עורכים השוואה בין הציור שצייר לציורים אחרים של בני גילו.
שלב שלישי- בשלב זה בוחנים את בחירת הצבעים בהם השתמש וכיצד בחר לשלב אותם בציורו.
כל השלבים האלו מובילים לתוצאה מעמיקה אודות עולמו הפנימי של הילד.
כאשר מאבחנים ציורי ילדים רצוי לשים לב לרושם הראשוני הנובע מהציור לפני שניגשים לאבחן אותו. לאחר מכן, להסתכל על התמונה כולה ולא להתמקד על מציאת סמלים.
אך כאשר קיים סמל או נושא המופיע מספר פעמים בציור אחד, הוא ראוי לתשומת לב מכיוון שקיימים מקרים בהם יש משמעויות נסתרות מאחורי הסמלים.

מתי כדאי לפנות לפענוח ציורי ילדים?

רצוי לפנות לאבחון ציורי ילדים כאשר אנו רוצים להבין את דפוסי התנהגותו של הילד, כאשר אנו רוצים לאתר פחדים ומצוקות, שינוי התנהגותי משמעותי בנוסף, הציורים הם כלי להבנת התנהגותו היומיומית.
חשוב לציין כי יש לאסוף ציורים תקופה ארוכה (חצי שנה ויותר) מסביבות שונות על מנת לאתר מגמות התנהגותיות שונות המאפיינות את הילד לאורך זמן ולא התנהגות חד פעמית.

ראשית המחקר בתחום

המחקר בתחום החל לפני כ-200 שנים והוא קשור לתחום הגרפולוגיה, שמקורותיה נתגלו לפני כ-2,500 שנים בכתביו של הפילוסוף הסיני קונפוציוס. בשנת 1805‏ שמו לב שבשלבי הציור הראשונים, גילאי 3, ילדים מציירים דמות "ראשן" (פנים שיוצאות ממנו זרועות ורגליים), דמות המקבילה להתפתחות הראשונית של האורגניזם."תחילה מצייר הילד את הראש ואת הרגליים בלבד, בגיל 4. במרוצת הזמן הוא מוסיף לראש גוף, שאינו אלא הארכת הראש. בגיל 5 מוסיפים מחצית הילדים את הגוף. הזרועות מופיעות מאוחר מהגוף והרגליים, צוואר מופיע מאוחר למדי..."
חוקרים אחרים בדקו את חוקיות ציורי דמויות אדם, והיו אחרים שחיפשו ומצאו קשרים בין ציורי איש לכושר מספרי ותפישה מרחבית.
החוקרת רודה קלוג חקרה בשנות ה-50 וה-60 כמיליון ציורי ילדים אשר נאספו משלושים מדינות מתרבויות שונות, והסיקה מהם כי קיים מכנה משותף רחב מאד לכל ציורי הילדים ללא קשר לסביבתם. נמצא קשר ישיר בין שלבי התפתחות פיזיולוגיים, מנטאליים ורגשיים של הילד למאפיינים חזותיים של הציור כגון איכות הקו, שימוש בסמלים, תפיסת עומק וקומפוזיציה. על קשר בין גורמים אלו ואחרים מושתתים האבחונים השונים.

משמעותם של הצבעים

גם לבחירת הצבעים בציור יש משמעות באבחון, בעיקר בכל הנוגע למימד הרגשי, אך לבחירה משמעויות סובייקטיביות השונות מאדם לאדם. לצבע משמעויות בהיבטים שונים: משמעות קולקטיבית (הכחול כצבע לשמיים ולים, הצהוב כסמל לשמש), משמעות תרבותית (לבן כצבע של טוהר בתרבות המערב ושל מוות בתרבות מזרח), משמעות מקומית (כחול ולבן כצבעי הלאום) ומשמעות אישית.
בשנת 1810 חילק גיתה את הצבעים לצבעים קרים (בעלי אורך גל קצר) וצבעים חמים (בעלי אורך גל ארוך). הוא ייחס משמעויות שליליות לצבעים הקרים וחיוביות לחמים. אבחנתו זו קשורה לרגשות אותן מעוררים הצבעים יחד עם תחושת הפרספקטיבה: קרבה או ריחוק. צבעים קרים נראים רחוקים מהעין וצבעים חמים נראים קרובים.
אומנים רבים ובראשם קנדינסקי חיפשו את משמעותם הפסיכולוגית של הצבעים. בהמשך, חקרו את הנושא אחרים תוך בדיקת העדפות הצבעים בגיל הרך, בגיל בית ספר, בגיל מבוגר, בקרב עדות המזרח ואשכנז ובקרב ילדים חולי סרטן במהלך האשפוז.

דמות העצמי

במהלך אבחון ציורי ילדים, כאשר מתבקש הילד לצייר דמות איש או אישה, עשויים מאפיינים בדמות זו לשקף מאפיינים שונים בדמות העצמי של הילד, כפי שהוא תופס אותה.
ציור אחר שעשוי לבטא זאת, הוא ציור עץ – הוא עשוי לייצג את ה"אני" על היבטיו השונים: האישיות, הביטויים המעשיים הנראים לעין של האישיות, ההתייחסות לסביבה, לבית, לעבר או לעתיד, ושלבי התפתחותו של הילד. מאפיינים כגון עץ גדול עשויים להצביע על תחושת "אני" מפותחת ועל שתלטנות, בעוד עץ קטן מצביע על דימוי עצמי נמוך. הגזע מלמד על אישיותו של המצייר, אם הוא חזק, חלש, יציב, אגוצנטרי ועוד. "עיניים" או שברים בגזע עשויים להיות סימן לקשיים או מצוקות בתחושתו של הילד. גזע או ענפים משוננים או חדים יכולים ללמד על בעיות תקשורת ביחסים של הילד עם סביבתו. איכות קו תקינה מעידה על ביטחון עצמי תקין, בעוד קווים שבורים ורועדים מעידים על חוסר ביטחון.

חינוך

בעזרת אבחון הציור של הילד ניתן להבחין בבעיות הקיימות במידה ועושים ציור קבוצתי בכיתה/בגן וזה יכול לעזור בגיבוש הילדים כקבוצה ותמיכה בביטוי הרגשי של הילד שילוב אבחון הציור משמש רבות את המורים, היועצות ואנשי מקצוע במבט אל העולם הפנימי של הילד, לכן אבחון ציורי ילדים במערכת החינוך משתלב באמצעות "חינוך ולדורף"- שהוא תחום רחב שקיים בתוכו חשיבותה של האמנות- עבודתו האמנותית של המחנך בכיתה.

מחלות

רופאים ופסיכיאטרים רבים גילו עניין בהבדלים בין ציוריהם של ילדים בריאים לילדים חולים. המחקרים בתחום מתחלקים לשלוש קבוצות: חולי פיזי, חולי נפשי ולקויות שונות. בתחום הפיזי נבדקה איכות הקו אצל ילדים הסובלים מאפילפסיה, פתולוגיה מוחית, א. א.ג לא תקין, פיגור שכלי, דלקת מוח כרונית, הפרעות נוירוטיות והתפתחותיות, לקות שמיעה ואחרים.
בתחום הנפשי נבדקו הפרופורציות בציור והקשר שלהן לתכונות הנפש, צפיפות הפריטים, הקשר בין סימטריה ועיוותים בציור לעולם הרגש של הילד ולקויות למידה כגון דיסלקסיה.

אלימות

כבר בשנת 1965 נבדקו ציוריהם של ילדים תוקפניים, ובהמשך גם ציוריהם של ילדים עבריינים.

אינטליגנציה

כדי להקל על תהליך בדיקת ציורי דמויות אנוש, ולבטא את הקשר בינם לבין רמת אינטליגנציה קוגניטיבית ורגשית, נעשו ניסיונות לבנות מדדים כמותיים לאיכות הציורים. במדדים אלו ניתנים ציונים על כל פרט ואיבר בגוף שהילד מצייר או משמיט, בהתאם לקריטריונים מובנים. מדדים שנבנו למטרה זו לאורך השנים הם סולם גודנאף (1926), סולם האריס (1963), וסולם קופיץ (1968).

מחקרים בארץ

גם בארץ נערכו מחקרים בתחום אבחון ציורי ילדים, בהם: רימרמן, מלכה האס, אמיתי, קרייטלר, אברהם ושתיל, ושל הגרפולוגיות: להב, רצון, אנשל, וימר ואורון.