google/wiki40b huggingface dataset:
יוסף האפרתי

חייו

יוסף האפרתי נולד בתל אביב. הצטרף לגרעין של הנוער העובד שהקים בשנת 1949 את קבוצת "משאבים" שהקימה את קיבוץ משאבי שדה שבנגב.
בשנת 1960 עזב את הקיבוץ על-מנת שיוכל ללמוד ספרות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנות השישים לימד ספרות עברית בגימנסיה העברית רחביה בירושלים.
מלחמת ששת הימים פרצה באמצע לימודיו לתואר שני. הוא לחם במסגרת חטיבת ירושלים על הגנת העיר ועל כיבוש ארמון הנציב. 
בנובמבר 1967 הוקם החוג לספרות באוניברסיטת תל אביב, והעומד בראשו, פרופ' בנימין הרושובסקי, שהיה מורהו של האפרתי באוניברסיטה העברית, הזמין את האפרתי להצטרף לסגל החוג, אף שטרם סיים לימודי תואר שני. האפרתי נשלח להמשך לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ושם סיים את הדוקטורט. הוא חזר ארצה לעמוד בראש החוג לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב ובראש מכון כ"ץ לחקר הספרות העברית.
ב-17 באפריל 1974 נשלח להרצות בפני חיילים ברמת הגולן במוצב תל-ענטר שבמובלעת הסורית, שם נפגע בפתחו של הבונקר ונהרג. הוא נטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול. הותיר אחריו אשה, רות, פסיכולוגית במקצועה, וארבעה ילדים.
טיל שיוט

טיל שיוט הוא טיל מונחה, שטס למטרה בדומה למטוס, בתוך האטמוספירה. הוא משמש כנגד מטרות קרקעיות וימיות, ונקרא כך משום שעיקר מסלול הטיסה שלו נעשה במהירות שיוט. בניגוד לטיל בליסטי, מסלולו אינו פרבולי או אליפטי. טילי השיוט מצוידים בכנפיים, מונעים בדרך־כלל על ידי מנוע סילון, נושאים ראש קרב עם חומר נפץ רגיל או גרעיני, בעלי טווח ארוך של מאות קילומטרים ומאופיינים כמדויקים ביחס לטילים בליסטיים (בעלי CEP נמוך בהרבה).
טילי שיוט מודרניים טסים במהירות על־קולית או תת־קולית גבוהה ובגובה נמוך, כדי לחמוק מגילוי על ידי מכ"ם. ככלל הטילים לרוב מצוידים במערכת ניווט אינרציאלית.

היסטוריה

טילי ה־V-1 שפיתח חיל האוויר הגרמני במלחמת העולם השנייה נחשבים לטילי השיוט הראשונים. הטילים נכנסו לשירות בשנת 1944, ורמת הדיוק שלהם הייתה נמוכה מאוד.
במהלך המלחמה הקרה בין ארצות הברית לברית המועצות פיתחו שני הצדדים טילי שיוט לשיגור ממטוסים ומצוללות. הטילים הרוסיים הותאמו בעיקר לתקיפת נושאות מטוסים.
טיל השיוט העיקרי בשירות חיל הים האמריקני הוא הטומהוק (BGM-109), שמותאם לחימוש ספינות וצוללות שטס במהירות של עד 880 קמ"ש, לטווח של עד 2,500 קילומטרים. טיל השיוט העיקרי בשירות חיל האוויר האמריקני הוא AGM-86. טיל שמגיע לטווח שבין 1,100-2,400 ק"מ. טיל זה נישא על ידי מפציצים דוגמת ה־B-52. הצי הבריטי מפעיל טילי שיוט, לרבות טומהוק, מצוללות גרעיניות.
ארצות הברית מחזיקה מאות טילי שיוט עם ראש קרבי גרעיני, לחימוש מפציצי B-52H או כלי שיט.
רוסיה מייצרת מספר טילי שיוט כאשר המתקדם ביותר הוא הברהמוס־2. טיל שיוט אחד שמשוגר ממטוסים הוא KSR-2 קלט, שניתן לחמשו בחימוש גרעיני, וטווחו מגיע לעד 200 ק"מ. בטיל זה נעשה שימוש כנגד ישראל במלחמת יום הכיפורים. טיל נוסף ששמו עלה בהקשרים ישראליים הוא טיל היאחונט, טיל שיוט על־קולי נגד ספינות שטווחו מגיע לעד 300 ק"מ. טיל השיוט החדיש ביותר של רוסיה הוא 3M-54 Klub שכולל מספר דגמים שטווחם נע בין 60 ל־2,500 ק"מ ומהירותם היא בין 0.8 ל־2.9 מאך. הטיל נמכר למספר מדינות כמו הודו, סין, וייטנאם, אלג'יריה, ואיראן, ונמצא בשירות חיל הים הרוסי.
פקיסטן פיתחה מספר טילי שיוט בשם חאטף־7 וחאטף־8 לטווחים של 700 ק"מ ו־350 ק"מ בהתאמה. טילים אלה נבנו על בסיס טיל הטומהוק האמריקני, לאחר שפקיסטן הצליחה להשיג טיל כזה.
גם ישראל פיתחה טיל שיוט, בשם דלילה. את הטיל ניתן לשגר ממטוס קרב, מצוללות ומהקרקע. טווחו של הטיל עד כ־250 ק"מ.

יירוט טילי שיוט


מערכת הברק 8 שפותחה בישראל בשיתוף עם הודו היא מערכת שייעודה ליירט טילי שיוט ביעילות רבה, ופותחה למטרה זו. מערכת ה־SPYDER הישראלית מסוגלת אף היא ליירוט טילי שיוט, וכן מערכת הפנציר של רוסיה ומערכות יירוט נוספות לארצות הברית ומדינות נוספות בעולם.
גראנד קיימן

גאוגרפיה

האי גראנד קיימן מישורי ברובו. הנקודה הגבוה באי מגיעה לגובה של 24 מטרים מעל פני הים. באי אין מקורות מים מתוקים טבעיים, ואספקת מי השתייה של האי מתבססת על איסוף מי גשמים ועל התפלת מי ים.

תחבורה

באי פועל שדה התעופה הבינלאומי אוון רוברטס המשמש את הטיסות הבינלאומיות המגיעות אל האי. שדה תעופה זה משמש כמרכזה של חברת התעופה קיימן איירוויז.

השכלה

באי שמונה בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים אחת ושני בתי ספר תיכוניים המנוהלים על ידי ממשלת האי. בנוסף באי חמישה בתי ספר פרטיים.
באי פועלות שלוש אוניברסיטאות: אוניברסיטת סנט מתיוס היא אוניברסיטה פרטית המלמדת רפואה; וכן פועלות שתי אוניברסיטאות ציבוריות: המכללה האוניברסיטאית של איי קיימן (University College of the Cayman Islands, ובקיצור: UCCI), והמכללה הבינלאומית של איי קיימן (International College of the Cayman Islands ובקיצור: ICCI).

האי בתרבות

חלק מעלילת ספרו של ג'ון גרישם "הפירמה" (וכן עלילת הסרט שצולם על בסיס הספר) מתרחשת באי. גם עלילת סרטו של פרנק אי. פלוורז "הייבן" בכיכובו של אורלנדו בלום מתרחשת באי.
אדוארד פון הרטמן

השפעתו של הרטמן

הרטמן זכה להשפעה לא מעטה בפילוסופיה ובשיח האינטלקטואלי הגרמני במחצית השנייה של המאה התשע עשרה ובפתחה של המאה העשרים. השפעתו נתמזגה עם השפעת שופנהאואר, ולימים גם עם הדגש של ניטשה ואחריו של פרויד על המימד האירציונלי בנפש האדם.
ז'ורז'יניו

קריירת מועדונים

קריירת הבוגרים של ז'ורז'יניו החלה בשנת 1984, בקבוצת אמריקה מעירו ריו דה ז'ניירו, כאשר היה בן 18. כעבור שנה עבר לפלמנגו, שם שיחק חמש עונות, צבר 188 הופעות, הבקיע שבעה שערים, וזכה באליפות בשנת 1987. בשנת 1989 עזב את ברזיל וחתם בבאייר לברקוזן מליגת הבונדסליגה. בלברקוזן שיחק שלוש עונות, צבר 87 הופעות והבקיע תשעה שערים.
בקיץ 1992 חתם ז'ורז'יניו בבאיירן מינכן, בה שיחק שלוש שנים, והיה חלק מחוליית הגנה קשוחה שכללה את לותר מתאוס, תומאס הלמר ואולף תון. חזרתו של המגן הימני מרקוס באבל לבאיירן מינכן מהשאלה בהמבורג, הביאה לפיחות במעמדו של ז'ורז'יניו בעונתו האחרונה בקבוצה, והוא עזב בקיץ 1995 לאחר שלוש שנים, בהן צבר 67 הופעות, הבקיע שישה שערים, וזכה באליפות בשנת 1994.
בקיץ 1995 חתם ז'ורז'יניו בקאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית, ובעונתו הראשונה נבחר לשחקן העונה וזכה באליפות. לאחר שלוש שנים בקבוצה היפנית, בהן צבר 103 הופעות וכבש 17 שערים, בחר לחזור לברזיל, שם שיחק בסאו פאולו, ואסקו דה גאמה, עמה זכה בגביע מרקוסור בשנת 2000, ופלומיננזה, עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2002.

קריירה בינלאומית

ז'ורז'יניו צבר 64 הופעות בנבחרת ברזיל בכדורגל, בהן כבש שלושה שערים. ז'ורז'יניו ייצג את ברזיל בקופה אמריקה 1987, אולימפיאדת סיאול בשנת 1988, בה זכה עם הנבחרת במדליית כסף, מונדיאל 1990 וקופה אמריקה 1995, אך הצלחתו הגדולה ביותר הייתה במונדיאל 1994, בו היה חלק מחוליית הגנה ברזילאית חזקה במיוחד, שהייתה בורג משמעותי מהזכייה של ברזיל באותו מונדיאל. ז'ורז'יניו היה ממצטייני הטורניר ובסיומו נבחר לנבחרת מצטייני הטורניר.

קריירת אימון

ז'ורז'יניו אימן החל משנת 2006 בעיקר קבוצות ברזילאיות כאמריקה בה החל את הקריירה, גויאס, פיגיירנסה, פלמנגו, פונטה פרטה, באהיה וסיארה. כמו כן היה עוזרו של דונגה באימון נבחרת ברזיל בכדורגל, ואימן בקבוצה היפנית קאשימה אנטלרס ובקבוצת אל-וואסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. נכון לשנת 2018, מאמן ז'ורז'יניו בואסקו דה גאמה.
מיכאל זמלינסקי

קריירת כדורגל

זמלינסקי גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל דינמו ריגה. כשהיה בן 17 עזב את דינמו ושיחק במשך 4 שנים בקבוצות חובבים שונות בריגה ובטלין. בשנת 1991, עם כינון לטביה העצמאית הוקמה קבוצת כדורגל חדשה בעיר ריגה - סקונטו ריגה. זמלינסקי זומן לסגל הקבוצה ובמהרה הפך לשחקן הרכב קבוע. הוא שיחק במדי סקונטו ריגה במהלך כל הקריירה שלו וזכה עם הקבוצה ב11 אליפויות ו6 גביעים לאומיים.
פעמיים ניסה זמלינסקי לפתח קריירה בין לאומית, אך ללא הצלחה משמעותית: הוא שיחק חצי עונה בקבוצת BVSC מבודפשט ועונה אחת במדי הפועל כפר סבא מהליגה הישראלית. בשנת 2005 פרש ממשחק פעיל

נבחרות

זמלינסקי שיחק בנבחרת הלאומית של לטביה מיום הקמתה לאחר קבלת העצמאות בעקבות התפרקות ברית המועצות. לזכותו 105 הופעות במדי הנבחרת ו12 שערים. 
הוא היה בסגל הנבחרת ליורו 2004 - השתתף בכל שלושת המשחקים של הנבחרת בתחרות.

קריירת אימון

בשנת 2006 הצטרף זמלינסקי לצוות המאמנים של קבוצת JFK אולימפס מהליגה הבכירה בלטביה. בהמשך אימן את קבוצת  דאוגבה במשך עונה אחת, שבסופה פוטר מהקבוצה. בשנים 2009 2011 אימן זמלינסקי את הנבחרת הצעירה של לטביה.

קריירה פוליטית

בשנת 2006 הצטרף זמלינסקי אל מפלגת "הרמוניה", מפלגה סוציאל-דמוקרטית בלטביה. בשנת 2009 הפך לחבר בסאימה (הפרלמנט הלטבי). הוא נכנס לפרלמנט במקומו של חבר הפרלמנט אחרממפלגתו שעבר לתפקיד אחר. בשנת 2010 התמודד באופן ישיר בבחירות לפרלמנט וזכה. מאז ועד היום (2018) משמש כחבר פרלמנט.
מכון הסרטים האמריקאי

מכון הסרטים האמריקאי (באנגלית: American Film Institute ידוע בראשי התיבות AFI) הוא מוסד ללא כוונת רווח אמריקאי אשר הוקם על ידי סוכנות "התרומה לאומית לאומנות" של הממשל הפדרלי של ארצות הברית. המכון הוקם בשנת 1967 כאשר הנשיא לינדון ג'ונסון חתם על חוק הקרן הלאומית לאמנויות ולמדעי הרוח. מנכ"ל הארגון הראשון היה ג'ורג' סטיבנס, ומאז 2007 מכהן בתפקיד בוב גאזל. 
הארגון מתאר עצמו כ"מוסד לאומי המספק הנהגה והכרה בחינוך קולנועי, ומעלה על נס מצוינות באומנות הקולנוע, טלוויזיה ומדיה דיגיטלית". מכון הסרטים האמריקאי עוסק בשימור סרטים ומורשת קולנועית אמריקאית באמצעות מרכז מיוחד שהוקם לצורך מטרה זו, ומפיק סרטי לימוד בתחום הקולנוע והטלוויזיה לחטיבות ביניים ותיכונים בארצות הברית. 
בשנת 1973 ייסד הארגון את "פרס מכון הסרטים האמריקאי למפעל חיים", ובשנת 1987 השיק פסטיבל קולנוע עצמאי. בשנת 1998 השיק הארגון פרויקט מיוחד לרגל 100 שנים של קולנוע אמריקאי, במסגרתו הוא עורך בכל שנה רשימה של 100 הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר בכל הזמנים ("AFI 100 Years… series") בחלוקה לקטגוריות שונות.
יחסי טונגה–רוסיה

היסטוריה

היחסים בין טונגה לברית המועצות כוננו ב-1975. טונגה הייתה המדינה הראשונה באוקיאניה לכונן יחסים עם ברית המועצות. ברית המועצות התפרקה בשנת 1991 וטונגה התייחסה לרוסיה כממשיכת דרכה ומתייחסת ליחסים עם רוסיה כפי שהתייחסה ליחסים עם ברית המועצות.
ב-2 באוקטובר 2005 שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב ושר החוץ הטונגי טופו השישי שלחו מברקים האחד לשני לרגל יום השנה ה-30 לכינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. שרי החוץ של רוסיה וטונגה הביעו אמון בפיתוח נוסף של היחסים בין רוסיה לטונגה לטובת האינטרסים של עמי שתי המדינות וכדי לחזק את השלום והביטחון באזור אוקיאניה.
מיי מוקלה

מיי הנרייטה מוּקְלֶה (באנגלית: May Henrietta Muklé ‏ 14 במאי 1880 - 20 בפברואר 1963) הייתה צ'לנית בריטית. 
היא מתוארת כ"צ'לנית ידועת-שם", שעודדה צ'לניות אחרות. היא תוארה בטיימס כניצבת "בשורה הראשונה של הצ'לנים החיים", ובהספד שנכתב לה ב"טיימס" נאמר עליה: "במפנה המאה הייתה מוכרת לכל לא רק כמוזיקאית יוצאת דופן אלא כאחת הצ'לנים הבולטים ביותר שמדינה זו הוציאה מתוכה".
הצ'לו שלה נבנה בידי מונטאניאנה, ונקנה בשבילה על ידי תורם אלמוני.
תמונת הדיוקן שלה, מאת הצייר ג'ון מנספילד קרילוק, מוצגת במוזיאון של האקדמיה המלכותית למוזיקה. 
פרס מיי מוקלה נקבע בשנת 1964 להנצחת זכרה, והוא ניתן מדי שנה לסטודנט לצ'לו בקולג'.
מוקלה נולדה בלונדון ומתה בקוקפילד, סאסקס, בגיל 82.
וירג'יל ואן דה פוט

ביוגרפיה

ואן דה פוט נולד באנדרלכט , בלגיה. אמו ישראלית ויש לו אזרחות כפולה.

2010-2009

ואן דה פוט התחיל להתחרות בשנת 2009 כשהוא מייצג את בלגיה. ב-2009/2010 סיים בדרוג מס' 1 לנוער בבלגיה בסלאלום וסופר G, ומספר 2 לנוער בבלגיה ובסלאלום הענק.

2011

גולש הסקי הצעיר ביותר שהשתתף באליפות העולם ב-2011. הוא בחר לייצג את ישראל כדי שתהינה לו יותר הזדמנויות להשתתף בתחרויות.

2014

באולימפיאדת סוצ'י (2014) אמור היה ואן דה פוט להתחרות בסלאלום ובסלאלום הענק. אך הוא נפצע בחימום לפני התחרות ולכן לא הופיע לתחרות.
אסף גורן

ביוגרפיה

גורן נולד בפתח תקווה, לרחלי ואמיר. מגיל 8 עד 15 עסק בג'ודו, היה אלוף ישראל במשך ארבע שנים, ובנוסף היה חניך בפנימייה של מכון וינגייט. בגיל 15 עזב את הג'ודו והתרכז בריקודי הברייקדאנס. בגיל 20, ולאחר פציעות בשתי רגליו, זכה גורן באליפות אירופה בברייקדאנס.
בשנת 2009 השתתף בתפקיד אורח בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "קופיקו".
בשנת 2012 השתתף בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "TLV עושים את תל אביב" בהוט בידור ישראלי. אחריה ירד ללוס אנג'לס כדי להצליח בחו"ל כרקדן ומוזיקאי.
גורן השתתף בכמה תוכניות ריאליטי של ריקוד, שידוכים ובישול בארצות הברית ובהן, "?So You Think You Can Dance",‏ "?Are You the One" ו"הבשלנים הגרועים באמריקה" וכן בעונה העשירית (פרק 3) של המירוץ לדראג של רו פול.
ידוע כמי שעולה לבמה ומופיע עם טלית, ציצית ושופר. השתתף כרקדן בווידאו קליפים באמריקה של בריטני ספירס ("Make Me..."), וג'ייסון דירולו.
ב-2019 זכה בעונת ה-VIP השלישית של "האח הגדול".
ב-5 במאי 2019 הוציא את שירו אוי ואבוי לי.
החל מיולי 2019 יוצא עם השחקנית שירן סנדל.
לוחם אש

לוחם אש הוא מונח המשמש לתיאור אדם שעבר הכשרה להתמודדות עם שריפות, תקריות בהן מעורבים חומרים מסוכנים וחילוץ לכודים.

הכשרה

בישראל לימודי כבאות בנויים על פי תקנים של המשרד לביטחון פנים, המציב דרישות הכשרה מסוימות ומפקח על מסלולי ההכשרה. הלימודים מתקיימים בבית הספר הארצי לכבאות ולהצלה.
הלימודים מורכבים מהכשרה במספר רמות, כיבוי אש בסיסי, קורס כבאים מתקדם, מפקדי צוותים, קציני כיבוי אש, וקורסים להדרכה ופיקוח.
בצ'למש

היסטוריה

בשנת 1543 נזכרה לראשונה בצ'למש בכתובים של הארכיבישוף של קלוצ'ה. במאה ה-17 הגיע זרם של קרואטים לעיירה בהנהגת פרנציסקנים מבוסניה. בשנות ה-80 של המאה ה-18 התיישבו 195 משפחות גרמניות בבצ'למש והיוו את הרוב השולט עד 1945. בשנים אלה אדמות העיר היו בבעלות הגברים האצילים מהאזור.
במאה ה-19 הפכה העיירה למרכז ייצור יין ותבואה, אשר נשלחה בעיקר לאוסטריה ולבוהמיה.
בשנת 1941 הגיע מספר התושבים ל-13,310, כאשר שני שלישים מתוכם היו גרמנים. בין השנים 1945–1946, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הורחקו מרבית הגרמנים מהעיירה, והונגרים מסלובקיה עברו להתגורר בה.

הקהילה היהודית

באמצע המאה ה-18 החלו יהודים להתיישב במקום, עיקר פרנסתם היה ממסחר שהוביל להתפתחות כלכלית של כלל היהודים באזור. יחס תושבי המקום, שרבים מהם היו ממוצא גרמני, היה עוין כלפי היהודים והתרחשו בעיירה כמה עלילות שם. בשנת 1850 נשרף הארכיון ולכן לא נשאר תיעוד על כך.]
בעקבות הקרע ביהדות הונגריה היהודים החליטו להצטרף אל קהילות הסטטוס קוו אנטה. ב-1880 נמנו בעיירה 189 יהודים מתוך כ-8,000 איש. בשנת 1888 נבנה בבצ'למש בית כנסת חדש ומפואר. האוכלוסייה הגיעה לשיא ב-1910 של 217 יהודים, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה היא הצטמצמה לכ-150 יהודים והצליחה להתאושש באופן יחסי עד ערב מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1846, נוסד בית ספר יסודי יהודי. לשון הלימוד בו הייתה גרמנית עד 1869 ומאז ואילך - הונגרית. בבית הספר למדו 14 יהודים. במקום פעל "תלמוד תורה". ב-1906 הונהגו בבית הספר שיעורים בעברית בהשפעת אגודה המקומית שנקראה "חובבי שפת עבר". אך ב-1922 בעת "הטרור הלבן", שנגרם על ידי הגרמנים, נסגר בית הספר לאחר שהשלטונות ביטלו את תמיכתם בו ושללו את רישיונו. בשנת 1924 הוחזר למוסד הרישיון לאחר שהקהילה הדגישה את תרומתו ללשון ולתרבות ההונגרית, אך התמיכה בו לא חודשה. ב-1929 מנה בית הספר 21 תלמידים ומורה אחד.
בעיירה קיים בית עלמין יהודי. בשנת 1950 הוקם לוח זיכרון לזכר הנספים בשואה שגרו בעיר. בסתיו 1956, בעת המרד ההונגרי, עזבו כל היהודים את העיר. מאז אין יהודים בבצ'למש. בית הכנסת בעיר הפך לבית ספר נוצרי, ולוח הזיכרון הועבר מבצ'למש לבית הכנסת בבאיה.

הקהילה היהודית בתקופת השואה

בינואר 1941, לפני הכיבוש הגרמני, חיו בבצ'למש 186 יהודים שהיוו כאחוז אחד מהאוכלוסייה המקומית כולה. מרבית היהודים היו סוחרים, בעלי מלאכה, בעלי מקצועות חופשיים וכמה מהם היו פקידים.
בשנת 1942 גויסו מהעיר יהודים למטרת עבודות כפייה מטעם הצבא ההונגרי. בשנת 1944, לאחר כיבוש הונגריה נכנס הצבא הגרמני לבצ'למש, והיהודים הורשו לצאת מהעיר בשעות קבועות בלבד.
באפריל הוקם הגטו המקומי במתחם של טחנת קמח, ובחלוף החודשים עד הגירוש רוכזו בו יהודים מבצ'למש ומיישובים בסביבה, בהם באיה, באצ'קה טופולה, מייקוט  וסובוטיצה, עד שבמתחם שהו בסופו של דבר כ-3,000 יהודים בתנאים קשים.
בין 25 ביוני ל-28 ביוני 1944 גורשו כל תושבי גטו בצ'למש והועמסו על רכבת גירוש שיצא ממרכז השילוח בסגד. הרכבת נשאה כ־6,000 יהודים, ובאמצע הנסיעה חולקו המגורשים לשתי קבוצות: 2,737 מהם גורשו לאושוויץ, והשאר ובהם יהודי בצ'למש גורשו למחנה שטרסהוף שבאוסטריה. לאחר המלחמה, חזרו לעיר כ-30 יהודים בלבד ששיפצו את בניין בית הכנסת וחידשו את חיי הקהילה.
Venus (שיר של ליידי גאגא)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ליידי גאגא, דיג'יי שאדו, הוגו לקלרק, דינו זייס, ניק מונסון וסאן ר, והופק על ידי גאגא, ניק מונסון ומיידון. השיר הוא בסגנון הסינת'פופ והדאנס-פופ, והוא מכיל דגימה משירם של זומבי זומבי "Rocket Number 9", שנכלל באלבום, Interstellar Low Ways.
בעטיפת השיר ניתן לראות את גאגא, כששיערה צבוע בבלונד, ועקרב הולך על פרצופה. עטיפת האודיו שהעלתה גאגא לערוץ היוטיוב שלה, הציגה אותה באופן קצת שונה, כשהיא צבועה בכל צבעי הקשת, והעקרב בפוזיציה אחרת מעטיפת השיר.

וידאו קליפ

בשל ההחלטה להוציא את השיר כסינגל שיווקי ראשון מתוך האלבום, הוחלט שלא לצלם לו גם ווידאו קליפ נלווה. במקום זאת, העלתה גאגא אודיו לערוץ ה-Vevo שלה, המציג אותה בעטיפתו השנייה של השיר. האודיו זכה לפופולריות רבה, ונכון לנובמבר 2017, מונה הצפיות שלו עומד על כ-20 מיליון צפיות.
פיטר גרין

פיטר מוריס גרין (באנגלית: Peter Morris Green‏; נולד ב-22 בדצמבר 1924) הוא היסטוריון, סופר, משורר, מבקר ומתרגם בריטי המומחה בתולדות יוון ורומא. הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת טקסס באוסטין, ובעבר עבד גם כעיתונאי.

ביוגרפיה

גרין נולד ב-22 בדצמבר 1924. בזמן מלחמת העולם השנייה התגייס לחיל האוויר המלכותי ולחם במערכה על בורמה. במהלך המלחמה הוא נפגש עם הסופר פול סקוט, אשר מאחר יותר בנה על בסיס דמותו של גרין את דמותו של גאי פרון בסדרת ספריו "The Raj Quartet". לאחר המלחמה למד גרין בטריניטי קולג' של אוניברסיטת קיימברידג', והשלים תואר ראשון בלימודים קלאסיים. הוא עבד כעיתונאי וכסופר. ב-1954 פרסם אוסף של שמונה סיפורים קצרים, וב-1955 החל לכתוב רומנים היסטוריים. בין ספרים אלו ניתן למנות ספר על אלקיביאדס והמלחמה הפלופונסית, על לוקיוס קורנליוס סולה, על סאפפו, על קנת גרהם, על תומאס בראון ועל ג'ון סקלטון. 
ב-1963 עבר עם משפחתו ליוון, ב-1966 החל ללמד בקולג' לסטודנטים דוברי אנגלית באתונה, וב-1967 תרגם לאנגלית את ספר הסאטירות של יובנאליס. בהמשך חייו תרגם גם את כתביהם של אובידיוס, אפולוניוס מרודוס, הומרוס וקאטולוס ואף את שירי המשורר היווני המודרני יאניס ריטסוס. הוא החל לפרסם ספרי מחקר על יוון העתיקה, וב-1971 הוזמן ללמד באוניברסיטת טקסס באוסטין. ב-1982 הפך לפרופסור, וב-1997 לפרופסור אמריטוס. ב-1990 פרסם את הספר "מאלכסנדר לאקטיום" (Alexander to Actium) המגולל את ההיסטוריה של העולם ההלניסטי מאלכסנדר הגדול ועד קרב אקטיום שהביא לסיום שליטת בית תלמי במצרים. כיום הוא פרופסור נלווה באוניברסיטת איווה, ופרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת מזרח קרוליינה.
אשתו הראשונה הייתה ארכאולוגית של מצרים העתיקה, הוא התגרש ממנה ב-1971 ונישא להיסטוריונית קארין מ. גרין (נולדה 30 במרץ 1948 - נפטרה 2 ביולי 2015), לשעבר ראש המחלקה ללימודים קלאסיים באוניברסיטת איווה. גרין ממשיך לפרסם שירים, וכן ביקורות על ספרים ב-The New York Review of Books.
בלאקפילד

היסטוריה

גפן, כמעריץ של להקת פורקיופיין טרי הזמין את הלהקה להופיע בישראל בשנת 2000, ובין גפן וסולן הלהקה נוצרה חברות שהובילה להקלטות משותפות שצמחו בסופו של דבר ליצירת תקליט משותף של השניים. התקליט יצא בישראל ובאירופה בשנת 2004, ובארצות הברית בשנת 2005. האלבום הגיע למכירות של למעלה ממאה אלף תקליטים בכל רחבי העולם.
לבד משמונה שירים מקוריים באלבום חידש ההרכב שלושה שירים של אביב גפן שתורגמו לאנגלית בידי וילסון - "Cloudy Now" (מבוסס על "עכשיו מעונן" מתוך "עכשיו מעונן"), "Scars" (מבוסס על "צלקות" מתוך "יומן מסע") ו"Glow" (שניבא את יציאת "זוהרים" באלבום "עם הזמן") . בנוסף באלבום השני בלאקפילד החליטו לחדש עוד מספר שירים שנכתבו במקור על ידי גפן לאלבומיו בעברית כמו "סוף העולם" (מתוך "ירח מלא"), "מגפה" ו"אלפי אנשים" (מתוך אלבומו האחרון של גפן "עם הזמן")
האלבום השני של הלהקה יצא לאור ברחבי אירופה וישראל ב-12 בפברואר 2007 כשהסינגל הראשון ממנו "Once" פורסם בלעמוד של בלאקפילד באתר MySpace כמו גם תקציר של האלבום המתקרב. "בלאקפילד II" יצא תחת חברת התקליטים היוקרתית "Atlantic Warner"
ב-28 במרץ 2011 יצא לאור אלבומה השלישי של הלהקה, Welcome to My DNA.
ב-26 באוגוסט 2013 יצא לאור אלבומה הרביעי של הלהקה, Blackfield IV. באלבום זה ווילסון המשיך את הקו של האלבום הקודם, ובו הוא הפחית את פעילותו באלבום ובלהקה. את כל השירים באלבום כתב והלחין גפן, כאשר ווילסון תרם את קולו בשיר אחד.
זהות לאומית

זהות לאומית היא הזהות ותחושת ההשתייכות של אדם למדינה אחת או לאומה אחת המשותפת לקבוצת אנשים. לדוגמה, בעוד שאדם בעל אזרחות ישראלית יכול לומר על עצמו כי הוא ישראלי, לעיתים גם כאשר אדם גדל בקהילה ישראלית הוא יוכל לומר שהוא מרגיש ישראלי.
זהות לאומית אינה תכונה מולדת. מחקרים שונים הוכיחו כי הזהות הלאומית של אדם היא תוצאה ישירה של הנוכחות היום-יומית של אלמנטים בעלי "מכנה משותף" אותם חולקים אנשים המשתייכים לאותה המדינה או האומה: סמלים לאומיים, שפה, צבעים לאומיים, ההיסטוריה של האומה, תודעה לאומית, קשרי דם, תרבות, מוזיקה, רדיו, טלוויזיה וכדומה.
ישנן גישות רוחניות המזהות בני עם מסוים כחולקים מטען רוחני משותף. על פי גישות אלו הזהות הלאומית היא חשיפה של תשתית של זהות קיימת ולא יצירה של זהות חדשה.
יצוין כי תחושת הזהות הלאומית של רוב האזרחים של מדינה אחת, או אומה אחת, נוטה להתחזק כאשר היא מאוימת מבחינה צבאית. תחושת ההשתייכות לאומה הכרחית ככל שהאיום החיצוני מתבהר.
ישנם מקרים שבהם הזהות הלאומית מתנגשת עם הזהות האזרחית של האדם. לדוגמה, רבים מערביי ישראל משייכים עצמם או משויכים ללאום הערבי או הפלסטיני, בעוד שהם אזרחים בישראל, אשר מצויה בסכסוך עמם. כמו כן, ישנם מקרים שבהם מדוכאת הזהות הלאומית של קבוצה מסוימת על ידי השלטון במדינה שבה היא חיה. דוגמה בולטת לכך הייתה בקרב הקטלאנים תחת משטרו של פרנסיסקו פרנקו, שהשתמשו בקבוצות הספורט של ברצלונה על מנת להביע את הזהות הלאומית שלהם בעת שנאסר עליהם ללמד את שפתם, השפה הקטלאנית, ולהציג סממנים לאומיים אחרים.
קליפורניום

היסטוריה

היסוד זוהה על ידי צוות המדענים סטנלי תומפסון , קנת סטריט , אלברט גיורסו וגלן סיבורג בפברואר 1950. הגילוי פורסם ב-1 במאי 1950. היסוד נקרא על שם אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומדינת קליפורניה. הוא נוצר במאיץ החלקיקים שפעל אז בברקלי, ציקלוטרון שהיקפו 1.52 מ', באמצעות הפצצת ²⁴²Cm, שהוא איזוטופ יציב יחסית, בקרינת אלפא. כתוצאה מכך נוצרו אטומי ²⁴⁵Cf.

שימושים

האיזוטופ ²⁵²Cf הוא מקור נייטרונים חזק, ו-1 מיקרוגרם (0.000001 גרם) מסוגל לייצר כ-170,000,000 נייטרונים בדקה. בשל תכונה זו הוא משמש כמזהה כסף וזהב במכרות. כמו כן, הוא משמש לאיתור בארות נפט ומים, באמצעות מתקן מסוג מודד לחות נייטרונים .
זרוע מגן-קנטאור

זרוע מגן-קנטאור (באנגלית: Scutum–Centaurus Arm), הידועה גם בתור זרוע מגן קרוקס, היא אחת משתי הזרועות הספירליות המרכזיות של גלקסיית שביל החלב (ביחד עם זרוע פרסאוס) וידועה בתור הזרוע הרחוקה והחיצונית ביותר ממרכז הספירלה של שביל החלב. זרוע מגן-קנטאור היא זרוע ארוכה, ספירלית, זרם של כוכבים, גז, אבק שמסתלסלת כלפי חוץ מסוף הגלקסיה למרכזה.

מיקומה של זרוע מגן-קנטאור

הזרוע ממוקמת בין זרוע קשת הקטנה ובין זרוע פרסאוס הגדולה, היא מתחילה ליד הליבה כמו זרוע המגן, ואז בהדרגה הופכת לזרוע קנטאור.

היסטוריה

משנות ה-50 העריכו שיש 4 זרועות ספירליות שאחת מהן היא זרוע מגן קנטאור אבל העדויות לכך אף פעם לא היו אמינות מספיק.
בחודש ינואר 2014, נמצאו עדויות לארבע זרועות ספירליות על ידי מחקר בן 12 שנים על התפלגות וחיי תוחלת החיים של כוכבים מסיביים ועל ידי מחקר על התפלגות מצרפים ואשכולות פתוחים, בזכות עדויות אלו גילו את זרוע מגן קנטאור בשנת 2014.

עננים בזרוע

זרועות ספירליות מכילות ענני גז גדולים המולידים כוכבים חדשים. אסטרונומים בסין האזינו לאותות רדיו מן הגז הזה, הם גילו 48 עננים חדשים בחלק החיצוני של הגלקסיה שעמדו בשורה עם 24 עננים ידועים. העננים מתארים קטע לא ידוע של זרוע ספירלית. קטע זה משתרע על פני 30,000 שנות אור והאסטרונומים מעידים על כך שהקטע עשוי להיות חלק מזרוע ארוכה הנקראת "Scutum-Centaurus", לאחר שתי מערכות כוכבים שהוא עובר, הזרוע מתחילה קרוב יותר למרכז הגלקסיה מאשר לנו.

הזרוע מכדור הארץ

את קבוצת הכוכבים קנטאורוס קשה לראות מארצות הברית, אך את המגן אפשר לראות. כאשר הלילה יורד, הוא נמצא בצד השמאלי העליון של שביל החלב בצורת קשת. תחת שמים כהים, אפשר לראות כי הוא עטוף בצעיף המעורפל של שביל החלב.

קבוצת הכוכבים קנטאור

קבוצת הכוכבים הנקראת קנטאור (Centaurus) היא קבוצת כוכבים דרומית, מהגדולות שבקבוצות כוכבים והיא כוללת את הכוכב הקרוב ביותר למערכת השמש. קבוצת הכוכבים קנטאור היא חלק מזרוע מגן-קנטאור.