google/wiki40b huggingface dataset:
לה קסקט

ספינות טרופות

ספינות רבות טבעו לאחר פגיעה באיונים ובסלעים התת-מימיים, שהמפורסמות בהן הן טביעת אונית הוד מלכותה ויקטורי בשנת 1744 והאוניה ״סטלה״ בשנת 1899.

מגדלורי לה קסקט

מגדלי האור הראשונים באיונים הופעלו ב-30 באוקטובר 1724 - היו אלה שלושה מגדלים שנקראו סנט פטר (פטרוס הקדוש), סנט תומאס (תומאס הקדוש) ו"הצינוק" (the Dungeon). מגדלי אור אלה היו בעלי צורה ייחודית על מנת שהצופים בהם לא יטעו ויחשבו שמדובר בחופי צרפת הסמוכים. המגדלים נבנו על ידי מחזיק הזיכיון של האיונים - תומאס לה קוק (Thomas Le Cocq). ב-25 בנובמבר 1790 עברו מגדלי האור לשימוש במנורות שמן, ושופצו שוב בשנת 1818.
מגדלי האור ניזוקו בסופה בשנת 1823, ובשנת 1854 נבנו מחדש בגובה רב יותר. בשנת 1877 הופסק השימוש בשניים מהמגדלים, והמגדל הצפון מערבי נבנה מחדש בגובה רב יותר.
במלחמת העולם השנייה הקומנדו הימי הבריטי פשט על האיונים ותקף את חיל המצב הגרמני ששהה בהם, שבה אותו ולקח אותו לבריטניה.
בשנת 1954 הותקנו במגדלור מנורות חשמל (ושני המגדלורים שלא נעשה בהם שימוש הונמכו על מנת שלא להסתיר את זה שפועל). ניתן לראות את אור המגדלור שגובהו 23 מטרים מפני האי (37 מטרים מפני הים) למרחק של 44 קילומטרים. במגדלור נמצא צופר ערפל שפועל בעת ערפל מידי 60 שניות, וניתן לשמוע אותו במרחק 6 קילומטרים.
במגדלור הדרום מערבי שהונמך נבנה מנחת מסוקים.
כולל אברכים

התפתחות הכולל

הכולל וחברת הלומדים לא היו קיימים בעבר. הם התפתחו לאחר השואה. קודם לכן, מי שרצו להמשיך ללמוד לאחר נישואיהם היו צריכים למצוא תורם עשיר אשר יממן אותם. הדרך הבולטת לעשות זאת הייתה נישואין לבתו של אדם אמיד אשר מעוניין שחתנו ילמד תורה, אולם גם במקרים אלו בדרך כלל מדובר היה במספר שנים מוגבל ולא בעיסוק בתורה במשך כל החיים. השינויים הכלכליים במחצית השנייה של המאה העשרים אפשרו לעשרות אלפי אברכים ללמוד במסגרת כוללים. המוטיבציה להישאר לאורך שנים בכולל נובעת לעיתים גם מרצון להסתגר מול החילון.

הכוללים בישראל

בדומה למוסדות חינוך ותרבות רבים אחרים, מדינת ישראל מסבסדת גם כוללים. שיעור ההקצבה פרופורציונלי למספר התלמידים בכולל, שמחויבים ללמוד בו בכל שעות הלימוד הקבועות. תקציב זה ידע לאורך השנים עליות ומורדות, כאשר ב-2014 קבלו הכוללים ממשרד הדתות כ-450 שקלים בחודש עבור כל תלמיד נשוי. נכון ל-2016 מקבלים הכוללים ממדינת ישראל כ-750 שקלים בחודש עבור כל תלמיד נשוי. יתרת המימון של הכוללים מגיעה בעיקר מתרומות מאנשים פרטיים. סכום המלגה ברוב הכוללים נע בין 800 ל-2500 ש"ח בחודש. עובדה זו מאלצת משפחות אברכים רבות לחיות מתחת לקו העוני. מקורות פרנסה נוספים לאברכים יהיו לרוב פרנסת האישה ועזרה מההורים.
חלק גדול מן הכוללים הם מסגרות לימוד לחצי יום עם מלגה בהתאם. מסגרות אלו מאפשרים לעובדים חצי יום ללמוד בחצי היום שאינם עובדים, אם כי רוב הלומדים במסגרת כזו לפני הצהריים לומדים במסגרת דומה גם אחרי הצהריים.
רוב הכוללים הם מוסדות קטנים עם כמה עשרות תלמידים ולעיתים גם פחות מכך. בסביבות שנת 2005 קבע משרד האוצר שלא ייתן הקצבה לכוללים שיש בהם פחות מ-25 תלמידים והדבר גרם לאיחוד של כוללים קטנים.
כל כולל קובע לעצמו את אופיו בהתאם לעומד בראשו (ראש הכולל) ולתלמידים הלומדים בו. רבים מהכוללים מסונפים לישיבה מסוימת וקולטים בעיקר בוגרים של הישיבה. ישנם כוללים המתמקדים בהלכה, בדיינות, בבקיאות, וכמעט לכל סוג ואופן לימוד ישיבתי. חלק מהכוללים מתאפיינים בזרם אשר אליו הם משתייכים, חסידות מסוימת, עדה מסוימת, קבוצות מסוימות (חוזרים בתשובה), השקפה מסוימת (ציונים, חרדיים). חלק מהכוללים מתאפיינים בראש ובראשונה במקומם. למשל, ישנם כוללים המוקמים בהתנחלויות על מנת לחזק את ההתנחלות, כוללים היושבים ליד קברי צדיקים, וכוללים המוקמים בערים על מנת לחזק בהם את היהדות. ישנם גרעינים תורניים המפעילים כולל.
המושג כולל משמש בימינו גם לציון מוסדות לימוד למבוגרים אשר אינם מקדישים את עצמם ללימוד תורה. ישנם למשל מוסדות ללימוד מעבר לשעות העבודה הנקראים כולל בעלי בתים או כולל יום שישי.

הערכה

ישנם הרואים בחברת הלומדים "תרבות מובלעת", בהתאם להגדרה של האנתרפולוגית מרי דאגלס. בהתאם, חברת הלומדים מציגה באור שלילי את הפורשים ממנה ומייצרת את מה שעמנואל סיון מכנה 'חומת המידות הטובות' המפרידה בין "העליונות המוסרית של חברי המובלעת" לבין הקהילה המרכזית שעד כה הייתה ישות מפתה. תלמידי הכולל מהווים את המעגל הפנימי של המובלעת, שאמור בכוח טהרתו להאציל השפעה חיובית על סביבתו ולהוות מופת לחבריהם הנמצאים במעגלים החיצונים יותר של המובלעת ה באים במגע עם העולם החיצון לה. 
על פי מנחם פרידמן, חברת הלומדים התאפשרה דווקא על רקע חברת הרווחה המערבית המודרנית. רק בחברת שפע יכול היה להתפתח אותו מערך מורכב של יחסי חליפין ותלות בין מיעוט, המאופין כחברת לומדים חרדית לבין סביבה יהודית חילונית ו/או מודרנית הנוטלת על עצמה אחריות להבטחת הכנסה מינימלית לכל תושביה מחד ומאפשרת לנשים לעבוד ולפרנס את חברת הלומדים מצד שני.
התקדמות חברתית

התקדמות חברתית (באנגלית: Social progress) הוא התאוריה שחברות יכולות להשתפר באופן ניכר לאורך זמן מבחינת המבנה החברתי, הפוליטי והכלכלי שלהן. הדבר עשוי לקרות כתוצאה מפעולה אנושית ישירה, לדוגמה כתוצאה מאקטיביזם, או כחלק טבעי מההתפתחות החברתית-תרבותית של החברה.
המונח עלה לראשונה בתאוריות החברתיות של ראשית המאה ה-19, ובמיוחד בכתביהם של דרוויניסטים חברתיים כמו אוגוסט קונט והרברט ספנסר.
יוהאן רמסטט

חייו

יוהאן רמסטט נולד בסטוקהולם כבנם של יצרן הבגדים ריינהולנד רמסטט ושל רעייתו, סופיה הגסטרום. הוא למד באוניברסיטת אופסלה, שם קיבל ב-1873 תואר בלימודי ממשל ולאחר מכן הוא עבד בבית המשפט לעירעורים בסטוקהולם. ב-1878 נשא רמסטט לאישה את הנריקה שרלוטה טורן. באותה שנה הוא מונה להיות שופט מתלמד, ב-1880 הוא היה לשופט בפועל, ב-1882 לשופט חבר וב-1884 הוא מונה להיות שופט מן המניין. 
ב-1876 מונה רמסטט להיות נוטריון ממשלתי של הבית התחתון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי) ובין השנים 1877 – 1882 הוא שימש כנוטריון של הבית העליון. ב-1892 הוא עבר לעבוד במשרד המשפטים, ב-1896 הוא קודם לתפקיד מנהל משרד המשפטים וב-1898 הוא מונה להיות היועץ המשפטי של בית המשפט העליון של שוודיה.
ב-1902 פנה ראש הממשלה הנבחר, אריק גוסטב בוסטרם, לרמסטט שיכהן כשר בממשלתו. רמסטט שירת כשר החוץ בממשלת בוסטרם. ב-1905 התפטר בוסטרם מתפקידו על רקע משבר האיחוד השוודי-נורווגי ורמסטט מונה להיות ראש הממשלה במקומו. משימתו המידית הייתה לפתור את משבר האיחוד. יחד עם נסיך הכתר גוסטב, תוכננה תוכנית שתאפשר לנורווגים לצאת מן האיחוד, וזאת בתנאי שפרישת נורווגיה תתבצע ללא מעורבותו של הפרלמנט הנורווגי. אף על פי כן, התוכנית לא יצאה מעולם לפועל, שכן הפרלמנט הנורווגי פירק את האיחוד ב-7 ביוני אותה שנה. ממשלת רמסטט הגישה לפרלמנט השוודי הצעה שייפה את כוחה של הממשלה לשאת ולתת עם הנורווגים על תנאי פירוק האיחוד. ועדה סודית בראשותו  של חבר הבית העליון מן המפלגה הפרוטקציוניסטית, כריסטיאן לונדברג, דחתה את הצעת הממשלה ובעקבות כך התפטר רמסטט מתפקידו יחד עם כל חברי ממשלתו, דבר שלא אירע מאז 1809.
לאחר התפטרותו מונה רמסטט מחדש על ידי לונדברג לתפקיד היועץ המשפטי וב-1909 הוא מונה לתפקיד החדש של היועץ המשפטי לממשלה בבית המשפט המנהלי העליון שנוסד אז. ב-1912 מונה רמסטט להיות המושל הכללי של מחוז סטוקהולם על ידי ראש הממשלה דאז קרל סטף. ב-1920 פרש יוהאן רמסטט וחי חיי שלווה עד למותו ב-1935.
עוזי עילם

ביוגרפיה

עוזי עילם נולד כעוזי טרכטנברג בקיבוץ תל יוסף בשנת 1934. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1952, והחל את שירותו בצה"ל במסגרת הגדנ"ע, הוא עבר הכשרה כמדריך בגדנ"ע וקורס קצינים בסיסי. בשנת 1953 למד שנה לימודי הנדסה במסגרת העתודה האקדמאית. בשנת 1954 התנדב לצנחנים, ומונה למפקד כיתה בפלוגה א', פלוגת קורס המ"כים של הגדוד. עילם השתתף בפעולת התגמול "חץ שחור" ברצועת עזה, וקיבל צל"ש הרמטכ"ל (שהוסב לימים לעיטור העוז) על עוז רוחו והדרך בה לחם ופיקד במהלך הפעולה. בשנת 1955 נמנה עילם עם מקימי סיירת צנחנים תחת פיקודו של מאיר הר ציון. בהמשך שימש כמפקד פלוגה א' בגדוד. עילם שימש כקצין מודיעין של חטיבת הצנחנים תחת פיקודו של אריק שרון וכמפקד פלוגה ב' בגדוד הנח"ל המוצנח במלחמת סיני.
בשנת 1957 השתחרר מצה"ל והשלים לימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בשנת 1960. במקביל לעבודתו כמהנדס בחברת ייעוץ, המשיך את לימודיו בטכניון לתואר שני בחקר ביצועים שהוענק לו בשנת 1964. כיהן כאסיסטנט ומרצה בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1964 החל בלימודי מנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה.
עם שובו לישראל, שימש במשך שנתיים כמנהל הייצור של מפעל "אמנור" בבית שמש ולאחר מכן שב לשרת בצה"ל כראש ענף באג"ם אמל"ח. במקביל, שימש כמפקד גדוד 71 בחטיבת הצנחנים 55 ופיקד עליו בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, ואף היה הראשון שתקע בשופר בכותל המערבי, עוד לפני הרב הראשי שלמה גורן. ב-1968 מונה על ידי עזר ויצמן לחבר בצוות בראשותו של אברהם אדן, שיבחן את נושא ההתגוננות בקו תעלת סואץ ויציע תפיסות היערכות ומיגון חדשות, עילם ייצג בצוות את נושאי חיל הרגלים ונושא הטכנולוגיה, פעולות הצוות הביאו לבניית קו בר-לב. עילם שירת כסגן מפקד חטיבת הבקעה וכמפקדה בשנים 1970-1969, ובשנת 1971 כראש מחלקת אג"ם אמל"ח. בשנים 1973–1972 שימש עילם כסגן ראש היחידה למחקר ופיתוח שבהקמתה השתתף. שלושה ימים בטרם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, מונה עילם לתפקיד ראש היחידה, והיה לחבר במטכ"ל. מתוקף תפקידו לקח חלק בניהול המלחמה במוצב הפיקוד העליון. בספטמבר 1975 הוחלף בידי שלמה ענבר ובאזרחות התמנה כמרצה למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב, משרה בה נשא כשלוש שנים.
בינואר 1976 התמנה למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1985. בשנת 1983 התמנה לבורר בעניין תביעות השכר של הרופאים, אך התפטר מהתפקיד בעקבות חקירה של מס הכנסה נגד אשתו, שהייתה רופאה.
בשנת 1986 החל לכהן כמדען ראשי של מערכת הביטחון וכראש המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת), תפקיד בו שימש עד שנת 1997 ובמסגרתו היה אחראי לפיתוחן של מספר מערכות נשק חדשות ובעלות חשיבות למערך ההגנה של ישראל. עם תום תפקידו זה כיהן כראש המשלחת של משרד הביטחון במערב אירופה שמושבה בפריז בין השנים 1998–2001. 
עם פרישתו משירות המדינה הצטרף כחוקר בכיר לצוות "המכון למחקרי ביטחון לאומי" באוניברסיטת תל אביב. כיום (2011) עילם הוא איש עסקים, מנהל חברת ייעוץ אסטרטגי, חבר במועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי, משמש כחבר בוועד המנהל של העמותה הישראלית להגנה בפני טילים (עי"ט), חבר בוועד המנהל של הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב על שם תד אריסון וחבר בהנהלת האופרה הישראלית החדשה. עילם הוא חוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי באוניברסיטת תל אביב.
בדצמבר 2009 ראה אור ספרו "קשת עילם: הטכנולוגיה המתקדמת - סוד העוצמה הישראלית", אוטוביוגרפיה המאפשרת הצצה אל הוויית המחקר והפיתוח הביטחוני של מדינת ישראל. ביולי 2011 ראה אור תרגום לאנגלית של הספר בהוצאת הספרים הבריטית Sussex Academic Press.
אדקיט (פטרולוגיה)

אדקיט הוא מונח חדש יחסית בפטרולוגיה ואינו מגובש דיו, שבמקורו תוכנן להתייחס לקבוצה של סלעי יסוד פלוטוניים וגעשיים עתירי סיליקה שנוצרו בראשיתם באמצעות התכה ישירה של קרום בזלתי מופחת. אדקיטים בהגדרה זו מתאפיינים בהרכב כימי מסוים, בעיקר ביחסים גבוהים של Sr/Y וLa/Yb ותכולה נמוכה של Y וYb. במקור תוכנן המונח להתייחס גם לתוצר ישיר של התכה בקרום אוקייני צעיר. תוצאת ניסויים של התכה בלחץ גבוה על בזלות רטובות כמו גם מידע-שדה ומידע מינרלוגי תומכים באפשרות של התכת לוח. עם זאת, תוצאות של ניסויים מוכיחות כי קרוב לוודאי שנתך של לוח קדום לא ישרוד במהלך המעבר בשולי מעטפת פרידוטיטית, ולכן מרבית האדקיטים בקשתות מודרניות מכילים מאגמת-כלאיים או מאגמה שנוצרה בהתכת שולי מעטפת מטאסומטית במהלך התכת הלוח. בכל מקרה, התכת לוח מתרחשת לרוב באזור הפחתה, ולכן היא מהווה מקור חשוב למכלול המרכיבים המופחתים.
הבלבול הנוגע להיווצרות אדקיטים נובע מהתפתחות הגדרת אדקיט באופן משמעותי והכללת כמה סוגים של קשתות, שבאופן מסורתי נחשבו כנובעות מהמעטפת. בלבול נוסף נובע מכך שהמאפיינים הכימיים של נתך לוח – בשלב זה: הקריטריון היחיד להגדרה כאדקיט – משותפים לכמה סוגי סלעים לא-קשתיים המערבים גארנט או אמפיבול כפאזה שיורית במהלך התפתחותם. מחקרים מפורטים מראים כי סלעים אדקיטיים אלה לא היו יכולים להיווצר באמצעות התכת לוח. כחלופה מוצע כי הם נוצרו באמצעות גיבוש מפריט בלחץ מופחת של בזלות מכילות-אמפיבול בתאי מאגמה בהם התרחש חידוש מלאי של מאגמה, בגיבוש מפריט בלחץ גבוה או באמצעות אגירה של בזלות מותמרות בתחתית הקרום, וכן בהתכה של הקרום המאפי התחתון. מודלים חלופיים אלה עולים בקנה אחד עם תוצאות ניסויים מעבדתיים המוגבלים באמצעות תצפיות שדה מפורטות ומודלים של יסודות קורט, והנתמכים באמצעות מידע מדעיכת איזוטופים. בנוסף, מאחר שכמה מסלעים אלה אינם בהכרח מוגבלים לסביבת אזורי הפחתה, יש להם פוטנציאל נפח גדול יותר מאשר אדקיטים. לכן, סלעי יסוד עם יחסים גבוהים של Sr/Y וLa/Yb ותכולה נמוכה של Y וYb אינם יכולים להוות אינדיקציה להגדרת התכת לוח.
מחקר אחר מציין כי אדקיט נחשב למונח גאוכימי המתייחס לקבוצה של סלעים בינוניים עד פלסיים המצויים באופן בלעדי באזורי הפחתה. המחקר מתייחס לסלעים שנוצרו במהלך האוליגוקן-מיוקן ונחשפו בטיבט, וטוען כי הם נוצרו אמנם בגבול סגירה, אך לא באזור הפחתה אלא באזור אורוגני. תמיכה להשערה זו גורסת כי קיימת סבירות גבוהה להיווצרות נתכים אדקיטיים בבסיס הקרום המעובה באזור האורוגני.
שמחה הכהן פרוידמן

ביוגרפיה

שמחה הכהן פרוידמן נולד בבלגרד למשפחה אשכנזית. אמו הייתה ילידת בודה ובת למשפחת רבנים במקום. חמיו היה הרב אפרים הכהן בעל ה"שער אפרים" ורב הקהילה בבודה. למד בישיבה שהקים רבי יהודה לירמה והיה תלמידו המובהק.
ב-1642, לאחר פטירת רבו מונה לרב הראשי של יהודי בלגרד. הוא היה הרב האשכנזי הראשון בבלגרד אשר כיהן בקהילה ספרדית.
ב-1647 הוציא לאור בוונציה 29 מתשובותיו של רבו יהודה לירמה בשם "פליטת בית יהודה".
ב-1657 פרסם בוונציה את ספרו "שמות הגיטין" שעסק בכתיב נכון של שמות ושמות משפחה יהודיים, לאור זרם הפליטים היהודים שעבר באירופה מארצות שונות. הרב שמחה הכהן דיבר יידיש ולאדינו, ופסיקותיו נודעו מחוץ לבלגרד בקרב אשכנזים ובקרב ספרדים.
ב-1668 הוצעה לשמחה הכהן משרת הרב הראשי של בודה והוא עזב את בלגרד, ובמקומו מונה חתנו יוסף אלמושנינו. לאחר מינויו הוברר שקיימת תקנה הלכתית שאדם שלו קרובי משפחה לא יוכל לכהן במשרת הרב הראשי, ומאחר ולרב שמחה הכהן היו קרובי משפחה בעיר, הוא נאלץ לעזוב את תפקידו ולשוב לבלגרד.
הרב משה בן נסים בנבנישתי מקושטא מתאר בספרו "פני משה" את הרב שמחה בן גרשון הכהן:
"החכם השלם, הדיין מצוין, סיני ועוקר הרים"
הרב שמחה בן גרשון הכהן הלך לעולמו בבלגרד ב-1671 והוא בן 50 ובה גם נקבר. קברו אבד או נהרס, ככל הנראה במהלך כיבוש העיר על ידי מלוכת הבסבורג במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה ב-1688.
הסכם אוטרכט

הסכם אוטרכט הוא הסכם שלום שנחתם בחודשים מרץ-אפריל 1713 בעיר ההולנדית אוטרכט ובכך סיים את מלחמת הירושה הספרדית באירופה ואת מלחמת המלכה אן בצפון אמריקה. על ההסכם חתומות ממלכת צרפת בראשותו של לואי הארבעה עשר וממלכת ספרד בראשות פליפה החמישי דוכס אנז'וּ, מצד אחד, ובריטניה בראשות המלכה אן, דוכסות סבויה, והרפובליקה ההולנדית מצד שני.

דיונים ראשוניים

הסכם ראשוני בין צרפת ובריטניה נחתם כבר ב-1711 בלונדון, וכלל הסכמה שבשתיקה בדבר חלוקת נכסיה של ספרד באירופה. בינואר 1712 נפתחה ועידה באוטרכט בהשתתפות הצדדים, למעט ספרד, שפליפה עדיין לא הומלך עליה, וכן נציג מפורטוגל.
הסיבה למלחמת הירושה הספרדית הייתה היותו של פליפה נכדו של לואי ה-14, כך שהכתרתו הייתה עלולה להיות צעד בדרך לאיחודן של ספרד וצרפת, איחוד שעלול היה לאיים על מדינות אחרות באירופה. לכן, הדיונים הראשונים נסבו סביב מחויבותן של ספרד וצרפת להימנע מאיחוד ממלכותיהן, ונמשכו עד יולי 1712, עת ספרד חתמה על הסכמתה לעניין זה.
ברגע שניתנה ההסכמה הספרדית, חודשו הדיונים, וב-11 באפריל 1713 נחתם ההסכם.

תוצאות ההסכם

פליפה החמישי הוכר כמלך ספרד, אך נכפה עליו לוותר על מקומו בירושה הצרפתית, על מנת למנוע איחוד עתידי בין שתי המדינות.
בכך נפתרה סוגיית איחוד צרפת וספרד. ההסכם שמר על הקיסרות הספרדית, אך מסר את ארצות השפלה הדרומיות, נאפולי, חלק מדוכסות מילאנו וסרדיניה לקיסרות האוסטרית. סיציליה וחלק מדוכסות מילאנו נמסרו לבית סבוי. גיברלטר והאי מנורקה נמסרו לבריטניה. כך, אחיזתה של ספרד באירופה עצמה נחלשה, והאיום הפוטנציאלי על בריטניה ופורטוגל פחת.
צרפת עצמה לא נפגעה, אך נאלצה להכיר בלגיטימיות של מלכי בריטניה. כן מסרה לשכנתה הצפונית שטחים בצפון אמריקה: את שליטתה במפרץ הדסון, בניו פאונדלנד, ובאקדיה (נובה סקוטיה של ימינו), אך זכתה מחדש בשני איים, Île-Saint-Jean (כיום אי הנסיך אדוארד) ו- Île Royale (האי קייפ ברטון), עליו הוקמה מצודת לואיבור.
לאחר שנחתם ההסכם הוסיפה צרפת להתעמת עם אוסטריה והקיסרות הרומית הקדושה בראשות קרל השישי עד לחתימת הסכם ראשטט ב-1714. ספרד המשיכה במלחמה עם פורטוגל עד 1715, ועם אוסטריה עד 1720.
במהלך הדיונים להשגת ההסכם אוזכר המונח מאזן כוחות, והוא משתקף ברוח ההסכם, קרי, אין להתיר לשום מדינה להיות בעלת כוח צבאי כזה שיפר את האיזון בין מדינות אירופה.
המנזר הכחול

היסטוריה

על פי האגדה, נוסדה כנסיית יוחנן כותב הבשורה במאה ה-7 לערך. כנסיית אנדריה הקדוש נוסדה על ידי הארכ-אפיסקופ הקודם בזיל בשנת 1180. כנסייה זו נהרסה בידי הפרסים במאה ה-16 ושוחזרה מאוחר יותר. לאחר סיפוח גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית ניזוק המנזר קשות, בעקבות הפיכת המנזר למחסן נשק. בעקבות כך בוטלו הטקסים הדתיים במנזר. 
בשנת 1858 הוחלט להטיל על הארכי-כומר, גריגול צ'רלאשווילי והמהנדס-טכנולוג, פון ביהולד, לבדוק מה נדרש לעשות כדי להביא לחידוש הטקסים הדתיים במנזר. בשנת 1860 הם הגישו את מסקנותיהם וציינו שדרושים תיקונים קטנים בלבד כדי לחדש את הטקסים במנזר. אולם רק בשנת 1871 פינה הצבא את מתחם המנזר, והעבודות לחידוש המנזר החלו זמן קצר לאחר מכן בהנהגת הארכיבישוף יואנה בסחרוב ועל פי תכנונו של ארכיטקט האיפרכיה, אל צ'יז'וב. גגות המנזר נבנו בסגנון אדריכלי של בצל המאפיין את הסגנון האדריכלי שבו בנויות הכנסיות הרוסיות, שלא התאימה לסגנון האדריכלי הגאורגי וחייבה שינוי מוחלט של פני המנזר. בשנת 1873 חודשו הטקסים הדתיים במנזר. 
בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה, בשנות ה-50 של המאה ה-20, נפתחה מנסרה במנזר, ומאוחר יותר מוזיאון להיסטוריה של הרפואה. בשנת 1990 שופץ המנזר שוב והגגות בסגנון הבצל הוחלפו בגגות בצורת אוהל.
פרומתאוס הכבול

עלילה

העלילה נפתחת כאשר פרומתאוס נכבל לסלע על ידי הפייסטוס בעוד משרתיו של זאוס, כח ועזוז, משגיחים על המעשה. עונשו של פרומתאוס בא עליו בשל עזרתו לבני האדם, במיוחד נתינת האש. מכאן המחזה מורכב משיחות של פרומתאוס עם דמויות שונות הבאות לבקרו במאסרו.
הסצנה הבאה מורכבת משיחותיו עם האוקיינידות (שמשמשות כמקהלה) ואביהם אוקיינוס. בדיאלוג מדגיש פרומתאוס את עזרתו התמידית לבני האדם, שבלעדיה לא היו יכולים לבנות את תרבותם.
בסצנה הבאה מופיעה איו, שעליה נגזרו נדודים כתוצאה מתשוקתו של זאוס אליה. פרומתאוס מספר לה את עתידה, וכי היא עתידה ללדת בן, הרקלס, שיהיה זה שישחררו ממאסרו. כמו כן הוא מנבא את נפילתו של זאוס משלטונו באולימפוס.
בסצנת הסיום מגיע הרמס, שליח האלים, בשליחות מטעם זאוס לברר מי הוא זה שעתיד להפיל את זאוס מכיסאו. פרומתאוס מסרב לגלות את סודו למרות האיומים שהרמס משמיע נגדו. המחזה מסתיים כשזאוס מכלה את זעמו בפרומתאוס ומשליך עליו את ברקיו.
בטלסטאר גלקטיקה: התוכנית

עלילת הסרט

בתחילת הסרט, קאביל עומד מול גופותיהם הריקות של החמישה האחרונים בספינת התחייה. הוא היחיד הזוכר אותם ויודע עליהם. גישתם הסלחנית של החמישה האחרונים כלפי בני האדם הרגיזה אותו. החמישה האחרונים ניסו למנוע מלחמות בין בני האדם לסיילונים לאחר שבני האדם שיעבדו את הסיילונים הצנטורים ובעוד שהוא מאמין שלבני האדם אין תקנה, החמישה האחרונים שאפו להפסקת אש ולא הצליח לשנות את דעתם. הוא שינה את שמו לקאביל, לכד את החמישה והמית אותם. לפני שהוריד אותם לגופות חדשים הוא תכנת להם זיכרונות של בני אדם ועירב אותם ביניהם במטרה שילמדו על אופיים הבזוי ויבינו את טעותם אל מול צדקתו. לאחר מכן, הוא מחק כל זיכרון שלהם ממאגר הזיכרונות הסיילוני ותכנת את הדגמים האחרים לא לחשוב עליהם. 
הסרט מתרכז בשני פריטים ממודל מספר 1: קאביל הנמצא על קפריקה עם המחתרת, הקרוב לסמואל ט. אנדרס וקאביל הנמצא על הגלקטיקה ומפעיל את הסוכנים ששם במבצעי חבלה כדי להשמיד את הספינה והצי.
לפני המתקפה, קאביל אחד הסתתר בין בני האדם בפייקון ופגש שם את אלן טיי. לאחר המתקפה של הסיילונים על 12 המושבות הוא הציל את אלן מן ההריסות והעלה אותה על מעבורת שנמלטה מן הכוכב והצליח להצטרף לגלקטיקה. אלן היא זו שעיצבה את ג'ון בדמות אביה. הוא הראשון שנוצר מבין הסיילונים. אלן אוהבת מאוד את ג'ון ונדמה כי בתחילה יחסיהם היו טובים, אך ג'ון נטה לקנאות, כעסים וסאדיזם. הוא השמיד את מודל מספר 7 שנקרא "דניאל" בגלל שקינא בקשר העמוק והקרבה בינו לבין אלן טיי שכינתה אותו: "יצירתי, רגיש ואומנותי", הוא זיהם את מיי השפיר שבו אוחסנו כל הגופות והנוסחא הגנטית הושחתה ובכך המודל הזה בעצם הושמד. הוא פוגש על הגלקטיקה שני דגמים של דוראל, שתי מספרי שש, סיימון ושרון ולארי המכונה בומר, ומפעיל אותם כדי לנסות להשמיד את הגלקטיקה. בומר מפוצצת את מאגרי המים של הגלקטיקה ויורה בקומנדר אדאמה פעמים אך לא הורגת אותו. דוראל הראשון נלכד וננטש בתחנת ראגנאר, דוראל השני מפוצץ את עצמו ולא גורם נזק כלל. מספר שש הראשונה, שלי גודפרי מנסה להאשים את ד"ר גאיוס באלטר כי בגד באנושות, כדי לקעקע את המחקר הסיילוני שלו, ומספר שש השנייה מתאבדת על ידי פיצוץ פצצה גרעינית, כדי להסגיר את מיקום הצי על ידי החותם הרדיואקטיבי של הפצצה. סיימון מצווה להשמיד את הספינה עליה הוא חיי, אך הוא מתאבד כדי לא להרוג את משפחתו. כל מאמציו של קאביל עלו בתוהו.
קאביל שעל קאפריקה חובר אל המחתרת כדי להיות קרוב לאנדרס ולנסות לגרום לו להבין כי הסיילונים הם התרופה והתחליף לאנושות הפגומה, אך אינו מצליח.
קאביל מאס בגופו הביולוגי הזקן, המוגבל והשברירי והיה רוצה לראות ולחוות דברים שבני אדם אינם יכולים כגון: רוח השמש, חומר אפל וסופרנובה. כאשר הסיילונים מחליטים על הפסקת אש, קאביל מקפריקה מגיע אל הגלקטיקה שם שניהם מודיעים לאדאמה על הפסקת האש, אך אדאמה משליך אותם מפתח האוויר. לפני שהם מושלכים, מדברים ביניהם שני הקאבילים וקאביל מקפריקה אומר לקאביל מגלקטיקה כי הניסיון לחסל את האנושות הייתה טעות אנושה ונידונה לכישלון מראש. רגע לפני שפתח האוויר נפתח מחזיקים שני הקאבילים ידיים כשותפות לגורלם.
משפט השלושים ושמונה

משפט השלושים ושמונה (הל"ח) היה משפט של השלטונות הבריטים נגד חניכי קורס מפקדים של האצ"ל בשנת 1939, שהסתיים בענשי מאסר נגדם.
משפט זה ונסיבותיו, דומה למשפט מ"ג אסירי ההגנה שנערך זמן קצר לפניו אך מפורסם פחות ממנו. במשפטים אלה רצו הבריטים להבהיר כי למרות הפשרת היחסים עם היישוב היהודי עקב מלחמת העולם השנייה והאויב הגרמני המשותף, הם לא יסכימו לפעולות  מחתרתיות הן בשמאל והן בימין של היישוב היהודי בארץ ישראל.
ב-17 בנובמבר 1939 הסתיים קורס מפקדים של אצ"ל שנערך במושבה משמר הירדן. זה היה הקורס הגדול מסוגו מאז קיום הארגון.
למחרת, ב-18 בנובמבר 1939 החליט מפקד הקורס להועיד את אותו יום לאימון בשימוש בחמרי נפץ. לפנות בוקר יצאו 32 חניכי הקורס מלווים במפקד וסגנו ובארבעה נוטרים מהמושבה. הפיצוצים נשמעו בתחנת המשטרה הבריטית ליד גשר בנות יעקב ושוטרים נשלחו למקום ברכב שעליו מכונת ירייה. הם אסרו את חברי הקבוצה ומצאו במקום חמרי נפץ. בחיפוש במושבה בבית בו התגוררו החניכים נמצאו שני רובים אוטומטים, אקדח, מחסניות וספרי הדרכה צבאיים.
כל הנתפסים הועברו תחילה למשטרת צפת וכעבור ימים אחדים נשלחו הגברים לכלא עכו וארבע הנשים - לבית הסוהר לנשים בבית לחם.
ב-21 בדצמבר 1939 נפתח המשפט בבית דין צבאי בעכו. לאחר שני ימי דיון נפסקו עונשי מאסר לכל הנאשמים.
ארבע הבנות נידונו לשנתיים מאסר, ששת הצעירים ביותר נידונו לחמש שנים ומפקד הקורס, סגנו, ארבעת הנוטרים ושאר 22 החניכים, נידונו לעשר שנות מאסר.
הבנות הועברו לרצות את ענשן בבית לחם אך מפקד הצבאי הראשי לא אישר את גזר דינן והן שוחררו ב-19 בינואר 1940 וחויבו במעצר בית ובהתייצבות במשטרה פעמיים ביום במשך שנה.
הגברים נכלאו בכלא עכו, שם נפגשו עם מ"ג אסירי ההגנה וכעבור חצי שנה הועברו למחנה המעצר מזרעה שמצפון לעכו. מקץ שנה שוחררו ששת הצעירים ביחד עם המ"ג. שאר אסירי משמר הירדן שוחררו שנה לאחר מכן.
מיכל תשובה

ביוגרפיה

תשובה נולדה בשנת 1969 בפתח תקווה למשפחה שעלתה מעיראק בחוסר כל. היא התגייסה לצה"ל לחיל הים ב-1990. תחילה שובצה בתפקידי לשכה בזירת ים סוף בבסיס אילת ובהמשך עברה לתחום תנאי שירות במספן כוח אדם. לאחר שסיימה קורס קציני שלישות, מילאה שורת תפקידים בתחום כוח האדם בצה"ל. בשנת 1997 מונתה לראש מדור סגל טכנולוגי באגף כוח האדם והתמודדה בהצלחה עם סוגיית בריחת המוחות מחיל הים בשל התפתחות חברות הסטארט אפ בישראל ובעולם. 
בשנים 2000–2004 חזרה לחיל הים ושימשה כמפקדת פלגת כח אדם בזירת ים סוף. ב-2004 מונתה לראש מדור נגדים בחיל. 
בשנים 2006–2008 הייתה מפקדת פלגת כח אדם בבסיס הגדול ביותר של חיל הים, בסיס חיפה. ב-2008 מונתה לראש ענף חוגרים. בשנת 2010 הייתה לאישה הראשונה בתפקיד סגנית ראש מספן כח אדם. 
ב-22 בדצמבר 2011 מונתה לתפקיד ראש מספן כוח האדם והייתה האישה הראשונה בחיל הים שמילאה תפקיד של ראש מספן. בנוסף, זו הפעם הראשונה שמתמנה לתפקיד קצין שאיננו איש ים בעברו. בדצמבר 2015 מונתה לראש מחלקת הסגל.
תשובה נשואה ואם לשלושה. היא מרבה לעסוק בספורט, רצה למרחקים ארוכים ואף השתתפה בטריאתלונים.
סטרול

סטרולים (באנגלית ביחיד: Sterol) הם ליפידים הבנויים מארבע טבעות קשיחות של פחמן ומכילים קבוצת הידרוקסיל אחת לפחות. הסטרולים נבדלים זה מזה בקבוצות הפונקציונליות שלהם, אך כולם נגזרים מן הסטרול הבסיסי לנוסטרול, שהוא טריטרפן. 
הסטרולים נמצאים בקרום התא של כל התאים האיקריוטיים, בו תפקידם העיקרי הוא הפחתת גמישותו של הקרום]. 
הסטרול השכיח ביותר בבעלי חיים הוא הכולסטרול (ראו איור), ממנו מייצרים התאים תרכובות חיוניות רבות, ובהן הורמוני המין אסטרוגן וטסטוסטרון, וכן הורמונים קורטיקוסטרואידים - כמו גלוקוקורטיקואידים (קורטיזול), מינרלוקורטיקואידים (אלדוסטרון) והורמונים מקומיים (פרוסטגלנדינים). 
סטרולים צמחיים קרויים פיטוסטרולים; להלן כמה סוגים חשובים של פיטוסטרול: campesterol, sitosterol, stigmasterol - שלושתם דומים במבניהם לכולסטרול.
Ergosterol הוא סטרול המצוי בממברנות תאי פטריות, ותפקידו דומה לזה של כולסטרול בבע"ח.
סטרולים הם קבוצה של הורמונים שמיוצרים מכולסטרול, ביניהם הורמני המין: טוסטסטרון ואסטרוגן. קבוצת הוויטמינים A, D, E, K אף הם סטרולים.
אור איתן

קריירה

איתן החל את דרכו בקבוצת הפועל עפולה, ושיחק עמה בליגה הלאומית בעונת 1997/98. בעונה הבאה שיחק במכבי קריית מוצקין, ולאחר מכן באליצור קריית אתא, עמה העפיל לליגת העל. עונתו השנייה בקריית אתא, עונת 2000/01, שהייתה גם עונתו הראשונה בליגת העל, נחשבת לעונת הפריצה שלו. במשחק בו הפתיעה קריית אתא את מכבי תל אביב ביד אליהו, הצטיין כשקלע 27 נקודות. הוא המשיך לעונה שלישית בקריית אתא, ואז עבר למ.כ. חיפה, שירדה לליגה הלאומית בסיום העונה.
בעונת 2003/04 עבר איתן להפועל תל אביב ושיחק בשורותיה במשך שתי עונות. בהפועל ירדו דקות המשחק שלו, ומעמדו בקבוצה לא היה חזק. מאז עזב את הפועל, ב-2005, שיחק איתן בכל עונה בקבוצה אחרת: מכבי ראשון לציון (בה סיים לראשונה במאזן נקודות ממוצע דו-ספרתי (11.7 נקודות למשחק), ונבחר לחמישיית השחקנים הישראלים של העונה), עירוני אשקלון (עמה זכה בגביע ווינר) והפועל גליל עליון. בשנת 2007, הצטרף לקבוצת שולה באסקט הצרפתית, אך לאחר ששיחק בשורותיה ארבעה משחקים בלבד, שב לישראל ולעירוני אשקלון.
בעונת 2009–2010 שיחק איתן בקבוצת עירוני נהריה. בעונת 2010/11 שיחק במכבי אשדוד.
איתן היה חלק מסגל נבחרת הקדטים של ישראל שזכתה במקום השלישי באליפות אירופה שנערכה ב-1997, וכן שיחק בנבחרת הנוער שזכתה במקום השישי באליפות אירופה ב-1997. ב-2003 השתתף לראשונה גם במשחק רשמי של הנבחרת הבוגרת, מול נבחרת צרפת.