google/wiki40b huggingface dataset:
אתר היכרויות

אתר היכרויות הוא אתר אינטרנט המאפשר לגברים ונשים למצוא בני או בנות זוג, למטרות רומנטיות, מיניות או אחרות, בהתאם להעדפותיהם. 
אתרי היכרויות מכילים מאגר מידע הכולל פרופיל אישי של מנויים. כל אדם המעוניין להצטרף לשירות, ממלא טופס הרשמה באתר ויוצר לעצמו פרופיל.

אופי הפעילות באתרי היכרויות

אתרי פעילות שונים יכולים לפעול בדרכים שונות. חלקם דורשים תשלום, עבור השימוש באתר או בשירותים מסוימים בו, ואחרים חינמיים המתקיימים מפרסומות או תרומות. הכניסה לאתרים יכולה להיות מותנה בתנאי בסיסי כלשהו (למשל, אתר המיועד להיכרויות במדינה מסוימת או בקרב בני לאום או דת מסוימים, או אתר המיועד לבעלי העדפה מינית מסוימת) ואף במתן "המלצה" (קרי, הזמנה) מאחד או אחת מחברי הקהילה.
האתרים עצמם לעיתים מכוונים את הקהילה למטרה מסוימת - בין אם למטרת ידידות, קשר רומנטי, מין מזדמן וכדומה.
אתרי היכרויות פועלים לעיתים כמעין מנוע חיפוש בתוך אינדקס המנויים בהם. המשתמשים מחפשים אחרים המתאימים לרצונותיהם ומאוויהם לפי פרטים אשר כתבו בפרופיל שלהם או הגדרות אשר מילאו. מעבר לנושאים הטריוויאלים, כגון מין, גיל ואזור מגורים, פרטים אלו יכולים להיות ספציפים יותר - כגון הרגלי עישון או שתייה ותחביבים. אתרים מסוימים מנסים, על סמך מידע זה, להתאים באופן מתמטי את המנויים בו האחד לשני. לצורך שיפור ההתאמה, כביכול, המנויים לעיתים מעודדים לענות על שאלות ומבחנים רבים על אופים והעדפותיהם בבני זוג.
בחלק מהאתרים אף מעודדת פעילות הדומה לרשת חברתית, דרכה יוצרים המנויים קשרים בינאישיים עם שאר חברי הקהילה. באתרים מסוימים אף מעודדים העלאת תכנים, כגון סרטוני וידאו או דבר מה פרי עטם של המנויים.

אתרי היכרויות בישראל

בישראל, אתרי היכרויות החלו לפעול עוד בימיו הראשונים של האינטרנט המסחרי. ישנם גם אתרים מיוחדים המותאמים לקהלים מפולחים, כמו להט"בים, דתיים לאומיים, בעלי מוגבלויות.
אלכס וילסון

ביוגרפיה

וילסון נולד במונטריאול, קוויבק, קנדה. הוא למד באוניברסיטת נוטרדאם, אינדיאנה שבארצות הברית.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה וילסון במדליית ארד בריצת שליחים 4X400 מטר בתוצאה של 3:15.4 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:14.2 דקות וגרמניה (3:14.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.2 שניות ולא עלה לריצת הגמר (רק 6 אצנים עולים לריצת הגמר) ובמקום 15 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.1 דקות (רק 9 אצנים עלו לריצת הגמר).
במשחקי האימפריה הבריטית שנערכו בהמילטון, אונטריו, קנדה בשנת 1930 זכה וילסון ב-3 מדליות אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת 440 יארד (48.8 שניות), מדליית כסף בריצת שליחים 4X440 יארד (3:19.8 דקות) ומדליית ארד, בריצת 880 יארד (1:55.6 דקות).
באליפות המכללות (NCAA) שנערכה ב-1931 זכה וילסון במדליית זהב בריצת 400 מטר.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה וילסון ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:49.9 דקות, אחרי טומי המפסון מבריטניה שקבע שיא עולם חדש של 1:49.7 דקות ולפני בן ארצו פיל אדוארדס (1:51.5 דקות). מדליות ארד, בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.4 שניות, אחרי ביל קאר שקבע שיא עולם חדש של 46.28 שניות ובן איסטמן (46.50 שניות), שניהם מארצות הברית ובריצת שליחים 4X400 מטר בתוצאה של 3:12.8 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:08.14 דקות ובריטניה (3:11.2 דקות).
לאחר המשחקים האולימפים הוא עבר לאוניברסיטת לויולה בשיקגו  ושם אימן שחייה, כדורסל ואתלטיקה קלה במשך כ-13 שנים, עד שנת 1945. חמש שנים לאחר מכן, הוא שב כמאמן אתלטיקה לאוניברסיטת נוטרדאם בה למד, עד לפרישה בשנת 1972.
וילסון מת בטקסס ב-1994, ימים אחדים לאחר יום הולדתו ה-87.

הנצחה

כיום מתקיימת באוניברסיטת נוטרדאם בה למד תחרות אתלטיקה בינלאומית על שמו.

הישגים ותארים

בחייו וגם לאחר מותו זכה וילסון במספר תוארי כבוד ספורטיביים, לרבות הכללתו בהיכל התהילה של האתלטים הקנדים (ב-1954).
פודי חלפון

מרדכי (פודי) חלפון (נולד ב-9 במרץ 1957) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת הקשר ומזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי נתניה.
הקריירה של חלפון ככדורגלן מקצועני התפרשה על פני שלושה עשורים, וגם לאחר פרישתו עסק בתחומים הקרובים לכדורגל.

קריירת מועדונים

חלפון גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ועלה לקבוצה הבוגרת בעונת 1975/1976. הוא התגלה כקשר הגנתי יציב ויעיל וביסס את מעמדו בקבוצה עמוסת כוכבים דוגמת עודד מכנס, גד מכנס, מרדכי שפיגלר, דוד לביא, חיים בר, יצחק ויסוקר ועוד. כחלק מתור הזהב של הקבוצה, היה שותף לתארים והישגים רבים.
לפני עונת 1984/1985 עבר חלפון בהשאלה לקבוצת בני יהודה תל אביב ששיחקה בליגת המשנה, והיה לאחד הגורמים המרכזיים לעלייתה לליגה הבכירה בתום העונה. בעונה שלאחר מכן חזר חלפון על ההישג, כאשר הושאל שוב, הפעם לבית"ר נתניה. גם קבוצה זו עלתה בתום העונה מליגת המשנה לליגה הבכירה (בפעם היחידה בתולדותיה).
לאחר שבילה שתי עונות (1984/1985 ו-1985/1986) בקבוצות אחרות, חזר חלפון לקבוצת נעוריו והיה שוב לשחקן מפתח. בעונת 1991/92 שיחק כבלם אחורי בקבוצת מכבי עירוני אשדוד בליגה המשנה. הוא פרש ממשחק פעיל כששיחק במכבי נתניה בעונת 1995/1996 כאשר הוא בן 39.
באותה תקופה יצא חלפון למבחנים בקבוצת שטוטגרט הגרמנית. מהקבוצה הגרמנית דווח על עניין בשחקן, אך בשל מחלוקת כספית עם מכבי נתניה, אשר החזיקה בכרטיס השחקן של חלפון, לא נחתם עמו חוזה והוא חזר לליגה הישראלית.

נבחרת

פודי חלפון שיחק משחק רשמי אחד בנבחרת ישראל, מול נבחרת בלגיה הצעירה באצטדיון רמת גן שנערך ב-15 בפברואר 1983 אשר הסתיים בתוצאה 2-3 לטובת נבחרת ישראל. המשחק כלל את הרכב נבחרת ישראל הצעירה אך הוכר על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל כמשחק של הנבחרת הלאומית.
בנוסף, שיחק חלפון בתשעה משחקים לא רשמיים בנבחרות ישראל הצעירה והבוגרת.

לאחר פרישתו

לאחר פרישתו נשאר חלפון פעיל בסצנת הכדורגל המקומית. חלפון היה ממקימי קבוצת כדורגל החופים של נתניה - יהלומי נתניה, ואף שיחק בה בעונתה הראשונה אשר בסופה לקחה את אליפות הליגה. כמו כן שימש כבעלים של הקבוצה במשך שנתיים. בנוסף, הקים את קבוצת הוותיקים של נתניה ושיחק בה בעונותיה הראשונות.
כיום, חלפון הוא יהלומן.
פז תורן

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב, בת בכורה לרות ואליעזר. התגייסה לצה"ל בשנת 1975 והשתחררה בשנת 1977 בדרגת סגן.
למדה רפואה באוניברסיטת תל אביב. ובנוסף למדה מינהל מערכות בריאות בפקולטה למינהל באוניברסיטת תל אביב.
פז תורן היא פרופ' חבר בפקולטה לרפואה ע״ש סאקלר של אוניברסיטת ת״א.
משנת 1998 היא מנהלת את מרפאת ילדים ונוער של המרכז לבריאות הנפש "רמת חן".
ומשנת 2014 היא מנהלת את המרכז לבריאות הנפש "רמת חן".
בין תחומי התמחותה: הפרעת קשב וריכוז בילדים ובני נוער, תסמונת טורט בילדים, הפרעות חרדה בילדים, פסיכופרמקולוגיה בילדים ובני נוער, טיפולים פסיכותרפויטים קצרים בילדים ובני נוער.
פרופ' תורן שמשה במשך עשר שנים, עד שנת 2013, יו"ר ועדת הבחינות של פסיכיאטריה של הילד והמתבגר בישראל, וחברה בוועדת הבחינות העליונה במועצה המדעית.
משנת 2017, פרופ' תורן היא יו"ר הסקציה לפסיכיאטריה של הילד והמתבגר במרכז האקדמי ללימודי המשך ברפואה של אוניברסיטת תל אביב.
בית"ר תל אביב (כדורסל)

היסטוריה

הקבוצה הופיעה לראשונה בליגת העל בעונת 1965/1966 עם המאמן שלום קוסובר והשחקנים: גדעון רוס, משה שרם, אורי יזרסקי, יצחק אלוני, שמואל בילאואר, עזריאל דנציגר "חניבעל", אריה אלבו, ארנון שגיב, יעקב פרייבך, אהרון צור, צבי סטריקובסקי. אך לא שרדה ונשרה לליגה השנייה מהמקום האחרון עם מאזן של 7 ניצחונות מ-26 משחקים.
הקדנציה השנייה בעונת 1977/1978 (עם המאמן פיני גרשון) הייתה יותר מוצלחת והקבוצה שרדה 11 עונות רצופות, עד לעונת 1987/88 ונשרה מהמקום ה-11 עם מאזן של 4 ניצחונות מ-22 משחקים.
הקבוצה חזרה לליגה הראשונה בעונת 1990/1991 ושרדה שתי עונות בלבד וירדה בפעם השלישית עם מאזן של 4 ניצחונות מ-22 משחקים.
ומאז לא חזרה ושיחקה בליגות נמוכות. בסיום עונת 2009/10 העפילה הקבוצה לליגה א', אך שרדה עונה אחת בלבד ונשרה חזרה לליגה האחרונה. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה א'.
המועדון מפעיל מחלקת נוער מצומצמת של 3 קבוצות גיל;
קבוצת הילדים (הקפטן הוא נועם קוזלוב),
קבוצת נערים (הקפטן הוא שלו בכר)
וקבוצת נוער.
בשנות השיבעים הייתה למועדון מחלקת נוער מפוארת בו החלו דרכם המאמנים הצעירים דאז, פיני גרשון, צביקה שרף ומשה ויינקרנץ. שיא ההישג של מחלקת הנוער היה בזכית קבוצת הנוער באליפות המדינה בעונת 75/76 - הישג חד פעמי שלא חזר על עצמו. שיחקו אז בקבוצה אבנר שם טוב, אלי קנטי, גידי לקס, שי כספי, האחים עופר ושמואל יערי, ציון גבאי, רמי סופר, דוד (יול) ברדוש, אחישי פלדמן, ישי מור. 
מגרשה הביתי היה מגרש מרצפות פתוח לגמרי עם יציעים מעץ. מיקומו היה על גדת הירקון הדרומית במקביל לרח' בני דן, בין שבט הצופים לבין "מגרש אוסישקין" של הפועל תל אביב. מגרש זה "מככב" בסרטם של אריק איינשטיין ואורי זהר - "עיניים גדולות".
מיס פרוגרס

מיס פרוגרס  היא תחרות יופי בינלאומית שהחלה בשנת 2010 באיטליה, בתחרות העולמית משתתפות מדי שנה מעל ל-20 מדינות מרחבי העולם.

היסטוריה

מיס פרוגרס אינטרנשיונאל החל בשנת 2010 באיטליה, הטקס נוצר במטרה לעודד שייכות בינלאומית, הצגת תרבויות וקידום ערכים. מיס פרוגרס היא שגרירה של קידמה, כזו המקדמת מיזמים הקשורים לערכים בהם התחרות דוגלת: זכויות אדם, בריאות ואיכות הסביבה.

התחרות בישראל

"מיס פרוגרס ישראל" היא תחרות יופי בישראל המופקת מדי שנה החל משנת 2016, התחרות נערכת בין נשים צעירות בישראל משנת 2016 והזוכה בתחרות מוכתרת בתואר "מיס פרוגרס ישראל" ומייצגת את ישראל בתחרות מיס פרוגרס אינטרנשיונאל'. התחרות מנוהלת על ידי סוכנות דוגמנות זנטי. 
טל בן חיים, מיס פרוגרס ישראל 2016, הייתה הזוכה הראשונה שנשלחה לייצג את ישראל בגמר העולמי. אגר רחל טקלה, הייתה מיס פרוגרס ישראל לשנת 2017.

דרישות התחרות

הקריטריונים לנשים המעוניינות להשתתף בתחרות הם: נשים בין הגילאים 18 - 28, רמת שיחה בסיסית באנגלית, ספרדית או איטלקית. למתמודדת נדרש גובה מינימלי של 163 סנטימטרים ועליה להיות ללא רישום פלילי ונקבה מלידה.

לתחרות בישראל על המתמודדת להיות בעלת אזרחות ישראלית או אזרחות ישראלית של לפחות אחד מן ההורים.
כבל טורי

כֶּבֶל טורי הוא כבל המשמש להעברת מידע בין שני התקנים, ומשתמש בפרוטוקול תקשורת טורית. מבנה המחברים (פינים) שלו תלוי ביציאה הטורית השייכת לו. כבל שמחובר לשני רכיבי DTE באופן ישיר, ידוע ככבל מודם מסוג null. האורך המקסימלי של כבל טורי תלוי במאפייני המשדרים והמקלטים, בקצב השידור על הכבל, בקיבולת שלו, ובמידת ההתנגדות שלו למעבר זרם חילופין.
הבוז למי שיהגה בו רעה

הבוז למי שיהגה בו רעה, או: ארור החושב עוון (מצרפתית: Honi soit qui mal y pense), הוא המוטו של מסדר האבירות האנגלי – המסדר האצילי ביותר של הבירית.
מקורו של המוטו מיוחס למלך אדוארד השלישי ולריקודו עם הרוזנת מסולסברי, אשר במהלכו החליקה הבירית של הרוזנת עד לקרסולה, דבר שגרם לסובבים אותה לצחקק על מבוכתה הגדולה. בצעד של אבירות הלביש אדוארד את הבירית על רגלו שלו והצהיר בקול גדול "Honi soit qui mal y pense", ומאז הפך המשפט למוטו של המסדר.
המוטו מופיע על בירית כחולה המקיפה את המגן בשלט האצולה המלכותי של הממלכה המאוחדת לצד "אלוהים וזכותי שלי", המוטו של מלכי בריטניה, החקוק על קלף כחול בתחתית השלט.
מקרקעין

מקרקעין הם נכסים שאינם מיטלטלין. דהיינו קרקע, כל הבנוי והנטוע עליה. על פי רוב ההגדרות, כוללים המקרקעין כל דבר המחובר לקרקע חיבור של קבע, ויש אף הגדרות הכוללות דברים המחוברים חיבור זמני. לישות בעלת הבעלות במקרקעין יש זכות להחזיק במקרקעין ולעשות בהם עסקאות. הבעלות על מקרקעין חלה גם מתחת לפני הקרקע, וגם מעל הקרקע למעט מעבר אווירי מעל הקרקע. מקרקעין קרויים גם נִכְסֵי דְלָא נָיְדֵי, מקור המונח בשפה הארמית (ובראשי תיבות: נדל"ן, ותרגומו העברי "נכסים שלא נודדים/נעים"), משום שמאפיין של נכסים אלה הוא חוסר היכולת להזיזם ממקומם.
בכל מדינות העולם, המדינה שומרת לעצמה את הזכות על המשאבים הטבעים שלה כגון מחצבים ובסמכותה להפקיע את הקרקע.
העברת הבעלות על מקרקעין נעשית באמצעות מכירתם. קיימות עסקאות נוספות במקרקעין, המקנות זכות שימוש בנכס בלא העברה של הבעלות ובהן שכירות וחכירה, זכות שהוקנתה בתמורה להחזיק במקרקעין ולהשתמש בהם לתקופה מסוימת. בישראל יש גם עסקאות מסוג דמי מפתח, עסקת נדל"ן המהווה מעין הכלאה בין רכישת הנכס לשכירתו. 
בהערכת שוויו נכס מקרקעין, כבסיס לעסקה בנכס זה או לשם ביטוחו עוסק שמאי מקרקעין.
בטיפול משפטי של העברת, רכישת או מכירת נכס מקרקעין עוסק עורך דין מקרקעין.
מרטין בראסאטגי

מרטין בראסאטגי אולאסאבל (בספרדית: Martin Berasategui Olazabal; נולד ב-27 באפריל 1960) הוא שף בסקי.

ביוגרפיה

מרטין בראסאטגי נולד בדנוסטיה, סן סבסטיאן. הוא למד בקולג' לקרוס אבות קפוצ'ין (colegio de los Padres Capuchinos de Lekaroz) בעמק בצן (Baztan) בנווארה, הוא עוסק בבישול מאז היותו בן שלוש עשרה, ביחד עם אמו ודודתו. הוא החל לעבוד בעסק המשפחתי, Bodegón Alejandro, עליו נטל את הפיקוד בגיל 21. חמש שנים אחרי כן, קיבל כוכב ראשון במדריך מישלן האדום. בנוסף לכך, מאז שהיה צעיר מאוד נסע בקביעות לצרפת כדי להשתלם.
ב-20 בינואר 2005 זכה ב- Tambor de Oro de San Sebastian, ביום חגה של העיר, זהו התואר הגבוה ביותר שמעניקה מועצת העיר סן סבסטיאן, והוא אמר שהתואר מרגש אותו יותר מאשר קבלת שלושה כוכבים במישלן. מסעדת הדגל שלו, השוכנת בעיר לאסארטה, היא מחזיקה ברציפות בשלושה כוכבים במדריך מישלן מאז שנת 2002 (נכון לשנת 2011).
המסעדה דורגה במקום ה-37 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2006,

במקום ה-27 בשנת 2007,

במקום ה-29 בשנת 2008,

במקום ה-33 בשנת 2010,

ובמקום ה-29 בשנת 2011.

היא שייכת לרשת רלה א שאטו.
כמו פראן אדריה, כך גם בראסאטגי שוקד על יצירתם של מוצרים וטעמים חדשים בזרם הגסטרונומיה המולקולרית. בראסאטגי נחשב לאחד הנציגים הידועים ביותר של המטבח הבסקי. בבעלותו מסעדות נוספות כמו  בקורסאל, מסעדה בסן סבסטיאן לה כוכב במישלן, מסעדה במוזיאון גוגנהיים בילבאו בבילבאו ועוד כמה.
בראסאטגי נשוי ולו בת אחת.
ישע שלנו

ישע שלנו היה עלון שבת בהוצאת מועצת יש"ע שיצא לאור בשנים 2006–2019, אז התמזג עם שבת בשבתו. בשיאו, הופץ מדי שבוע בכ-60,000 עותקים בתפוצה כלל ארצית באלפי בתי הכנסת ברחבי הארץ. העלון נועד לחזק את הקשר בין מועצת יש"ע לבין ציבור תומכיה, לאחר שזה התרופף במהלך תוכנית ההתנתקות.

רקע

הגלגול הראשון של העלון "ישע שלנו" היה העלון "ונטעתים", שיצא על ידי מרכז מורשת גוש קטיף שעל יד ועד מתיישבי גוש קטיף. הגיליון הראשון יצא בי"ט באייר תשס"ה (2005), והגיליונות הראשונים היו חלק מן המאבק בתוכנית ההתנתקות. העלונים המשיכו לצאת גם לאחר הפינוי, ועסקו אז בעיקר בניסיונות של המפונים לשוב אל השיגרה ולמצוא תעסוקה. העלון "ונטעתים" יצא ב-18 גליונות.
בחודש אייר ה'תשס"ו (2006), עם גיבוש קו הפעולה החדש של מועצת יש"ע לאחר ההתנתקות, הוחלט לייצר עלון חדש שיציג את מפעל ההתנחלות כולו ברוח אופטימית וישמש כבמה לדעות מועצת יש"ע בכלל ושל מתיישבי יהודה, שומרון ומפוני חבל עזה בפרט. בעקבות זאת תפס העלון החדש "ישע שלנו" את מקומו של "ונטעתים".
עם השנים עבר העלון מספר גלגולים בעיצובו הגרפי. הוא החל כעלון מלבני וקטן יחסית, וכעבור זמן עבר מתיחת פנים עיצובית - בצורתו ובפורמט שבו העלון מודפס. תוכנו של העלון הועלה מדי שבוע גם לאתר האינטרנט של המועצה, שם היה ניתן להורידו למחשב באופן מקוון. כמו כן, הופץ העלון בניוזלטר לאלפי כתובות דואר אלקטרוני בכל שבוע.

תוכן

מבנהו הקבוע של העלון כלל בעמודו הראשון מאמר מפרי עטו של אחד מרבני הציונות הדתית, כדוגמת הרב אליעזר ולדמן, הרב יגאל קמינצקי והרב חיים דרוקמן. מאמריהם עסקו על פי רוב בענייני השעה תוך התייחסות לפרשת השבוע החלה באותה העת בה יצא הגיליון.
מדורים קבועים נוספים בגיליון: "ישעמדה" המביא את עמדת מועצת יש"ע בנושאים שעל הפרק; "ברשת" - פוסט שבועי מהבלוג הפופולרי מתנחלות ברשת; ובמדור הפופולרי "מה קורה" מקבל הקורא סיכום קצר מהמתרחש ביהודה ושומרון באותו שבוע – בתמונות ובמילים. בשנת 2015 התחיל להתפרסם מדור חדש בשם "מדור המייסדים", הביא מדי שבוע ראיונות עם ראשוני המתיישבים ואנשי מפתח ביהודה ושומרון.
באלול ה'תשע"ט (ספטמבר 2019) התמזג העלון ישע שלנו לתוך "שבת בשבתו".
ראובן כינורי

ביוגרפיה

כינורי התאמן בקבוצת הפועל תל אביב בהדרכת עמוס לוי.
בשנת 1968 זכה כינורי בתואר סגן אלוף ישראל, אחרי מאיר אוחיון ולפני ינון בנין.

אלוף ישראל

בשנת 1969 זכה כינורי בפעם הראשונה בקריירה שלו באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, בסיכום שלושת קטעי התחרות, לפני מאיר אוחיון, האלוף ב-3 השנים האחרונות וחיים סלומון וקטע רצף של 9 שנים בהן זכו בני משפחת אוחיון בתואר (הנרי ומאיר אוחיון). שנה לאחר מכן, בנובמבר 1970 הוא קבע במרוץ נגד השעון למרחק של 40 ק"מ שיא ישראלי חדש של 1:03:22 שעות ובתום השנה הוא זכה באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, לפני חמי וולוצקי וינון בנין והגן על תוארו.
יומנו של מכשף

עלילת הספר

המכשף פאולו קואלו, טמן את חרבו הקודמת באדמה בציפייה לקבל עתה חרב חדשה, איתה ציפה להשיג עוצמה רבה יותר משהייתה לו עם החרב הקודמת. אך לרוע מזלו הוא התגאה במקצת על שהוא לא אדם פשוט אלא מכשף ובהתאם לכך החליט המאסטר שלו - שנתן לו את החרב המיוחלת - שלא מגיע לו לקבל אותה. נאמר לו כי אם הוא ייצא למסע רגלי ב"דרך סנטיאגו" (דרך שנוצרים רואים כמצווה בללכת בה ברגל), שהיא נקראת "דרך האנשים הרגילים", ובה ילמד אותו המדריך שלו להרגיש כאדם רגיל ולא כאדם החשוב יותר מאחרים - הוא ימצא את חרבו לאחר חיפוש. לאחר זמן רב של מחשבה, הוא אכן יוצא למסע בעזרת מדריך שהגיע אליו מטעם המאסטר שלו. 
הספר, כתוב כיומן מסע המספר על מקרים רבים שקרו לו במהלך המסע, אף כי לרובם (מלבד הסיפורים על הכלב) אין כל קשר האחד לשני. לגבי כל דבר שקרה לו לימד אותו המדריך שלו דבר, כגון: האם הוא התנהג כשורה כשקרה לו מקרה פלוני? מה עליו לעשות עכשיו? וכדומה. לגבי השאלה "מה עליו לעשות עכשיו?" יש סדר מסוים מדוע כל דבר כתוב דווקא אחר הדבר שלפניו אם כי ניתן היה בקלות לכתוב זאת בסדר שונה ואף מסודר בהרבה. 
סוף הסיפור הוא: שהוא מסיים את מסעו ונפרד מהמאסטר שלו, ולאחר מכן משתתף בטקס פרידה מהמדריכים שהתבצע עבור עוד כמה אנשים שנפרדו אף הם ממדריכיהם באותו הטקס. את החרב המיוחלת הוא מוצא לאחר חיפושים רק אחר שהוא כבר נפרד ממדריכו. בתחילת הספר הוא כותב הקדשה למדריך שלו.
יעקב אריאל

חייו ופעילותו

נולד בחיפה למשה ואסתר שטיגליץ. בגיל 3 עבר עם משפחתו לירושלים. למד בבתי הספר "אלומה" ו"דוגמה". לאחר מכן בישיבת בני עקיבא כפר הרואה, במדרשיית נעם ובישיבת מרכז הרב, שם למד אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב דוד כהן (הרב הנזיר). שיטתו ההלכתית יונקת מזו של מורו הרב שאול ישראלי. נישא לנחמה לבית מנדלסון, המלמדת במכללת אורות ומדרשת בר-אילן. הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אריאלי, הרב אברהם אדלר והרב אברהם שפירא.
משנת ה'תשכ"ד (1964) שימש במשך כ-25 שנה כרב המושב כפר מימון, והיה ממקימי הישיבה התיכונית במקום, בראשה עמד במשך כ-20 שנה. ייסד ועמד בראשותה של ישיבת ההסדר ימית (עד לשנת ה'תש"נ), יחד עם אחיו, הרב ישראל אריאל (שכיהן כרב העיר ימית, עד להריסתה בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים).
בשנת ה'תש"ן (1990) נבחר הרב אריאל כרב העיר רמת גן, בתמיכתו של הרב אברהם שפירא. הוא משמש גם כנשיא ישיבת רמת גן ומדרשת אביב, וכנשיא מכון התורה והארץ.
בשנת ה'תשס"א (2001) זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית. היה חבר המועצה הארצית וההנהלה הארצית של "בני עקיבא". שירת במילואים כרב חטיבת שריון וחטיבת גבעתי, בדרגת סרן. בעל אות יום הכיפורים ומלחמת שלום הגליל. משנת ה'תשנ"ג חבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל.
עד 2013 כיהן כנשיא ארגון רבני צוהר. פרסם מאמר שבועי קצר בעלון השבת "גילוי דעת". הוא מרבה למסור שיעורים באוניברסיטת בר-אילן, בדרך כלל במכון הגבוה לתורה.
בשנת 2003 התמודד על משרת הרב הראשי לישראל בתמיכת המפד"ל, אך הרב יונה מצגר נבחר. עובדה זו גרמה אכזבה לתומכיו בציבור הדתי לאומי, ועורר אצל רבים מהם תהיות לגבי יחסם למוסד הרבני, שהחרדים השיגו בו שליטה.
בכ"ג באלול ה'תשס"ח (23 בספטמבר 2008) התמודד בבחירות למועצת הרבנות הראשית אך לא נבחר.
בשנת 2013 שבה ועלתה מועמדותו לכהונת הרב הראשי לישראל. בעקבות זאת עלתה יוזמה בכנסת לשנות את החוק הקיים המגביל את גילו של הרב הראשי, כיוון שהרב אריאל כבר עבר את גיל 70. ב-25 במאי 2013 נערך כינוס רבנים בביתו של הרב חיים דרוקמן בדרישה מהרב דוד סתיו להסיר את מועמדותו כדי לאפשר את בחירת הרב אריאל, הרב סתיו סירב. המתיחות בנושא זה חידדה פערים בתוך ארגון צוהר ותרמה לכך שהרב אריאל פרש מנשיאות הארגון.
משמש כחבר בוועדת השיפוט במיזם 'קנה לך חבר' - תחרות החיבורים התורניים לבני הציונות הדתית של מפעל הפיס.
הרב אריאל סיים את תפקידו כרב העיר רמת גן בגיל 80, בסוף אוקטובר 2017.

פסיקות בולטות

הרב אריאל בולט בהתנגדותו ל'הליכה העיוורת' אחרי היתר המכירה בשמיטה והוא מעודד באמצעות מכון התורה והארץ את השימוש בהיתר של אוצר בית דין.
לדעתו לריבונות של מדינת ישראל מאז הקמתה, יש משמעות הלכתית לגבי מצוות ירושת ארץ ישראל, אך אין לה חלות הלכתית לגבי המצוות התלויות בארץ. בהתאם, לערבה הדרומית יש דין חוץ לארץ בנושא השמיטה, ועל כן לפירותיה אין קדושת שביעית.
בשנת 2010 נשאל על מנייני נשים בפורים לקריאת המגילה והשיב: "אם הבעל היה בבית הכנסת והאישה שמרה על הילדים היא יכולה ללכת למניין שני כדי לשמוע מגילה ואם אין גבר אז אפשר שאישה תקרא. אבל מלכתחילה ליצור מניין נשים זה בניגוד להלכה, הן פורשות מהציבור ומדובר פה בדרך כלל בנשים שמשיקולים חברתיים ופמיניסטיים מעדיפות לקרוא במניין שלהן".
בשנת 2013 פסק כי: "במשך כל התפילה חייבת להיות הפרדה בין גברים לנשים. אין מקום לדבר תורה של נשים באמצע התפילה", אך התיר אמירת שיעור בבית הכנסת מפי אישה הלבושה כדין אם אינו משולב בתפילה.
במאי 2014 פסק שאין להשכיר דירה לזוג לסביות. לאחר שפרסום תשובתו עורר סערה, מסרה לשכתו כי מדובר ב"תשובה נקודתית אישית לאדם שעמד בפני שאלה חינוכית כיצד להסביר לילדיו שהוא משכיר דירה למשפחה שלא מהנורמות השכיחות".
קתרינה לאו

ביוגרפיה

לאו נולדה בפילדלפיה, וגדלה בדטפורד טאונשיפ, ניו ג'רזי. אמה היא טייוואנית ואביה ממוצא איטלקי וגרמני. כנערה, היא זכתה בתואר מיס ניו ג'רזי. לאו נשואה לשחקן קית אנדרין מאז 2013.
סמל ולנסיה

סמל ולנסיה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית ולנסיה שבספרד.
הסמל יורש את עיצובו מסמלו של פדרו הרביעי, מלך אראגון והוא מורכב ממגן זהב שעליו ארבעה פסים אדומים - סמלה של ממלכת אראגון. המגן מוטה ב-45° שמאלה (לעין הצופה, בהרלדיקה זוהי נטייה ימינה) ומעליו מותקנת קסדה כסופה שהמצחה שלה סגורה. לקסדה מעטה כחול מצידו האחד ואדום מצידו השני, ועל הצד הכחול צלב איניגו אריסטה (Iñigo Arista; צלב פאטה שמזרועו התחתונה בולט משולש צר) כסף. מעל הקסדה, מופיע כתר אראגון העשוי זהב ולו שמונה פרחי חבצלת ושמונה פרחים מעוטרים בפנינים. בסיס הכתר מקושט בפנינים, אבני אודם וברקת. הציצה היא דרקון זהב שכנפיו פרושות, שיניו לבנות ולשונו אדומה.
הסמל לא היה בשימוש במהלך שלטונו הרודני של פרנסיסקו פרנקו שניסה לאחד את כל חלקי ספרד ולא התיר גילויי ייחודיות ועצמאות. לאחר הקמת הקהילה האוטונומית, הוא נקבע בחוק ב-13 בדצמבר 1984.
ההבדלים העיקריים בין הסמל הנוכחי לסמלו של פדרו הרביעי הם בקסדה ובעטרה שהיו אז בסגנון שנחשב מלכותי וכעת הם "פשוטים" יותר.
פין ברטלס

קריירת מועדונים

ברטלס הצטרף להולשטיין קיל בשנת 2002, כאשר היה בן 15. בשנת 2005 החל לשחק הן בקבוצה הבוגרת של המועדון והן בקבוצת המילואים. בקיץ 2007 חתם ברטלס בהנזה רוסטוק, שעלתה לבונדסליגה באותו קיץ. את שער הבונדסליגה הראשון שלו הבקיע בבעיטת מספרת מול ארמיניה בילפלד במרץ 2008. באותה עונה, הבקיע ברטלס ארבעה שערים, אך נשר עם הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה. ברטלס נשאר בהנזה רוסטוק גם בעונת 2008/09, בה הבקיע שישה שערי ליגה, ובעונת 2009/10, בה הבקיע ארבעה שערים, ונשר עם הקבוצה ליגה נוספת, לאחר הפסד במבחני הישרדות מול אינגולשטאט 04. לאחר ירידת הליגה עם רוסטוק, עזב ברטלס את המועדון בקיץ 2010, וחתם בפ.צ. סנט פאולי, שעלתה באותו קיץ לבונדסליגה. בעונת 2010/11, ערך ברטלס את הופעת הבכורה שלו בסנט פאולי במחזור השישי מול בורוסיה דורטמונד. באותה עונה הבקיע ברטלס שני שערים, ונשר עם סנט פאולי לבונדסליגה השנייה. ברטלס נשאר בסנט פאולי שלוש עונות נוספות, כאשר בעונת 2011/12 הבקיע שישה שערים והחמיץ עם קבוצתו את המקום במבחני העלייה לבונדסליגה בגלל הפרש שערים נחות משל המקום השלישי, בו הייתה פורטונה דיסלדורף. בשתי העונות הבאות, הבקיע ברטלס שבעה שערים בכל עונה, אך סנט פאולי סיימה במרכז הטבלה.
בקיץ 2014 חתם ברטלס בורדר ברמן מהבונדסליגה על חוזה לשלוש שנים. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2014/15, הבקיע ברטלס ארבעה שערים, וסיים עם הקבוצה במקום העשירי, לאחר שבמשך מחצית עונה הקבוצה הייתה שקועה מתחת לקו האדום. בעונת 2015/16 הבקיע ברטלס שמונה שערים, כשהוא משתף פעולה בחוד ההתקפה עם קלאודיו פיסארו ועם זלטקו יונוזוביץ'. גם בעונה זו בילו ברטלס וברמן בעיקר במאבקי התחתית, וניצלו ממבחני הישרדות במחזור האחרון. בקיץ 2016 האריך ברטלס את חוזהו עד לקיץ 2019.

קריירה בינלאומית

לברטלס הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, שנערכה בשנת 2008.
ספוריה

היסטוריה

השם ספוריה ניתן למקום לאחר כיבושו ב-1263 בידי הממלוכים בראשות הסולטאן בייברס ושימר את שמה של העיר היהודית הקדומה ציפורי שהייתה שם בעבר.
בשנת 1516, בעקבות קרב מרג' דאבק, עברה ארץ ישראל, ובכלל זה ספוריה, לשליטת האימפריה העות'מאנית. בסוף המאה ה-16 התגוררו ביישוב 366 משפחות ו-34 יחידים, כולם מוסלמים. באותה עת הייתה ספוריה גדולה מנצרת הסמוכה.
במאה ה-18 הפך שליט הגליל דאהר אל עומר את מצודת ציפורי החרבה לבית ספר לילדי העיירה. תחילת המאה ה-19 כתב הסופר הבריטי ג'יימס סילק בקינגהאם שכל תושבי הכפר היו מוסלמים. באותה תקופה התגוררו ביישוב כ-2,500 תושבים. 
בשנת 1900 נפתח בכפר בית ספר יסודי לבנים, מאוחר יותר הוקם גם בית ספר לבנות.
בשנת 1923 זכה הכפר למעמד של מועצה מקומית. תושביו התפרנסו מגידול חיטה, זיתים ורימונים.
במרד הערבי הגדול ב-1936 הקים הצבא הבריטי עמדה באזור. באותה תקופה היה ספוריה הכפר הערבי הגדול ביותר בגליל הן מבחינת מספר תושביו והן בשטחו והיה אחד מארבע המועצות המקומיות בגליל. 
בתקופת מלחמת העצמאות הושיטו אנשי הכפר סיוע ללוחמיו של פאוזי אל-קאוקג'י. ב-15 ביולי 1948, במסגרת מבצע דקל, הופצץ הכפר על ידי מטוס של צה"ל ותושבים אחדים נהרגו. הכפר נפגע גם מירי של מרגמות ובעקבות הבהלה שפרצה ברחו רוב תושביו ממנו. בכפר נשארו רק כ-100 זקנים שגורשו מאוחר יותר. כיבוש העיירה ספוריה בבוקר ה-16 ביולי ערער את המוראל של אנשי נצרת הסמוכה ותרם לנפילתה בהמשך היום. ההיסטוריון בני מוריס מציין כי תושבי הכפר רשמו לחובתם "מסכת ארוכה" של התנכלות להתיישבות היהודית באזור וכי כוחות צה"ל נתקלו בספוריה בהתנגדות עזה. לדבריו, תושבי רוב הכפרים האחרים שנכבשו בשלב זה של המבצע, שבהם הייתה התנגדות מועטה או שלא הייתה התנגדות כלל הורשו להישאר בבתיהם. בחודשים שלאחר מכן החלו מאות מהתושבים לחזור לבתים. על פי מוריס, השלטונות חששו שתהליך זה יימשך ואף הזהירו כי אם לא ייפסק יהיה צורך לכבוש את הגליל מחדש. בנוסף, יישובים יהודיים סמוכים רצו את אדמות הכפר. לפי מחקרו, בתחילת ינואר 1949 היו במקום כ-550 איש, והוצאה פקודת פינוי. 14 איש הועברו אל מעבר לגבול, וליתר הורו לעבור לעילוט. ככל הנראה רבים עברו לנצרת הסמוכה (שם התיישבו במה שהפך לימים לשכונת צפפרה) והשאר לעילוט, לריינה ולקאנא.
בינואר 1949 הוקם בקרבת מקום בו שכנו בתי העיירה המושב ציפורי. השטחים החקלאיים שהיו שייכים לתושביה ניתנו למושב ציפורי וקיבוץ הסוללים. באזור בו שכן היישוב נמצא האתר הארכאולוגי ציפורי.
HRG

גירוסקופ מסוג HRG (ראשי תיבות של: Hemispherical Resonator Gyroscope תרגום: "גירוסקופ כיפת תהודה"), נקרא גם גירוסקופ כוס-יין או גירוסקופ פטרייה עושה שימוש בכיפה המיספרית חלולה היושבת על "גזע" עבה. הכיפה מובאת לתהודת כפיפה על ידי כוחות חשמליים המיוצרים על ידי אלקטרודות על מבני קוורץ המקיפים את הכיפה. האפקט הגירוסקופי נוצר על ידי תכונה פנימית של גלי הכפיפה העומדים. לגירוסקופ HRG אין חלקים נעים כלל והוא אמין בצורה יוצאת דופן ומדויק ביותר (בכמה סדרי גודל מעל שאר הסוגים), אולם עלות הייצור שלו גבוהה.