google/wiki40b huggingface dataset:
סרטן החלחולת

סרטן החלחולת (הרקטום) הוא סוג של סרטן המעי הגס, אשר פוגע בחלחולת (רקטום) – החלק האחרון במבנה המעי הגס. 
באופן כללי, סרטן במעי הגס אשר קיים עד ל-15 ס"מ מפתח התעלה האנאלית, הוא בעל מאפיינים גנטיים, ביולוגיים ומורפולוגיים הזהים לסרטן המעי הגס בכללותו. עם זאת, סרטן המתהווה בחלחולת שונה במספר דרכים: האנטומיה הייחודית של החלחולת, מיקומה הרטרופריטונאלי והאגן הצר, יחד עם העובדה כי היא קרובה למבנים גניטליים, שלפוחית השתן, עצבים אוטונומיים ושרירי התעלה האנאלית, הופכים את הגישה הכירורגית של הטיפול בסרטן זה לקשה יחסית.
שוני נוסף הוא העובדה כי החלחולת מרוחקת מהמעי הדק, ומשום כך ניתן לטפל בו באמצעות הקרנות שלא יסבו נזק למעי הדק, שלא כמו גידולים בסרטן המעי הגס.

קליניקה

הסימפטום הקליני הנפוץ ביותר של סרטן החלחולת הוא דימום טרי מפי הטבעת (המטוכזיה). לרוע המזל, במרבית המקרים משויך דימום זה בטעות לטחורים, והאבחנה של סרטן החלחולת נעשית באיחור. סימפטומים נוספים כוללים כאבים בבטן התחתונה, שינויים ביציאות וסימפטומים נוספים הדומים לסימפטומים בסרטן המעי הגס.

אבחנה

לצורך אבחנה יש לערוך קולונוסקופיה ופרוקטוסיגמואידוסקופיה, כדי לבצע אבחון מדויק של שולי הנגע, ועד כמה הם קרובים לתעלה האנאלית, וכן האם קיים גידול נוסף במעי הגס עצמו. מידת חדירת הגידול לשכבות החלחולת ומחוצה לו נמדדת על ידי endorectal ultrasound.
גוגי גרנט

חייה

גרנט נולדה כמירטל אודרי ארינסברג בפילדלפיה, פנסילבניה. בגיל 12 עברה עם משפחתה ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם התפרסמה בתחרויות שירה ובתוכניות טלוויזיה. בשנת 1952 החלה להקליט את שיריה הראשונים, תחת השמות "אודרי בראון" ו"אודרי גרנט". כינוייה "גוגי" ניתן לה על ידי סוכנה בחברת התקליטים תקליטי RCA. ב-1955 עברה לחברת תקליטים קטנה ואלמונית בשם "Era Records", שם הוקלט שירה הראשון שהפך ללהיט "Suddenly There's a Valley", ונכנס לרשימת עשרת הגדולים של בילבורד באותה שנה.
שנה לאחר מכן, ב-1956 הוציא גרנט שיר נוסף שהיה ללהיט גדול אף יותר, ושבגללו היא זכורה, ה-"The Wayward Wind", שכיכב בראש רשימת הלהיטים במשך מספר שבועות באותה שנה. מעל למיליון עותקים של השיר נמכרו ברחבי ארצות הברית בלבד, ובאנגליה השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי. היא הופיעה יחד עם הווארד קיל בגירסת האריך-נגן של המחזמר המפורסם "ספינת השעשועים" בשנת 1958.
למרות שגרנט לא הפסיקה להופיע עד שנת 2010, הפופולריות שלה ירדה כבר בשנות השישים, עם הצלחות מינוריות במהלך הקריירה הארוכה.
נפטרה ב-10 במרץ 2016.
אסתר שימקין

ד"ר אסתר גינצברג קראוזה שימקין (תרל"ד - 19 במאי 1949) הייתה הרופאה העברייה הראשונה בחיפה. אחותו הצעירה של אשר גינצברג ("אחד העם").

ביוגרפיה

אסתר גינצברג נולדה לישעיהו וגולדה (בת יעקב זוזובסקי) בכפר הופטשיצא (Гопчица) שחכר אביה בדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). ב-1905 קיבלה דוקטורט במונפלייה. מאחר שלא היה ברשותה רישיון לעסוק ברפואה בצרפת עבדה במסאז רפואי. גם בארצות הברית לשם היגרה המשיכה בעיסוק זה. ב-1908 עלתה לארץ ישראל. נישאה לאפרים קראוזה, אחיו של אליהו קראוזה, מהנדס ומודד והזוג התיישב, לבסוף, בחיפה. קראוזה הייתה לרופאה היהודייה הראשונה בעיר (הלל יפה התגורר אמנם בעיר, אך פעל בעיקר מחוץ לחיפה). קראוזה אמנם עסקה ברפואה כללית ופנימית אך את עיקר מרצה הפנתה לרפואה מעבדתית, ובחיפה נחשב ד"ר אליהו אורבך כרופא הראשון שמילא את תפקיד הרופא "המלא" הראשון.
במרץ 1920 עבר הזוג להתגורר בירושלים בעקבות התקבלותה לעבודה בקעמצ"א (קבוצת עזרה מדיצינית ציונית אמריקנית), אך במהרה חזרו לחיפה על מנת שתנהל את המעבדה בבית חולים הדסה שנפתח ב-1922 סמוך לביתם ברחוב אחד העם 12. קראוזה השתתפה בישיבה הראשונה של רופאי חיפה שהתקיימה בביתו של יפה. ב-1924 בעת חופשת מחלה בחו"ל נפטר בעלה, אפרים, והיא נישאה לנחום שימקין, מייסד בית החולים, ששכר חדר בביתה. באמצע 1931 החליטה הדסה להעביר את בית החולים לרשות ועד הקהילה העברית בחיפה וכתוצאה מכך נסגרה המעבדה ושימקין העבירה אותה לביתה הפרטי.
מונולית סקאלין

גילוי המונולית

המונולית התגלה על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1931–1929 בהנהגת סר דאגלס מוסון.
מוסון היה הראשון שדרך על הסלע ב-13 בפברואר 1931.
הסלע מופה על ידי ציידי לווייתנים נורווגיים בינואר - פברואר 1931.

מקור השם

הליוויתנאים הנורווגים שמיפו את האזור קראו לו "הר קלריוס מיקלסן" - על שמו של קפטן קלריוס מיקלסן, מפקד ספינת הצייד טורלין (Torlyn) (על שמה נקרא הר טורלין הסמוך).
הנקודה הגבוהה ביותר במונולית נקראת פסגת מיקלסן, ושימרה את השם ההיסטורי.
מוסון קרא לסלע על שמו של ג'יימס סקאלין, ראש ממשלת אוסטרליה בשנים 1930–1929.

אזור אנטארקטי מוגן מיוחד

מונולית מוריי הוא אחד הסלעים החשופים מקרח היחידים בחוף המזרחי של אנטארקטיקה (לצד מונולית מוריי, הנמצא 6 קילומטרים ממזרח למונולית סקאלין). ככזה הוא מהווה את הריכוז הגדול ביותר של בתי הגידול של עופות ימיים במזרח אנטארקטיקה. בסלע 160,000 זוגות של יסעור אנטארקטי, ו-70,000 זוגות של פינגוויני אדלי.
בשל כך שני המונוליתים הוכרזו כאזור אנטארקטי מוגן מיוחד, תחת האמנה האנטארקטית (אזור ASPA‏ מספר 164).
יונוס-בק יבקורוב

ביוגרפיה

יבקורוב נולד למשפחה גדולה במשפחה אינגושטית במוצאה ממחוז פריגורודני שבצפון אוסטיה. בסך הכל יש לו שישה אחים וחמש אחיות. כילד גדל בכפר אנגושה, קיבל השכלה תיכונית כללית בפנימייה בבסלאן ושירת בצבא הסובייטי.

שירותו הצבאי

בשנת 1982, התחיל שירות צבאי בחיל הנחתים של צי האוקיינוס ​​השקט. זמן קצר לאחר מכן נקלט בבית הספר לצניחה בעיר ריאזאן.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, ב-1989, הוא נכנס לשירות ביחידת המשמר המוטסת שבביילורוסיה. והוסמך באקדמיה הצבאית על שם פרונזה בשנת 1997.
יבקורוב השתתף במספר פעולות לחימה. בדרגת רב-סרן הוא מילא תפקידים של שמירה על השלום כחלק מהכוחות הרוסיים בבוסניה ב-1999 ולחם בקרב על שדה התעופה של פרישטינה. שבזכותו הוענק לו עיטור ממשלתי. על פי כמה דיווחים, כוח של 18 אנשי הכוחות המיוחדים של הגה-אר-או השתלט על שדה התעופה בסיוע הכוחות העיקריים של הצנחנים.
הוא קודם לדרגת סגן אלוף והשתתף בשלבים הראשונים של מלחמת צ'צ'ניה השנייה. הוא גילה שוב ושוב אומץ אישי ויוזמה בניהול מבצעים צבאיים, כאשר בתפקידו כמפקד גדוד משמר, הסדיר את שחרורם של שנים-עשר חיילים רוסים מהשבי הצ'צ'ני.
מעשיו לא זכו להתעלמות ובשנת 2000 הוענק לו עיטור גיבור רוסיה.

מהצבא לפוליטיקה

בשנת 2001 נכנס ללימודים באקדמיה של המטה הכללי, שבסיומם הוא נשלח למחוז הצבאי של אוראל, בו הוא ישרת עד 2008.
בתקופה זו, באינגושטיה, מתלקח סכסוך של ממש המאיים להפוך לעימות מזוין אמיתי. המצב מחמיר לנוכח עיבוי נוכחותה של מחתרת איסלאמית קיצונית.
מוראט זיאזיקוב, שכיהן כראש הרפובליקה פורש והממשל הפדרלי מקבל החלטה למנות את יונוס-בק יבקורוב לתפקיד נשיא אינגושטיה. הוא לא היה חבר בשום ארגון ושבט אתני והיה צורך במינוי דמות נייטרלית בהנהגת הרפובליקה.
טקס השבעתו היה צנוע ולא חגיגי והוא הסביר זאת ברצונו לחסוך כספים. הנשיא החדש של אינגושטיה ערך את המפגש הראשון עם אזרחי הרפובליקה במסגד המרכזי בעיר נזראן. כאן הוא החל לעודד את האליטה לתמוך בו בעת ביצוע תפקידו כראש הרפובליקה.

ראש רפובליקת אינגושטיה

לאחר מינויו באוקטובר 2008, פעל למגר את השחיתות במחוז ולהיאבק בארגונים הבדלניים, אך הסכנה הגדולה ביותר שציפתה לו בשירות המדינה, הייתה ניסיון הרצח בשנת 2009 כאשר שיירתו הותקפה בעיר נזראן. שיירת ראש הרפובליקה האינגושטית הותקפה על ידי מכונית מלאה בחומר נפץ. כתוצאה מהפיגוע נהרג אחד המאבטחים של ראש הרפובליקה ויבקורוב עצמו, אחיו ואנשי שירות הביטחון נפצעו קשה. מצבו של נשיא הוגדר כקשה, אך לאחר זמן מה הצליח להתגבר על כל הקשיים וחזר למלא את תפקידו.
אך לא היה זה הניסיון האחרון ובשנת 2011 נפצע שוב בניסיון התנקשות בחייו. רק לאחר סיומה הרשמי של מלחמת צ'צ'ניה השנייה, נרגעו הרוחות והוא הרשה לעצמו לפעול לייצוב המצב במחוז, תוך מאבק בבדלנות, בשחיתות ובשיפור אורח החיים בעידן שאחרי הרגיעה היחסית.
ברם, ביוני 2019, הצהיר כי נכשל להשיג שלווה וביטחון כלכלי לתושבים והצהיר על התפטרותו.

סגן שר ההגנה

ביולי 2019 מונה לתפקיד המשנה לשר ההגנה של רוסיה.
ח'רבת סריסיה

ח'רבת סריסיה היא חורבה ארכאולוגית במערב השומרון.
החורבה נמצאת על גבעה בסמוך מצפון לכביש 5, כקילומטר ממערב ליישוב אלקנה, וכוללת שרידי מבנים ובורות מהתקופה הרומית.
הזיהוי המקובל לחורבה הוא עם היישוב המופיע באונומסטיקון של אוסביוס, מתחילת המאה ה-4 לספירה, בשם BethSarisa ("בית שרישה" או "בית סריסה"), הנזכר באזור שבו נמצאת החורבה.
בסמוך לחורבה עובר מסלול הטיולים שביל שער השומרון, המתחיל ביישוב שערי תקווה.
מחוז שאולאי

היסטורית המחוז בחלוקה המנהלית

כינון אזורים מנהליים בליטא החל בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא במאה ה-18. הגדרת אזור שאולאי כיחידה מנהלית נפרדת נקבעה באוקטובר 1795 כאשר העניקה קתרינה השנייה זכויות עיר לשאולאי והפכה אותה לבירת המחוז. החלוקה המנהלית הרוסית נותרה ללא שינוי עד תום מלחמת העולם הראשונה.
עם סיום המלחמה, ב-1918, הייתה ליטא למדינה עצמאית. ב-17 בדצמבר 1918 הוכרז על חלוקת ליטא לאזורים/מחוזות בשם "apskritys".
בשנת 1937 השתרע מחוז שאולאי על פני 6,042 קמ"ר והיה למחוז (apskritys) הגדול ביותר בליטא, אוכלוסייתו מנתה אז כ-210,000 איש. בשנת 1940 כבשה ברית המועצות את ליטא וחוללה רפורמה במערכת השלטונית והחלוקה המנהלית, חלוקת המחוזות נותרה זמנית על כנה, עד שנת 1950. אז בוטלו המחוזות ונוצרה חלוקה מנהלית מדרג נמוך יותר, למחוזות משנה (rajonas).
רק בשנת 1994, ארבע שנים לאחר כינון ליטא העצמאית המודרנית, הוחזרה החלוקה המסורתית לעשר מחוזות תוך שימור שמות המחוזות, לעומת זאת חלוקת השטחים בין המחוזות נעשתה לפי שיקולי מנהלה, ולא השתמרה החלוקה המקורית שנהגה לפני מלחמת העולם השנייה, ולכן ישנם יישובים שהיו לפני המלחמה במחוז אחד, ובחלוקה החדשה נמצאים במחוז אחר.
קייטי פינדלי

ביוגרפיה

פינדלי נולדה בווינדזור, אונטריו, קנדה ב-2 באוגוסט 1990. היא גרה בחוף המערבי של העיר ונקובר, שבקולומביה הבריטית. היא הייתה בלרינה במשך 12 שנים, עד שפרשה עקב פציעה בגב ועל ההזדמנות שיהיו לה "רגליים כמו לאדם אמיתי". תחביביה הם אמנות, היסטוריה, שירה, ספרי קומיקס ויוגה. היא ממוצא פורטוגזי, סיני, אנגלי וסקוטי.

קריירה

פינדלי הופיעה בשני פיילוטים של רשת CBC, ומאוחר יותר בשנת 2010 קיבלה את תפקיד האורח הראשון שלה בסדרת המדע בדיוני "פרינג'", ובסדרה "בניחוש חוקר". היא גם גילמה את אמילי בסרט הטלוויזיה "Tangled" באותה שנה. ב-2011 גילמה את רוזי לרסן בעונה הראשונה של הסדרה "ההריגה", בתפקיד נערה בת 17 שנרצחה באורח פלא ועלילת 2 העונות הראשונות סובבות את חקירת הרצח שלה. היא הופיעה בתור אורחת במספר סדרות כולל "רצף הזמן", "סטארגייט יוניברס" ו"סוף משחק". ב-27 בפברואר 2012, לוהקה פינדלי בתור מגי לנדרס בסדרת הנעורים של רשת The CW, "יומני קארי", פריקוול של "סקס והעיר הגדולה". ב-2012, היא קיבלה תפקיד בסרט המדע בדיוני "הפילוסופים", בו היא גילמה את דמותה של בוני.
במרץ 2014, קיבלה פינדלי את התפקיד הראשי בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח" שנוצרה על ידי שונדה ריימס. בסדרה היא מגלמת את רבקה סאטר, בחורה מסתורית המואשמת ברצח חברתה הטובה. ב-2015 חזרה כדמות אורחת בעונה השנייה. בסתיו 2015, הוכרז כי השחקנית לוהקה לסרט חג מולד חדש בשם "The Bridge", שמבוסס על הרומן של הסופרת קארן קינגסבורי.
סיעת תכלת לבן

סיעת תכלת לבן היא סיעה בהסתדרות מטעם הליכוד. הסיעה נוסדה בשנת 1964 על ידי מנחם בגין, ראש תנועת החירות, במטרה לחדור ל"מעוז הסוציאליזם" ולהפוך את ההסתדרות לאיגוד מקצועי שאינו בעל משק המעסיק עובדים (כלומר לנתק את חברת העובדים מההסתדרות) לאחר הקמת הליכוד שונה שמה הרשמי ל"סיעת הליכוד בהסתדרות", אך המשיכה להיקרא "תכלת לבן".

הקמת סיעת תכלת לבן

התגובה הרוויזיוניסטית להסתדרות הייתה הקמת הסתדרות העובדים הלאומית (הע"ל) בשנת 1934. אולם, בשנות השישים התנגד בגין לקיומה של הסתדרות העובדים הלאומית על רקע פוליטי. הוא ראה בה מוקד כוח של עסקנים (בעיקר אליעזר שוסטק) המאיים על שליטתו בחירות ולא ראה בה כוח שיכול להוות איגוד עובדים מתחרה להסתדרות. לקופת החולים הלאומית של הע"ל לא היה מספר מספיק של סניפים, בעיקר לא בפריפריה, בה התרכזו רוב מצביעי חירות והם גם לא חפצו להיות חברים בה. בגין שאף לשנות את ההסתדרות הכללית מבפנים ולא פחות מכך, ליצור גוף בהסתדרות שיטפל ב"אנוסים", כפי שכינה את מצביעי חירות שהיו חברי ההסתדרות עקב חברותם בקופת החולים הכללית, לה היו סניפים בפריפריה. התפיסה שהציג, הפרדת האיגוד המקצועי תוך ביטול חברת העובדים, נתפסה בהסתדרות כחתירה תחת אושיותיה וכניסיון להרוס אותה על ידי מיטוט בסיסה הכלכלי. 
בכנס תנועת החירות ב-1963 הציע בגין הצעת החלטה להקמת סיעה שתתמודד בבחירות לוועידת ההסתדרות. בנאומו אמר, "ישנן שתי דרכים, האחת ביטוייה הם אתאטיזם [הכוונת הכלכלה על ידי הממשלה], סוציאליזם ושילוב השליט עם המפרנס. האחרת היא חופש ויוזמה והפרדה בין השליט והמפרנס." דרכה של תנועת החירות שהודגש במצע "תכלת לבן" היא דרך ההפרדה. בגין דרש להכניס להסתדרות מימד של "צדק סוציאלי בלי סוציאליזם" ולהפוך אותה לאיגוד מקצועי בלבד.
התנגדות ליזמת בגין הגיעה משני מקורות. האחד, אנשי הע"ל שהבינו שבגין מנסה למשוך מתחת לרגליהם את בסיס הכוח שלהם במפלגה. השני הגיע מוותיקי האצ"ל והלח"י שראו ביוזמה בגידה ברעיון הז'בוטינסקאי של "חד-נס" כלומר התמסרות לדגל הלאומי מבלי להניף דגלים נוספים ובפרט לא את הדגל האדום של ההסתדרות. דוברם העיקרי והחריף היה ישראל אלדד. אחרים הביעו דעה שה"אביזרים ההסתדרותיים" כלומר הפנקס האדום, הדגל האדום ואחד במאי ייטמעו בקרב חברי חירות ויגרמו להם ש"ימירו את דתם" ל"אל האדום".
לבסוף קיבלה חירות את הצעת ההחלטה של בגין וב-14 במרץ 1964 הוקמה הסיעה בראשות אריה בן אליעזר (במקרה התבשר בגין בדיוק באותו יום כי לוי אשכול החליט להעלות לארץ את עצמותיו של זאב ז'בוטינסקי). הסיעה ריכזה את אנשי "הקו השמאלי" של חירות והצעירים שביקשו לראות בה מפלגת המון הפונה אל הציבור המקופח והעני בפריפריה ולא מפלגה קיצונית ומנודה הדבקה בעקרונות רוויזיוניסטים מיושנים. חוקרים סבורים שהדבר סייע לחירות להגדיל את כוחה האלקטורלי בבחירות לכנסת השישית שנערכו בנובמבר 1965.

תכלת לבן בהסתדרות

"תכלת לבן" התמודדה בבחירות לוועידת ההסתדרות העשירית ב-1965 וזכתה לכ-15% מקולות המצביעים. ב-1977, לאחר המהפך, זכתה לכ-28% מקולות חברי ההסתדרות. "תכלת לבן" מצאה עצמה באופוזיציה יחד עם תנועות שמאל כמפ"ם ומק"י, שרצו גם הן לראות בהסתדרות גוף לוחם "רזה ושרירי" המגויס לטובת העובד המאוגד ולא "מפלצת מגושמת" עתירת נכסים הכבולה בבריתות פוליטיות עם הממשלה. בראש הסיעה עמדו אריה בן אליעזר ויורם ארידור ומזכירה הראשון היה משה בן שחר, אשר נמנה גם על מייסדי הסיעה. בשנת 1969 יורם ארידור הוחלף על ידי דוד לוי שהפך את הסיעה לבסיס כוח. יו"ר הסיעה משנת 1982 ואחד האישים המזוהים איתה ביותר היה יעקב שמאי.
ספיניס

ספיניס (באנגלית: Spinneys) היא רשת סופרמרקטים הפועלת ברחבי המזרח התיכון. הרשת סיפקה מצרכי מזון לבריטים ברחבי שטחי המנדט הבריטי, ובכללם בשטח ישראל של היום. כיום רוב מניותיה של הרשת מוחזקות על ידי חברת ההשקעות Abraaj Capital מדובאי.

אודות

הרשת הוקמה על ידי ארתור ספיני (Arthur Rawdon Spinney) בבריטניה. ספיני התלווה אל הגנרל אדמונד אלנבי והקים חנות של הרשת בפרבר של אלכסנדריה שבמצרים בשנת 1924, תחילה כספק של חברת הרכבות ואחר כך החל להפעיל שירותי אוטובוס. לאחר מכן הקים חנות בחיפה, אשר מכרה סחורות שקיבל מבריטניה ואחר כך פתח סניפים נוספים, בהם ברחוב ממילא שבירושלים. בעכו הקימה החברה מפעל ששאב מים מינרליים ממעיינות כברי.
ענת דרייגור

שחקנית כדורסל פעילה

ענת דרייגור החלה לשחק כדורסל במסגרות מקצועיות החל מגיל 14.5, אז שיחקה באליצור ת"א שנקראה מאוחר יותר אליצור חולון. יחד עם קבוצה זו זכתה ב-16 אליפויות ו-14 גביעים בליגת הנשים הישראלית בכדורסל. בשנת 1980, הייתה דרייגור הייתה לשחקנית הכדורסל הישראלית הראשונה (מבין הגברים והנשים גם יחד) שיצאה לשחק באופן מקצועני באירופה, כאשר הצטרפה לקבוצת קלרמון פראן מהליגה הצרפתית המקצוענית לנשים ואף זכתה עימה באליפות צרפת. בשנת 1991 יצאה דרייגור פעם נוספת לשחק בצרפת והצטרפה למשך עונה לקבוצת ראסינג פריז עימה עלתה לגמר אליפות צרפת שם קבוצתה הפסידה לקבוצת שאל וסיימה במקום את העונה במקום השני.

נבחרת ישראל בכדורסל

דרייגור שימשה כקפטן נבחרת ישראל בכדורסל נשים. במסגרת הנבחרת, הופיעה דרייגור ב-79 משחקים וקלעה 1,515 נקודות. הישג השיא שלה עם נבחרת ישראל בכדורסל נשים הייתה ההופעה באליפות אירופה לנשים בשנת 1991 שנערכה בישראל, דרייגור סיימה את הטורניר כ"מלכת הסלים" של האליפות.

פרישה

בשנת 1994 פרשה ענת דרייגור ממשחק פעיל. במשחקה האחרון בקריירה התמודדה קבוצתה מול א.ס רמת השרון. במשחק הפלייאוף החמישי והאחרון על האליפות בו המנצחת זוכה באליפות, בפיגור שתי נקודות על סף סיום המשחק, מסרה לברנובה שקלעה את סל הניצחון מטווח שלוש נקודות והעניקה לקבוצתה את האליפות ה-16 ברציפות של המועדון.

חזרה מפרישה ועשייה ציבורית

בשנת 2005 חזרה דרייגור לשחק באופן פעיל בליגה הארצית. וב-7 באפריל 2006 שברה את שיא גינס למספר נקודות במשחק בליגה תחרותית, כשקלעה 136 נקודות בניצחון קבוצתה הפועל מטה יהודה על אליצור גבעת שמואל.
לאחר פרישתה אימנה את קבוצות הנשים של אליצור חולון, הפועל גליל עליון, אס"א ירושלים ואת נבחרות העתודה והקדטיות של נשים בכדורסל. כמו כן הייתה דרייגור גם פרשנית כדורסל ברשת ב'. בנובמבר 2007 מונתה על ידי הנהלת איגוד הכדורסל למתאמת הפעילות לקידום כדורסל נשים באיגוד. במסגרת זו, הקימה בשנת 2008 מיזם בשם "ניידת כדורסל נשים" שמטרתו להנגיש את משחק הכדורסל לכל ילדה, נערה ואישה בכל מקום ברחבי המדינה ויהווה אמצעי להנחלת ערכים חינוכיים וערכיים ובמקביל טיפוח מצוינות. הניידת החלה פעילות בבתי ספר כשהבנות משתתפות באימוני כדורסל בסיסיים באווירה מוזיקלית, בשילוב תחרויות קליעה לסל ומשחקי כדורסל. האימונים התקיימו בשילוב שחקניות נבחרת ישראל שהופיעו בהדגמות ובהצגת תרגילי שליטה בכדורסל.

חיים אישיים

ענת דרייגור מחזיקה בתואר שני בפילוסופיה של החינוך מהאוניברסיטה העברית. היא נשואה ליצחק קדמן ואם לשתי בנות. בשנת 2007 פירסמה יחד עם משה רוזנברג ספר בשם "כדורסל באזור הצבע". בשנת 2017 התפרסם ספרה "כדורסל - משחקונים ותנועות" בהוצאת המכללה האקדמית בוינגייט.
ביום העצמאות 69 של מדינת ישראל 2017 הקימה מיזם חדש "היכל התהילה - כדורסל נשים ישראל". מטרתו, תיעוד ושימור הישגי כדורסלניות והיסטוריה של כדורסל נשים בישראל.
RC קולה

היסטוריה

המשקה הראשון בסדרת הרויאל קראון היה צ'רו-קולה (Chero-Cola), שהוצא לשוק ב־1905, ולאחריו המשקאות רויאל קראון ג'ינגר אייל, רויאל קראון סטרוברי (תות שדה) ורויאל קראון רוטס בייר (בירה שחורה). ב־1934 הנוסחה של צ'רו-קולה שונתה והמשקה שווק כרויאל קראון קולה.

היחס הישראלי למשקה

בישראל המשקה מיוצר ומשווק על ידי חברת יפאורה תבורי מ-1995. על־פי נתוני חברת מחקר השוק נילסן מדצמבר 2004, RC קולה הוא המותג השני ברמת הפופולריות שלו בישראל, עם נתח שוק של 22.5% (נתונים למאי 2005), שני למותג קוקה-קולה (השולט על 61% מן השוק) ולפני המותגים פפסי קולה (11%) וקריסטל (5.5%).
אלן דרשוביץ

קורות חייו

אהרון מרדכי דרשוביץ נולד בשכונת ויליאמסבורג שבברוקלין בניו יורק, ב-1938. הוריו, הארי וקלייר דרשוביץ, היו שניהם יהודים אורתודוקסים. אביו, הארי (9 במאי 1909 - 26 באפריל 1978), היה נשיא אגודת "בית הכנסת ישראל הצעיר" בשנות ה-60 של המאה ה-20. בהמשך למד דרשוביץ בתיכון של ישיבה יוניברסיטי, בברוקלין קולג' ובאוניברסיטת ייל, שם קיבל תואר ראשון במשפטים ב-1962.
בשנים 1963‏-1964 שימש דרשוביץ כעוזרו של שופט בית המשפט העליון האמריקאי ארתור גולדברג.
דרשוביץ התמנה למרצה בכיר למשפטים (Assistant Professor) באוניברסיטת הרווארד ב-1964, ולפרופסור מן המניין ב-1967 (ובכך היה לפרופסור מן המניין למשפטים הצעיר ביותר שהתמנה עד אז במוסד זה). הוא הרצה באוניברסיטה עד לפרישתו בדצמבר 2013.
דרשוביץ נחשב לאחד מעורכי הדין הטובים בעולם ומצליח במיוחד בארצות הברית. הוא מומחה במשפט פלילי ושימש פרקליטם של ידוענים רבים, במיוחד בשלב הערעור, ובהם קלאוס פון בילוב, או ג'יי סימפסון, יונתן פולארד, ליאונה הלמסלי, מייק טייסון, ג'פרי אפשטיין ועוד. בנוסף, דרשוביץ נחשב לאחד ממגיני זכויות האדם הנלהבים בארצות הברית. בהקדמה לספרו "מכתבים לעורך דין צעיר", מספר דרשוביץ על המעמד שזכה לו:
יום אופייני שלי יכול בהחלט לכלול העברת שיעור בקורס למשפט פלילי, ארוחת צהרים עם קבוצת סטודנטים, שיחת טלפון מאסיר שנידון למוות, קבלת דואר אלקטרוני מעברו האחר של העולם, שקילת בקשה להעיד לפני ועדה של הסנאט, כתיבת מאמר למדור הדעות של ה"ניו יורק טיימס", הופעה בתוכנית טלוויזיה המשודרת מחוף אל חוף, קבלת איום ברצח מצופה טלוויזיה זועם, מתן ייעוץ דיסקרטי למנהל בכיר בתאגיד או לפוליטיקאי.

ישראל

דרשוביץ ידוע כתומך של מדינת ישראל. הוא קורא לעצמו "פרו-ישראלי ופרו-פלסטיני", והוסיף כי "אילו הייתי ישראלי, הייתי איש שמאל ומצביע לשמאל".
ספרו "The Case for Israel" (יצא בעברית בשם "ישראל - כתב הגנה") עונה על ביקורת טיפוסית נגד ישראל. בספרו האחרון, "The Case for Peace" (יצא בעברית בשם "עת שלום"), הוא מפרט את הצעותיו לפתרון הסכסוך הערבי-ישראלי במזרח התיכון שעיקרן נסיגה של ישראל מרצועת עזה ומרוב שטחי יהודה ושומרון והקמת מדינה פלסטינית, נקיטת כל האמצעים על ידי הפלסטינים לחיסולו המוחלט של הטרור וללא "זכות השיבה".
על השופט ריצ'רד גולדסטון שעמד בראש צוות הבדיקה של האו"ם למבצע עופרת יצוקה, אמר: "מפיץ שקרים, שיתבייש".
דרשוביץ מרצה גם בבית ספר רדזינר למשפטים, בתוכנית התואר השני של המרכז הבינתחומי הרצליה. במאי 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת תל אביב ותואר "עמית כבוד" מטעם המרכז הבינתחומי הרצליה. דרשוביץ חבר בעמותת 'הוועד הציבורי למען שארית יהודי אתיופיה'. בדצמבר 2011 התארח דרשוביץ בוועידת ישראל לעסקים ואמר, בין השאר, כי ישראל צריכה להיות מדינת הלאום של העם היהודי וכי האויבים הגדולים של ישראל הם ישראלים. 
בשנת 1993, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
בדצמבר 2016, לאחר שהחלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם אושרה תוך הימנעות ארצות הברית מהטלת וטו, אמר דרשוביץ שהנשיא אובמה שיקר לו ו"פעל לא מתוך הגיון כלשהו" אלא מנקמה אישית בראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
בפברואר 2019, לקראת פרסום החלטת היועץ המשפטי לממשלה בעניין חקירות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בתיק 2000 ובתיק 4000, אמר דרשוביץ שהאשמתו של נתניהו בתיקים אלה מסכנת את הדמוקרטיה ואת חופש העיתונות.
בקה

זיהוי הבקה

זבובי החול הבוגרים הם חרקים שעירים ובהירים בעלי רגלים ארוכות שאורכם 1-3 מ"מ. הם ניכרים בכנפיים המורמות בצורת V בשעת מנוחה, ובתעופה בצורת דילוגים ללא זמזום. הבקה פעילים בעונה החמה בשעות החשיכה ובין הערביים. רק הנקבות עוקצות, ועקיצותיהן מכאיבות ומטרידות.
הבקה הם יתושים קטנים מוצצי דם העוקצים באזורי עור חשופים בעיקר הפנים והגפיים. מאחר שהנקבה של הבקה משחרת לטרף עם שקיעת החמה יהיו רוב העקיצות בלילה. ברוב המקרים העקיצות הן קלות, מגרדות למספר שעות ונעלמות בהדרגה. עיקר הסכנה היא עקיצה על יד בקה באזור ים המלח או קציעות. באזורים אלו נושא הבקה את טפיל הלישמניה הגורם ל"שושנת יריחו". במקרה של העברת הטפיל מהבקה לאדם, עלול להתפתח לאחר מספר שבועות פצע מוגלתי, שנשאר לחודשים רבים ומותיר צלקת.
הבקה נוהג לעופף קרוב לקרקע, ולכן, מומלץ לישון באזורים אלו על מיטה או משטח מורם ולא על הקרקע (עם זאת, הבקה מסוגל גם לטפס על קירות ולהגיע לקומות הגבוהות ברבי קומות). בעת שהות באזורי רבייה של הבקה, מומלץ להקפיד על לבישת מכנסיים ארוכים, אי-הפשלת השרוולים בשעות החשיכה ושימוש בחומרים דוחי חרקים.

רקע ביולוגי

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. 
הנקבה מטילה את הביצים בתנאי לחות גבוהים מאוד וב-30% רטיבות, הביצים מועפות בלחץ ונדבקות בתהליך שנמשך מספר ימים.
4 דרגות זחל שנמשך בין 14 יום לחודשיים הגולם מתפתח ב-10 ימים, אורך הגולם כ-5 מ"מ כמו בזחל בדרגה 4 .אורך הבוגר כ- 1.5 - 3 מ"מ, צבעו צהבהב - חום, ויש לו גפי פה דוקרות - מוצצות.
הבקה, השייכים לקבוצת היתושים, עלולים להעביר לאדם טפילים חד תאיים מהסוג ליישמניה (Leishmania). טפילים אלה גורמים למספר מחלות הנקראות בשם כללי לישמניאזיס.

התנהגות

הבקה פעילים בעיקר בזמן החשכה. הם קטנים ולכן תעופתם מושפעת מאד מרוחות, הם נעים קרוב לקרקע אך כאשר נתקלים במחסום אנכי מסוגלים לעלות לאורכו עד גובה של כמה מטרים.

הטיפול

הטיפול בעקיצות רגילות זהה לטיפולים שהומלצו לגבי עקיצות היתושים. אם מתפתח פצע מוגלתי שאינו נרפא יש לפנות בהקדם לרופא עור כדי לשלול אפשרות של התפתחות שושנת יריחו (לישמניה). טיפול מוקדם בשושנת יריחו, בזריקות או משחות מיוחדות למטרה זו, יכול למנוע היווצרות צלקת לאחר ריפוי הנגעים.
ציר רדיקלי

בגאומטריה, ציר רדיקלי של שני מעגלים הוא המקום הגאומטרי של כל הנקודות שהחזקות שלהן ביחס לשני המעגלים שוות. זהו תמיד קו ישר. לציר הרדיקלי תפקיד חשוב בתאוריה של אינוורסיה במעגל.
לכל שני מעגלים שאינם בעלי מרכז משותף יש ציר רדיקלי. הציר הרדיקלי הוא תמיד קו ישר; אם המעגלים נחתכים, זהו הישר העובר דרך נקודות החיתוך.

משפחות קואקסליות

נניח שהישר t הוא הציר הרדיקלי של המעגלים C1 ו-C2. מעגל C ש-t הוא הציר הרדיקלי שלו ושל C1 נקרא מעגל קואקסלי ("בעל ציר משותף") עם C1 ו-C2; קבוצת כל המעגלים האלה (לרבות C1 ו-C2) נקראת המניפה הקואקסלית (pencil of coaxal circles) של C1 ו-C2. לכל שני מעגלים במשפחה הזו יש אותו ציר רדיקלי, והמרכזים שלהם נמצאים על ישר אחד, המאונך לציר. אינוורסיה במעגל מעבירה מניפה קואקסלית למניפה קואקסלית.
תהי P נקודה על הציר הרדיקלי של שני מעגלים; ל-P יש אותה חזקה ביחס לכל אחד מהמעגלים, ואם החזקה הזו חיובית (היינו P מחוץ לאחד המעגלים, ולכן מחוץ לכולם), אז מעגל שמרכזו P ורדיוסו הוא שורש החזקה חוצה במאונך את כל המעגלים במשפחה הקואקסלית. אפשר לבחור נקודה נוספת על הציר הרדיקלי, וליצור גם סביבה מעגל החוצה במאונך את כל המעגלים במניפה. המשפחה הקואקסלית של שני המעגלים האלה משלימה למשפחה המקורית: כל מעגל מאחת המשפחות חוצה במאונך כל מעגל מן המשפחה השנייה. אם המעגלים במניפה קואקסלית אינם חוצים זה את זה, אז המעגלים במניפה המשלימה עוברים כולם דרך אותן שתי נקודות, הנקראות נקודות הגבול של המשפחה הראשונה (ואכן, ככל שהמעגל קטן יותר, כך קרוב יותר מרכזו לאחת מנקודות הגבול). ראו איור 1.

בניה במחוגה וסרגל

העובדה שאפשר לבנות את הציר הרדיקלי במחוגה וסרגל (ראו איורים 2 ו-3) מקנה לו תפקיד מועיל בבניות גאומטריות שונות.