google/wiki40b huggingface dataset:
דפורטיבו אלאבס

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1921, ו-8 שנים לאחר מכן אלאבס העפילה לליגה הבכירה לראשונה, שם שיחקה במשך שלוש עונות רצופות. אחרי שנים רבות רוויות אכזבות והיעלמות מהליגה הבכירה בספרד, אלאבס זכתה בהעפלה לליגה הספרדית השנייה רק בסוף עונת 1994-1995, לאחר שזכתה שנתיים ברציפות במקום לשלבי הפלייאוף לעלייה בליגה הספרדית השלישית, ונכשלה בשניהם. בעונת 1998-1999, אלאבס שבה ללה ליגה, לאחר 42 שנות היעדרות. בעונת השיבה שלה לליגה, עונת 1990-2000, ניצחה את ברצלונה בשני המשחקים ביניהם במסגרת הליגה. הקבוצה התבססה על פליטי קבוצות אחרות כמו הבוסני הבינלאומי מהו קודרו וההולנדי ז'ורדי קרויף, שניהם שחקנים לשעבר בברצלונה, ושחקנים שהיו אלמוניים לגמרי כמו המגן הרומני קוסמין קונטרה או החלוץ הספרדי חאבי מורנו. אלאבס סיימה את העונה במקום השישי וזכתה בכרטיס לגביע אופ"א. בעונה שלאחר מכן אלאבס טיפסה במעלה השלבים בטורניר גביע אופ"א במקביל להמשך ההצלחה היחסית בליגה. בחצי גמר הטורניר האירופאי פגשה אלאבס את הקבוצה הגרמנית עתירת המסורת שטוטגרט. אלאבס הדהימה את הגרמנים בניצחון 4-1 במשחק הראשון וניצחון 4-2 בגומלין והעפילה לגמר גביע המפעל. משחק הגמר עצמו מול ליברפול האנגלית הסתיים לאחר 90 דקות בתוצאת תיקו 4-4. במסגרת תוספת הזמן, תחת חוקי שער הזהב, ספגה אלאבס שער והפסידה בתוצאה 5-4. באותה העונה סיימה הקבוצה במקום ה-10 במסגרת הלה ליגה. 
לאחר עונת הצלחה זו מכרה אלאבס את כוכביה הגדולים. חאבי מורנו וקוסמין קונטרה עברו לקבוצת איי סי מילאן האיטלקית. הקבוצה שירדה מנכסיה לא הצליחה לשמור על מעמדה בספרד ובסוף עונת 2002-2003 ירדה לליגה השנייה בספרד. שנתיים לאחר מכן חזרה לליגה הבכירה. בסוף עונת 2005-2006, ירדה הקבוצה שוב לליגת המשנה, ואחרי שתי עונות במאבקי ירידת ליגת נוספת, בעונה השלישית שלו בליגת המשנה, אלאבס ירדה לליגה הספרדית השלישית. הקבוצה שיחקה בליגה השלישית במשך 4 עונות, מעונת 2009/2010 ועד עונת 2012/2013 שבסיומה עלתה לליגה הספרדית השנייה. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-29 במאי 2016, עשר שנים לאחר עונתה האחרונה בליגה הבכירה, אלאבס שבה אליה לאחר ניצחון 2-0 על קבוצת נומנסיה.
קרל שלכטר

קריירה

שלכטר נולד בווינה והחל להשתתף בתחרויות שחמט בינלאומיות ב-1893. במשך כעשרים וחמש שנים התחרה בלמעלה משישים התמודדויות בינלאומיות אשר חלקן היו במסגרת דו-קרב וחלקן מרובות משתתפים. ארבע פעמים זכה בבכורה: במינכן 1900 ובווינה 1908 זכה במקום ראשון משותף ובאוסטנד 1906 והמבורג 1910 במקום הראשון ללא שותפים.
עבודה שחורה (שיר)

סגנון השיר

ההפקה המוזיקלית של הגיטריסט ומפיק האלבום יוסי אלפנט עטפה את השיר במרכיבים של מוזיקה אפריקאית (בתיפוף המודגש ובקולות השבטיים), לצד מרכיבים של מוזיקת רוק (הגיטרות החורקות), אולם אין בשיר מרכיבים של מוזיקה אתיופית או משירת הקודש של ביתא ישראל.
מוסמוס

היסטוריה

במוסמוס נמנו 222 תושבים במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1922 ו-256  תושבים במפקד של 1931. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל נכלל הכפר בהערכה של אום אל פאחם וסביבותיה. במסגרת הסכם שביתת הנשק עם ירדן עבר הכפר לשליטת ישראל. בשנת 1954 הוקם בכפר מסגד. הכפר היה מאחרוני היישובים שהיה חסר מעמד מוניציפלי. בשנת 1973 ביקש משרד הפנים להכריז במקום על מועצה מקומית, אך התושבים סירבו והכפר המשיך להיות חסר מעמד מוניציפלי במשך שנים רבות. לבסוף הכפר הוכלל במועצה מקומית מעלה עירון שהוקם בשנת 1996.

ספורט

לכפר קבוצת כדורגל, "בני מוסמוס", המשחקת בליגה ג'. במסגרת תחרות גביע המדינה בכדורגל 2017/2018 הפתיעה הקבוצה כשניצחה את קבוצת  בני לוד מהליגה הלאומית.
וילמיט

תכונות

נוסחת המבנה הכימי של וילמיט היא Zn₂SiO₄. לווילמיט יש סימטריה טריגונלית, אחד המינרלים הסילקטיים הבודדים בעלי סימטריה זו, הנפוצה יותר במינרל קרבונטיים. לווילמיט יש סימטריה זהה למינרל הירוק דיופטאז ולמינרל פנאקיט השייך גם הוא לקבוצת הפנאקיט.
הווילמיט מופיע בטבע בדרך כלל כגבישים משושים פריזמתיים דקים וקצרים המסתיימים במעוינון, כשבמקרים קיצונים יכול הגביש לגדול לאורך של 10 ס"מ. כמו כן, במקבצים דמויי אשכול ענבים, סיביים, גרגריים או חסרי צורה חומים (צורה זו קיבלה את הכינוי "טרוטסטיט") או ירוקים בגוון תפוח מבריק, והם נשברים בצורת בלתי שווה או בצורת קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית, 5.5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 4.
אופטית המינרל הוא חד-צירי. מקדם השבירה הממוצע של הווילמיט הוא 1.69. גבישי הווילמיט הם לפעמים שקופים לחלוטין וחסרי צבע, אבל בדרך כלל הם מופיעים בצבעים שונים: אפור, אדמדם, חום כהה, שחור, צהוב-דבש, ירוק-תפוח, וכחול בהיר. רוב דגימות המינרל הם פלואורסצנטיות בגוון ירוק בקרינת על-סגול באורכי גל קצרים וארוכים. חלק מהדגימות הם פוספורצנטיות (ממשיכות לזהור בירוק זמן מה אחרי הפסקת ההקרנה בעל-סגול).
המינרל נתגלה לראשונה ב-1822 באתר המכונה "כבשן פרנקלין" (Franklin Furnace) סמוך לעיירה פרנקלין שבמדינת ניו ג'רזי בארצות הברית. קיימים כמה תיאורים של המינרל מאתר זה משנה זו ואילך, אלא שהמינרלוגים לא נתנו למינרל שם. את השם למינרל נתן המינרלוג הצרפתי היהודי ארמן לוי ב-1830 על סמך דוגמאות שקיבל ממכרה האבץ שבוויֵי מונטאן (Vieille-Montagne) שבמורסנט (אז במעמד מיוחד של מדינה עצמאית למחצה) בסמוך ללייז' בבלגיה. בלגיה הייתה אז חלק מהממלכה המאוחדת של ארצות השפלה תחת שלטונו של וילם הראשון, מלך הולנד (1843-1772, מלך 1840-1815), ולוי קרא למינרל על שם המלך.

שימושים

הווילימיט הוא בצר משני של אבץ, כאשר בפרנקלין שבניו ג'רזי, מקום בו נתגלה לראשונה, המינרל מצוי בשפע ומופק ממנו אבץ, אבל בדרך כלל הוא אינו מהווה מקור למתכת זו. בנוסף לכך, בדגימות המגיעות מאתר פרנקלין מצוי וילמיט פלואורסצנטי בגוון ירוק בקרינת על-סגול יחד עם קלציט פלואורסצנטי בגוון אדום, ואלו דגימות מבוקשות על ידי אספנים. גם העובדה שחלק מהדגימות הם פוספורצנטיים (ממשיכים לזהור בירוק זמן מה אחרי הפסקת ההקרנה בעל-סגול) גורמת להם להיות מבוקשים.

מקור ותפוצה

הווילמיט נוצר בדרך כלל מהתמרה של גוף בצר של ספלריט, בדרך כלל יחד עם אבן גיר. בפרנקלין נוצר הווילמיט מהתמרה של קרקעית האוקיינוס, כשקודם להתמרה עבור מרבצי מינרלים מתכתיים חמצון. במקרה של הווילמיט היו אלה כנראה הסמיתסוניט וההמימורפיט.
הווילמיט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את "כבשן פרנקלין" (Franklin Furnace) סמוך לעיירה פרנקלין וגבעת סטרלינג (Sterling Hill) הסמוכה במחוז ססקס (Sussex) שבמדינת ניו ג'רזי, שבהם מצוי המינרל בשפע (ואף נתגלה לראשונה), וכן בבלמט (Balmat) שבמחוז סנט לורנס שבמדינת ניו יורק, כמו כן באתרים באריזונה ובקליפורניה שבארצות הברית; באלטנברג (Altenberg) סמוך למורסנט בבלגיה (המקום בו נתגלה המינרל שקיבל ארמן לוי שנתן את השם למינרל); בהר סנט-אילר בפרובינציית ׂקוויבק שבקנדה; בצואמב וגוצ'ב (Guchab) בנמיביה; ובמכרה האבץ פוטפה (Puttapa) בסמוך לבלטנה (Beltana) במדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה.
עמית דולברג

עמית דולברג (נולד ב-1979) הוא פסנתרן ישראלי.

ביוגרפיה

עמית דולברג סיים תואר ראשון בהצטיינות בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אצל פרופסור יונתן זק ופרופסור עמנואל קרסובסקי. הוא אף בוגר החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. את התואר השני סיים בהצטיינות בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון אצל פרופסור רונן אוהורה. בהמשך השתלם אצל פרופסור גאורג סבה בברלין. כן השתתף בכיתות אמן בהנחיית פנינה זלצמן, מאריי פרחיה, פסקל רוז'ה, ג'ון אוקונר ואריה ורדי.
דולברג מתמקד בנגינת מוזיקה ישראלית בת זמננו, בהופעות בישראל ובעולם. בישראל השתתף בחג המוזיקה בירושלים, בביאנלה למוזיקה בת זמננו במוזיאון תל אביב, בפסטיבל כפר בלום, בפסטיבל לילות קיץ בתיאטרון החאן בירושלים. כן ביצע יצירות ישראליות חדשות בביצועי בכורה ברסיטלים. באירופה הופיע באנגליה, פינלנד, גרמניה, ספרד ופולין ובשנת 2008 הוזמן לרסיטל של מוזיקה ישראלית ברדיו הבולגרי בסופיה. דולברג הופיע גם בארצות הברית, בניו יורק ובלוס אנג'לס.
עמית דולברג מלמד באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ובאוניברסיטת תל אביב. הוא חבר האנסמבל המאה ה-21 ומנהל אנסמבל מיתר, שאותו הקים בשנת 2003.
עמית נשוי לאסנת ואב לדניאל ואביתר.
שזאם

שזאם (באנגלית: Shazam) הוא יישומון סלולרי המשתמש במיקרופון של הטלפון החכם כדי לדגום קטעי מוזיקה ולזהות את מקורם. האפליקציה דוגמת את הצלילים, שולחת את המידע לשרתי החברה ומחזירה למשתמש תשובה לגבי פרטי השיר או הקטע המוזיקלי המושמע. כמו כן יקבל המשתמש קישורים למידע נוסף על השיר כגון מידע על הלהקה או האמן המבצע, קישורים לסרטוני וידאו בנושא ולינק להורדת השיר מ-iTunes.
בשנת 2017 שאזם נרכשה על ידי אפל תמורת 400 מיליון דולר אמריקני.

על היישומון

האפליקציה היא מוצר של חברת "שזאם" אשר נוסדה בשנת 1999 על ידי כריס ברטון, פיליפ אינגלברכט, אייברי וואנג ודהיראג' מוקרג'י. בתחילת שיווקה בשנת 2002, ועד כניסתם של הסמארטפונים לשוק, הייתה שזאם שירות טלפוני ללא אפליקציה. השירות כונה "2580" על שם המספר שהיה צריך המשתמש לחייג כדי לקבל את השירות. המכשיר במהלך השיחה היה דוגם את הצלילים, הטלפון היה מתנתק בעצמו לאחר 30 שניות והמשתמש היה מקבל מסרון עם פרטי השיר.
שזאם פועלת באמצעות שיטה המכונה "טביעת אצבע אקוסטית". האפליקציה ממפה את התבנית של השיר ומחפשת השוואה באמצעות מקצב, עוצמה ותדרים. היא אינה מנתחת את השיר כולו אלא משתמשת בנקודות "שיא", שבהן הקצב והאינטנסיביות גבוהים במיוחד. כך נוצרת תבנית פשוטה יחסית שבעזרתה יהיה תהליך ההשוואה יעיל ומהיר יותר. לחברה מאגר מידע עם מאות מיליוני קודים, וכאשר דוגם המשתמש צלילים הם מומרים לקודים ונשלחים לשרתי החברה, שם הם עוברים תהליך השוואה. לאחר מכן מקבל המשתמש את פרטי המידע על השיר.

מערכות הפעלה תומכות

לאפליקציה גרסאות עבור מגוון רחב של מערכות הפעלה: אנדרואיד, iOS, Windows Phone, ומערכות ההפעלה של נוקיה ובלקברי.

שזאם בישראל

בשנת 2012 הוכרז על שיתוף פעולה של שזאם עם חברת פטיפון הישראלית. לפי שיתוף פעולה זה יוכלו משתמשים לקבל מידע על שירים בעברית, אך רק של כאלה שהופקו על ידי חברת פטיפון ואישרו את התיוג. עם זאת, הביקורת על השירות היא כי האפליקציה עדיין אינה עובדת בעברית בצורה אופטימלית, המידע על השירים מגיע באנגלית ולעיתים קשה להבין אותו. כמו כן מספר השירים בעברית מצומצם יחסית.
פרננדו השני, מלך לאון

ביוגרפיה

פרננדו השני נולד בשנת 1137 לאלפונסו השביעי, מלך לאון וברנגלה מברצלונה, בתם של רמון ברנגר השלישי, רוזן ברצלונה ודוס הראשונה, רוזנת פרובנס. בשנת 1157 מת אביו אלפונסו השביעי, ופרננדו ירש את ממלכת לאון וממלכת גליסיה, בעוד אחיו סנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה קיבל את ממלכת קסטיליה וטולדו. בתחילה נאבקו האחים זה בזה, אולם בשנת 1158 נפגשו ופתרו את הבעיות ביניהם. במהלך אותה שנה מת סנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה, ובנו אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו, ובעקבות כך סיפח פרננדו חלקים מקסטיליה.
במהלך שלטונו לחם פרננדו גם נגד המוסלמים, וגם נגד חמיו אפונסו הראשון, מלך פורטוגל, ובמהלך אחד הקרבות שבר את רגלו מנפילה מסוסו.
בשנת 1175 בוטלו נישואיו לאורקה מפורטוגל על ידי האפיפיור אלכסנדר השלישי, ופרננדו התחתן עם תרסה פרנאנדס דה טראבה, ולאחריה עם אורקה לופס דה הארו.
באביב של שנת 1184 יצא יוסוף הראשון חליף האל-מוואחידון למסע מלחמה כנגד אפונסו הראשון, מלך פורטוגל, ופרננדו שלח כוחות לסייע לפורטוגל; הצבאות נפגשו מול חומות העיר סנטרם שבמרכז פורטוגל, אך עוד בטרם הקרב החל, יוסוף פיצל את צבאו: הוא פקד שחציו חציו יעלה על ליסבון; בכך הוא זרע בלבול בקרב הצבא המוסלמי: חלק מהכוחות הבינו כי נתנה הוראה לנסיגה, ובתוהו שנוצר נורה יוסוף ומת מפצעיו ב-29 ביולי 1184, ולאחר מותו נסוג הצבא המוסלמי משדה הקרב.
ב-22 בינואר 1188 מת פרננדו השני, ובנו אלפונסו התשיעי, מלך לאון עלה לשלטון במקומו. כ-40 שנה לאחר מותו, איחד נכדו פרננדו השלישי, מלך קסטיליה את קסטיליה ולאון לצמיתות.
דיר (עיר)

דֵיר הייתה עיר שומרית קדומה ששכנה ממזרח לחידקל, בגבול של שומר עם עילם, כיום במחוז ואסט שבעיראק.

היסטוריה

דֵיר הייתה מיושבת מתקופת השושלות הקדומה ועד לאימפריה האשורית החדשה. לאל המקומי קראו אישתרן, והוא היה מיוצג על פני האדמה באמצעות סגנו, נחש בשם נירה.
דיר הוזכרה פעמיים באלף ה-3 לפנה"ס, בתקופת שלטונו של שולגי משושלת אור 3: השנה ה-11 של שלטונו נקראה "השנה שבה אישתרן של דיר הובא למקדש שלו" והשנה ה-21 נקראה "השנה שבה דיר נהרסה".
באלף ה-2 לפנה"ס, כתב רים-סין הראשון מלרסה שבשנת ה-20 לשלטונו הוא הרס את דיר. עמי-דיתנה מבבל כתב שבשנת שלטונו ה-37 הוא הרס את חומות העיר דיר, וכמו כן כתב שחומות אלו נבנו מוקדם יותר על ידי דמיק-אילישו מאיסין.
בשנת 720 לפנה"ס יצא המלך האשורי, סרגון השני, במלחמה כנגד עילם, אבל הכוח האשורי הובס ליד דיר על ידי כוח משולב של הומבן-ניכש הראשון מעילם ומלך מרדוך-אפלה-אידינה השני מבבל.
בקיץ של שנת 623 לפנה"ס, ניצלה העיר את האנרכיה והמרידות שהיו ברחבי האימפריה האשורית בתקופת מלכותו של סין-שר-אישכון והשתחררה מעול אשור.

ארכאולוגיה

אף שבדיר לא בוצעו חפירות ארכאולוגיות, בקרבת המקום נמצאו כמה חפצים, כולל אבני גבול כודורו. במשך השנים ניזוק האתר בשל מים, ואי לכך נחשב לבלתי אפשרי לקיום חפירות ארכאולוגיות.
הפדרציה המהפכנית הארמנית

הפדרציה המהפכנית הארמנית בלבנון

מרכזה של התנועה בלבנון הוא בבורג' חמוד, המאוכלס ברובו בארמנים. שם גם יוצא עיתונה של המפלגה, העיתון היומי "אזטאג דיילי ניוזפייפר". 
משנת 1923 עד 1958, מאבקים פרצו בין התארגנויות פוליטיות שונות שביקשו לעצמם את ההגמוניה על קהילות הפזורה הארמנית בעולם. גם בלבנון, הפדרציה נאבקה במפלגת הרנגבר ובמפלגת החונחאקיאן. עד פרוץ מלחמת האזרחים הלבנונית בשנים 1975-90, הפדרציה הייתה בת בריתה של מפלגת הפלנגות של פייר ג'ומאייל, אך סירובה של הפדרציה להשתתף במלחמת האזרחים, יחד עם שאר התנועות הארמניות, העכירה את האווירה בין התנועות והובילה להתקפות הפלנגות על שכונות ארמניות בערים לבנוניות רבות. לקראת סוף המלחמה הוקמה מיליציה שנקראה "קומנדוס הצדק נגד הג'נוסייד הארמני" שביצעה שרשרת חיסולים בין השנים 1975-1983. המיליציה קושרה פעמים רבות ל"דשנקים".
בבחירות 2000 ו-2005 הפדרציה התרסקה פוליטית, עם מושב אחד בבחירות 2000 בעקבות סכסוך עם מפלגתו של רפיק חרירי, וללא נציגים ב-2005 על רקע החרמת הבחירות.
ע"פ ההסדר הפוליטי בלבנון, הארמנים מיוצגים על ידי 6 נציגים בפרלמנט, כשברוב הקולות הארמנים זוכה הפדרציה. כיום יש 2 נציגים של המפלגה בפרלמנט, כאשר מסורתית, הארמנים נמנעים מלהתערב בעניינים פנים-לבנוניים. מקרה יוצא מן הכלל היה הביקורת החריפה שהטיחה המפלגה בממשלת לבנון ב-2006 בעקבות הזמנתם של חיילים טורקים למדינה במסגרת כוח שמירת השלום של האו"ם.
מנהיגה הנוכחי של המפלגה הוא הוויג מחיתאריאן. מרכזה של התנועה בלבנון הוא בבורג' חמוד.
חוה דיבון

חוה דיבון (נולדה ב-4 במאי 1967) היא תסריטאית ויוצרת ישראלית, זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה.

ביוגרפיה

דיבון נולדה בירושלים ולמדה בבית הספר התיכון הדתי לבנות "חורב". בשירותה הצבאי הייתה מורה חיילת במושב קשת שברמת הגולן. היא למדה בבית הספר הדתי לאומי לקולנוע מעלה, וסיימה במחזור השביעי 1994, כתסריטאית. 
דיבון היא תסריטאית פרילנס, וכותבת עבור סדרות טלוויזיה בערוצים שונים וחברות הפקה שונות. היא הייתה מיוצרי העונה הראשונה של "מעורב ירושלמי", "פרנקו וספקטור", ו"פרפרים לשבת". 
יחד עם לייזי שפירא, ובהפקת יונתן ארוך, יצרה דיבון את סדרת הדרמה הטלוויזיונית "סרוגים", העוסקת בעולם הפנויים-פנויות של המגזר הדתי-לאומי בירושלים, ששודרה ב-YES. שפירא היה גם במאי הסדרה. הסדרה זכתה להצלחה בביקורות ובקרב קהל הצופים, במיוחד במגזר הדתי לאומי. הצלחה זו ניתן לייחס הן לאיכויותיה ולאמינותה, והן להיותה חלוצה בהצגת העולם הדתי לאומי דרך מבט רענן מבפנים, ללא ההקשר הפוליטי המקובל.] חלוציות זו, כמו גם העיסוק ברווקים רווקות בגיל מתקדם יחסית ובסוגיות עכשוויות מעולמם של צעירים וצעירות עירוניים בני המגזר שלא זכו עד אז לחשיפה, הפכו את הסדרה לשיחת היום של הציבור הדתי לאומי. יוצריה הפכו למשקפי דור שלם במגזר זה, אך גם למושא ביקורת מצד כוחות שמרנים באותו מגזר.
הסדרה זיכתה את דיבון במספר פרסי האקדמיה לטלוויזיה: סדרת הדרמה הטובה ביותר ב-2009 (יחד עם לייזי שפירא), התסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה ב-2009 (יחד עם צוות התסריטאים), והתסריט הטוב בסדרת דרמה ב-2010 (יחד עם לייזי שפירא). 
דיבון נשואה ואם לחמישה ילדים. היא מתגוררת בשכונת קטמון ירושלים.
איגנץ לכנר

חייו

איגנץ לגנר נולד למשפחה מוזיקלית בריין אם לך. הוא היה השני בשלושת האחים המפורסמים לבית לכנר. אחיו פרנץ ווינצנץ היו גם הם מלחינים. האח הבכור פרנץ היה הנודע בשלושה, מאחר שהפיק תועלת רבה מידידות הנעורים שלו עם פרנץ שוברט, ודאי הרבה יותר מאיגנץ, שגם הוא הכיר את שוברט. איגנץ (כמו שני אחיו) למד עוגב, פסנתר וכינור. בכינור נחשב לילד פלא במידת מה, אך אביו עמד על כך שיהיה למורה. אחרי מות אביו, למד נגינה אצל ברנרד מוליק, כנר וירטואוז, ואחר הצטרף אל אחיו פרנץ בווינה, שם התרועע גם הוא עם שוברט והושפע מן המוזיקה שלו, כמו גם מזו של היידן, מוצרט ובטהובן. 
ב-1826 התמנה לנגן העוגב בכנסייה הרפורמיסטית של וינה ואחר היה לחבר בתזמורת האופרה המלכותית. ב-1831 התמנה למנהל מוזיקלי בשטוטגרט וכעבור זמן קצר במינכן. משנת 1835 כיהן לכנר כממונה על המוזיקה (קאפלמייסטר) בהמבורג וב-1861 עבר למשרה מקבילה בתיאטרון העירוני בפרנקפורט, משם פרש ב-1875. איגנץ לכנר מת בהנובר.

יצירותיו

אף כי לכנר נודע בעיקר כמנצח, כמות המוזיקה שחיבר, כמעט בכל הסוגות, הייתה ניכרת. בין יצירותיו המוכרות והמצליחות ביותר היו "תמונות מן האלפים", Das letzte Fensterln, אף כי מבקרי מוזיקה, כגון וילהלם אלטמן, רואים כיום במוזיקה הקאמרית שלו את מיטב יצירתו. מן היצירות הקאמריות, שש השלישיות שלו להרכב יוצא דופן של כינור, ויולה ופסנתר הן מן הטובות ביותר שנכתבו אי פעם להרכב זה, ושבע רביעיות המיתרים שלו זכו בשעתן לפופולריות בלתי מבוטלת, הודות למלודיות שובות הלב וההרמוניות רבות הרושם שבהן. כמה מן הרביעיות וכל שלישיות הפסנתר הוקלטו.
דניאל ז'ובים

קריירה

ז'ובים, יליד ריו דה ז'ניירו, הוא בנו של הגיטריסט פאולו ז'ובים ונכדו של טום ז'ובים. הקליט והופיע לצד אמנים כגון דוריבאל קאימי, ז 'ואו ג'ילברטו, קייטנו ולוסו, אנטוניו קרלוס ז'ובים, דונלד פייגן ,שיקו בוארקי, גל קוסטה, מריה בתניה, ליסה אונו, ג'ון פיצרלי, שון לנון, מייקל סמבלו, רוברטו קרלוס, ז'ילברטו ז'יל, מילטון נאסימנטו, סטיבי וונדר סטינג, ועוד. הוא עבד לצד אביו ב רביעת ז'ובים מורלמבאום, יחד עם ג'אק מורלמבאום (צ'לו), פאולה מורלמבאום (שירה). הרפרטואר מבוסס על עבודתו של סבא, עם עיבודים נאמן למקור, בשמירת על הסגנון שלו. הוא הופיע בברזיל, ארצות הברית ואירופה. ב-1995 זוכה בפרס גראמי, כמפיק של האלבום "אנטוניו ברזילירו", מאת אנטוניו קרלוס ז'ובים בקטגוריה הטוב ביותר בביצוע לטין ג'אז.
קווין פייגי

ביוגרפיה

קווין נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית למשפחה נוצרית. גדל בווסטפילד, ניו ג'רזי. הוא השלים השכלתו באוניברסיטת דרום קליפורניה בתחום ההפקה והיה לעוזרה של המפיקה לורן שולר דונר.
הסרט הראשון שקווין הפיק היה אקס-מן (2000). עקב בקיאותו וידיעתו הכללית ביקום מארוול הוא היה מעורב בכל ההפקות הקולנועיות של מארוול קומיקס ובשנת 2007 מונה לנשיא אולפני מארוול. קווין פייגי מהווה דמות מפתח ביצירת היקום הקולנועי של מארוול.

חייו האישיים

נשוי לקייטלין פייגי.
אגריניו

היסטוריה

ההתיישבות בעיר עתיקה מאוד, והעיר העתיקה ממוקמת במרחק של שלושה ק"מ ממיקום העיר המודרנית. העיר העתיקה הוקמה ככל הנראה בשנים 1100-1600 לפנה"ס. 
העיר פרחה מחדש במהלך שלטון האימפריה העות'מאנית. אגריניו נכבשה על ידי הכוחות היוונים ב-21 ביוני 1821 במסגרת מלחמת העצמאות היוונית. 
באוגוסט 1822 התקרבו הכוחות הטורקים לעיר, ותושביה החליטו לנטוש את העיר ולשרוף אותה. לבסוף אגריניו נכללה בגבולות יוון באמנת קונסטנטינופול שנחתמה בשנת 1832. 
העיר שגשגה במיוחד בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. לאחר מלחמת יוון-טורקיה הגיעו לעיר פליטים רבים מאסיה הקטנה (מערב טורקיה). על אף המשבר הכלכלי בין שתי מלחמות העולם, חל פיתוח רב ותשתיות רבות.
בחודש מאי מתקיים בעיר פסטיבל להקות פולקלור (מחול) על-שם יצרן הסיגריות פפדקיס שנולד בעיר.

הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
ויליאם סוונסון

ביוגרפיה

סוונסון הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה מטעם אוניברסיטת סיאטל. עם סיום לימודיו, בשנת 2002, התגייס לצבא ארצות הברית ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, קורס סיירים והסמכה כצנחן. סוונסון שירת כמפקד מחלקה ופלוגה ולחם במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק.
ב-8 בספטמבר 2009 הוא פיקד על כוח יועצים מדיוויזיה ההררית ה-10 שסופח לכוחות ביטחון אפגנים אשר פעל בעמק גנג'גאל הסמוך לגבול פקיסטן. הכוח המשולב נפל למארב ונאלץ ללחום בתנאי נחיתות קשים כנגד כמאה פעילי טאליבן, כאשר חלק ניכר מאנשי הכוח נפצעו. לאחר הקרב דרש סוונסון שתיפתח חקירה אודות האירוע ומשלא נענתה בקשתו התפטר במחאה. הדבר יצר תגובת שרשרת שבסופה נחקר האירועו לעומקו והופקו ממנו לקחים. בעקבות החקירה הוחלט בשנת 2013 להעניק לסוונסון, בשל הגבורה שהפגין בשדה הקרב, את מדליית הכבוד. לאחר מכן בשנת 2014 שב לשירות בצבא בדרגת מייג'ור.
לוסט הורייזון (להקה)

היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1990, על ידי שלושת חבריה המקוריים שנותרו בלהקה עד היום: ווג'אק ליסיצקי (במקור מפולין) הגיטריסט, מרטין פורנגן שפעל כבסיסט וכריסטיאן ניקוויסט שהיה למתופף הלהקה.
הלהקה פעלה תחת השם Highlander (כינוי הניתן לתושבי האזור ההררי של סקוטלנד ובנוסף שם של סדרת סרטים וטלוויזיה). בתחילת שנות התשעים התפרקה הלהקה, ובשנת 1998 הוקמה מחדש וחבריה שינו את שמה ללוסט הורייזון.
הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון 'Awakening The World' בשנת 2001. האלבום זכה לביקורות משבחות, וגם אלבומה המלא השני 'A Flame To The Ground Beneath', שיצא בשנת 2003, זכה לתשבחות רבות. מאז הלהקה ממעטת להופיע וליצור חומר חדש. בתחילה הופצו שמועות על פירוקה של הלהקה, אך הן הופרכו לאחר שחבריה טענו שהם מאטים מעט את הקצב שבו הלהקה מתקדמת, היות שהלהקה מחפשת סולן חדש, לאחר שהסולן המקורי (שהיה חבר בלהקה עוד מהקמתה בשנת 1998), דניאל היימן, עזב אותה.

אפיונים מוזיקליים

הלהקה נחשבת ללהקה מלודית מאוד. האלמנטים המלודיים של הפאוור מטאל ניכרים בשירה, ויש דגש על עבודת קלידים משולבת עם נגינת הגיטרה. הסולן האחרון (בינתיים) של הלהקה, דניאל היימן, שר בקול גבוה ומלודי.

פילוסופיה

חברי הלהקה פירסמו לא פעם את אמונתם הפילוסופית, שדוגלת בכוחו של הרצון החופשי ועזרה לאלה שחיים בספק ובפחד. הם נוהגים לכתוב רבות על אמונתם בשירי הלהקה. חברי הלהקה העניקו לעצמם כינויים שלפיהם משקפים את דעותיהם, ידיעתם ואמונתם הפילוסופית: ווג'אק ליסיצקי כונה Transcendental Protagonist, מרטין פורנגן מכנה עצמו Cosmic Antagonist, כריסטיאן ניקוויסט מכונה Preternatural Transmogrifier והקלידן אטילה פובליק מכנה עצמו Perspicacious Protector. חברי הלהקה נוהגים להופיע כאשר הם לבושים בבגדים ארכאיים, יחד עם סימנים וקווים שמצוירים לאורך גופם ועל פניהם.
מלון אהבה

מלון אהבה (יפנית ラブホテル) הוא בית מלון המיועד לשהייה קצרה של זוגות, החל ממספר שעות ועד לילה שלם, למטרת קיום יחסי מין אנונימיים. מלונות אהבה קיימים במזרח אסיה במדינות כמו יפן, קוריאה הדרומית ובהונג קונג. גם בישראל יש מלונות מסוג זה.]
מלון האהבה מציע בדרך כלל תעריף לשהייה קצרה בת עד שלוש שעות לשם "מנוחה", וזה עולה כאשר מדובר בשהות של לילה מלא. קבלת החדר והיציאה ממנו מתבצעות באופן אנונימי לחלוטין על ידי מכונת משיכת כסף מזומן במלון עצמו, או על ידי יד המושטת בדלפק שלא ניתן לראות דרכו דבר. הכניסה לחדר והיציאה ממנו דיסקרטית ומתבצעת ישירות אל החדר. קבלת חדר ללילה מתבצעת רק לאחר השעה 9 בערב ואילו המפגש עם אנשי הצוות הוא מינימלי. השוהים במלון הם, בדרך כלל, זונות ולקוחותיהן, או עוברי אורח המגיעים למקום למטרות מין, וכן עובדים הנמצאים בהסדר כלשהו עם מקום העבודה שלהם המאפשר שהייה קצרה במלון].
ניתן למצוא מלונות אהבה במספר רמות. הזול יותר פרקטי ושימושי, ומספק את הצרכים הבסיסיים בלבד כמו שינה במיטה, מצעים נקיים, אמבטיה וכדומה. אך ישנם מלונות אהבה יוקרתיים ויקרים יותר, שבהם חדרים עם מראות בתקרה, מיטות ענק, מכונות קריוקי וקירות מקושטים בדמויות אנימציה יפניות ותאורה מינימלית ורומנטית.
המלונות שוכנים בדרך כלל הרחק ממרכז העיר על מנת לוודא את הדיסקרטיות והאנונימיות של הלקוחות. בטוקיו, למשל, ניתן למצוא אותם באזור שנקרא דוגנזקה שייבואה, ליד כביש ראשי או בפרוורים בפאתי העיר או אפילו באזורים תעשייתיים. היו מספר הצעות לבניית מלונות אהבה בבנייני מגורים אך ניסיונות אלה כשלו.
לעיתים המבנה האדריכלי של מלונות האהבה רועש וצעקני, ויש בהם מבנים בצורת ארמון וטירה, בצבעי ורוד וסגול זוהרים, עם תאורת ניאון מסנוורת. אחרים אינם מתבלטים אך ניתן לזהותם במספר החלונות הקטן. ניתן למצוא מלונות אהבה מיוחדים שפונים לכל פנטזיה מינית, החדרים מעוצבים להפליא ולכל חדר יש מוטיב מרכזי, כגון חדרי BDSM או חדרים רומנטיים, המאובזרים במיטב המוצרים ומכונות המין.
מלון האהבה המפורסם ביותר ביפן הוא מלון "הקיסר מגורו" הנמצא בלב אזור מגורו שבטוקיו. המלון בנוי כמצודה מימי הביניים, וכיאה לטירה שכזו הוא מצויד בצריחים, בחרכי ירי, בחומות מגן, בתעלות מים ובשערים מתרוממים. במלון שישים ושניים חדרים בעלי שמות כמו "תאווה ספרדית", "נדנדה איטלקית".
בעבר נועדו מלונות האהבה היפניים בעיקר לזוגות לא נשואים, כאשר ההורים הגבילו את החופש המיני.
בקתה אלפינית

בקתה אלפינית היא שם כולל למבנה בעל מאפיינים ייחודיים אשר מקובל למוצאו באזורי ההרים הגבוהים.

מאפייני המבנה

הבקתה בנויה מעץ, או מחופה עץ על בסיס של אבן ובטון. גג הבקתה משופע בזווית חדה יחסית, והקו שלו בולט מעבר לקיר האנכי של המבנה. קצה הגג מוקף במרזב המשוך לכל אורכו. המרפסות נמצאות בקומה הראשונה והשנייה והחלונות גדולים וממוסגרים. בדרך כלל הבקתות מעוטרות צמחייה צבעונית וציורי קיר ססגוניים.

היסטוריה

במקורו שימש המבנה האופייני כבקתת רועים הררית בהרי האלפים במערב שווייץ, אשר שימשה להגנה על הרועים ועדריהם בעת שהותם בהרים בתקופות המרעה בחודשי האביב, הקיץ והסתיו, מפני פגעי מזג האויר. בחודשי הקיץ שימשו המבנים גם כמחלבות זמניות, שבהן יוצרו חמאה וגבינות שונות ואלו הועברו לכפרים שבעמקים עם בוא החורף והירידה מן ההרים. בתקופה זו ננטשו הבקתות וננעלו עם כל הציוד שבתוכן עד לעונת המרעה הבאה.
בקתת ההרים בצורתה האופיינית החלה לשמש גם למגורי קבע במהלך המאה ה-19. התפישה הרומנטית השפיעה על המעמדות הבורגני והאריסטוקרטי באירופה אשר ראו במגורים במבנה בסגנון כזה חלק מתהליך של חזרה לטבע ולחיי הכפר הפשוטים. בתים פרטיים בסגנון הבקתה האלפינית החלו להיבנות בתוך שטחים פרטיים וגם כשכונות בפרברי הערים.

המוזיאון השווייצרי לדיור כפרי

במוזיאון בלנברג לדיור כפרי, מוזיאון באוויר הפתוח הממוקם בעיירה בריינצוויילר (Brienzwiler) שבקנטון ברן, שווייץ, מוצגות כמאה בקתות אלפיניות מסוגים וסגנונות שונים מן המאות ה-16 וה-17, אשר פורקו ממקומן המקורי, הועברו למקום ונבנו בו מחדש. בנוסף, מוצגים במוזיאון רהיטים וכלי עבודה שונים אופייניים, אשר נמצאו בשימוש התושבים באזורים הללו.
רייביז קייסט

רייביז קייסט (Rabies Caste), להקת הבי מטאל ישראלית שפעלה בין השנים 1995–2003 בתל אביב, והוקמה על ידי עולים מחבר העמים.
הלהקה התאפיינה בצליל מחוספס ובסגנון משוחרר שמושפע ממלווינס. היא זכתה להצלחה בפי המבקרים ואף הופיעה לצד הדילינג'ר אסקייפ פלאן וביוהזרד. אלבום האולפן האחרון של הלהקה, Let The Soul Out And Cut The Vein, יצא ב-2001, וב-2006, לאחר פירוק הלהקה, יצא אלבום שנושא את שם הלהקה עם קטעים נדירים וקטעים בהופעה.