google/wiki40b huggingface dataset:
אהרון ברנזון

ביוגרפיה

ברנזון נולד בכפר גלעדי, שבגליל העליון למלכה ולאברהם ברנזון. אביו היה פעיל עלייה. המשפחה הגיעה לכפר גלעדי מקיבוץ דפנה בעקבות הפילוג בתנועה הקיבוצית. לברנזון שתי אחיות ואח - המפיק אמנון ברנזון.
בין השנים 1966-1975 שירת בצה"ל בשירות סדיר וקבע. בתחילת השירות שירת בסיירת אגוז וסיים כסגן מפקד פלוגה. בהמשך התנדב לחיל האוויר וסיים קורס טיס ב-1971, ושירת בסדיר ומילואים כטייס קרב ומדריך טיסה עד שנת 2001.
ברנזון השלים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה (מחזור 1982), תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד, במלגה מיוחדת למצטייני השירות הציבורי מכל העולם (מחזור 1991) ותואר שני נוסף במינהל עסקים מאוניברסיטת חיפה (מחזור 2005).
ברנזון נשוי לנעה ואב לשישה ילדים בוגרים, מתגורר בראש פנה משנת 1979.

פוליטיקה

בשנת 1988 הקים אהרון ברנזון, יחד עם חבריו את סיעת גיא אוני במושבה ראש פנה, אשר התמודדה בבחירות המוניציפליות באותה שנה, ומאז ועד היום היא שותפה במועצה המקומית במושבה.
בשנת 1993 נבחר ברנזון לכהן כראש המועצה ראש פינה מטעם סיעת גיא אוני ומילא את התפקיד עד דצמבר 2000 אז אולץ לסיים את תפקידו עקב ניהול עסקים פרטיים בחו"ל. בשנת 2013 הוא ניסה לחזור ולהיבחר לראשות המועצה, אך לא הצליח. הוא מתמודד על התפקיד גם בבחירות 2018.
במסגרת כהונתו נתן דגש על שימור אתרי ראש פנה, צביונה ומורשתה, על איכות החינוך והרחבת אפשרויות הדיור. הוא עסק כמו קודמו לתפקיד, בבניית מוסדות חדשים במושבה, לצד שיחזור ושימור מוסדות ישנים ומבנים היסטוריים.
מגרש הקריקט לורדס

הפוויליון

מבנה הפוויליון הוא השריד העיקרי למבני המגרש מהתקופה הוויקטוריאנית. המבנה נבנה בין השנים 1889–1890 בתכנונו של האדריכל תומאס וריטי. המבנה נחשב למבנה היסטורי לשימור, ובין השנים 2004–2005 שופץ בעלות של כ-8 מיליון ליש"ט.
המבנה משמש את חברי מועדון הקריקט של מרילבון ואת חברי מועדון מחוז מידלסקס, וממוקמים בו מושבי חברי המועדון, פאבים עבור החברים וחנות מזכרות. כמו כן, בביתן ממוקמים חדרי ההלבשה עבור השחקנים, ומרפסות צפייה עבור השחקנים.

היציע המרכזי

בראש היציע המרכזי ניצבת שבשבת בצורת אב הזמן. השבשבת הובאה לאתר ביוזמת סר הרברט בארקר בשנת 1926, וניצבה בצד הצפון מערבי של היציע. בשנת 1996 הועברה למקומה הנוכחי - בצד הדרום מזרחי של המגרש.

מרכז התקשורת

מרכז התקשורת הוקם בשנת 1999 עבור גביע הקריקט העולמי. המבנה, בעת שנבנה, היה המבנה הראשון ברחבי כדור הארץ שנבנה מאלומיניום בלבד. המבנה בעל הצורה הייחודית נבנה בטכנולוגיה של בניית ספינות. המבנה ממוקם 15 מטרים מעל המגרש. שני פירי מעליות מאפשרים גישה למבנה. בתחתית המבנה מושבים ל-100 כתבים, ובראש המבנה חדרים למגישי תוכניות ספורט ברדיו ובטלוויזיה, המשדרים את המשחק.
תכנון המבנה זכה בפרס סטרלינג לשנת 1999. בעת הקמתו מומן המבנה על ידי חברת נאטווסט. כיום המבנה מתוחזק בחסות חברת אינווסטק.

יציע טאוורן

יציע טאוורן (יציע הפאב) עומד במקום בו עמד בעבר פאב של קבוצת יושבי הפאב של לורדס (Lord's Taverners) - קבוצה פילנתרופית שחבריה היו חובבי קריקט. חברי הקבוצה נהגו להיפגש בפאב בשטח המגרש. כיום הפאב של חברי הקבוצה ממוקם בשטח יציע הפאוויליון.

המגרש

אחד המאפיינים הידועים של המגרש הוא שיפועו. הקצה הצפון מערבי של המגרש גבוה בכשני מטרים מהקצה הדרום מזרחי. 
בשנת 2007 הותקנה תאורה מודרנית במגרש אולם זו הוסרה בעקבות תלונות של השכנים בגין זיהום האור, בשנת 2008. בשנת 2009 התירה מועצת רובע וסטמינסטר להתקין במקום פנסי תאורה מיוחדים, אשר ימנעו זיהום אור לבתי השכנים.

שערי גרייס

אחד המאפיינים הארכיטקטוניים של מהגרש הם זוג שערים מעוטרים הקרויים על שמו של וו. ג'י. גרייס. השערים הוקמו בשנת 1923, בכניסה למתחם מכיוון סנט ג'ונס ווד. השערים תוכננו על ידי סר הרברט ווקר, ונחנכו בנוכחות סר סטנלי ג'קסון.

שימושים

המגרש מארח תחרויות בינלאומיות, וכן את אליפות הכפרים הלאומית של אנגליה, תחרויות אוניברסיטאות ותחרויות בין המועדונים המקומיים.
כמו כן המגרש מארח את המשחק השנתי בין מכללת איטון לבית הספר הארו (אשר נערך מאז שנת 1805 ברציפות).

מוזיאון הקריקט

במגרש ממוקם מוזיאון הקריקט של מועדון הקריקט מידלסקס (MCC Museum) - מוזיאון הספורט הוותיק ביותר בעולם. במוזיאון מוצגים פרטים שנאספו מאז שנת 1864 ובהם ציוד קריקט בו נעשה שימוש בידי שחקנים מרכזיים ובהם ויקטור טראמפר, ג'ק הובס, דון בראדמן ושין וורן, וכן חפצים של וו. ג'י. גרייס.

פיתוח עתידי

הוצעו תוכניות להגדלת המגרש והקמת מושבים ל-10,000 צופים נוספים.

שימושים נוספים

במהלך מלחמת העולם השנייה שימש המגרש למשחקי בייסבול. 
המגרש אירח את תחרויות הירי בחץ וקשת במהלך משחקי אולימפיאדת לונדון בשנת 2012.
דיק גרגורי

חייו האישיים

נולד בסנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית למשפחה ענייה בת שישה ילדים ונטולת אב. אימו עבדה כמנקה והמשפחה הייתה תלויה במערכת הרווחה של המדינה. באוטוביוגרפיה שלו, "Nigger", הוא מתאר חיים של עוני מרוד ותקופות ממושכות ללא חשמל ומים זורמים. כמענה לילדים אשר הקניטו אותו תדיר על מצבה הכלכלי של משפחתו, החל גרגורי הצעיר לפתח חוש קומי ולהגיב בבדיחות דעת על ההקנטות.
בבית הספר היה גרגורי תלמיד גרוע שהצטיין בריצה. כושר ריצתו אף זיכה אותו בתום לימודיו התיכוניים במלגה לאוניברסיטת דרום אילנוי קרבונדייל, שם, בין השאר היה חבר באחוות הסטודנטים השחורה, אלפא פי אלפא. לימודיו האקדמאים הופסקו עקב גיוס לצבא ובמהלך שירותו החל גרגורי, בעידוד מפקדיו, להופיע באירועים צבאיים כקומיקאי.
גרגורי היה נשוי כ-50 שנה לליליאן ולזוג יש 12 ילדים. הם גרו בפלימות', מסצ'וסטס.
גרגורי נפטר ב-19 באוגוסט 2017.

קריירה כקומיקאי

לאחר שיחרורו מהצבא, החל גרגורי הצעיר לעבוד בשירות הדואר האמריקאי ביום ולהופיע במועדוני סטנדאפ בלילה. בתחילה הופיע גרגורי מול קהל אפרו-אמריקני ובהמשך אף מול קהל לבן. ב-1961, גרגורי צד את עינו של מו"ל פלייבוי, יו הפנר והאחרון שכר אותו להופיע באופן קבוע במועדונו של הפנר בשיקגו. עד מהרה החל גרגורי להופיע במועדונים נחשבים בכל רחבי ארצות הברית ולהופיע תדיר בתוכניות אירוח שונות. 
ב-1964 הוציא לאור גרגורי את האוטוביוגרפיה הראשונה שלו, "ניגר" ("כושי") ומכר מעל שבעה מיליון עותקים. באותה עת, החל גרגורי להיות מעורב יותר ויותר בנושאים פוליטיים: התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית, פעילות נגד המלחמה בוייטנאם, פעילות למען רפורמות סוציאליסטיות בכלכלה ועוד. פעילות זו סימלה את תחילת דרכו של גרגורי כפעיל פוליטי וסיום הקריירה שלו כקומיקאי במשרה מלאה.

פוליטיקה

ב-1966 גרגורי רץ לראשות עיריית שיקגו מול ריצ'רד דאליי. למרות שהפסיד, לא התייאש מפוליטיקה וב-1968 רץ לנשיאות ארצות הברית בראשות "מפלגת השלום והחירות". בבחירות קיבל גרגורי כ-47,097 קולות (אחד מהם מהנטר ס. תומפסון) ולאחר מכן כתב את האוטוביוגרפיה השנייה שלו, "Write Me" על חוויותיו במהלך מסע הבחירות שלו. 
ב-1980, במהלך משבר בני הערובה באיראן, נסע גרגורי לטהראן על מנת לעזור במאמצי המשא ומתן. כאשר הגיע לשם פתח בשביתת רעב במחאה על אי שחרורם של בני הערובה.

תזונה

בסוף שנות ה-80 הפך גרגורי ליזם ודמות מפתח בקרב תעשיית מזון הבריאות תוך שהוא מטיף לתזונה המבוססת על ירקות ופירות אורגנים ולא מבושלים. גרגורי גם פיתח שיטת דיאטה משלו המבוססת על שתיית מיצים טבעיים. ב-1988 הוא גם ניסה לעזור לוולטר הדסון, האיש השמן ביותר בהיסטוריה הרפואית, להרזות באמצעות דיאטת הנוזלים שלו. ולטר אכן השיל כ-250 ק"ג ממשקלו תוך חודשים אך מקץ שנתיים חזר למשקלו המקורי ונפטר מסיבוכים הקשורים למשקלו ב-1991. 
בשנותיו האחרונות גרגורי החל להטיף בזכות דיאטת הברת'ריאניזם, דיאטה שנויה במחלוקת שגורסת שניתן לחיות באמצעות אוויר צח ואור שמש בלבד.
למך בן מתושלח

לֶמֶךְ, בנו של מתושלח, הוא מראשוני הדורות הנזכרים בספר בראשית (דור תשיעי מאדם הראשון), אביו של נח וסבו של שם.

במסורת היהודית

לפי חישוב של השנים המופיעות בתורה, הוא נולד בשנת תתע"ד לבריאת העולם (2887 לפנה"ס) ומת בשנת א'תרנ"א לבריאת העולם (2110 לפנה"ס), בגיל 777 שנה.
על פי הספרים החיצוניים, שמה של אשתו היה "בת-אנוש". שמה זה נשתמר רק במגילה החיצונית לבראשית (עמוד ב, שורות 3, 8) ובספר היובלות: "וביובל החמשה עשר, בשבוע השלישי, לקח לו למך אשה ושמה בת אנוש אחות ברכאל, בת אחות אביו, ובשבוע הזה ילדה לו בן, ויקרא את שמו נח".
לפי המסופר בספר בראשית, בנו נח נולד בהיות למך בן 182. את השם שבחר לבנו מנמק הכתוב: "וַיִּקְרָא אֶת שְׁמוֹ נֹחַ, לֵאמֹר: זֶה יְנַחֲמֵנוּ מִמַּעֲשֵׂנוּ וּמֵעִצְּבוֹן יָדֵינוּ מִן הָאֲדָמָה אֲשֶׁר אֵרְרָהּ ה'".
בספר הישר מסופר שמת בגיל יחסית צעיר לדורו בגלל שהיה צדיק וה' רצה שיעלה לתיבה, אך גם לא רצה שיחזה ברעה אשר הוא מביא על בני האדם, ובגלל זה הוא מת 5 שנים לפני המבול.
מלבד למך בן מתושלח, נזכרת בסמוך גם דמות נוספת בשם למך בן מתושאל, מצאצאי קין, אך אין לבלבל בין השניים.

במסורת הנוצרית

למך מוזכר בברית החדשה כחלק מרשימת היוחסין של ישו: "בֶּן קֵינָן, בֶּן אַרְפַּכְשָׁד, בֶּן שֵׁם, בֶּן נֹחַ, בֶּן לֶמֶךְ".
אה"מ בלווידרה

אה"מ בלווידרה (באנגלית: HMS Belvidera) הייתה פריגטת מפרשים בריטית בת 36 תותחים, שנבנתה בדפפורד ב-1809. במלחמת 1812 היא שימשה אוניית הדגל של אדמירל הרברט סוייר (Herbert Sawyer) בתחנת הליפקס, בחוף האטלנטי של קנדה.
ב-23 ביוני 1812, חמישה ימים לאחר פרוץ המלחמה, נתקלה "בלווידרה" בפריגטות האמריקניות הכבדות ממנה "פרזידנט", "קונגרס" ו"יונייטד סטייטס". הבריטים לא ידעו כי האמריקנים הכריזו מלחמה על ארצם, ולאחר שהשיבו אש הצליחו להתחמק בלילה מרודפיהם. שיירת אוניות סוחר בריטית, שעשתה דרכה מג'מייקה, ניצלה גם היא, מאחר שהפריגטות האמריקניות היו עסוקות במרדף אחר אוניית המלחמה.
"בלווידרה" הייתה אחת מאוניות השייטת הבריטית בפיקוד פיליפ ברוק, שרדפה ביולי 1812 אחר "קונסטיטושן", פריגטה אחרת של הצי האמריקני, שעשתה דרכה ממפרץ צ'סאפיק אל ניו יורק.
עד סופה של המלחמה השתתפה "בלווידרה" בהטלת ההסגר הימי על נמלי החוף המזרחי של ארצות הברית, ואף לכדה אוניות סוחר ופריבטירים אחדות. בסוף שנת 1814 הוצאה מן השירות, הוסבה למחסן צף (storage hulk) בנמל פורטסמות', וב-1846 נמכרה.
טריאס

טריאס (Triassic) הוא תור בעידן המזוזואיקון. אורכו כ-50 מיליון שנים: מלפני כ-250 מיליון שנים עד לפני כ-200 מיליון שנים.
תור הטריאס החל אחרי הכחדת פרם-טריאס, ההכחדה ההמונית הגדולה ביותר בתולדות כדור הארץ. בתור זה כמעט כל היבשות היו מאוחדות ביבשת-על אחת בשם פנגיאה. שטח רב ממנה, בעיקר בפנים היבשת, היה בעל אקלים מדברי בגלל הריחוק ממי ים החיוניים כמקור מים לגשמים. בתקופה זו התפתחו המחטניים. בתור הטריאס שגשגו הזוחלים האמניוטים שסיגלו לעצמם אורח חיים יבשתי מלא ומאפייניהם עזרו להם לשרוד בחום ובמדבר. במחצית הראשונה של תקופה זו שלטו בה הארכוזאורים, שמהם התפתחו מאוחר יותר התנינאים, הדינוזאורים והפטרוזאוריה, וזוחלים דמויי-יונקים שמהם התפתחו היונקים הקדמונים. בים שלטו סילוניות (ראשרגלאים) וזוחלים ימיים דוגמת פלסיוזאורים. במחצית השנייה של הטריאס התפתחו הדינוזאורים והיונקים הראשונים, אך שתי הקבוצות עדיין רק היוו חלק מהפאונה ולא שלטו בה. רק בעקבות הכחדת טריאס-יורה הפכו הדינוזאורים לשליטי היבשה, בעוד שהיונקים המשיכו לחיות בצל עד שהדינוזאורים נכחדו בסוף המזוזואיקון בהכחדת קרטיקון-שלישון.
רבקה קרמר

ראשית חייה

רבקה קרמר נולדה בליטא בשם רבקה מדניק להוריה, מיכאל וברינה. בשנת 1933, בגיל 3.5, עלתה לארץ ישראל יחד עם משפחתה, במסגרת העלייה החמישית. קרמר גדלה בתל אביב ולמדה בתיכון חדש.

הציז'בטרון

בשנת 1947 התגייסה קרמר לפלמ"ח ושירתה כפקידה במחלקת ההסברה (לצידה של לאה רבין).
באוגוסט 1948, התבקשה על ידי שמואל בונים, שהיה הבמאי של הצ'יזבטרון (שהיה גם הבמאי שלה ב"השומר הצעיר"), למלא את מקומה של אהלה הלוי, שנפצעה קשה ברגלה לאחר שמשאית, שבה נסעו חברי הלהקה, עלתה על מוקש נגד טנקים, ליד קיבוץ נירים שבנגב, בתום סיבוב הופעות של הצ'יזבטרון במשקים מול החזית המצרית.
קרמר הצטרפה לתוכניתה השלישית של הלהקה, "הפלמ"חניק מחפש את המחר" שעלתה באוקטובר 1948.
הסולו הראשון שקיבלה בלהקה היה "הן אפשר". להיטים נוספים מאותה תוכנית היו: "הג'יפ", "החופש תם", "הפלמ"חניק מחפש את המחר", "למדבר" ו"הרעות".
תוכניתה הרביעית של הלהקה - "הטרמפ" ("הלא תיקחהו עמך") הועלתה בפברואר 1949, עם סיום קרבות מלחמת העצמאות, ובה היה לקרמר סולו מצליח נוסף, "שיר אפור". עם הלהיטים נוספים מאותה תוכנית נמנו: "שב גיבור החיל" ו"הפגישה".
בשנת 1950, לאחר שחרור חברי הלהקה מצה"ל, הועלתה תוכנית אזרחית של הצ'יזבטרון בשם "שטח הפקר" וכללה, בין השאר, את השירים: "הגנרל המקסיקני", "כושי כושי" ועוד.

לאחר הציז'בטרון

לאחר פירוק הלהקה, קרמר שימשה כמזכירתו של ראש מחלקת הקליטה בסוכנות היהודית ולמדה במקביל במשך שלוש שנים משחק בבית הספר של הקאמרי.
בשנת 1956 עבדה כדיילת ב"אל על". בשנת 1961 הקליטה הקלטות סולו יחד עם המלחין סשה ארגוב.
ב-1978 שיחקה בסרט הלהקה, בתפקיד קטן של בעלת בית במסיבת יום העצמאות.
קרמר גם עבדה כמורה-מדריכה במוסד החינוכי "אלוני יצחק" והייתה חברת הנהלת ופעילה בעמותת דור הפלמ"ח. כיום, מתנדבת במוזיאון הפלמ"ח.
בשנת 2018, בגיל 87, השתתפה בהפקת אופנה והופיעה בפרק השישי בסדרת הטלוויזיה סליחה על השאלה, שעסק בזקנים.

חיים אישיים

קרמר היא אם לשלוש בנות. בגיל 29 נישאה למקס קרמר, תייר מדרום אפריקה, ממנו התאלמנה.
מתגוררת בבני ציון.
פוליסטירן

פוליסטירן (Polystyrene; בעברית נפוץ השם "קלקר" לפוליסטירן מוקצף) הוא פולימר עשוי מהמונומר סטירן, פחמימן נוזלי שמיוצר באופן מסחרי מנפט. בטמפרטורת החדר, פוליסטירן הוא בדרך כלל תרמופלסטי מוצק, אך ניתך בטמפרטורות גבוהות יותר, לטובת עיצוב או הבלטה ואז מיצוק מחדש. סטירן הוא מונומר ארומטי, ופוליסטירן הוא פולימר ארומטי.

היסטוריה

פוליסטירן התגלה בשנת-1839 על ידי אדוארד סימון, רוקח מברלין. מלבנה, השרף של עץ הפאולוניה, הוא זיקק חומר שמנוני, מונומר אותו הוא כינה "סטירול", מספר ימים אחר כך מצא סימון שהסטירול הסמיך, כנראה בגלל חמצון, הפך לג'לי אותו הוא כינה תחמוצת סטירול ("סטירולוקסיד"). ב-1845 הכימאי האנגלי ג'ון בלית' והכימאי הגרמני אוגוסט וילהאלם פון הופמאן מצאו כי אותה טרנספורמציה של סטירול מתרחשת בהיעדרות חמצן. הם קראו לחומר שלהם מטאסטירול. ניתוח מאוחר יותר, הראה כי החומר זהה באופן כימי ל"סטירולוקסיד".
ב-1866 זיהה  מארסלין ברת'לות כהלכה את ההתהוות של מטאסטירול מסטירול כתהליך פולימרי. כ-80 שנה חלפו עד שהובן כי חימום של סטירול מתחיל תגובת שרשרת שיוצרת מאקרומולקולה, בעקבות התיזה של הכימאי האורגני הגרמני הרמן שטאודינגר (1881–1965). חברת אי גה פארבן  החלה לייצר פוליסטירן בלודוויגסהאפן, גרמניה, בערך ב-1931 בתקווה כי זה יהיה תחליף ראוי ליציקות אבץ ביישומים רבים. הצלחה הושגה כאשר הם פיתחו כור (ריאקטור) המפיק את החומר ובתהליך שיחול (אקסטרוזיה)  מייצר פוליסטירן מוקצף (בצורת כדוריות).

תכונות

פוליסטירן מוצק טהור הוא חסר צבע, פלסטיק קשה המוגבל בגמישותו. אפשר להזריקו לתוך תבניות עם פרטים עדינים. פוליסטירן יכול להיות שקוף או בצבעים שונים. הפוליסטירן חסכוני ושימושי לייצור דגמי הרכבה מפלסטיק, סכו"ם פלסטיק, מארזי תקליטורים ומוצרים אחרים אשר דורשים קשיחות נאותה, מחיר זול ושימוש בצבעים רבים. כמו כן, משמש החומר לבידוד תרמי ולכן משתמשים בו לייצור מכלים לנוזלים.
לעומת ABS גמישותו פחותה, וכן עמידותו לאורך זמן.
פוליסטירן מוקצף (קלקר) נחשב כחומר שאינו מתכלה. ב-2015 גילו חוקרים מאוניברסיטת סטנפורד כי זחלים של חיפושית מסוג Tenebrio molitor מסוגלים להתקיים על דיאטת קלקר.

בישראל

בישראל לפוליסטירן מוקצף נפוץ יותר השם קלקר, על פי שמו של מפעל "קל-קר עין כרמל" בקיבוץ עין כרמל, אשר מייצר מוצרי פוליסטירן מאז 1967. שם זה כרוך בשמו של אחד המוצרים הראשונים של החברה - ג'ריקן פלסטיק העטוף בפוליסטירן מוקצף על מנת לבודד את המים מהתחממות.
אוטרנדורף

היסטוריה

ההתיישבות באוטרנדורף החלה בשנת 1100, וב-1400 קיבל היישוב זכויות עיר, והוא היישוב המרכזי בחבל הדלן .

יהודי אוטרנדורף

אוטרנדורף הייתה המרכז היהודי של חבל הדלן, אבל גם בשיא פריחתה במחצית המאה ה-19 לא עלה מספר אנשי הקהילה היהודית במקום על 15 משפחות וחלקן היו משויכות לקהילה פורמלית בלבד, ולמעשה ניהלו את חייהן ביישובים סמוכים, כמו אילינוורט (גר'), נורדלדה , אלטנברוך (גר') ושטיינאו .
מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות

היסטוריה

מינהל המודיעין של הצבא האדום הוקם בנובמבר 1918, שהפך כעבור זמן לגה-אר-או והיה המחלקה השנייה במטכ"ל הסובייטי.
קיומו של הגה-אר-או לא פורסם בזמן השלטון הסובייטי. הארגון נעשה ידוע ברחבי ברית המועצות והמערב מחוץ לקהילת המודיעין בזמן הפרסטרויקה, בעיקר הודות לכתביו של "ויקטור סובורוב" (ולדימיר רזון), סוכן גה-אר-או שערק לבריטניה בשנת 1978 וכתב על חוויותיו בצבא הסובייטי ובשירותי הביון שלו. לפי סובורוב, אפילו המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית לא יכול היה להיכנס למפקדת הגה-אר-או ללא סריקה ביטחונית.
מרקו יובאנוביץ'

קריירה

יובאנוביץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של בודוצ'נוסט ארילייה ובגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד. בקיץ 2005 הושאל לשנתיים לטלאופטיק במסגרת שיתוף פעולה בין שתי הקבוצות. ב-26 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרטיזן בניצחון 1-4 נגד ראד במסגרת הגביע הסרבי. ב-23 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית במסגרת שלב הבתים של גביע אופ"א נגד סמפדוריה. במהלך עונת 2009/2010 יובנוביץ' לשחקן הרכב בקבוצה. ב-27 במרץ 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור פרטיזן בניצחון 1-2 נגד בורצ'ה כאשר יובנוביץ' כבש את שער הניצחון בדקה ה-90.
ב-12 ביולי 2011 חתם בויסלה קרקוב מליגת העל הפולנית. ב-9 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור ויסלה בניצחון 1-2 נגד לך פוזנן. ב-24 בינואר 2015 שוחרר מויסלה.
ב-24 באוגוסט 2015 חתם בוז'דובאץ אחרי חצי שנה שלא שיחק. ב-23 בדצמבר חזר לקדנציה שנייה בפרטיזן בלגרד בה חתם לשנתיים וחצי. יובאנוביץ' הבקיע בגמר הגביע הסרבי בו ניצחה פרטיזן 0-2 את ג'אבור איווניצה.
בקיץ 2016 חתם בבני יהודה תל אביב מליגת העל עד לסיום העונה. ב-10 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בבני יהודה בתיקו 2-2 נגד מכבי חיפה. 1 באוקטובר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בבני יהודה בתיקו 2-2 נגד מ.ס. אשדוד.
ב-24 באוגוסט 2017 חתם בלאריסה מליגת העל היוונית.
ב-20 באוגוסט 2018 יובאנוביץ' חזר לקדנציה שנייה בוז'דובאץ.
יובאנוביץ' שיחק בצעירותו בנבחרת הצעירה של סרביה עמה השתתף באולימפיאדת בייג'ינג ב-2008 ובאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009.
קונסטנטיוס השלישי

ביוגרפיה

קונסטנטיוס עלה לגדולה ב-411, כאשר מונה לתפקיד מגיסטר מיליטום של הונוריוס ונאבק בהצלחה בויזיגותים, אותם הצליח להדוף מאיטליה חזרה לגאליה. כתוצאה מכך, הוענק לו תואר פטריקיוס ובינואר 417 נישא לאחותו של הונוריוס, גאלא פלקידיה, שככל הנראה נכפתה להנשא לו. לבסוף, הוא קודם לתפקיד אוגוסטוס-במשותף יחד עם הונוריוס ב-8 בפברואר 421. הוא מת מאוחר יותר באותה שנה, ב-2 בספטמבר 421.
לגאלא פלקידיה וקונסטנטיוס היו שני ילדים: הקיסר לעתיד ולנטיניאנוס השלישי ויוסטה גראטה הונוריה, ששחקה תפקיד חשוב באסון פלישת אטילה ההוני בשנת 450. הצלחתו של קונסטנטיוס לעלות מתפקיד מפקד צבאי לדרג אימפריאלי השפיעה מאוד על פעולותיהם של אחרים שהחזיקו בתפקיד פטריקיוס מאוחר יותר, כמו פלביוס אאטיוס וריקימר.
במצולות הים עם דלפי

העלילה

הסדרה מתמקדת בדלפי הדולפין וחבריו ובהרפתקאותיהם ברחבי הים כאשר בכל פרק הם נאלצים להגן על הסביבה המימית שלהם מפני מזימותיו של נשר חמדן בשם מירשוע והעוזר שלו בוינג הקנגורו וקבוצת כרישים.
דון ג'ובאני

היסטוריה

בפראג מוצרט נהנה מיחסם הטוב של תושבי המקום כלפיו, וביטוי שלו ביחס אליהם התפרסם: "Meine Prager verstehen mich" (הפראגים שלי מיטיבים להבינני).
ביצירה זו, החל מסביבת השנה שנכתבה והלאה עד מותו, ניכר הצפי לקראת המוות, במיוחד לאחר אבל על מות אמו, אנה מריה מוצרט (מתה ב-1778), מות אביו, ליאופולד מוצרט (מת ב-28 במאי 1787), ומות התינוק אשר ילדה לו אשתו קונסטנצה.
כאחת מאופרות רבות אשר התבססו על אגדת דון חואן, האופרה של מוצרט נחשבת מעל ומעבר לכל השוואה. האופרה שייכת לז'אנר הדרמה ג'וקוזו, "דרמה מבודחת"; עלילה דרמטית המוצגת דרך תמונות קומיות. בהפקה המקורית, השחקנים תמרנו בין רצ'יטטיב מדובר לבין שירת אריה, אך רוב ההפקות המודרניות משתמשות ברצ'יטטיב יבש (seco) לפי שיטתו של מוצרט.
הפילוסוף הדני סרן קירקגור כתב חיבור ארוך בספרו "או - או", בו הוא (או לפחות אחד הדמויות המגולמות בשמותיו הספרותיים) יוצא להגנת הטענה, שדון ג'ובאני היא יצירת האמנות היפה ביותר מאז ומעולם. הסצנה המסיימת, הפינאלה, שבה דון ג'ובאני מסרב להתחרט על חטאיו, הופיעה כנושא שיחה באמנות ובפילוסופיה אצל סופרים רבים, כולל ג'ורג' ברנרד שו, שביצירתו "אדם ועל-אדם" עשה פרודיה על האופרה (עם אזכור ברור למוזיקה של מוצרט בסצנת הסיום בין דון ג'ובאני לקומנדטורה).
האופרה זכתה לגרסה קולנועית בשם "דון ג'ובאני" בשנת 1979, בבימויו של ג'וזף לוזי. מכיוון שמנעד ואופי התפקיד הראשי ביצירה הוא בס בריטון, התפקיד בוצע הן על ידי זמרי באס והן על ידי זמרי בריטון. חלק מהזמרים הבולטים אשר גילמו את דון ג'ובאני לאורך הדורות, בהצגותיה הרבות, היו זמרי הבס צ'זרה סייפי, אציו פינצה וסמואל ריימי, זמר הבס-בריטון ברין טרוול וזמרי הבריטון תומאס המפסון, בו סקובהוס ורודני גילפרי.

דון ג'ובאני בישראל

האופרה הועלתה לראשונה באוקטובר 1954 בביצוע תזמורתי. בסוף ספטמבר 1963 נערכה הופעת הבכורה של ההצגה באופרה הישראלית. בינואר 1964 הועלתה האופרה גם בביצוע התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
האופרה זכתה בשנת 2009 לביצוע קונצרטנטי עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה.
בשנת 2014 הועלתה האופרה בביצוע סולני מיתר אופרה סטודיו של האופרה הישראלית החדשה, בבימוי חלקי. בתפקידים הראשיים: עודד רייך (דון ג'ובאני) ויאיר פולישוק (לפורלו).
בפברואר 2018 האופרה עלתה לראשונה בבימוי מלא באופרה הישראלית, עליה ניצח דניאל אורן ואותה ביים קספר הולטן.
אנטולי סולוביוב

קורות חיים

אנטולי סולוביוב נולד בריגה, לטביה הסובייטית למשפחה ממוצא רוסי. לאחר סיום בית הספר, בשנת 1967 הוא התחיל לימודים באוניברסיטת לטביה. הוא לא סיים את שנת הלימודים הראשונה, ועזב את הלימודים לטובת קורס טייס. בהמשך הוא גויס לחיל האוויר הסובייטי והוצב ביחידת החיל.
בשנת 1976 נכלל ביחידת הקוסמונאוטים.
בשנת 1988 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-5 לצד ויקטור סביניך ואלכסנדר אלכסנדרוב. הם התחברו לתחנת החלל מיר וביצעו מספר מחקרים.
ב-1990 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-9 לצד אלכסנדר בלנדין. הם התחברו לתחנת החלל מיר. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אנטולי סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 179 ימים.
ב-1993 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-15 לצד סרגיי אבדייב ומישל טוניני. הם התחברו לתחנת החלל מיר. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אנטולי סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 188 ימים.
ב-1995 שוגר לחלל במשימה STS-71 לצד אסטרונאוטים אמריקאים. הם התחברו לתחנת החלל מיר. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אנטולי סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 75 ימים.
ב-1997 שוגר שוב סולוביוב לחלל בחללית סויוז TM-24 לצד פאבל וינוגרדוב. הם התחברו לתחנת החלל מיר. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 197 ימים.
בשנת 1999 עזב סולוביוב את תוכנית החלל הרוסית. מאז הוא מכהן כנשיא קרן "למען מולדת".
שביל נט

שביל נט היא חברה העוסקת במיפוי והוצאה לאור של מפות טופוגרפיות מסוגים שונים. החברה הוקמה בסוף שנת 2005 על ידי אורי בן זאב ואיתי פורת. בתחילת דרכה החברה הוציאה רק מפות שתיארו אזורי רכיבת אופניים, אך ב-2006 שינתה את קו פעולתה והחלה מפרסמת מפות טופוגרפיות אחרות הפונות גם להולכי רגל, ג'יפאים ורוכבים על סוסים.
עד היום הוציאה החברה לאור 22 מפות טופוגרפיות בכל אזורי הארץ, והשיגה כיסוי מלא של חלקי הארץ שמצפון לנחל הירקון. בנוסף פרסמה החברה מפות דיגיטליות לאייפון, אנדרואיד, מחשבים ביתיים ומכשירי ניווט, ואלה מכסות את כל שטח ישראל למעט יהודה והשומרון. החברה מוציאה לאור גם ספרי טיולים, כולל מדריך לשביל ישראל המחולק ל-51 קטעי הליכה, והיא מוכרת גם מחזיק מפות לאופניים. המפות של שביל נט כוללות סימון שבילים לאופניים, סימון שבילים להולכי רגל, מסלולים מקובצים לאופניים, אטרקציות ומידע נוסף. שביל נט היא החברה היחידה בישראל שמכלילה במפותיה סימון שבילים לאופניים, וייחוד נוסף של המפות הוא שחלקים גדולים מהן מוגשים בקנה מידה גדול מזה המקובל במפות סימון השבילים של החברה להגנת הטבע, ובצבע מלא.
וולף הול

צוות השחקנים

רשימת השחקנים להלן:
ג'ון שווב

ביוגרפיה

שווב נולד בספטמבר 1972 בפנסקולה שבפלורידה לג'ון וויליאם שווב השני, חייל בחיל הנחתים כבן השלישי מתוך ארבעה. הוא למד באוקינאווה שביפן ובסיאול בקוריאה הדרומית. לאחר מכן היגר ללונדון. 
ב-1994 התחתן עם חברתו טמסין לאחר שלמדו יחד אנגלית באוניברסיטת דרהאם. יש להם שני ילדים: סמי וג'ק.

קריירה

שווב החל להשתתף בסרטים ובסדרות בשנת 1997, בה דיבב את אחד הרמקולים בדיבוב האמריקאי של סדרת הטלוויזיה הבריטית לפעוטות "טלטאביז", והחל להופיע בתפקידים משניים.
בשנת 2005 הופיע בסדרה "דוקטור הו" ובאותה שנה דיבב דמויות בסדרה "רובוטריקים סייברטרון". לאחר שנתיים שיחק בסדרה הבריטית "מלון בבילון" בתור קליף בארנס. בשנה שאחריה דיבב בסדרת האנימציה "זורו".
בשנת 2012 דיבב את דמותו של טימו בסרט האנימציה "היפה והגלדיאטור" והשתתף בסרט הפוליטי "כוננות עם שחר" של קתרין ביגלו. לאחר שנה השתתף בסרט הפעולה הקומי "קיק אס 2" בתפקיד בלש. כעבור שנה השתתף בסרט "ג'ק ראיין: גיוס הצללים" של קנת בראנה.
בשנת 2013 ניסה שווב להתקבל לתפקיד הקריין בדיבוב האמריקאי של הסדרה "תומס הקטר וחברים", אבל מארק מורגן קיבל את תפקידו בגרסאות הבריטית והאמריקאית. כעבור שלוש שנים הצטרף לצוות המדבבים של הסדרה, ודיבב את סטנלי ואת ויני. בנוסף דיבב בסרט "חסידודס".  
בשנת 2017 דיבב בסדרה "השריף קאלי במערב הפרוע" את דמותו של קיילב. בשנת 2018 שיחק טכנאי צוללת בסרט "עולם היורה: נפילת הממלכה" של הבמאי חואן אנטוניו ביונה.
בנוסף על משחק ודיבוב הוא גם מוזיקאי וגם היה שותף בהפקה של הסרט המוצלח "The Hide" משנת 2008.
קלוד, נסיכת צרפת

ביוגרפיה

קלוד נולדה ב-13 באוקטובר 1499 ברומוראנטין-לאתנה, ללואי השנים עשר, מלך צרפת ולאן מברטאן, בתם של פרנסואה השני, דוכס ברטאן ומרגריט מפואה. מכיוון שלהוריה לא היו בנים, הייתה קלוד אמורה לרשת לאחר מותם את דוכסות ברטאן.
בשנת 1501 חתם אביה על חוזה עם בית הבסבורג, וסוכם בו שקלוד תתחתן עם קרל מאוסטריה, ובשנת 1504 סוכם באמנת בלואה שהזוג יירש את דוכסות ברטאן, ובנוסף ישלוט בדוכסות בורגונדיה, דוכסות מילאנו וברפובליקה של ג'נובה. בשנת 1505 ביטל אביה את ההסכם, והחליט להשיאה לפרנסואה, רוזן אנגולם. ב-9 בינואר 1514 מתה אמה אן מברטאן, וקלוד ירשה את דוכסות ברטאן, וב-18 במאי אותה שנה התחתנה קלוד עם פרנסואה, רוזן אנגולם.
ב-1 בינואר 1515 מת אביה לואי השנים עשר, מלך צרפת, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרנסואה הראשון, מלך צרפת, ודוכסות ברטאן נשארה מאוחדת עם הכתר הצרפתי. קלוד לא שלטה בנחלתה, ולא התעסקה בעיקר בפוליטיקה בחצר המלוכה, אלא השקיעה את זמנה בעיקר בענייני הדת. קלוד הייתה מסוכסכת עם חמותה לואיזה, נסיכת סבויה וגיסתה מרגריט מנווארה, שנאבקו עמה על השליטה בחצר המלוכה.
אחת מבנות לווייתה של קלוד הייתה אן בוליין, ששימשה כמתורגמנית של קלוד כשהיו אצלה מבקרים אנגליים. בשנת 1522 חזרה אן בוליין לאנגליה, ובשנת 1533 התחתנה עם הנרי השמיני, מלך אנגליה והפכה למלכת אנגליה.
קלוד הייתה אשה לא יפה, וסבלה מצליעה, פזילה בעינה השמאלית, והייתה נמוכה ושמנמונת. ב-20 ביולי 1524 מתה קלוד בשאטו דה בלואה, והיא בת 24 שנים.