google/wiki40b huggingface dataset:
דפוק וזרוק בפריז ובלונדון

רקע

אורוול, סופר בריטי עני, שהיה בעבר שוטר ועזב את תפקידו, מוצא את עצמו בשתי הבירות האירופיות הגדולות: לונדון ופריז. בלונדון הוא חווה מקרוב חסרי הבית, ובפריז הוא עובד כשוטף כלים במסעדה, ומתאר בפירוט את הקשיים.
בתחילה, בשנת 1927, עבר לגור בחדר בשוק פורטובלו בלונדון. בעודו כותב עבור מספר מגזינים, החל במסעות בלונדון וסביבתה, על מנת לאסוף חומר עבור מאמרו "The Spike", המאמר הראשון שלו שראה אור, שישמש לאחר מכן כחלק השני של ספרו "דפוק וזרוק בפריז ובלונדון". באביב 1928 הוא עבר לפריז וגר ברובע הלטיני. בעקבות המהפכה הרוסית, הייתה במקום קהילה גדולה של מהגרים רוסיים שהיגרו בפריז. דודתו של אורוול, נלי לימוזין, גרה גם היא בפריז וסיפקה לו תמיכה חברתית וכלכלית. אורוול ניהל חיים חברתיים פעילים, עסק בכתיבה ופרסם מספר מאמרים במגזינים אוונגארדים.
בשנת 1929 חלה אורוול, וזמן קצר לאחר מכן, נגנב כסף מביתו. הגנב ככל הנראה לא היה האיטלקי הצעיר שתואר ב"דפוק וזרוק". באחת ההקדמות לספר נכתב ש"התחשבות ברגישות של הוריו הייתה דורשת את דיכויה של ההרפתקה. מי שדרדר את אורוול לעוני קיצוני עשה לו גם טוב. עשרת השבועות האחרונים שלו בפריז זרעו את הזרעים של ספרו הראשון שיצא לאור".

האנטישמיות בספר

בספר כמה אמירות שניתן לתארן כאנטישמיות. בתיאורים שונים בספר הוא מתאר את דמות היהודי כמכוער ("אף עקום וגבנוני וגוף מנובן"), ובהמשך כנצלן וגנב, ובמקרה אחר כקמצן המוכר את הבת שלו לזנות תמורת פרוטות. הספר פורסם בשנת 1933, בה היו אמירות מסוג זה פופולריות באירופה. בתרגום לעברית של הספר הוסרו רוב האמירות המפורשות מסוג זה.
יחסי מונקו–נפאל

סקירה כללית

היחסים שבין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל לבין נסיכות מונקו כוננו ב-15 במאי 2012. נפאל האמינה על מונקו את השגרירות שלה בפריז, בירת צרפת הסמוכה.
קומי קומי

פורמט התוכנית

במהלך התוכנית הקומיקאים דודו ארז (עונות 1–3), לירית בלבן (1-3), נמרוד אלדאה (2-3), יובל כהן (עונה 1) וגיא עמיר (עונה 3) נכנסים למקומות ציבוריים כגון סופרמרקט, תחנות אוטובוס, קניון ויוצרים סיטואציות קומיות ואבסורדיות אל מול עיניהם של עוברי האורח העוברים או הנמצאים במקום. השחקנים בודקים כיצד העוברים והשבים מגיבים לסיטואציות הלא צפויות האלה.
התוכנית בנויה מסיטואציות בהן השחקנים מסתובבים במקומות מוכרים בישראל, כגון דיזנגוף סנטר, בשלל תחנות אוטובוס ברחוב ארלוזורוב ברמת גן, במתחם הטיילת באילת, בקניון הזהב בראשון לציון, ובכיכר העצמאות בנתניה, ונוהגים בצורה מביכה או מפתיעה, נושאים שלטים מבדחים, או מביימים פגישה מקרית ביניהם, כשלרוב אחד השחקנים נוהג כאילו הוא חלק מהקהל (שתול). השחקנים לעיתים מחופשים לשלל דמויות ובהן- שוטר, קופאית, ושליח דואר. לעיתים הסצינות חוזרות על עצמן במספר פרקים, כשבכל פעם שורת סיום אחרת.
בין הסיטואציות הקומיות כלפי עוברי האורח ניתן למצוא סיטואציה בה לירית בלבן נכנסת לסופר ונצמדת לאחת הקונות במקום וכל פעם שהקונה באה לקחת פריט גם לירית באה לקחת אותו, דודו ארז מטריד עוברים ושבים בשלל שאלות כשיש לו יד ארוכה במיוחד, או סיטואציה המתרחשת בכרמלית בחיפה, ובה דודו ארז ונמרוד אלדאה מגלמים האחד כרטיסן והשני נוסע, כאשר נמרוד פונה לארז ומבקש לבדוק כרטיס, זה מודיע לו שברשותו רק "כרטיס עמידה", ולכן עליו לעמוד, בפעם אחרת הוא פונה אליו שוב ומודיע לו שברשותו "כרטיס קפיצה", ושעליו לקפוץ, ו"הנוסע" מציית להוראות לעיני שאר הנוסעים. בכך מומחשת אחת ממטרות התוכנית: לבחון את תגובת האזרח הממוצע להתרחשויות מביכות, כפי שמסבירה לירית בלבן בפרק 'מאחורי הקלעים'.
בחלק מהמתיחות הצוות מנסה לשבור קונבנציות ומוסכמות חברתיות כמו למשל- ניסיון של דודו ארז לרכוש תמונה במוזאון ש"תלש" מהקיר, ניסיון לרכוש קולבים בלבד בחנות בגדים, ניסיון של ארז לרכוש כמה דפים ש"תלש" מספר שלם לתדהמת המוכרות בחנות ספרים, וכן הצבת שוטר בתשלום תוך כדי דרישת תשלום מ"שתול" (גיא עמיר), על כל פניה לשוטר בבואו להתלונן על שוד.
החל מהעונה השנייה שולבו בתוכנית משאלי רחוב שערך דודו ארז יחד עם לירית בלבן, כשארז מתחזה לכתב טלוויזיה (דודו מהטלוויזיה) ובין היתר- מתקן את הנשאל, ו"מכניס לו מילים לפה", והנשאל מקבל את הדברים בהכנעה. בחלק מהמשאלים בלבן מצטרפת כ"אישה תמימה ברחוב", ויחד עם ארז
הם קופאים בבת אחת, בלבן מפריעה לראיון באמצעות התעטשויות בלתי פוסקות וכדומה.
תוכנית ה"מייקינג אוף" (מאחורי הקלעים) חושפת איך נעשו חלק מהמתיחות, שם אפשר לראות את הבמאי (דודו ארז) מנחה את לירית בלבן איך למתוח את העוברים והשבים, באמצעות אוזניה בלתי נראית, ובין היתר בלבן מתלוננת על החום הרב, במהלך צילום המתיחות.

פתיח התוכנית

פתיח התוכנית הוא סרטון אנימציה ובו דמות ביצתית שמועדת ומחליקה בשלל סיטואציות, כשברקע נשמעת הקריאה "קומי קומי", בקולו של גורי אלפי (עונה 1–2).

פסקול התוכנית

יצירות מוזיקליות רבות עיטרו חלק מהמתיחות, ביניהן- מסוגת המוזיקה הקלאסית (הללויה, מתוך "משיח" מאת הנדל, "טוקטה ופוגה ברה מינור" מאת באך) מסוגת המוזיקה התזמורתית הקלה ("השעון הסינקופי" מאת אנדרסן), מסוגת הרוק הכבד, ואף מוזיקת יודל.
אין חבוש מתיר עצמו מבית האסורים

אין חבוש מתיר עצמו מבית האסורים הוא ביטוי שמקורו בתלמוד הבבלי שמשמעותו היא שאדם לא יכול לבצע דברים שנצרכים לו, גם בדברים שהיה יכול לבצע אילו היה צריך לעשותם לחברו. המשל לכך הוא אסיר שאינו יכול לחלץ את עצמו מבית הסוהר.

תפילת החולה על עצמו

במדרש רבה מובא שתפילת החולה על עצמו יפה מתפילת אחרים עליו. הקשו על כך כמה ראשונים ואחרונים, הרי בגמרא בברכות נאמר שהחולה אינו יכול להועיל לרפואתו כמו מה שאחרים יכולים לעשות עבורו. החזקוני ורבי אליהו מזרחי תרצו שבדרך כלל אין החולה יכול להתכוון כראוי, ולכן עדיפה תפילת אחרים עליו, אך במקרה בו החולה מצליח לכוון כראוי, תפילתו עדיפה.
לעומת זאת המהר"ל והט"ז מחלקים בין עזרה רגילה וסגולה, בה כוחו של אחר יפה מכוחו של החולה, ואילו בתפילה, בה הסיוע מגיע ממרום ולא מכוחו של המתפלל, תפילתו של החולה עדיפה על תפילת אחרים.
נקדן טקסט

נקדן טקסט הייתה תוכנת ניקוד אוטומטית שפותחה בשנת 1996 על ידי מט"ח (המרכז לטכנולוגיה חינוכית) כחלק מפרויקט "רב מילים" לניתוח צורני ממוחשב של השפה העברית, המאפשרת זיהוי של רוב המילים בעברית בנטיות שונות, כינויים ואותיות שימוש. הפרויקט בוצע בראשותו של פרופסור יעקב שויקה. כיום שייכת התוכנה לחברת מלינגו, אשר המשיכה לפתח אותה, ומפעילה גרסה עדכנית שלה באתר נקדן מורפיקס.
תוכנת נקדן-טקסט, שהייתה תוסף למעבד התמלילים Word, איפשרה לנקד ממילה בודדת ועד מסמך מלא באופן אוטומטי, תוך שהיא בוחרת, במקרה של כמה אפשרויות, את המילה השכיחה ביותר והמתאימה ביותר להקשר. לתוכנה זו היה גם אשף ניקוד ידני, שאפשר לבחור מתוך רשימת מילים מנוקדות, ולנקד מילים באופן חופשי ובקלות. אחוזי ההצלחה בניקוד אוטומטי בתוכנה זו היו גבוהים (לטענת המפתחים: 90% - 95% הצלחה), והיא זכתה בפרס איל"א ליישומי מחשב.
בתוכנה זו יש מנגנון ניתוח צורני ופירוק למרכיבים של המילה, בשם "מלי"ם", כך שברשימת המילים המנוקדות ניתן לעשות אבחנה בין שתי מילים זהות שמנוקדות באופן שונה זו מזו; כך למשל, כאשר המנקד נתקל במילה וכשמחברותיכם, הוא יודע האם הוא רוצה את הניקוד של ו + כאשר + מ + החברות שלכם (רבים), או את הניקוד של אם ו + כאשר + המחברות שלכם.
הגרסה העדכנית של התוכנה פועלת כאמור באתר נקדן מורפיקס, בתשלום דמי מינוי.
מטרופולין בנגקוק

שטח ואוכלוסייה

המטרופולין משתרעת על שטח שגודלו 7,761.50 קמ"ר, בינואר 2008 הוערכה אוכלוסייתו בכ-11,971,000 תושבים, צפיפות האוכלוסין הוערכה בכ-1,301.42 בני אדם לקמ"ר.
התפתחות תעשיית התיירות בבנגקוק, גורמת למהגרי עבודה רבים מקרב האוכלוסייה הכפרית במדינה, ומשאר מדינות דרום מזרח אסיה.
ב-20–30 שנים האחרונות מהגרים לבנגקוק הודים, פקיסטנים, פרסים, בורמזים, קמבודים, נפאלים, פיליפינים, סינים, לאוטים ועוד.
תופעה נפוצה במטרופולין היא היוממות; עובדים רבים מתגוררים מחוץ למטרופולין, והם נוסעים אליה ליום העבודה. במשך היום גדלה אוכלוסיית העיר ל-15–20 מיליון איש. בסופי שבוע ארוכים ובחג הסונגקראן, נראית הבירה כנטושה.
מאחר שהערים הסמוכות לבנגקוק היו בעברם ערים נפרדות, לכל עיר מרכז עירוני משלה. בשל הצמיחה הגבוהה של פרוורים בפאתי בנגקוק, נוצר גיבוב של מרכזים עירוניים.
רבים מבני מעמד הביניים משתמשים ברשת הכבישים המהירים כדי להגיע למקום מגוריהם, בני מעמד הפועלים עובדים לרוב באזור מגוריהם, אלא עם הם מועסקים בחברות המשלמות להם את דמי הנסיעה. רבים מהם עושים שימוש ברשת האוטובוסים העירונית, בשעות הבוקר המוקדמות נפוץ הקארפול.
כיום הצמיחה הגבוהה לא מוגבלת לאזור מסוים. ערך הקרקעות במרכזי הערים מרקיע שחקים, במיוחד במרכז העיר בנגקוק נוצרה מנהטניזציה (Manhattanization); בנייה צפופה של גורדי שחקים. עקב הבנייה הצפופה, גבולות המחוזות אינם ניכרים לעין.
הגדילה המהירה באוכלוסיית המטרופולין, חייבה את מנהלת המטרופולין להתמודד עם הצפיפות הגוברת בכבישים ועם זיהום האוויר הגובר. הפעולות שננקטו בנוגע לזיהום האוויר, היו מוצלחות יחסית, אולם אין במטרופולין רשת הסעת המונים יעילה.

מנהלת המטרופולין

מנהלת מטרופולין בנגקוק (בתאית: กรุงเทพมหานคร) היא המועצה המקומית האחראית על המטרופולין. המועצה מחולקת לשתי זרועות; הרשות המבצעת (או מושל בנגקוק), והרשות המחוקקת (או מועצת המטרופולין). 
תפקיד המנהלה לגבש וליישם את מדיניות ניהול המטרופולין, הכוללים את התחבורה, תכנון עירוני, פינוי פסולת, דיור, כבישים וכבישים מהירים, ביטחון, ואיכות הסביבה.
מושל בנגקוק נבחר לכהונה של ארבע שנים. החל מ-11 בינואר 2009 משמש בתפקיד זה סוקהומבאנד פריבאטרה (Sukhumbhand Paribatra).

תחבורה

אף על פי שנבנו כמה קווי רכבת עירוניים, המטרופולין ידועה לשמצה בשל העומס הרב בכבישים. באוקטובר 2012 נרשמו באזור המטרופולין 7,384,934 כלי רכב, כרכב אחד לשני בני אדם.
כדי להקל על הגודש, נמשך הפיתוח המסיבי של הרכבת, אך בנייתו גורמת להפרעות רבות ברחובות הראשים. כמות כלי הרכב בבנגקוק גורמת לרמות גבוהות של זיהום אוויר, וליבוא נפט מוגבר.
מנוף (מכניקה)

המנוף הוא אחת מן המכונות הפשוטות הקלאסיות, המנוף מקטין את הכוח הנדרש לביצוע עבודה על חשבון הארכת ההעתק (ה"דרך") שהכוח פועל לאורכו - שהוא עיקרון היתרון המכני. במכניקה, מנוף הוא הרחבה של גוף קשיח למקרה פרטי מאד של מערכת המורכבת משני גופים, ומבנה התומך בהם. מניחים ששני הגופים ינועו לאורך שני קטעים מקבילים. אורכו של המבנה התומך מקל על הפעלת כוח על גוף אחד, באמצעות הגדלת המומנט של הגוף השני. בשימושים מעשיים, ההתייחסות למנוף היא רק אל המבנה התומך, לא לכל המערכת. וזה מפני שאחד משני הגופים הוא המטען המועיל במערכת, והוא משתנה בכל שימוש. והגוף השני מובלע במנוף, כי הוא משמש לצרכים פנימיים שלו.
הראשון שחקר באופן יסודי את תורת המנופים ומכונות פשוטות היה כנראה הפילוסוף והמדען היווני ארכימדס. ארכימדס הגדיר את המושג מומנט כוח, שעומד בבסיסם של מנופים פשוטים. מומנט הוא הכוח הגורם לסיבוב והוא שווה למכפלת הכוח המופעל במרחק שלו מציר הסיבוב (נקודת הסמך). כך למשל, כאשר שני ילדים שמשקלם זהה יושבים על נדנדה במרחקים שונים מנקודת הסמך שלה, הנדנדה תיטה לכיוון הילד היושב רחוק יותר מהציר, כיוון שהוא מפעיל מומנט גדול יותר. לחישוב זה, של מרכז מסה, שימושים רבים בחיי היומיום, לדוגמה, בעת שימוש באת חפירה קל יותר להפעיל כוח על חלקו של האת המרוחק מהאדמה.
האנרגיה שיש להשקיע כשמסתייעים במנוף זהה לעבודה בלעדיו, אך לעיתים קל יותר להפעיל כוח קטן יותר לאורך מרחק גדול יותר. מתוך דמיון משולשים ניתן לראות כי המרחק גדל בדיוק במידה שהכוח קטן, לכן העבודה (מכפלת הכוח במרחק) נשארת קבועה. עקרון חלוקת הכוח ניתן ליישום גם בסוגים נוספים של מנופים, כגון מנופים המבוססים על גלגלת, על ברגים ועל גלגלי שיניים, כמו שנעשה בתיבות הילוכים. עיקרון זה כנראה עומד מאחורי הציטוט המפורסם ביותר של ארכימדס: "תנו לי נקודת משען ואוכל להזיז את העולם". משמעות האמרה היא שבהינתן מוט קשיח וארוך מספיק ניתן להזיז את כדור הארץ כולו גם בהפעלת כוח קטן מאוד, כל עוד מתרחקים מספיק מנקודת הסמך.

עקרון הפעולה

את המבנה התומך של המנוף ניתן לחלק לעמוד הניצב לקרקע, ולקורה אופקית שמקבילה לקרקע. קורה זו היא זרוע המנוף. מבנה זה מגדיר מישור שניצב לקרקע.
בניגוד למכניקה של גוף קשיח, חוסר הצפידות של מרכיבי המערכת הוא עיקר העניין, והמורכבות, שלה. השאיפה היא ששני הגופים ינועו לאורך שני קטעים מקבילים. בהיותם מקבילים, המרחק בין הקטעים קבוע. אך, בניגוד לגוף קשיח, המרחק המוחלט בין שני הגופים יכול להשתנות.
את הגוף שמיצר את הכוח להנעת הגוף השני, ובמקרים רבים מובלע במנוף, ניתן לראות כמקור כח. המבנה התומך, הגוף אותו מעוניינים לשנע, מקור הכוח, והמרחב שנוצר על ידי כל הנקודות בהן הגוף המשונע יכול להימצא הן מערכת פיזיקלית סגורה. כאשר עמוד המנוף, ובכלל זה נקודת הסמך, המכונה לעיתים נקודת האחיזה או נקודת המשען, קבועים במרחב. בשימוש בפועל מקנים לזרוע המנוף יכולת סיבוב במישור המקביל לקרקע, כאשר ציר הסיבוב הוא עמוד המנוף. בכך מגדילים את המרחב אליו ניתן להעביר את הגוף המשונע, ואת המקומות האפשריים להתקנת המנוף. מסיבות של יעילות ויציבות המערכת מקפידים שהמטען המשונע ינוע רק במישור שמוגדר על ידי המבנה התומך. בכל זמן, המערכת נמצאת בשיווי משקל מכני סביב נקודת הסמך - נקודת שיווי המשקל. ניתן להחשיב נקודה זו כמרכז המסה של המערכת. שיקולים של יציבות ובקרה מגבילים מאד את התאוצה שמעניקים לגוף המשונע בעת השינוע.
אותיות מצחיקות

הספר

הספר, גיבורו של הסרט, כולל 22 שירי שטות קצרים בני שתי שורות, שיר לכל אות. האותיות, להן מוקדש כל אחד מהשירים, מודגשות בטקסט ומצוירות בממדים גדולים באיורים הנלווים.
איור: הילה חבקין
הוצאה: מודן הוצאה לאור (2006)
פצ'ניז'ין

תולדות היישוב

פצ'ניז'ין הוקמה במאה ה-18 כעיר פרטית בבעלות אצולה. משנות ה-80 של המאה ה-19 התפתחה העיירה, בשל מציאת נפט בסביבתה, והתחלת הפקתו. במהלך מלחמת העולם הראשונה גרמו החיילים הרוסים נזק רב לעיירה.
בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי פצ'ניז'ין

יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-18, ובשנת 1750 נבנה בה בית כנסת. בראשית המאה ה-19 הייתה קהילת העיירה לעצמאית, לאחר שקודם לכן השתייכו אנשיה לקהילת קולומיאה הסמוכה. בשנת 1848 קבע מושבו בעיירה האדמו"ר רבי צבי הגר בן רבי דוד מזאבלוטוב. אחריו כיהן בנו רבי גרשון הגר.
במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ובשנת 1890 נמנו בה 2,024 יהודים. בתחילת המאה ה-20, וביתר שאת לאחר מלחמת העולם הראשונה, עזבו את העיירה רבים מיהודיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,330 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, תוך קיום בית ספר עברי. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם, ובאחד המקרים נרצחה מורה בבית הספר העברי ביישוב.
במהלך הכיבוש הגרמני של אזור העיירה, החל מקיץ 1941, גורשו יהודי העיירה לגטו קולומיאה, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי העיר.
הסוס הלבן של קנט

הסוס הלבן של קנט (באנגלית: White horse of Kent) או הסוס הלבן הניצב (White Horse Rampant) הוא הסמל של מחוז קנט שבדרום מזרח אנגליה בממלכה המאוחדת. סוס זה מהווה את הסמל ההיסטורי של קנט מזה מאות שנים, וככל הנראה היה סמלה של ממלכת קנט.
מקורו של הסמל הוא במאה השישית, בסמל הג'וטי של ממלכת קנט. על פי הפולקלור הבריטי היה הסוס הלבן סמלו של הורסה, אחיו של הנגסט. הורסה הביס את המלך וורטיגרן בסמוך לאיילספורד וייסד את ממלכת קנט. האיזכור ההיסטורי הראשון של הסמל הוא איזכור מ-1605 בכתביו של ריצ'רד ורסטגן, ובו התיאור הפולקלוריסטי.

שימושים

הסוס הלבן מופיע במרכז שלט האצולה של מחוז קנט ועל דגל קנט, ועל סמל ולוגו מועצת מחוז קנט, שלט האצולה של אוניברסיטת קנט ועל דגלי והלוגואים של חברות רבות וקבוצות ספורט שממוקמות במחוז קנט.
מוזיאון שרלוק הולמס

היסטוריה ותצוגות

המוזיאון ממוקם ברחוב בייקר מספר 239, בסמוך לריג'נטס פארק. מבנה המוזיאון נבנה בשנת 1815 בסגנון ג'ורג'יאני, ושימש בין השנים 1860–1936 כאכסניה. תקופה זו "חופפת" את התקופה שבה, לפיו ספריו של קונן דוייל, התגוררו שרלוק הולמס וד"ר ווטסון ברחוב בייקר (1881–1904). 
המוזיאון נפתח ב-1990 על ידי האגודה הבינלאומית שרלוק הולמס (ארגון ללא מטרת רווח). במוזיאון תצוגה ה"משחזרת" את חדר מגוריו של הולמס, בהתאם לתיאורים המופיעים בספר. חדר המגורים נמצא בקומה השנייה, במעלה 17 מדרגות, בצד הפונה אל החצר. המוזיאון מציג בחדרים את כל החפצים שאוזכרו בסיפוריו של דוייל (לרבות הכורסא הגדולה שליד האח, כלי הכימיה של הולמס, אוסף זכוכיות מגדלת המקטרות והכובעים שלו). על קיר חדרו של הולמס מצויים חורי הירי המאייתים את ראשי תיבות שמה של המלכה ויקטוריה - אותן ירה הולמס. 
בקומה השנייה של מבנה המוזיאון משוחזר חדרו של הד"ר ווטסון (החדר פונה לאחורי הבית), בעוד שחדרה של הגברת האדסון (בעלת הבית על פי הספרים) נמצא בחזית הבית בקומה זו. חדרו של ד"ר ווטסון מציג חפצים המוזכרים בסיפורי שרלוק הולמס כשייכים לווטסון ובהם ספרי רפואה, תיק רופא, וכן יומן משוחזר - המציג את הערותיו בכתב יד של ווטסון בהתאם לעלילת הספר כלבם של בני בסקרוויל.
בקומה השלישית של המוזיאון בובות שעווה של הדמויות השונות המופיעות בסיפורים, ובהן בובות שעווה המציגות את שרלוק הולמס, ווטסון, פרופסור מוריארטי, ודמויות אחרות.
בקומת הקרקע של המוזיאון מצויה חנות מזכרות.
עובדי המוזיאון לבושים בבגדי גברים אופייניים לתקופה הוויקטוריאנית, והעובדות במוזיאון לבושות במדי משרתות בתקופה הוויקטוריאנית.
קילוגרם

הגדרת הקילוגרם

ב-1793, קילוגרם הוגדר כמסתם של 1,000 סמ"ק (או ליטר) של מים בטמפרטורה של 4 מעלות צלזיוס ובלחץ של אטמוספירה אחת. מכיוון שהגדרה זו לא הייתה מעשית, ב-1889 הוחלפה ההגדרה, בה הוגדר הקילוגרם כמסתו של מוט (הקרוי Le Grand K ) העשוי מסגסוגת של פלטינה ואירידיום ואשר שמור בלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות בפריז.
בשנת 2005, לאחר שהתברר שבמרוצת הזמן, מסת המוט משתנה ביחס לשכפוליה, גם אם באופן זעיר (כדי משקל גרגר חול), המליצה הוועדה הבינלאומית למידות ולמשקלות (אנ') להגדיר מחדש את הקילוגרם באמצעות קבועים אוניברסליים, ובכך להבטיח הגדרה התקפה בכל תנאי.
ב-16 בנובמבר 2018 נערכה הצבעה רשמית ואושרה ההגדרה החדשה של הקילוגרם והיא נכנסה לתוקף ב-20 במאי 2019. בהחלטה הוחלט כי יש להגדיר את הקילוגרם כפועל יוצא של הגדרת  קבוע פלאנק כך . 
 - קילוגרם כיחידת מסה של ה-SI
 - קבוע פלאנק
 - גודל (ללא יחידות) של קבוע פלאנק
 - מטר 
 - שנייה
הגדרה זו קושרת את הק"ג לשלושה קבועים אוניברסליים בפיזיקה: קבוע פלאנק, מהירות האור וקבוע המבנה הדק, כך לעולם (בהנחה שקבועים אינם משתנים באמת) הק"ג החדש לא יכול להשתנות.
את הק"ג החדש ניתן למדוד באמצעות מכשיר הנקרא Kibble balance .

קילוגרם מסה וקילוגרם כוח

בעבר הבדילו בין קילוגרם-מסה לבין קילוגרם-כוח. קילוגרם-מסה (קג"מ) הוא מונח שהומצא כדי להבדיל מקילוגרם-כוח שהיה שווה ל-9.81 ניוטון. כיום מונחים אלה כבר לא בשימוש, והמינוח "קילוגרם" משמעו קילוגרם-מסה.
קילוגרם-כוח (קג"כ) אחד הוגדר ככוח שאיתו כדור הארץ מושך מסה של קילוגרם-מסה אחד, קרי 9.81 ניוטון. כיום יחידה זו אינה שמישה במדע.
סדרת קונוויי

תכונות

לכל גרעין נתון, האורך של איברי הסדרה (מספר הספרות באיבר) הולך ומתארך לאינסוף, למעט במקרה שהגרעין הוא 22, אז הסדרה מתנוונת ונהיית קבועה: 22, 22, 22.... זוהי תוצאה של המשפט הקוסמולוגי כמפורט להלן.
בסדרה שגרעינה הוא ספרה יחידה, כל הספרות המופיעות (למעט האחרונה שהיא תמיד d) הן 1, 2 או 3. הסיבה היא שלא יכול להופיע רצף של יותר משלוש ספרות זהות ברצף, שכן משמעות הדבר היא כי ספרו את אותה ספרה שלא ברצף. לדוגמה "41" לא יכול להופיע, כי משמעו שקדם לו "1111" שלו קדם "11" שאמור להיות מתורגם ל-"21".

המשפט הקוסמולוגי

המשפט הקוסמולוגי של קונוויי הוא משפט בסיסי לגבי סדרות קונוויי שמאפשר לחקור את תכונותיהן. המשפט קובע שקיים מספר קבוע N כך שהחל מהאיבר N, כל איברי סדרת קונוויי (עם גרעין כלשהו) מורכבים מרצף של תת-מחרוזות מתוך רשימה ידועה וסופית, ושכל תת-מחרוזת ממשיכה ומתפתחת באופן בלתי תלוי בשאר התת-מחרוזות.
התת-מחרוזות הבסיסיות מהן ניתן ליצור את כל איברי סדרות קונוויי מכונים "יסודות". ישנם 92 יסודות המופיעים בסדרת קונוויי הסטנדרטית (עם גרעין 1), והם נקראים על שם 92 היסודות הכימיים הראשונים בטבלה המחזורית. סדרות קונוויי עם גרעין הכולל ספרה שאינה 1, 2 או 3 כוללות גם יסודות נוספים "טרנס-אורניים". יש שני יסודות טרנס-אורניים לכל ספרה גדולה מ-3.
האיבר השני של סדרת קונוויי שגרעינה הוא אחד היסודות נקרא ה"התפתחות" של היסוד הזה. למשל היסוד "ניקל" הוא המחרוזת "11133112" וההתפתחות שלו היא "31232112", מחרוזת שהיא בעצמה צירוף של "אבץ", שהוא "312" ו"קובלט", שהוא "32112". היסודות נבנים כך שההתפתחות של כל יסוד היא צירוף של יסודות. היסוד ה-92 "אורניום" הוא המחרוזת "3". היסוד ה-91 "פרוטקטיניום" הוא ההתפתחות של "אורניום", כלומר הוא "13". היסוד ה-90 תוריום הוא ההתפתחות של "פרוטקטיניום". באופן הזה בונים את כל היסודות, כאשר כל יסוד מוכל (אבל לא תמיד שווה ל-) בהתפתחות של היסוד העוקב לו. התהליך נעצר כאשר מגיעים ליסוד השני "הליום" שההתפתחות שלו מורכבת כולה מיסודות גדולים יותר. לבסוף מוסיפים את היסוד הראשון "מימן", שהוא "22", השווה להתפתחות של עצמו. טבלה של כל היסודות וההתפתחות שלהם ניתן למצוא כאן.
המשפט הקוסמולוגי קובע שכל איבר של סדרת קונוויי (החל ממקום מסוים) ניתן לפרק לסדרה של יסודות, ושהאיבר הבא בסדרה מתקבל על ידי החלפת כל יסוד בהתפתחות שלו.
כמו הוכחת משפט ארבעת הצבעים, הוכחת המשפט הקוסמולוגי מבוססת על רדוקציה למספר סופי של מקרים פרטיים ובדיקתם על ידי מחשב. ידוע שערכו של N המופיע בניסוח המשפט הוא לכל היותר 29, והוא כנראה 24 (לדיון מפורט ראו ). כאשר מדובר בסדרת קונווי הסטנדרטית מספיק לקחת N=8.
שנים עבריות ג'ש' - ג'שצ"ט

שנים עבריות ג'ש' (3300) - ג'שצ"ט (3399) התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 462 לפנה"ס והסתיימו בשנת 362 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
חוריריות

אורח חיים וסביבות מחיה

החוריריות נפוצים כמעט בכל סוגי הסביבה הימית. מרבית מיני החוריריות חיים על פני קרקעית הים ונקראים פורמיניפרים בנתוניים. פורמיניפרים החיים על פני המשקע (או מצע קשה אחר) נקראים אפיפאונלים ואלו החיים בתוך המשקע נקראים אינפאונלים.
קבוצה נוספת של פורמיניפרים הם החוריריות הפלנקטונים. לרוב, קבוצה זו מאכלסת את עמודת המים העליונה של מדף היבשת והאוקיינוסים. לקבוצה זו משתייכים מספר מועט יחסית של מינים אך מספר גדול של פרטים מכל מין.
גודלם נע ממספר מילימטרים ועד 20 סנטימטרים.

תרומתם למדע

החוריריות נפוצים במגוון רחב של סביבות ימיות מאזורי הגאות והשפל ועד לסביבות אוקיאניות, והשלדים שלהם מהווים את המרכיב העיקרי של המשקעים הנוצרים בסביבות אלו. נוסף על כך, אוכלוסייתם מכתיבה את מבנה המערכות הביולוגיות הימיות מעצם קיומם בתחתית שרשרת המזון. כבעלי חיים חד-תאיים הם מקיימים אינטראקציה ישירה עם גופי המים שבהם הם חיים, ועל כן הם רגישים עד מאוד לשינויים פיזיקליים, כימיים וביולוגים בסביבתם הכוללים בין השאר שינויים בעומק, במליחות, בטמפרטורה, זמינות המזון, ריכוז החמצן ועוד. מסיבה זו משמשים החוריריות כסמנים יעילים לשחזור שינויים אוקיינוגרפים ואקלימיים במרוצת ההיסטוריה של כדור הארץ.
תרומה נוספת לשחזור סביבתי טמונה בשלד הקלציטי, המצוי אצל חלק ממיני החוריריות. אנליזות של איזוטופים יציבים של פחמן וחמצן המרכיבים את השלד מהווים אמצעי ישיר לשחזור טמפרטורת מים, זרמים, רמת פוריות, שטף אורגני ועוד.
פורמיניפרים בנתוניים רגישים לשינויים סביבתיים המתרחשים בקרקעית הים ועל כן משמשים ככלי חשוב לשחזור התנאים ששררו בקרקעית הים. הפרמטרים החשובים ביותר לאפיון תנאי החיים בקרקעית הים הם השטף האורגני וריכוז החמצן.
פורמיניפרים פלנקטונים מהווים מדד רגיש לתנאים בעמודת המים העליונה. הגורמים העיקריים המשפיעים על הרכב המאספים ונפיצותם הם יחסי טריפה, זמינות מזון, תחרות, עומק, רמות פרודוקטיביות, טמפרטורה ועוד. נוסף על כך, האבולוציה הקצרה יחסית של מספר מיני פורמיניפרים פלנקטונים הופכת אותם לכלי יעיל ומדויק לחלוקה ותארוך של תקופות גאולוגיות, בסלעים שבהם הם נמצאים.
מיכאיל קוליאדה

מיכאיל סרגייביץ' קוליאדה (ברוסית: Михаил Сергеевич Коляда; נולד ב-18 בפברואר 1995) הוא מחליק על הקרח. סגן אלוף אולימפי (פיונגצ'אנג 2018) בתחרות קבוצתית, זוכה מדליית ארד באליפות עולם (מילנו 2018), סגן אלוף אירופה (אוסטרבה 2017 ומוסקבה 2018) ופעמים ברציפות אלוף רוסיה (2017 ו-2018). 

חייו האישיים

מיכאיל קוליאדה נולד ב-18 בפברואר 1995 בסנקט פטרבורג, רוסיה. הוא בוגר אוניברסיטת לסגאפט הלאומית לחינוך גופני, ספורט ובריאות.
באנאוסוי

באנאוסוס (ביוונית עתיקה: βάναυσος, בלשון רבים βάναυσοι - באנאוסוי) היה כינוי לעובדי הכפיים או בעלי המלאכה באתונה העתיקה. הבאנאוסוי היוו את עמוד התווך של המשטר הדמוקרטי באתונה ונהנו מזכויות פוליטיות והשתתפות בכל מוסדות המדינה. פריקלס עודד אותם לאקטיביזם פוליטי על ידי תשלום על השתתפותם בבתי הדין, באספה הכללית ובהצגות התיאטרון. עקב עבודות הבנייה הגדולות באזור האגורה הועסקו בעלי מלאכה רבים בעיר, ביניהם נמנו קדרים, עובדים בשיש וברונזה, בנאים, נגרים וכורים.
פר לגרקוויסט

ביוגרפיה

לגרקוויסט נולד בוקשה שבסמולנד, חבל בדרום-מרכז שוודיה. הוא היה הצעיר מבין שבעה אחים במשפחת איכרים, שם ניתן לו חינוך דתי מסורתי.
כבר בצעירותו נמשך לזרמים שהתנגדו לחינוך השמרני שקיבל אצל הוריו. התענינותו בספרות הובילה אותו ללימודי הומניסטיקה באוניברסיטת אופסלה.
בשנת 1912 פרסם את ראשוני השירים שלו בעיתון סוציאליסטי ושנה לאחר מכן הופיע הסיפור הראשון בפרוזה. הוא נסע בשנת 1913 לביקור בפריז, שם הושפע מהשינויים המודרניים בציור. רשמיו מופיעים בספר אמנות המילים ואמנויות הציור. בספר הציג את הניגוד שבין כוח החיים של אומנות הציור המודרני ובין ניוון הספרות. הוא ניסה להעביר לשטח הספרות את המשמעת האינטלקטואלית של הקוביסטים, תוך התנגדות לזרם הנטורליסטי.
ספר שיריו, מגור, היצירה האקספרסיוניסטית הראשונה בשוודית, הצטיין במקוריות וכבש לו מעמד של ממש בספרות השוודית. ביצירתו בא לידי ביטוי הניגוד שבין הבסיס הנוצרי שבחינוכו לבין תפיסתו המדעית-דטרמיניסטית. הוא היה מודע לניגוד וכינה את עצמו "כופר דתי".
בתקופת מלחמת העולם הראשונה התחיל להתעניין במחזאות ובשנת 1917 הופיע המחזה הראשון שחיבר האדם האחרון. הרומן הגמד, שהופיע בשנת 1944, הביא לו פרסום עולמי ותורגם לכמה שפות. הרומן נכתב בגוף ראשון, מנקודת מבטו של גמד חצר בעל נטיות מרושעות, בתקופת הרנסאנס באיטליה. המבקרים היללו אותו על יכולתו לתאר את התכונות השליליות בנפש האדם והישוו אותו לג'ונתן סוויפט.
בשנת 1940 נבחר להיות אחד מ-18 חברי האקדמיה השוודית לספרות. הוא היה מועמד לפרס נובל בשנת 1950, בשנה זו חולק גם הפרס לשנת 1949 (באיחור). קולו, שניתן לויליאם פוקנר, הכריע על מתן הפרס של 1949 לפוקנר והפרס של 1950 לברטרנד ראסל. בשנת 1951 הוענק לו הפרס "על כוחו האומנותי ועל העצמאות המושרשת עמוק ביצירותיו, המתאמצת לתת תשובה על שאלות האנושות הנצחיות".
כאשר נשאל, לאחר חלוקת הפרס, מה יש לו להגיד, השיב: "אין בפי כל בשורה מיוחדת, היא כלולה ביצירותי".
הוא נפטר בגיל 83 בסטוקהולם.
משטרת האגדות

העלילה

העלילה מספרת על ג'וני וכריס, צמד בלשי משטרה ממשטרת האגדות, שמקבלים מהבוס שלהם משימה להחזיר את האגדות הידועות למסלולן. בתחילת כל פרק המספר מספר את הסיפור, ובהמשך האגדה יוצאת מקו העלילה המקורי ועל זוג הבלשים להחזיר אותה למסלולה המקורי. במהלך הסדרה ישנם חיכוכים על רקע השוני בין הדמויות - ג'וני הטיפש וכריס השלילית, אך לבסוף הם מיישבים את הדעות.