google/wiki40b huggingface dataset:
ויאצ'סלב מלאפייב

קריירה

ב-1999 שיחק מלאפייב משחק בודד בנבחרת רוסיה הצעירה (עד גיל 21) והחל משנת 2003 הוא משחק בנבחרת הבוגרים. במדי הנבחרת הוא שיחק ביורו 2004 שנערך בפורטוגל ואף ביורו 2008 שנערך באוסטריה ובשווייץ, בו הוא שימש כשוער המשנה לאיגור אקינפייב, הקמפיין האחרונה שהשתתף עם הנבחרת הוא יורו 2012 שנערך באוקראינה ופולין, לאחר אותו יורו הודיע כי הוא פורש מהנבחרת כדי לבלות בזמן איכות בחיק משפחתו, אך הוא מוכן להיקרא במקרי חירום. במאי 2016 פרש גם ממשחק פעיל בזניט סנקט פטרבורג ועבר הסבה לעולם העסקים.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו מכדורגל התמקד בהשקעות בתחום העסקים והוא בעלים של סוכנות נדל"ן.
במרץ 2013 הקים את סוכנות הנדל"ן "M16 נכסים" (אתר רשמי) ובשנת 2014 עסקה גם בנכסי עלית.
בשנת 2016 הקים את קבוצת ההשקעות „M16-Group“ ובה 6 חברות בת: סוכנות נדל"ן ומחלקת נכסי עלית, חברה לעיצוב פנים, מועדון הסקי "ליובוגורייה", חברת אבטחה וחברה לייעוץ וסיוע משפטי.
בנובמבר 2017 חזר לקבוצת זניט סנקט פטרבורג, הפעם כסגן המנהל הספורטיבי.

חייו האישיים

מלאפייב אלמן, ואב לשלושה.
הוא נישא פעמיים. אשתו הראשונה מרינה (בזבורודובה)  מלאפייבה (ילידת 1974) הייתה בוגרת האקדמיה לתעופה אזרחית. הם נישאו בנובמבר 2001, ולאחר הנישואין היא ניהלה את מרכז ההפקות "מלאפייבה" (Малафеева продакшн). היא נספתה בתאונת דרכים במרץ 2011.
בדצמבר 2012 נישא ליקטרינה קומיאקובה (ילידת 1988), בוגרת האוניברסיטה לתרבות ואמנות.
ילדיו מנישואיו הראשונים הם קסניה (ילידת 2003) ומקסים (יליד 2006). מנישואיו השניים יש לו בן אחד, אלכס (יליד 2013).
אחיו הבוגר סרגיי הוא שופט כדורגל.
תחנת הרכבת התחתית גרין פארק

היסטוריה

התחנה נפתחה ב-15 בדצמבר 1906 כתחנה של חברת 'הרכבת הצפונית הגדולה קו פיקדילי וברומפטון' (GNP&BR), קו שהפך במשך השנים לקו פיקדילי. בשנת 1933 עברה התחנה שיפוץ רציני ובין היתר נוספו מעליות ועמדות כרטיסים בקומות התחתונות, בתקופה זו שונה שם התחנה לכדי שמו העכשווי גרין פארק משמו הקודם רחוב דובר. בשנת 1969 נפתחו בתחנה רציפי קו ויקטוריה ובשנת 1979 נפתחו רציפי קו ג'ובילי.
ב-9 באוקטובר 1975 התפוצץ מטען חבלה שהונח מחוץ לתחנה על ידי מחבלים מארגון הצבא האירי הרפובליקני (IRA), מהפיצוץ נהרג אדם אחד.
הר ברכה

התפתחות היישוב

היישוב החל את דרכו בי"ט בתשרי ה'תשמ"ב (6 באוקטובר 1982) כמאחז צבאי שאוייש על ידי חיילי נח"ל. הוא אוזרח ביום העצמאות, בשנת 1983.
היישוב פותח על ידי ארגון אמנה. לאחר שנים שבהן התפתח בקצב איטי, החלה, במחצית שנות ה-2000, האצה בקצב הפיתוח והגדילה. בשנים אלו הצטרפו ליישוב כעשרים וחמש משפחות חדשות בשנה, דבר שגרם לגידול דמוגרפי משמעותי ובשנת 2007 מנה היישוב כ־200 משפחות. נכון ל-2015 מונה היישוב 370 משפחות.
היישוב מאופיין בהתיישבות צעירה (70% ממשפחות היישוב הן למטה מגיל 30). במעון בהר ברכה, הגדול בשומרון, ישנם מעל 200 תינוקות.
התפתחותו של היישוב נובעת בעיקר בזכות הישיבה הממוקמת בו. רוב התלמידים שנישאו מתגוררים ביישוב, דבר התורם רבות להתפתחות המקום. בתפקיד רב היישוב מכהן הרב אליעזר מלמד.
באלול תשע"ד (ספטמבר 2014) נחנכה ביישוב שכונת 'מצפה שלם', שצופה אל שכם (אחד משמותיה של שכם הקדומה הוא: 'שלם'), וכוללת 48 יחידות דיור בבנייה רוויה.
בסוף שנת התשע"ז הסתיימה בניית בניני בתי הספר היסודיים ביישוב.
בחג סוכות התשע"ח נחנכה שכונת צורים במעמד ח"כים ואנשי ציבור, בהם השר ישראל כ"ץ וסגן שר הביטחון הרב אלי בן דהן.
בשנת 2011 הגיעה קבוצה גדולה של נוצרים אוונגליסטים לסייע בבציר הכרמים, ביוזמתו ובאישורו של הרב מלמד, והתגוררו בגבעה המערבית של היישוב. מגוריהם נתקלו בהתנגדות קבוצת התושבים, שטענו כי מגורי האוונגליסטים במקום פוגעים באיכות חייהם.
ביישוב מתקיימים מעל 20 שיעורי תורה לגברים וכ-7 שיעורים לנשים בשבוע.

תיאור גאוגרפי

מיקומו של היישוב בגב ההר, בחלקו הדרומי של רכס הר גריזים שמדרום לשכם, בגובה מקסימלי של כ-870 מ' מעל פני הים. הגישה מצומת תפוח (כביש 60),דרך צומת מחנה חורון (כביש 57), להר-ברכה, או מקדומים דרך "ציר גלעד". תנאי השטח הם במת הר מישורית עם מדרונות מזרחיים תלולים מאד. האקלים קריר ויבש. מצפון ליישוב, על הר גריזים המקראי, שכונת השומרונים שהיא חלק מתחומה המוניציפלי של שכם, אך מוגנת על ידי צה"ל, ובפסגת ההר מקומותיהם המקודשים. צפונית יותר נמצא "מצפה יוסף" הצופה על קבר יוסף.

סנה יעקב

מאחז גבעת סנה יעקב (נקרא גם "גבעת רונן") הוקם בטבת תשנ"ט כקילומטר וחצי מדרום ליישוב על ידי רונן ערוסי. המקום נקרא על שם יעקב פרג, תושב הר ברכה שנרצח במקום עשר שנים קודם לכן (תשמ"ט). הגבעה דוגלת בעבודה עברית ורבים מתושבי הגבעה מתפרנסים מעבודות בנייה או חקלאות. בעבר היו תקופות בהן שררה מתיחות בין היישוב למאחז. בשנת 2012 סגרה מזכירות הר ברכה את אספקת המים למאחז, לאחר שלטענתה יידו תושבים מן המאחז אבנים לעבר פועלים פלסטינים שעבדו ביישוב. ביוני 2015 הוגש כתב אישום נגד שני תושבי המקום, בגין תקיפת שוטרים שבאו לממש צו הריסה במאחז. במקום בית כנסת, מקווה נשים ומועדון.
נתנאל סמריק

ביוגרפיה


בוגר תואר ראשון בכלכלה וניהול, אוניברסיטת ת"א.

גלי צהל

שימש כתב צבאי בגלי צה"ל. ערך את התוכנית "בוקר טוב ישראל" בהגשת גיא זהר ויעל דן. ערך את רצועת "נכון להבוקר" בהגשת רפי רשף ואילנה דיין.

טלוויזיה

ערך והגיש את התוכניות "ישר ללב" (ערוץ 2); "היוצאים לאור", (ערוץ 10).

הפיק וערך את סרט סיקור הבחירות בארצות הברית (חברת החדשות ערוץ 2); "ניו יורק עיר במלחמה", אסון מגדלי התאומים (ערוץ 2); "מי מפחד מצופית גרנט" (ערוץ 10), שישי בגאון, (ערוץ 1); "תראו מי שמדבר" (ערוץ 10); סרט על אודות הצלם יצחק רבין עם סרטי 8 מילימטר (ערוץ 10).

יצר סרטי ראיונות אישיים עם דורון אלמוג, אילן בירן ואסא כשר.

הוצאה לאור

בשנת 2018 הוקמה הוצאת קונטנטו נאו המתמקדת גם בשיווק דיגיטאלי ובסרטים.
ביולי 2016 פורסם בעיתון "דה מרקר" כי 17 תביעות הוגשו לבית המשפט המחוזי בתל אביב על ידי יוצרים וסופרים נגד נתנאל סמריק, בטענה כי ההוצאה רשמה את עצמה כבעלת זכויות היוצרים על הספרים, על אף שלא ניתנה הסכמה מפורשת מצד המחברים.
אריסטובולוס מקסנדריה

אריסטובולוס מקסנדריה (המחצית הראשונה של המאה ה-4 לפנה"ס - לאחר 301 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני, בנו של אריסטובולוס, שכפי הנראה הגיע מפוקיס  והתיישב בעיר קסנדריה  (Κασσάνδρεια) במוקדון.
אריסטובולוס היה כנראה חברו של פיליפוס השני, מלך מוקדון, אביו של אלכסנדר הגדול, והוא התלווה אל אלכסנדר במסעות המלחמה שלו באסיה. מאחר שהוא אינו נזכר כמשתתף בקרבות, ההשערה היא שהוא שירת במסעות המלחמה כמהנדס צבאי או כפקיד בכיר אזרחי. בהיותו חבר קרוב של אלכסנדר עצמו, נהנה מאמונו והופקד בידיו תיקון קברו של כורש בפסארגאדה.
אריסטובולוס כתב דיווח, בעיקר גאוגרפי ואתנולוגי.
על פי לוקיאנוס מסאמוסאטה, נאמר על אריסטובולוס כי חי מעל 90 שנה והחל לכתוב את חיבורו ההיסטורי על כיבושיו של אלכסנדר בגיל 84, במהלך מסע המלחמה שלו להודו.החיבור אבד אמנם, אולם יחד עם הביוגרפיה מאת תלמי הראשון (סוטר) וה"אינדיקה" של נארכוס, הוא היה אחד המקורות החשובים ביותר לאנבסיס של אריאנוס - המקור העיקרי שיש בידנו על אלכסנדר מוקדון.
עבודתו נזכרת פעמים רבות גם אצל אתנאיוס, פלוטרכוס וסטראבון,
היא שרדה רק בציטוטים שנעשו על ידי אחרים, אולם ישנם סימנים המצביעים על כך שלא כולם אותנטיים.
ניתן להבחין כי אריסטובולוס היה ממעריציו הגדולים ביותר של אלכסנדר, מאחר שכאשר יש יותר מסיפור אחד על אותו אירוע, אריסטובולוס בדרך כלל מספק את הגרסה האוהדת יותר. למשל, כל המקורות מסכימים על כך שאלכסנדר היה שתיין כבד, אולם אריסטובולוס מסביר שעשה זאת רק כי אהב להיות עם חבריו. וכאשר אלכסנדר השיכור הרג את קלייטוס השחור, אריסטובולוס מסביר כי הייתה זו טעות של קלייטוס עצמו. ובזמן שתלמי כתב שאלכסנדר ציווה לצלוב את קליסתנס, שביקר אותו בפומבי, טען אריסטובולוס כי האיש מת בכלא.
סביר להניח שמוטיב ה"פוטוס" (השתוקקות) נכנס לספרות על אלכסנדר הגדול על ידי אריסטובולוס. מוטיב זה היה דרך טובה לתאר את המניע הפנימי של אלכסנדר.
ייתכן ואריסטובולוס חי באלכסנדריה ומת בקסנדריה לאחר שנת 301 לפנה"ס.
RTL Z

היסטוריה

RTL Z החל את דרכו ב-6 ביוני 2001 ושידר בתחילה בזמן שידור שהוקצה לו בערוץ RTL 5. בשנתו הראשונה הערוץ שיתף פעולה עם הערוץ הבלגי Kanaal Z. 
בהתחלה שידר הערוץ רצף שידורי כלכלה בין השעות 9:30 עד 18:00 וכלל שידור בן חצי שעה שעסק בהתפתחויות המסחר ביום הקודם. כעבור כמה חודשים הורחבו השידורים והם כללו מגזינים כלכליים לאורך היום. בנובמבר 2004 הורחבו השידורים לשידורי חדשות כלליים של RTL 5. ב-7 בספטמבר 2015 הושק ערוץ כלכלה שנקרא RTL Z והוא משדר 24 שעות ביממה.
בדרך כלל משודרות בערוץ חדשות כלכליות בבאנר בתחתית המסך.

שינויים בשנת 2017

בשנת 2017 קוצרו שידורי החדשות של RTL Z. כך למשל בעוד שבעבר השידורים כללו מבזקים בני 10 דקות בין השעות 9:00 עד 17:30 בכל שעה עגולה, כיום משודרים מבזקים בני דקות ספורות בשעות 9:00, 10:00, 16:00, 17:00 ו-17:30. בין המבזקים משודרים סרטים דוקומנטריים. 
כמו כן, משנה הערוץ את האסטרטגיה שלו ומעביר את עיקרת הפעילות מהטלוויזיה הליניארית לאינטרנט, ומשדר תוכניות בשידור חי, כגון תוכנית סיקור הבורסה.
גיא אדלר (שחקן)

ביוגרפיה

אדלר הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. הוא התחיל את הקריירה שלו כדוגמן למספר חברות אופנה כמו "פקטורי 54" ו"פרופר". אדלר שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. ב-2005 לוהק לטלנובלה של הוט 3, "טלנובלה בע"מ", בה גילם את דמותו של רן. בשנת 2009 שיחק בסרטו של חיים בוזגלו, "כבוד", וכן שיחק גם בסדרה המבוססת על הסרט, "הכבוד של מרציאנו", ששודרה בשנת 2010 בערוץ 10.
בשנת 2010 שיחק בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים", בתפקיד אבנר. בשנת 2012 גילם את דמותו של יוסף (דוצ'ה) בסרט "ברקיע החמישי". בשנת 2012 שיחק בסרט הטלוויזיה "שליטה מלאה". ב-2013 שיחק בסרט הקולנוע "מי מפחד מהזאב הרע", לצדם של ליאור אשכנזי, צחי גראד, רותם קינן, דובלה גליקמן ועוד.
הוא שיחק במספר מחזות. בתיאטרון הבימה שיחק במחזה "אם יש גן עדן". בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער שיחק במחזות "הנחשול" ו"הקסם של אורנה". 
בשנת 2016 השתתף בסדרת הנעורים "סוסי פרא" בערוץ זום ללקוחות הוט.

משפחתו

החל משנת 2012 הוא בזוגיות עם הדוגמנית האיטלקייה ולנטינה מיצ'טי, בשנת 2013 נולדה בתם הבכורה ובשנת 2016 נולדה בתם השנייה. אחותו היא הדוגמנית איזבל אדלר.
רחמים חי חויתה הכהן

ביוגרפיה

נולד בג'רבה לרב חנינא ולגזילה, מצד אביו דור שביעי לרב מרדכי הכהן, שהיה דיין בג'רבה, ודור חמישי לרב שאול הכהן מצד אמו. 
בצעירותו התחנך מפי אביו, ובהמשך אצל הרב דוד (דידו) הכהן. בחודש פברואר 1916 (אדר ה'תרע"ו) החל ללמוד אצל הרב כלפון משה הכהן. 
בשנת 1919 (ה'תרע"ט) נסע לטיפול בתוניס לאחר שחלה בעיניו, שם למד ערבית וצרפתית, והוסמך לשחיטה ובדיקה. על תעודת ההסמכה חתומים הרב אברהם בלעיש, הרב דוד כטורזה, הרב ישועה אלמליח, הרב ישראל זיתון והרב משה שתרוג. 
בשנת 1920 (ה'תר"פ) החל לשמש כסופר בית הדין בג׳רבה, ובאותה השנה נשא לאשה את סעדו. בשנת 1921 (ה'תרפ"א) החל לשמש כמורה לתלמידים, ובשנת 1925 (ה'תרפ"ה) החל לשמש כראש ישיבה ששכנה בבית כנסת מקומי בג'רבה. 
בחודש פברואר 1932 (תשרי ה'תרצ"ב) החל לשמש כדיין בבית הדין המקומי בג'רבה. בשנה זו נפטרו אביו, שתי אחיותיו הצעירות ובנו היחיד. בשנת 1936 (ה'תרצ"ו) נולד לו בן נוסף, שנפטר מספר חודשים לאחר מכן. בשנת 1938 (ה'תרצ"ח) נולדה לו בת נוספת, שנפטרה גם היא לאחר מספר חודשים. 
מדי יום שישי היה לומד את תורת הקבלה יחד עם רבנים נוספים בבית כנסת מקומי, ביניהם הרב מצליח מאזוז והרב רפאל כדיר צבאן, והיה מתכתב רבות בנושאי קבלה עם הרב עובדיה הדאיה מארץ ישראל. 
במשך חייו סבל ממחלות שונות ובעיקר משיגרון וממחלת עיניים, ונאלץ לעבור טיפולים שונים, רובם ללא הצלחה. בשנת 1929 (ה'תרפ"ט) נסע בפעם השנייה לטיפול במחלותיו בתוניס, ופעם נוספת בשנת 1934 (ה'תרצ"ד).
בסוף שנת 1951 (ה'תשי"א) עלתה משפחתו לישראל, כשבכוונתו לעלות גם הוא מספר חודשים אחריהם. בחורף של שנת 1952 (ה'תשי"ב) חלה שוב ורותק למיטה, ובקיץ של אותה השנה נסע שוב לתוניס לצורך טיפולים, ושהה שם במשך כשנה. מתוניס נסע לכפר "חמאם אליף" בו היו מעיינות מרפא, ואשתו חזרה מישראל כדי לשהות לצידו.
בכ"ז באב ה'תשי"ד (אוגוסט 1954) נסע בטיסה לצרפת, ומשם נסע בהפלגה לנמל חיפה בישראל, והשתכן במושב בֶרֶכְיָה הסמוך לאשקלון, שם מונה לרב המושב. לאחר פטירת רבו, כלפון משה הכהן, נחשב לרבם של יוצאי ג'רבה בישראל ובתפוצות. 
על אף אהבתו וכמיהתו לארץ ישראל, התנגד לציונות הדתית, ובשנת 1948 (ה'תש"ח) התנגד לעליות הנוער מתוניס לישראל. עם זאת, כפי הנראה במכתבים ששלח לתלמידיו], נהג לומר ביום העצמאות הלל לא ברכה, ובדילוג.
נפטר לאחר מחלה בי' בשבט ה'תשי"ט (19 בינואר 1959), ונקבר בחלקת הרבנים הספרדים בהר המנוחות בירושלים. רבים עולים לקברו לצורך תפילה והעלאת בקשות, על פי המסורת היהודית שהייתה מקובלת בארצות המגרב.
אוהבת, לא אוהבת

תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר ננה, ניצולת שואה המתגוררת בניו יורק ונכדתה דייזי, דייזי מספרת לננה על מערכת היחסים שהיא מנהלת עם אית'ן, אליל הבנות וקפטן נבחרת הלקרוס הבית ספרית ועל ההצקות והרדיפות שהיא סובלת בבית ספר על היותה יהודייה וננה מספרת לדייזי על תקופת ילדותה ועל חייה בגטו ולאחר מכן במחנה ריכוז ובכך היא מבינה מדוע לסבתה יש מספר על היד ומתחילה לשאת עמה את כאב סבתה ביחד עם כאבה הפרטי.
אניטה דסאי

ראשית דרכה

דסאי נולדה לאם גרמנייה בשם טוני נימֶה ואיש עסקים בנגלי בילדותה דיברה גרמנית בבית ובנגלית, הינדית, אורדו, ואנגלית. אוריינות למדה דסאי באנגלית, וכך זו הפכה לשפת היצירה הספרותית שלה. היא החלה לכתוב באנגלית בגיל 7, ופרסמה סיפור ראשון בגיל 9.
היא סיימה לימודים תיכוניים בדלהי והשלימה תואר ראשון בספרות אנגלית בשנת 1957 באוניברסיטת דלהי. שנה לאחר מכן נישאה לאשווין דסאי, שהיה מנהל חברת תוכנה ומחבר הספר Between Eternities: Ideas on Life and The Cosmos. לזוג ארבעה ילדים, בהם הסופרת זוכת פרס מאן בוקר קיראן דסאי. כשהילדים היו צעירים, נהגה המשפחה לנפוש בכפר בשם תול (Thul) ליד אליבאג בסופי שבוע, ושם מתרחשת עלילת ספר הילדים של דסאי The Village by the Sea.

קריירה

דסאי פרסמה רומן ראשון, Cry The Peacock, בשנת 1963. היא רואה את היצירה Clear Light of Day (1980) כאוטוביוגרפית ביותר שכתבה, שכן היא מתרחשת בתקופה ובמקום שבו התבגרה בעצמה. בשנת 1984 פרסמה את הרומן In Custody, על משורר בשפת אורדו בערוב ימיו - שהיה מועמד לפרס בוקר. בשנת 1993 החלה להורות כתיבה יוצרת במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנת 2004 יצא רומן בשם The Zigzag Way, שעלילתו מתרחשת במקסיקו במאה ה-20. בשנת 2011 פרסמה קובץ סיפורים קצרים תחת הכותרת The Artist of Disappearance.
בעבר הרצתה דסאי במכללת מאונט הוליאוק, ברוך קולג', ומכללת סמית'. היא חברה באגודה המלכותית לספרות, באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעי הרוח, ובגירטון קולג' באוניברסיטת קיימברידג' (למוסד זה הקדישה את ספרה Baumgartner's Bombay. כמו כן היא מפרסמת רשימות ב-The New York Review of Books.

יצירתה בתרגום עברי

בשנת 1999 פרסמה ספר בשם תעניות, תענוגות (יצא בעברית בשנת 2003 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר בתרגום שאול לוין). 
בשנת 2000 פרסמה קובץ סיפורים בשם אבק יהלום (יצא בעברית בשנת 2001 בהוצאת מטר בתרגום זיוה יבין.)

בקולנוע

בשנת 1993 עובד ספרה In Custody לתסריט והופק סרט באותו שם, בבימוי איסמעיל מרצ'נט. הסרט זכה במדליית הזהב של נשיא הודו עבור הסרט הטוב ביותר, ומככּבים בו שאשי קאפור, שאבנה אזמי, ואום פורי.
אורולוגיה

אורולוגיה (מיוונית: οὖρον שתן, λογία תורה) היא ענף ברפואה המתמקד במחלות מערכת השתן (בזכר ובנקבה) ובמערכת הרבייה של הגבר. אצל גברים מערכת השתן חופפת למערכת הרבייה; אצל נשים, לעומת זאת, היא מסתיימת בפות.

התמחות

האיברים הנכללים בהתמחות זו הם כליות, בלוטות יותרת הכליה (אדרנל), שופכנים, כיס השתן (שלפוחית השתן), שופכה ואיברי הרבייה בזכר (אשכים, יותרת האשכים, צינורות הזרע, כיסי הזרע, ערמונית ופין).
מערכות השתן והרבייה קשורות זו בזו, כאשר בעיות של האחת, לעיתים תכופות משפיעות על השנייה. לכן, מגוון רחב של מצבים המטופלים באורולוגיה, מצויים תחת הכותרת הפרעות גניטו-אורינריות (מערכת הרבייה והשתן).
אורולוגיה משלבת את הטיפול הרפואי (לא ניתוחי) במצבים כגון: זיהומים בדרכי השתן, הגדלה שפירה של הערמונית, יחד עם טיפולים ניתוחיים כגון: סרטן כיס השתן והערמונית, אבני כליה, מומים מולדים, חבלות ודליפות שתן.
אורולוגיה כהתמחות, הייתה תמיד בחזית הטכנולוגיות הכירורגיות ברפואה. הרופאים האורולוגים מיומנים בטכנולוגיות זעיר-פולשניות, טכנולוגיות הדמיה בזמן אמת, תוך שימוש בסיבים וציוד אופטי וטכנולוגיות לייזר שונות בטיפולים במחלות שפירות וממאירות. בנוסף, האורולוגיה היא אחת החלוצות בשימוש בטכנולוגיה רובוטית בניתוחים לפרוסקופים. 
האורולוגיה משיקה ועובדת בשיתוף פעולה בשטחי רפואה נוספים, כגון אונקולוגיה, נפרולוגיה, גינקולוגיה, כירורגיית ילדים, כירורגיית מעי ורקטום, גסטרואנטרולוגיה ואנדוקרינולוגיה. 
הכשרת האורולוגים בישראל, נמשכת שש שנים, הכוללות שנים-עשר חודשי כירורגיה כללית, חצי שנה מדעי היסוד, ארבע שנים אורולוגיה ושישה חודשי בחירה של התמחות במקצועות משיקים.
יהודה בן דורתאי

יהודה בן דורתאי היה תנא בדור הרביעי של תקופת הזוגות, דורם של שמעיה ואבטליון. 
על פי המתואר בתלמוד הבבלי, פרש עם בנו והלך לגור בדרום, בשל מחלוקת בינו ובין חכמים, על השאלה אם הקרבת קורבן חגיגה דוחה את השבת:
יהודה בן דורתאי פירש הוא ודורתאי בנו, והלך וישב לו בדרום, אמר אם יבוא אליהו, ויאמר להם לישראל מפני מה לא חגגתם חגיגה בשבת. מה הן אומרים לו? תמהני על שני גדולי הדור שמעיה ואבטליון שהן חכמים גדולים, ודרשנין גדולים, ולא אמרו להן לישראל חגיגה דוחה את השבת
— תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ע', עמוד ב'
תנא זה אינו ידוע ממקור אחר. בתלמוד הירושלמי (מסכת פאה, פרק א', הלכה א') הוזכר תנא בשם רבי יודן בן דורתי, ולאור חילופי יודן-יהודה יש שזיהה אותו, כנראה, עם יהודה בן דורתאי. ברם, רבי יודן שם מוסר בשם רבי שמעון בר יוחאי, ונראה שהוא מאוחר בהרבה לתנא מזמן הזוגות.
אלולים

אָלוּלים היה מלך ארידו הראשון. לפי רשימת המלכים השומרית היה המלך הראשון של שומר, מה שעושה אותו למלך המתועד הראשון בעולם. הוא מלך בתקופה הטרום-שושלתית של שומר (תקופה בה המלוכה לא השתייכה לשושלות מלוכה). ברשימת המלכים השומרית נאמר: לאחר שהמלכות ירדה מהשמיים, המלכות הייתה ב"ארידוג: (ארידו). בארידוג, אלולים נעשה מלך, הוא שלט 28,800 שנים".
נתי אורנן

ביוגרפיה

החל את הקריירה המוזיקלית באמצע שנות התשעים, עם רפי פרח, לימים מנהיג להקת ההארדקור פאנק "M.E.S.S". בשנת 2000 סיים את לימודיו בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.

גוטל בוטל

לאחר סיום לימודיו, יצר אורנן את הדמות "גוטל בוטל", גיבור הקברט "מופע החיים של גוטל בוטל". בין השנים 2000–2008 העלתה קבוצת "גוטל בוטל" את הקברט במסגרת הפרינג' בתיאטרון תמונע, במועדון הבארבי בתל אביב, במרתף 10 בחיפה, ועוד.
הנראטיב של "מופע החיים של גוטל בוטל" הוא סיפור ביוגרפי למחצה המבוסס על עימות בין שתי דמויות, נתי אורנן עצמו, והאלטר אגו שלו, מר גוטל בוטל, דמות שתלטנית ויצרית.
המופע הקאלטי צבר קהילת מעריצים שפקדה בקביעות את הופעות הקבוצה, עד שב-2009 יצא לאור סרט עלילתי באורך מלא, "מופע החיים של גוטל בוטל", בבימויו של דניאל סיוון, ובהפקת יריב מוזר, שי אברמוב ואריק ברנשטיין. הסרט, שזכה בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי ובציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה וקולנוע בשיקגו "Glam Rock Award", הוא גם הסרט הישראלי הראשון שהופץ רק דרך האינטרנט.
בפסקול הסרט, שזורים גם שירים שהעלתה קבוצת "גוטל בוטל" ב-2003–2004 במסגרת "מופע החיים של מוטי פנאן", אופרת רוק אפוקליפטית אודות ישראל בתחילת האלף השלישי, שהוקלטה בתמיכת משרד התרבות, ויצאה לאור כאלבום ב-1 בינואר 2008.

תשארו בבית

בשנת 2010 עבר אורנן לברלין, שם הקים את קבוצת "התיאטרון העליון" - das Übertheater. הוא הוזמן על ידי "הזירה הבין תחומית" על מנת להציג בפסטיבל "קולה של המילה", והעלה בה את "תשארו בבית", מופע יחיד המשלב תיאטרון דוקומנטרי עם סרטי וידאו שיצר בישראל ובגרמניה. העבודה תורגמה לגרמנית על ידי האמן סטפן הרץ ועלתה בברלין ובדרזדן בשם zuhause bleiben.

תיאטרון

בשנת 2007 חבר אורנן לשחקנית היוצרת הילה גולן, וביחד העלו בפסטיבל עכו את המופע "גם טריאקי זה כואב". בפסטיבל עכו 2010 השתתף נתי כשחקן יוצר וכמוזיקאי ביצירה "השולחן המשפחתי" בבימויו של דודי מעיין. החל משנת 2018 הוא לוקח חלק כשחקן יוצר ומוזיקאי ביצירה "חוני'לה מה יהיה", בבימויו של דודי מעיין ב"מרכז חוני ליצירה מתמדת" בתל אביב. ב-2019 הצטרף לאנסמבל תיאטרון הידית והוא משתתף בהפקה "שפת ים כנרת" בבימויה של שירי ג'ורנו.

עבודות נוספות

בין השנים 2005-2009 שימש אורנן ככתב תרבות בעכבר העיר תל אביב. 
במהלך 2008 החל לשמש כמאמן בימתי (Performance Trainer), ללהקות ואמנים שונים, ובמקביל הקליט את אלבומו השני, שהוא אלבום הסולו הראשון שלו, "עבודת בית", שיצא לאור באפריל 2009.
בין השנים 2010-2012 אימן אמנים גרמנים וישראלים בגרמניה.
בשנת 2012 שב לישראל ועבד כמקרין סרטים בסינמטק תל אביב עד שנת 2016.
מאז חזרתו לישראל עובד אורנן עם בעלי צרכים מיוחדים עימם הוא מעלה את יצירותיהם האישיות בפורמט "תיאטרון דוקומנטרי".
הסכמת פרת'

הסכמת פרת' התקבלה בין ראשי הרשות המבצעת של 16 ממלכות חבר העמים הבריטי במהלך פגישת ראשי ממשלות חבר העמים, שנערכה בעיר פרת' שבאוסטרליה בחודש אוקטובר 2011. תוכנה היה החלטה מאוחדת של נציגי כל הממלכות לשנות את כללי הירושה לכתר הבריטי ולכתר יתר הממלכות, על ידי ביטול מספר מגבלות לירושה שהתקיימו במשפט שנהג עד לאותו זמן. 
לאחר שנערכו שינויי החקיקה הדרושים בממלכות השונות נכנס השינוי לתוקפו בכל ממלכות חבר העמים ב-26 במרץ 2015.

ההסכמה

בשנת 2011, לאחר נישואי הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג' וקתרין, דוכסית קיימברידג' והציפייה ללידת ילדיהם, התגבשה הסכמה בממשל הבריטי לפעול לשינוי הכלל של העדפת הבן הבכור. עם זאת, מכוח חוק וסטמינסטר לא ניתן היה לשנות כלל זה ואחרים ללא הסכמת כל יתר ממלכות חבר העמים.
בפגישת ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי שנערכה בפרת ב-2011 העלה ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון את ההצעה בפני עמיתיו מממלכות חבר העמים. ההצעה כללה גם את ביטול הוצאתם מסדר הירושה של מי שנישאו לקתולים וכן את צמצום חוג צאצאי המונרך שיידרשו לקבל ממנו רשות לנישואיהם לששת הראשונים בסדר הירושה. ההצעה הותירה על כנו את האיסור שהיה קיים לקתולי לכהן כמונרך. ראשי ממלכות חבר העמים נתנו את הסכמתם להצעה. מלכת בריטניה אליזבת השנייה לא התנגדה להצעה.
מוזיאון לתולדות כנרת

היסטוריה

המוזיאון שוכן במבנה הראשון שנבנה על הגבעה שעליה וסביבה בנויה כנרת. מבנה זה הוא אחד משלושת המבנים הראשונים שנבנו על ראש הגבעה. המבנים בעלי שתי קומות וגג שטוח ותוכננו על ידי האדריכל ריכרד קאופמן. 
תכנון המבנים נעשה בשנת 1926 תוך התאמתם לתנאים הטופוגרפיים של הגבעה, שגודלה הכתיב מבנים בעלי קומות. לתכנון זה הייתה התנגדות רבה של פיק"א, שרצתה שהבתים יהיו קטנים ויתאימו למשפחת איכר, וזאת מתוך רצון לראות בהתיישבות במקום כהתחלה של מושבה גדולה על אדמות כנרת-ביתניה, וזאת בניגוד לרצון של אנשי כנרת לגור יחד כקבוצה. ההתנגדות עיכבה את המשך הבנייה. רק לאחר שקאופמן הודיע שאינו מוכן לשנות את תוכניותיו כי הן היחידות המתאימות לגבעה, וכי הוא יסיר את ידיו ממנה אם יכפו עליו שינוי כה קיצוני, אושרו התוכניות. בחורף של שנת 1927 החלו בבניית היסודות למבנה. ב-13 במאי 1927 בתוך יסודות המבנה הוטמן קלף אבן הפינה עליו נכתב:
ביום שישי י"א לחודש אייר תרפ"ז השנה השמונה עשרה לעליית היהודים מחדש על מקום הזה, לעובדו ולשומרו שוב... ואחרי הרבה עמל ותלאה, זכינו להניח אבן פינה לבניין ביתנו – יעמוד איתן.
על המגילה צוינו שמותיהם של 56 חברי הקבוצה, 9 הורי חברים ו-16 ילדים.
מבנה המוזיאון הוא הבניין המרכזי מבין השלושה והוא מכונה "הבית האמצעי בראש הגבעה". הבית נבנה על ידי קבוצת הבניין של קבוצת כנרת ואוכלס ביולי 1929 על ידי המשפחות הוותיקות שעברו מחוות כנרת. לאחר מלחמת העצמאות, עברו המשפחות הוותיקות למבני שיכונים חדשים שנבנו עבורם. אל הבית בקומה השנייה עברו להתגורר משפחות צעירות. קומת הקרקע שימשה לכיתות לימוד ומגורים של ילדי הגן וכיתות ראשונות של בית הספר. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 הפך הבית למבנה מגורים לחיילי כנרת ומועדון בילוי לחיילים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 שימש הבית למגורי מתנדבים מחו"ל.
לאחר מכן פונה הבית ובשנת 1988 שופץ במימונו של התעשיין יוסף שידלובסקי, אחיו של חבר הקבוצה אהרון שידלובסקי. טקס הפתיחה של המבנה לאחר השיפוץ התקיים ב-6 באוגוסט 1989. במבנה שוכן גם הארכיון של הקבוצה.
הבית הצמוד אל מבנה המוזיאון מצד דרום-מערב, שהיה אחד משלושת הבתים הראשונים, הוא הבית בו גדלה נעמי שמר, המופיע במילות השיר "בבית חלומותי אשר בראש גבעה". הבית מתוכנן לעבור שיפוץ במסגרת פרויקט לשימור מורשת נעמי שמר, יחד עם "בית שפרירי" השוכן מצפונו המשמש כמרכז מוזיקה. הבית הצפוני נפגע קשות ב-1948 במלחמת העצמאות. הוא שופץ עבר שינויים רבים ונוספה לו קומה נוספת. המבנה לא שמר על צורתו המקורית והוא משמש למגורי משפחות. בחזית המוזיאון נמצאת בריכת המים העגולה ששימשה את ילדי הקבוצה למשחקים ועליו נערכו במשך השנים חופות קידושין.

הקמת המוזיאון

את הקמת המוזיאון יזם חבר כנרת ארוניק ישראלי, בנו של בן-ציון ישראלי. הדיונים בנושא הקמתו החלו בשנת 1990 ונמשכו עד שנת 1995, מועד בו אספת הקיבוץ הסכימה להקים את המוזיאון במבנה בו הוא נמצא. בהמשך נאסף החומר והושגו התקציבים. הכספים להקמת המוזיאון נתרמו על ידי קבוצת כנרת, חבריה באופן פרטי וחבריה לשעבר, מוסדות שונים וקרן יוסף שידלובסקי.
בשנת 1999 הוקמו שני הדגמים המופיעים במוזיאון, דגם חצר כנרת ודגם הקבוצה על הגבעה. בין השנים 2006-2000 הותקנה התצוגה בחדרי המוזיאון והיא כוללת 400 תמונות עם הסברים, 200 מסמכים המוצגים על גבי קירות חדרי המוזיאון, ו-100 מוצגים שונים. המוזיאון נחנך באפריל 2006.
גואנגג'ואו R&F

היסטוריה

המועדון הוקם במקור בשנת 1986, בעיר שן-יאנג בשם שן-יאנג גינדה. הקבוצה שיחקה באצטדיון ווליחה שבו 55,000 מושבים, עד שעברה לעיר צ'אנגשה בשנת 2007, שם שיחקה באצטדיון חלונג. כאשר חברת ציוד הספורט האמריקאית MAZAMBA השתלטה על המועדון ב-2010 הם העבירו את המועדון לעיר שנג'ן בפברואר 2011. עם זאת, הבעלות שלהם הייתה קצרה מאד, וביוני 2011 חברת הנדל"ן הסינית "גואנגג'ואו R&F" קנתה את המועדון והעבירה אותו לעיר גואנגג'ואו. העונה המוצלחת ביותר של המועדון הייתה עונת 2014, כשהקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה והעפילה לליגת האלופות האסייתית.
בעונת 2015 סיימה הקבוצה במקום ה-14 בליגת העל הסינית.
בעונת 2016 סיימה הקבוצה במקום ה-6 בליגת העל הסינית.
בעונת 2017 סיימה הקבוצה במקום ה-5 בליגת העל הסינית כשחלוצה, ערן זהבי, מסיים כמלך השערים.