google/wiki40b huggingface dataset:
שלמה צייטלין

קורות חיים

צייטלין למד בדווינסק וסנקט פטרבורג. הוא למד באקדמיה של הברון גינצבורג. ב- 1904 קיבל סמיכה. את הדוקטורט שלו בנושא מגילת תענית כמקור לכרונולוגיה והיסטוריה בתקופות ההלניסטית והרומית כתב בבית המדרש לרבנים בפריז. אחרי מלחמת העולם הראשונה היגר לארצות הברית וקיבל דוקטורט מדרופסי קולג' בפילדלפיה.
חיבורו, "The Rise and Fall of the Judean State" (עלייתה ונפילתה של מדינת יהודה), עד היום כספר היסטוריה בסיסי על תקופת בית שני וחומר קריאה הכרחי לכל אחד שרוצה ללמוד על מקורותיה ולידתה של הנצרות.
צייטלין לימד בדרופסי קולג' מ- 1917 לפני כן לימד בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. ב- 1919 הצטרף, יחד עם לוי גינצבורג, ישראל דוידסון, ישראל פרידלנדר ואלכסנדר מרכס לצוות המורים בבית המדרש לרבנים בניו יורק. אחרי מותו של סיירוס אדלר ב- 1940 היה צייטלין עורך ה-Jewish Quarterly Review. הוא מילא תפקיד זה עד מותו. בנוסף להיסטוריה הוא לימד גם תלמוד. רבנים רבים באזור פילדלפיה היו תלמידיו. הוא לא נישא מעולם. ד"ר צייטלין עורר מחלוקת כאשר הצהיר שהוא לא מאמין שמגילות ים המלח הן מתקופה קודמת לנצרות. הוא סבר שהן מן המאה השישית או המאה השביעית. בין נושאי מחקריו היו ראשית הנצרות, כתביו של יוספוס פלביוס, וספרות יוונית ורומית ובקשר שלהן למקורות התלמודיים. צייטלין היה פעיל בוויכוח הספרותי עם פרופסור ארנולד טוינבי בקשר לתביעות היהודים על ארץ הקודש. הוא כתב הרבה על שאלת מיהו יהודי.
אביה מלכה

ביוגרפיה

מלכה נולדה בעכו, שם התגוררה עד גיל שש ולאחר מכן עברה לרחובות. כיום מתגוררת בתל אביב-יפו.

קריירה

את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל כמפיקה ומגישה בתחנת הרדיו גלגלצ. מלכה הגישה תוכניות מוזיקה בתחנה, בהן רצועת בוקר בשעות 9 עד 11 ואת התוכנית "שתיקת הכבישים".
בשנים 2017–2019 גילמה את לילה ברזילי-אטלס בסדרה "כדברא" ששודרה בערוץ ניקלודיאון. מלכה מבצעת גם את שיר הנושא של הסדרה יחד עם דין גרבר ודנה לב. בשנה זו הצטרפה לתוכנית "הצינור" בערוץ עשר בהנחיית גיא לרר, כמגישת פינת סרטונים מהרשת. לאחר שעזב לרר את התוכנית, המשיכה מלכה להופיע בתוכנית לצדו של המנחה טל ברמן, מחליפו של לרר. (אך בתחילת שנת 2019, עם מיזוג הערוצים עשר ורשת 13, עזבה מלכה את ההגשה בתוכנית.) בנוסף החלה לדגמן עבור מותג התיקים kipling.
מלכה מדגמנת גם ל-trash tlv, sho'speople, story, ובית האופנה משכית.
הייתה מועמדת לפרס פריצת השנה בטקס הנבחרים של פרוגי לשנת 2017 ואף זכתה בפרס.
הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר בדרמה לנוער לשנת 2017 בפרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
בשנת 2018 שיחקה במופע "יצא משליטה 2" של yes לצד דניאל מורשת, דניאל ליטמן ושני קליין, המשחקים לצדה ב"כדברא", ולצד תובל שפיר, עידו מוסרי ושיר מורנו.
מלכה מגישה תוכנית רדיו קבועה בגלגלצ בשעות 17:00–19:00.
בשנת 2019 הנחתה את תוכנית הלייט נייט לקראת אירוויזיון 2019 - 'ערב טוב אירופה', לצידה של דפנה לוסטיג, בערוץ כאן 11.
משחקת בסרט "לשחרר את שולי" שעתיד לצאת לאקרנים במהלך 2020.
תצלום הצנחנים בכותל המערבי

תצלום הצנחנים בכותל המערבי הוא תצלום מפורסם מאת הצלם דוד רובינגר מ-7 ביוני 1967, עת כיבוש ושחרור העיר העתיקה והכותל המערבי בידי צה"ל במלחמת ששת הימים. הצילום הפך מאז לאחד הידועים ביותר בתולדות מדינת ישראל ולאחד מסמליהם של מלחמת ששת הימים והקרב על ירושלים, לצד תמונתם של הרמטכ"ל יצחק רבין, שר הביטחון משה דיין ואלוף פיקוד המרכז עוזי נרקיס נכנסים לעיר העתיקה דרך שער האריות (ראו כאן) ותמונתו של קצין המבצעים של חטיבה 7 יוסי בן-חנן מניף קלשניקוב כשהוא טובל במימי תעלת סואץ (שהתפרסמה על שער מגזין "לייף" שבועיים לאחר תום המלחמה).
התצלום מוכר גם בכינוי "הצנחנים הבוכים", אך רובינגר העיר על כך: "למען האמת, איש מהמצולמים אינו בוכה".

תיאור

בקדמת הצילום נראים שלושה מחיילי גדוד 66 של חטיבת הצנחנים 55 – חיים אושרי (מימין), יצחק יפעת (לימים רופא נודע) וציון קרסנטי – כאשר הם מביטים בהשתאות על רקע הכותל המערבי שזה עתה נכבש. הצנחן הרביעי הנמצא מאחור הוא חיים כהן. העיתון "ידיעות אחרונות" רכש את אוסף התצלומים של דוד רובינגר, ומתצלום הצנחנים בכותל המערבי החליט דואר ישראל להפיק בול בכמות קטנה שלא היה מיועד למשלוח מכתבים. גיליון הבול הוענק לשלושת הצנחנים ולשני ילדיו של רובינגר בטקס שהתקיים בכותל המערבי ב-21 במאי 2017. באביב 2017 התגלו במוזיאון גבעת התחמושת שש תמונות נוספות של המעמד, שצילם הצלם בועז בן ארי, ובהן נראות דמויות נוספות. בעקבות הגילוי נפגש בן ארי עם יפעת ועם כהן.
אושרי תיאר בראיון שנערך עמו את המעמד:
המראה של הר הבית שנגלה לעינינו, הכיפות הבוהקות מסביב כשעליהן מתנפצות קרני השמש ומסביב עדיין עננים של בוקר, היה מבחינתי המראה של ירושלים אליו השתוקקנו כל השנים. אני זוכר בעיקר תחושה של התפעמות, של עצירת נשימה. הנה ירושלים עליה קראנו ואותה זכינו לראות רק בתמונות עומדת כאן לפנינו.
דוד רובינגר תיאר את נסיבות צילום התמונה:
עשיתי את דרכי ברגל מהר ככל יכולתי לעיר העתיקה. הגעתי לשם בדיוק בזמן לקראת הכניסה לכותל המערבי, חמש עשרה דקות בלבד לאחר שחטיבת הצנחנים של צה"ל שחררה אותו. המרווח בין הכותל המערבי לבתים הסמוכים לא עלה על שלושה או ארבעה מטרים. כדי להשיג את הזווית הטובה ביותר בשטח כה צר, היה עלי להשתרע על האדמה ולצלם כלפי מעלה, כדי שהעדשה תקלוט במידת האפשר את הצנחנים המנצחים ואת אבני הכותל.
על התמונה עצמה כתב רובינגר:
לא אחת נשאלתי אם אני רואה בתמונת שלושת הצנחנים ליד הכותל את התמונה הגדולה של חיי. תשובתי חדה ונחרצת – לא. מה שהעניק לה את חשיבותה היו הנסיבות שבהן צולמה, וזה מה שהפך אותה לסמל שרבים יכולים להזדהות אתו.
יקב גבעות

יקב גבעות הוא יקב בוטיק הנמצא במאחז גבעת הראל שבגוש שילה. מאז שנת 2008 פועל במקום מרכז מבקרים בחסות המועצה האזורית מטה בנימין.

היסטוריה ופעילות

את היקב הקימו בשנת 2005 אלישיב דרורי, בנו של הרב צפניה דרורי רבה של קריית שמונה, המסיים לימודי תואר שלישי במחלקה למטעים בפקולטה לחקלאות ברחובות וחותנו אמנון וייס, איש עסקים מקדומים.
הגפנים לענבי היקב וכן הזיתים (המעובדים בבית הבד ליד היקב) נטועים בגובה רב (700-800 מטר מעל פני הים) בשטחים שבין גבעת הראל לבין כביש 60, מבית אל לשכם. מפאת המחסור בקרקע, ניטעו הגפנים בצפיפות רבה וכתוצאה יבול הענבים נמוך, יחסית, עבור כל גפן, אולם הכמות הכוללת סבירה.
בשנת 2006 תפוקת היקב הייתה 7,500 בקבוקי יין ונכון ל-2015 היא עומדת על כ-30,000 בקבוקים מדי בציר.
בציר הענבים ביקב גבעות הוא ידני בלבד, לשימור איכות האשכול ולמניעת פגימה מכנית. הבציר נעשה לפנות בוקר לניצול מרבי של צינת הבוקר המאפשרת את הגעת הענבים אל היקב, הסמוך לכרמים, כשהם במיטבם.
היין כשר למהדרין בהשגחת הרב אלחנן בן נון, רב היישוב שילה. גרסאות ממותגות של יינות היקב הופקו בעבור מסעדות מול ים וקיוטו, המפורסמות במזון הלא כשר שהן מגישות לסועדים בהן.

מדליות ופרסים

בשנת 2019 היקב זכה בתחרות הבינלאומית "דיקנטר" שנערכת בלונדון, לאחר שיין קברנה סוביניון מסדרת גופנה בציר 2016 זכה בציון גבוה ולא שכיח שעמד על 95 נקודות.
Around the World

רקע והצלחה

אלבום הווידאו כולל הופעות ללהיטים גדולים של קארי, כדוגמת: "Emotions", "Dreamlover" ו-"My All". כל ביצוע לשיר כולל ביצוע במקום אחר בעולם ובהופעה של השיר "Hero" נראית קארי, כשהיא מבצעת את השיר בשלושה מקומות שונים.
בנוסף להופעות, אלבום הווידאו מראה גם קטעי מאחורי הקלעים כאשר ביניהם נראית קארי שהיא מטיילת במקומות כמו יפן, הוואי ואוסטרליה, הולכת למסיבת השמעה של אלבום אוסף הלהיטים שלה #1's, ומנהלת שיחות עם המנהל שלה לשעבר. בנוסף, ישנה מהדורה מורחבת של אלבום הווידאו הכוללת בתוכה מספר קליפים של קארי. גרסת כיסוי לשיר "Hopelessly Devoted to You" עם המבצעת המקורית שלו אוליביה ניוטון-ג'ון נמצאת גם היא באלבום.
אלבום הווידאו זכה להצלחה מסחרית כאשר הגיע בארצות הברית למקום ה-3 במצעד אלבומי הווידאו וה-DVD ומכר שם 100 אלף עותקים מה שזיכה באותו במעמד פלטינה.
הטבח בנהריים

הטבח בנהריים הוא פיגוע שביצע חייל ירדני בנהריים ובו רצח שבע ילדות ישראליות ופצע שש אחרות.
ב-13 במרץ 1997 ירה חייל ירדני, אחמד מוסא דקמסה, על קבוצת ילדות תלמידות כיתות ז' וח' מבית הספר הדתי אמי"ת מבית שמש, שהיו בטיול שנתי ב"אי השלום" בנהריים. דקמסה רצח שבע תלמידות, ופצע שש אחרות, מהן שתיים באופן קשה.

לאחר הרצח

עם לכידת החייל, הודיע הצבא הירדני שמדובר בחולה נפש. לאחר מספר ימים הודיע חוסיין, מלך ירדן שהוא מתנצל אישית, קטע ביקור בספרד והגיע לביקור בישראל, במהלכו ביקר בבתי הורי התלמידות בעת שישבו שבעה בבית שמש. בנוכחות כלי תקשורת הביע המלך התנצלות בשם ממלכת ירדן, כשהוא כורע על ברכיו. כמו כן ביקר את הפצועות בבית החולים, והורה על מתן פיצוי כספי למשפחות הנפגעות. צעד יוצא דופן זה בסכסוך הערבי-ישראלי הרגיע את הרוחות ברחוב הישראלי, ושיפר במעט את היחסים בין המדינות. הרוצח נידון בבית דין צבאי ירדני למאסר עולם, שבירדן משמעותו בדרך כלל 25 שנות מאסר עם עבודת פרך. עונש המוות הקיים בחוק הירדני לא הושת עליו, בנימוק שבריאותו הנפשית הייתה מעורערת בעת ביצוע המעשה. חוגים בירדן, המתנגדים להסכם השלום, יצאו להגנתו של הרוצח, בטיעונים שונים, וגינו את התנהלותו של המלך חוסיין. 
בפברואר 2011 השתתף שר המשפטים הירדני, שכיהן בעבר כעורך דינו של דקמסה, בהפגנה שקראה לשחרורו, ואף כינה אותו "גיבור". ביוני 2011 טען דקמסה בראיון עיתונאי כי לא ביצע כל פשע אלא מילא את חובתו הדתית והלאומית.
ב-12 במרץ 2017 שוחרר דקמסה מהכלא, לאחר 20 שנות מאסר.
S&M (שיר)

רקע והצלחה כוללת

השיר S&M, שנכתב על ידי חבורת ההפקה סטארגייט, יצא כסינגל ב-21 בינואר 2011, ושוחרר כסינגל השלישי מהאלבום Loud. השיר הגיע לעשירייה הראשונה במצעדי פזמונים של 12 מדינות, בתוכן אוסטרליה, בה הגיע למעמד של פלטינה ולמקום הראשון במצעד. בשל תוכנו הפרובוקטיבי, הווידאו קליפ של השיר הוגבל לשידור בערוצי MTV, והוקרן בשעות הלילה בלבד. הקליפ גם הוגבל במספר צופיו באתר יוטיוב כאשר רק משתמשים שמעל גיל 18 יכולים לצפות בקליפ. החסימה ירדה ב-2013. אף על פי שהקליפ הוגבל במספר צופיו ביוטיוב הוא גרף מעל 46 מיליון צפיות באתר. השיר מכר 3.5 מיליון עותקים בארצות הברית (פלטינה משולשת), מעל 600 אלף עותקים בבריטניה (פלטינה), ו-125,500 עותקים בצרפת. השיר הגיע למעמד זהב בבלגיה ובמדינה נוספת ומכר 7 מיליון עותקים בעולם, מה שהופך אותו לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר.
השיר זכה להצלחה בינלאומית גדולה, ולאחד השירים המזוהים עם ריהאנה. השיר שהה שבועות רבים ב-20 הגדולים במצעד הiTunes ומצעד הפזמונים האמריקני בילבורד הוט 100. בשני המצעדים הללו זכה השיר במקום הראשון, וזאת בשל הרמיקס המשותף עם בריטני ספירס.

רקע

באפריל 2011 יצא רמיקס לשיר, שבו הצטרפה לריהאנה זמרת הפופ המצליחה בריטני ספירס, בשיתוף פעולה ראשון בין שתי הזמרות. לגרסת הרמיקס התווסף בית נוסף ופרובוקטיבי בביצועה של בריטני ספירס.
הרמיקס הוקלט לאחר שריהאנה ערכה סקר בקרב עוקביה בטוויטר ושאלה עם מי רוצים מעריציה שהיא תבצע את הרמיקס לשיר. לאחר שמרבית הקולות היו לטובתה של ספירס, הציעה חברת התקליטים של ריהאנה למנהליה של ספירס לשתף פעולה עם ריהאנה. לאחר מספר ימים הוקלט הרמיקס ושוחרר כסינגל רשמי לרדיו. לאחר שבועיים של לבטים הוחלט לא לצלם וידאו קליפ לרמיקס, אך לעומת זאת הרמיקס המשותף של הזמרות התנגן ברדיו במקום השיר המקורי. בזכותו של הרמיקס הצליחו צמד הזמרות לזקוף לזכותן להיט נוסף במקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני בילבורד הוט 100, כאשר זהו השיר העשירי של ריהאנה במקום הראשון והחמישי של בריטני. הרמיקס זכה לביקורות טובות ממרבית מבקרי המוזיקה בכל העולם והוכתר בשיתוף הפעולה של השנה.

הופעות

ב-22 במאי 2011 טקס פרסי הבילבורד האמריקני, פתחו ריהאנה ובריטני את ערב הטקס עם הרמיקס המשותף שלהן. תחילה שרה ריהאנה לבד על הבמה את החלק שלה, ולקראת סוף השיר הצטרפה בריטני להופעה. בהופעה הופיעו השתיים בלבוש 
מינימלי עם שלשלאות עם ידיהן, כיאה למשחקי הS&M, עם שני עמודי חשפנות, ורקדנים שהתלבשו בהתאם. את ההופעה סיימו השתיים במלחמת כריות. ההופעה הוכתרה כשיא הערב וסוקרה במקומות רבים ביום למחרת.
פיודור וינברג

פיודור ויקטורוביץ' וינברג (ברוסית: Фёдор Викторович Винберг; ‏ 27 ביוני 1868 –  14 בפברואר 1927) היה קצין בצבא הצאר במלחמת העולם הראשונה, מו"ל ועיתונאי, שנמלט לגרמניה לאחר מהפכת אוקטובר. פרסומיו עסקו כמעט אך ורק בתעמולה אנטישמית קיצונית, הוא היה הראשון שפרסם את הפרוטוקולים של זקני ציון בגרמנית והיה הראשון שהטיף בגלוי לרצח עם כולל של העם היהודי.

ביוגרפיה

וינברג נולד בקייב למשפחה בעלת שורשים גרמניים. אביו, ויקטור פיודורוביץ' וינברג, היה גנרל. ב-1893 הצטרף לצבא וב-1911 הועלה לדרגת קולונל. לפני מלחמת העולם הראשונה היה פעיל בתנועה הימנית הקיצונית "ברית העם הרוסי" והיה אחראי על פרסומיה. במלחמה היה קצין בגדוד הפרשים הבלטיים ולאחר מהפכת פברואר (1917) עזב את הצבא. לאחר מהפכת אוקטובר נכלא על ידי הבולשביקים באשמת בגידה בממשלת המעבר הרוסית. הוא נכלא, שוחרר ב-1918, הצטרף לצבא הלבן ועבר לגרמניה. ב-1919 היה כבר חלק מקהילת הגולים הרוסים בברלין.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ומהפכת אוקטובר הקומוניסטית ברוסיה, זרמו לגרמניה בכלל ולברלין בפרט עשרות אלפי גולים רוסים, ימנים, בני אצולה ומלוכנים שנמלטו מפני רדיפות הקומוניסטים. עבור קבוצה זו הייתה מהפכת אוקטובר חלק ממזימה יהודית. וינברג החל להוציא בברלין כתב עת ברוסית בשם "קרן אור" (Луч света) ועיתון גרמני-רוסי בשם "פריזיב" (Prizyv). בעיתון זה פרסם קטעים מן הפרוטוקולים של זקני ציון בגרמנית כטיעון בעד הצעתו המפורשת שיש להשמיד את כל היהודים. באווירה ששלטה אז בגרמניה, בעיקר בקרב החיילים המשוחררים והימין, היוו הפרוטוקולים הסבר סביר לתבוסתה הבלתי-מתקבלת-על-הדעת של גרמניה ותדלקו את "אגדת תקיעת הסכין בגב". בשנת 1920 הביא וינברג, יחד עם גרמני-בלטי בשם לודוויג מילר פון האוזן, את הספר המלא של הפרוטוקולים לדפוס בגרמניה ומכר מיד 100,000 עותקים, עד 1933 נמכרו בגרמניה יותר משלושים מהדורות של הספר והוא נפוץ במאות-אלפי עותקים. אחד המושפעים העיקריים מהפרוטוקולים היה האידאולוג הנאצי אלפרד רוזנברג, שהשפיע על תפיסת עולמו של אדולף היטלר. 
עקב מעורבותו של וינברג ושל שאר אנשי "פריזיב" בפוטש של קאפ, נאלץ וינברג לעזוב את ברלין ועבר למינכן. במינכן הכיר אישית את אדולף היטלר ואלפרד רוזנברג והוציא את חיבורו האנטישמי, האנטי-קומוניסטי והמלוכני "הדרך אל הצלב" (ברוסית: Крестный путь, בגרמנית:  ויה דולורוזה). ב-1922 נחשד בשותפות לרצח ולדימיר דימיטרייביץ' נבוקוב, אביו של ולדימיר נבוקוב ונמלט לפריז, שם מת ב-1927.
רוח צ'ינוק

רוח צ'ינוק (יש לבטא "שינוק") או רוח אוכלת שלג היא תופעה מטאורולוגית בה רוח חמה יחסית נושבת על אזורים מכוסים בשלג, בדרך כלל כבד, וממיסה אותו לעיתים אף בקצב של יותר מ-30 סנטימטרים ביום. ניתן להמחיש תופעה זו כאשר נושפים על קרח דק במקפיא ורואים את המהירות הגבוהה בה הוא מותך.
הרוח נושבת במורד מדרון צל גשם בצד הנגדי למשב האוויר. רוח זו נובעת מהתחממות אדיאבטית של אוויר אשר התרוקן מלחות במדרון הפונה אל הכיוון שממנו בא האוויר. כתוצאה משיעורי מפל אדיאבטיים שונים של אוויר יבש לעומת אוויר לח.
תופעה זו ידועה בפולקלור הקנדי בשל שכיחותה שם, ומכנים אותה "אוכלת שלגים". אחד הסיפורים הידועים בפולקלור הקנדי הוא על נוסע במזחלת שבגלל קצב ההתכה המהיר של השלג בקושי הספיק להחליק. החלק האחורי של המזחלת שלו כלל לא נגע בשלג.
רוחות הצ'ינוק נפוצות גם בחורף והן עשויות להיות בעלות משמעות רבה לשרידות בעלי חיים. למשל, כאשר משב רוח כזה ממיס את השלג, עשב יכול לצמוח במהירות במקומות אלו ולהוות אוכל לעדרים.
כאשר רוחות אלו נושבות באביב ובקיץ הן עלולות להסב נזקים. לדוגמה, הן גורמות לשריפות, יובש ונזק לגידולים החקלאיים. יתר על כן, הרוחות גורמות לשינוי טמפרטורות רציני וחד; במספר דקות הטמפרטורות עשויות לעלות בכ-30 מעלות צלזיוס ביחס למצב הקודם.
תיעוד עושר הדברים

תיעוד עושר הדברים (סינית מסורתית: 博物志, פין-יין: bó wù zhì בָּוֹ ווּ גְ'ה), הוא ספר פלאות מן המאה השלישית לספירה, מתקופת שושלת ג'ין, שנכתב על ידי גָ'אנְג חְווָה. זהו ספר רחב היקף המכיל ידע גאוגרפי, אגדות פולקלור על דמויות היסטוריות, מידע על צמחים משונים ובעלי חיים משונים, ושיטות כישוף ואלמוות. למעשה מדובר באגדות, היסטוריה עתיקה, תיאורים מדעיים ושלל מסמכים שקובצו כולם לכרך אחד.

פרקי היצירה

שלושת המגילות הראשונות עוסקות בגאוגרפיה, זואולוגיה ובוטניקה. המגילות הרביעית והחמישית עוסקות ברפואה וכישוף. המגילה השישית סוקרת נושאים שונים, והמגילות השביעית עד העשירית עוסקות בשמועות משונות, תיקונים היסטוריים ושלל נושאים.

נושאי עיסוק ידועים

"תיעוד עושר הדברים" מתאר את העצם הבלתי מזוהה "רפסודה צפה", אשר יש הטוענים כי מדובר בעב"ם.
נושא אחר שמתואר בספר הוא דרכי ההכנה של "אבקת השממית", אשר משמשת לאימות בתולין, אך הדברים הכתובים ביצירה בנושא זה נחשבים לא אמינים.
רכס ורמיליון (מינסוטה)

היסטוריה

בשונה מרכס מסאבי בו עפרות הברזל מצויות בסמוך לפני הקרקע, כך שניתן לכרות אותן בחפירת בורות, ברכס ורמיליון (וברכס קווינה) העפרות מצויות עמוק באדמה, ועל כן, על מנת להוציאן, נדרשים לחפור מכרות עמוקים. עומקו של מכרה סאודאן מגיע לעומק של 800 מטרים מתחת לאדמה.
הכרייה ברכס החלה בשנת 1883.
ברכס פעלו 11 מכרות, שחמשה מהם באזור העיר אילאי. המכרות הפיקו 70 מיליון טונות של עפרות ברזל.
בין השנים 1930–1835 מחצית מכריית עפרות הברזל בעולם הייתה ממכרות מינסוטה. בשנת 1951 נכרו במכרות אלה 82% מעפרות הברזל שנכרו בארצות הברית.
המכרה הגדול ביותר שפעל ברכס - מכרה סאודאן נסגר בשנת 1962. המכרה אחרון באזור נסגר בשנת 1964.

לקריאה נוספת

• R. D. COTTER, H. L. YOUNG, L. R. PETRI, and C. H. PRIOR, Ground and Surface Water in the Mesabi and Vermilion Iron Range Area Northeastern Minnesota, 1759
• Richard W. Ojakangas, Minnesota's Geology, PP 126-127, 179-181
יחסי אוסטרליה–אל סלוודור

סקירה כללית

אוסטרליה ואל סלוודור משתתפות שתיהן בפורום הבינלאומי לשיתופי פעולה - מזרח אסיה-אמריקה הלטינית ולוקחות בו חלק פעיל. אוסטרליה היא מדינה משקיפה בארגון סיכ"ה - Sistema de la Integración Centroamericana, מערכת האינטגרציה של מדינות מרכז אמריקה.
ב-2001 הקימה הממשלה האוסטרלית את ארגון COALAR - המועצה האוסטרלית לקשרים עם אמריקה הלטינית. המועצה פעילה בכל תחומי העניין החל מעסקים, כלכלה וחינוך, עד לתיירות ושיתופי פעולה תרבותיים.
באוסטרליה קיימת קהילה בולטת של אזרחי אל סלוודור. גל ההגירה העיקרי שלהם התרחש בשנים 1983-1986 בו היגרו 10,000 סלוודורים כחלק מתוכנית הומינטרית מקיפה באזור מרכז אמריקה שהיה אז בכאוס פוליטי. לאחר גל ההגירה המשיכו הסלוודורים להגר לאוסטרליה באופן מבוקר עד שהקהילה הסלוודורית התרחבה פי 2 והיום מונה 20,000 תושבים.
אוסטרליה עוזרת רבות לאל סלוודור בענייני פיתוח, היות שמדובר במדינה מתפתחת ללא משאבים מיוחדים וגרעונות כספיים. אוסטרליה תרמה כ-100 מיליון דולר אמריקאי לקוסטה ריקה בין השנים 2010-2014. לאזרחי אל סלוודור ישנן הטבות רבות במערכת החינוך האוסטרלית בעת רישום אליה - הם זכאים למלגות מיוחדות ולמורים פרטיים שיעזרו וזאת רק בתקופת זמן מסוימת, אפריל עד יוני.
סן-ברי-סוס-פורט

יהדות

קרבתה של העיר לעיר סרסל בה ישנה קהילה יהודית גדולה, גרמה לכך שגם בסן-ברי ישנה קהילה יהודית מכובדת.
אוניברסיטת ג'ורג'טאון

היסטוריה

הבישוף קרול ראה צורך בחינוך בקרב האוכלוסייה ובשנת 1786 הגיש הצעות ותוכניות להקמת מכללה. בשנת 1788 הוקם הבניין הראשון של המכללה ונקרא על שמו של קרול אך כאשר הוקם בניין חדש בשנת 1795 שינה בניין קרול את שמו לבניין הדרומי ואילו הבניין החדש נקרא הבניין הצפוני. הסטודנט הראשון במכללה ויליאם גאסטון נבחר לקונגרס בשנת 1813 ובשנת 1814 הוביל מהלך להכרה רשמית של ארצות הברית במוסד ובזכותו להעניק תארים אקדמאיים.

קבלת מעמד אוניברסיטה

האב פטריק הילי כיהן כנשיא המכללה משנת 1874 עד שנת 1882 ולזכותו נזקפת קבלת מעמד אוניברסיטה לאחר ששיפר את לימודי המדעים במוסד ואף בנה בניין חדש ובו מעבדות, ספרייה, כיתות לימוד ומעונות. בניין זה נקרא על שמו. פטריק הילי נולד במעמד של עבד במדינת ג'ורג'יה, אביו היה בעל אחוזה ואמו שפחה ממוצא מעורב.

בוגרים בולטים

מנהיגים רבים בארצות הברית ובעולם למדו במוסד. בין היתר:   ביל קלינטון שהיה נשיא ארצות הברית בשנים 2000-1992, ג'ק לו שהיה מזכיר האוצר של ארצות הברית, ראש ממשלת לבנון סעד אל-חרירי, קירסטן נילסן ג'ון קלי ומיק מולבני מאנשי ממשל טראמפ, ג'רום  פאוול יושב ראש הפדרל ריזרב,  שופט בית המשפט העליון האמריקאי אנטונין סקאליה, סנטורים, שופטים אמריקאים ואנשי מלוכה רבים בהם עבדאללה השני מלך ירדן ורבים מבני משפחתו ופליפה השישי מלך ספרד. שלמה ארגוב, שגריר ישראל בממלכה המאוחדת שההתנקשות בו סימנה את פריצת מלחמת לבנון הראשונה היה בוגר המוסד משנת 1952.
כמו כן, במהלך השנים הוזכר בית הספר למשפטים במספר סדרות טלוויזיה מצליחות; בין הבוגרים הפיקטיביים: גיבורי הסדרה האישה הטובה עורכי הדין  אלישיה פלורק ווויל גארדנר, אוליביה פופ- מסקנדל, הארמון ראב- ג'אג, צ'ארלי יאנג- הבית הלבן.

ספורט

לאוניברסיטה 23 מועדוני ספורט בענפים שונים. המועדונים מתחרים במחלקה הראשונה של ליגת המכללות. השבועון "U.S. News & World Report" מיקם את תוכנית הספורט של האוניברסיטה בין ה-20 הטובות ביותר בארצות הברית. מעל מאה מתלמידי התוכניות הספוטיביות החלו בקריירה מקצוענית לאחר ששיחקו באוניברסיטה.
מועדוני הספורט זכו באליפות החטיבה הראשונה של ליגת המכללות פעם אחת כקבוצה, ו-23 אליפויות אישית לספורטאי האוניברסיטה. קבוצות הספורט של ג'ורג'טאון קרויות "הויאס" ("Hoyas").
קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה זכתה באליפות המכללות בכדורסל ב-1984. הקבוצה זכתה, לצד קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קונטיקט, במספר האליפויות הרב ביותר בליגת ביג איסט (Big East), שבע אליפויות לאורך השנים, והופיעה 30 פעמים בטורניר אליפות המכללות בכדורסל. בין בוגרי תוכנית הכדורסל של האוניברסיטה סליפי פלויד, פטריק יואינג, דיקמבה מוטומבו, אלונזו מורנינג, אלן אייברסון, ג'ף גרין ורוי היברט.
ספי שאומן

ביוגרפיה

ספי שאומן נולד בתל אביב לעדינה ולישראל, ניצולי השואה, מגורשי קפריסין שהגיעו ליפו בפברואר 1949. סבו וסבתו מצד אביו, רבקה וחיים-יוסף שאומן, נספו בשואה. ספי ואחותו רבקה נקראו על שמם. הוא קיבל חינוך דתי לאומי, למד בבית הספר היסודי הממלכתי דתי עציון בתל אביב, ובישיבת נחלים של בני עקיבא. היה חניך ומדריך בסניף יד אליהו של בני עקיבא. נודע בנעוריו בחיבתו לספורט, בעיקר במשחקי כדור; והתבלט בכושר מנהיגות.
התגייס לצה"ל בנובמבר 1971, לחיל השריון. עבר מסלול איש צוות, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. במלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד מחלקה בגדוד 195 של חטיבה 401, תחת פיקודו של המח"ט דן שומרון. לחם במסגרת גדודו בקרבות בלימה באזור המעברים גידי ומיתלה, ובקרבת המעוזים "כפיר" ו"המזח". במהלך הקרבות נפצע ואושפז בבית החולים "סורוקה" בבאר שבע, אולם כעבור זמן קצר חזר והצטרף ליחידתו.
לאחר המלחמה המשיך לשרת בחיל השריון, ובמקביל השלים תואר ראשון בכלכלה ובמנהל עסקים, בהצטיינות, באוניברסיטת בר-אילן. מונה על ידי מפקד הגדוד, דני יתום, למפקד פלוגה בחטיבה 401, ולאחר מכן לקצין ההדרכה של עוצבת סיני (אוגדה 252), ולמפקד מדור בבית הספר לשריון. קיבל את הפיקוד על גדוד שריון בחטיבה 500, והועלה לדרגת סגן-אלוף, והוא בן 27 בלבד.
בעקבות הערכה רבה שזכה לה כמג"ד, מונה לפקד על גדוד ההדרכה המוביל של חיל השריון, גדוד הקק"ש. גדוד זה שימש אז להכשרת מפקדי המחלקות לכל חיל השריון, ובעת חירום כל אנשי הצוות שלו היו הצוערים חניכי הקורס, ורוב המפקדים בו היו המדריכים בקורס.
ג'וזף מריק

ג'וזף קארי מריק (באנגלית: Joseph Carey Merrick;‏ 5 באוגוסט 1862 - 11 באפריל 1890), הידוע בכינויו "איש הפיל", זכה לאהדתה של בריטניה הוויקטוריאנית בשל עיוותו המורפולוגי.

תולדות חייו

מריק נולד בלסטר, ובגיל חמש החל לגדל עיוותים משמעותיים על פניו וגופו. הוא הלך לבית ספר בערך עד גיל 11, אז מתה אמו. אביו התחתן בשנית ואמו החורגת דחתה אותו. במשך שנתיים הוא עבד בייצור סיגרים, אולם התקשה בעבודה בגלל עיוותו. מאז התקשה למצוא עבודה. אביו ניסה לסייע לו לעבוד כרוכל, אולם אנשים נרתעו ממנו ולא קנו אצלו. הוא הופיע במופע שוליים בקרקס. בהמשך חייו הפך מריק לידוען בחברה הוויקטוריאנית הגבוהה, ולבסוף הפך לחביבה של המלכה ויקטוריה עצמה.
מריק מצא נחמה בכתיבה של פרוזה ושירה ואף כתב על עצמו אוטוביוגרפיה קצרה. מריק התיידד עם ד"ר פרדריק טרבס, רופא בבית חולים לונדון. הוא טופל והתגורר במקום זה עד מותו. בריאותו של מריק התערערה בעיקר משום שהעיוות בו לקה הקשה עליו לישון במאוזן. בסופו של דבר הוא נפטר משום שנחנק בשינה כתוצאה מהתנוחה בה הונח ראשו, בשל משקל פניו. מאמינים כי זו הייתה תאונה, שנבעה מניסיונו של מריק לחקות חיים רגילים. טרם התאונה הוא ישן במאונך.

יצירות עליו

על סמך סיפור חייו כתב ברנארד פומרנץ מחזה שהוצג בברודוויי בבימויו של ג'ק הופסיס ובכיכובו של דייוויד בואי וזכה בשלושה פרסי טוני ב-1979 ושלושה פרסי אובי. ב-1980 הופק סרט קולנוע בנושא זה בכיכובם של ג'ון הרט ואנתוני הופקינס ובביומו של דייוויד לינץ'. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ב-1980. גם הסרט וגם המחזה נקראו "איש הפיל".

מחלתו

ב-1971, אשלי מונטגיו הציע שמריק סבל מנוירופיברומטוזיס מטיפוס 1 - מחלה גנטית הידועה גם בשם מחלת פון רקלינגהאוזן. מחלה זו (וגם אלפנטיאזיס) עדיין מקושרת עם מריק בעיני הציבור. ב-1979 זיהה מיכאל כהן מצב שרודולף ווידרמאן כינה ב-1983 תסמונת פרוטאוס. ב-1986 נטען כי מריק סבל מסינדרום זה בעצם.
בניגוד לנוירופיברומטוסיס, תסמונת פרוטאוס (הקרוי על שם האל משנה הצורה פרוטאוס), פוגעת ברקמות נוספות פרט לשרירים, והיא מחלה ספורדית ולא גנטית העוברת בתורשה. ביולי 2003, ד"ר קאריס אנג הודיעה שכתוצאה מבדיקות DNA שבוצעו על דגימות משערו ומעצמותיו של מריק, ניתן לקבוע בוודאות כי מריק אכן סבל מתסמונת פרוטאוס, וייתכן שסבל בנוסף לכך גם מנוירופיברומטוסיס מטיפוס 1. גן PTEN שלו, אשר בדרך כלל עובר מוטציה בתסמונת פרוטאוס, נראה בריא (כלומר לא עבר מוטציה).
שלדו המשומר של מריק נמצא בתצוגה קבועה בבית החולים המלכותי בלונדון.
חרשה (אתר מקראי)

חֹרְשָׁה (גם: הַחֹרְשָׁה) הוא אתר מקראי הנזכר בספר שמואל, בסיפור הסתתרותו של דוד מפני שאול במדבר זיף.
האתר נזכר בסיפור המקראי, כך: "וַיַּרְא דָּוִד כִּי יָצָא שָׁאוּל לְבַקֵּשׁ אֶת נַפְשׁוֹ וְדָוִד בְּמִדְבַּר זִיף בַּחֹרְשָׁה ... וַיָּקָם יְהוֹנָתָן בֶּן שָׁאוּל וַיֵּלֶךְ אֶל דָּוִד חֹרְשָׁה ... וַיִּכְרְתוּ שְׁנֵיהֶם בְּרִית לִפְנֵי ה' וַיֵּשֶׁב דָּוִד בַּחֹרְשָׁה וִיהוֹנָתָן הָלַךְ לְבֵיתוֹ ... וַיַּעֲלוּ זִפִים אֶל שָׁאוּל הַגִּבְעָתָה לֵאמֹר הֲלוֹא דָוִד מִסְתַּתֵּר עִמָּנוּ בַמְּצָדוֹת בַּחֹרְשָׁה בְּגִבְעַת הַחֲכִילָה אֲשֶׁר מִימִין הַיְשִׁימוֹן".
הצעת הזיהוי המקובלת למקום היא באתר הארכאולוגי ח'רבת ח'ריסה, הממוקם כשלושה ק"מ דרומית לתל זיף.
יש הסבורים כי "חורשה" זו המשיכה להתקיים גם בתקופה הרומית, כאשר עדות לכך היא כתובת שנמצאה בטבריה בה נזכר אדם שמוצאו מ"חורשה", וכן אזכור שם יישוב דומה באזור זה בכתביהם של יוסף בן מתתיהו ושל קלאודיוס פטולמאוס.