google/wiki40b huggingface dataset:
טורטייה

הכנת טורטייה

טורטיות מקמח חיטה או תירס הוכנו עוד בתקופה הקדם-קולומביאנית. קליפת גרעיני התירס הוסרה באמצעות בישולם במי סיד (תמיסה של בסיס הסידן - calcium hydroxide) ושטיפתם. תהליך זה מכונה "ניקסטמליזציה" (nixtamalization). הגרעינים נגרסו ונלושו לבצק, המכונה "מסה ניקסטמלרה" (masa nixtamalera). "מסה" הוא כל בצק המבוסס על גרעינים מרוסקים ולא על קמח;  המילה "ניקסטמלרה" מתייחסת לתהליך הניקסטמליזציה שעברו הגרעינים. אם מייבשים את הבצק וטוחנים אותו לאבקה, מתקבל קמח המכונה "מסה הרינה" (Masa harina).
את הבצק מסה ניקסטמלרה שיטחו לעיגולים דקים. עיגולי הבצק נאפו על גבי "קומל" (comal) לוהט - במקור היה זה משטח טרקוטה, כיום משתמשים ביריעת מתכת (בדומה לסאג' הערבי).
להשריית התירס במים חשיבות תזונתית, כיוון שהיא גורמת לשחרור ויטמין B₃ והחומצה האמינית החיונית, טריפטופן. התירס הובא מ"העולם החדש" לאירופה, אסיה ואפריקה, ללא מודעות לחיוניותו של שלב זה בהכנת מאכלים המבוססים על תירס. באזורים בהם התזונה התבססה על קמח תירס (כמו ספרד, צפון איטליה ודרום ארצות הברית) רבים חלו בשל כך בפלגרה.
במקסיקו, בליז, אל סלוודור, גואטמלה, הונדורס ומדינות לטינו אמריקה אחרות עדיין מכינים טורטייה בהכנה ידנית. את טורטיות התירס נהוג להגיש חמות; כשהן מתקררות, יש להן מרקם של גומי.
נשים הכינו את הטורטיות באמצעות "מַנוֹ" (mano) - מערוך אבן ומֵטַטֶה (metate) - משטח אבן מעט קעור בשוליו (כדי שהתירס לא ייפול ממנו).
טורטיות חיטה פותחו באזורי ספרד החדשה לאחר שהחיטה הובאה לשם מספרד. הבצק מבוסס מים וללא עלים, והוא נלוש ונאפה כמו טורטיות תירס. טורטיות אלו דומות ללחמים ללא שמרים האופייניים לארצות ערב, המזרח התיכון ודרום אסיה, אם כי הן דקות יותר וקוטרן קטן יותר. לחם דומה בסין הוא "לאובינג" וגם לחם "רוטי" ההודי דומה לטורטיית קמח.
קוטרן של הטורטיות נע בין 6 ל-30 סנטימטר באזורים שונים ובהתאם למאכלים שונים שהן משמשות עבורם.
בייצור מסחרי ובחלק מהמסעדות הגדולות צרים את הטורטיות באמצעות מכונה, המכינה את הטורטיות מהבצק.
לפלנד

גאוגרפיה

שטחה של לפלנד הוא כ-388,350 קמ"ר, ורובו נמצא צפונית לחוג הארקטי. החלק המערבי של לפלנד כולל פיורדים, עמקים, קרחונים והרים. הנקודה הגבוהה ביותר היא הר קבנקייסה (2,104 מטר) אשר נמצא בחלק השוודי של לפלנד. 
מזרחה מן הנקודה הגבוהה ביותר משתנה הנוף לרמות נמוכות עם ביצות ואגמים רבים. האגם הגדול ביותר באזור זה, שהוא גם השני בגודלו בפינלנד כולה, הוא אגם אינארי שנמצא בחלק הפיני של לפלנד. שטחו הכולל של האגם הוא כ-1,040 קמ"ר, וגובהו מעל פני הים כ-118 מטר. באגם מצויים כ-3,000 איים, שחלקם שימשו את הלאפים כבתי קברות.
החלקים המזרחיים של לפלנד מתאפיינים בשטחי טונדרה.

אקלים

אקלימה של לפלנד הוא סוב-ארקטי והצמחייה נדירה, למעט האזור הדרומי, המיוער בצפיפות.

כלכלה

לפלנד עשירה במחצבי טבע, במיוחד בעופרות ברזל בחלק השוודי, נחושת בנורווגיה, וניקל ואפטיט ברוסיה. הפאונה עשירה וכוללת איילים, זאבים, דובים ובעלי חיים אחרים.
כלכלתם של הסאמים, תושביה הילידים של לפלנד, התבססה במשך דורות רבים על ציד ומרעה איילים. אולם המודרניזציה, במיוחד בשוודיה ונורווגיה, לא פסחה עליהם ולצד פיתוח ענפים מודרניים ביישוביהם (לרבות תיירות) הם נאלצו להסתגל לשטחי מרעה קטנים יותר, מה שבמרוצת המאה ה-20 הביא לחשש לעתיד פרנסתם המסורתית.

תרבות

תרבותם של הסאמים נעוצה במרחבי הטבע שבו הם מגדירים את זהותם וחייהם, ושואבת מהקוטביות של החיים באזור הסוב-ארקטי, ולכן הם מייחסים בפולחנם חשיבות רבה לסממנים של חילופי עונות, ציד ושלג, לצד תשומת לב מרובה לפרטי-לבוש, הכוללים קישוטים מוקפדים ומשתנים מקהילה אחת לשנייה - לסאמים של נורווגיה למשל סגנון לבוש שונה מעט מלאחיהם שבפינלנד; הדיאלקטים של שפת הסאמי גם הם אינם אחידים, וכך יתר האיפיונים המסורתיים. ועל אף זאת רואים עצמם הסאמים כבני קבוצה אחת.
לסאמים דגל משלהם, ואת חגם הלאומי הם מציינים ב-6 בפברואר.

לפלנד בפולקלור המערבי

לפלנד נזכרת במספר ספרים לילדים, ביניהם מסע הפלאים של נילס הולגרסון מאת סלמה לגרלף ו"אלה-קארי הילדה מלפלנד", ספר מסדרת ספרים מעוטרי-צילומים מאת אסטריד לינדגרן, המספר על חייה הפשוטים של ילדה בלפלנד. הספרים תורגמו לעברית. "מסע הפלאים של נילס הולגרסון" זכה אף לסדרת אנימציה.
גם סנטה קלאוס, דמות בדיונית הקשורה לחג המולד הנוצרי, מגיע לפי הפולקלור מלפלנד.
יוחנן השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית

חייו

יוחנן היה המבוגר מבין בניהם של הקיסר הביזנטי מנואל השני (עמנואל השני) ושל רעיתו, הלנה דראגאש, בתו של השליט הסרבי, קונסטנטין דראגאש. הוא היה שותף לשלטון של אביו לפני 1416 והחל מ-1425. יוחנן התחתן 3 פעמים, אך לא היו לו ילדים.
יוחנן ניהל את הגנת קונסטנטינופול בעת המצור שהטיל עליה הסולטאן מורט השני ב-1423. הוא נאלץ להסכים לוויתור שעשה אחיו לוונציאנים, כשהעביר להם את השלטון על סלוניקי. יוחנן חיפש את הדרך לאיחוד הנצרות המזרחית עם הנצרות המערבית ועמד בראש המשלחת הביזנטית, בשנים 1437–1439 שניהלה באיטליה את המסע ומתן בין הנהגות שתי הדתות. המשא ומתן הוכתר בהצלחה ובפירנצה הכריז האפיפיור אאוגניוס הרביעי על האיחוד, אך התנגדות שקמה בקרב הביזנטינים הכשילה את ההסכם.
בעת שהיתו של יוחנן באיטליה מינה את אחיו קונסטנטינוס האחד עשר לעוצר קונסטנטינופול וייעד אותו להיות יורשו.
מוחמד אלנבארי

ביוגרפיה

אלנבארי נולד ליד צריפין למשפחה שמקורה מחורה, ובגיל צעיר חזר לגור בכפר הבדואי הדרומי. בגיל 16 עזב את ביתו ועבר לאזור המשולש, כדי ללמוד בג'ת באחד מבתי הספר הטובים במגזר הערבי בזמנו. עם סיום הלימודים עבד למשך שנה בקטיף פרחים במושב נבטים, ולאחר מכן החל בלימודים אקדמאים לתואר ראשון ושני בכימיה באוניברסיטה העברית. עם סיום התואר השני המשיך אלנבארי לתואר שלישי ועשה דוקטורט בכימיה אורגנית באוניברסיטת בן-גוריון, בהנחיית פרופסור שמואל ביטנר. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בסינתזה של חומרי טבע.
לאחר סיום הפרק האקדמי בחייו, החל אלנבארי לעבוד בחברת התרופות פריגו, הוא התקדם לתפקידים ניהוליים, היה הבדואי השני לעבוד בחברה, ורשם על שמו 12 פטנטים הקשורים לתחום התמחותו. בשנת 2005 עזב את פריגו והתמודד לראשונה לראשות מועצת חורה.
אלנבארי זכה לחשיפה תקשורתית נרחבת בעקבות השינויים שחולל בחורה. הישגיו היו במספר תחומים. בין היתר הגיעו אחוזי גביית הארנונה, שבעת כניסתו לתפקיד בשנת 2005, עמדו על 4% ל-86% בשנת 2015. תקציב המועצה עמד בשנת 2004, טרם כניסת אלנבארי לתפקיד, על סכום של 29 מיליון שקלים, ואלנבארי הגדילו ל-132 מיליוני שקלים. כמו כן הקים אלנבארי בחורה מכון לטיהור שפכים, מפעל קייטרינג שמעסיק מעל 20 נשים חד הוריות, מוקד בזק שמעסיק מספר דומה של עובדים ועובדות, הקים חברה כלכלית ופתח בית ספר למחוננים ביישוב.
אחד האתגרים המרכזיים שאלנבארי התמודד איתם היה הוונדליזם והביטחון האישי בחורה. כדי להתמודד עם בעיה זו התקינו ברשות מעל 100 מצלמות שהורידו ברמה דרסטית את רמת האלימות, הגניבות והוונדליזם. אלנבארי הקים בחורה מוקד טלפוני עירוני מתקדם, שמספק שירותי מיקור חוץ בתשלום לרשויות ערביות אחרות, אשר מסתמכות על המוקד של חורה כדי לתת שירות מוקד עירוני. בנוסף הקים חברה כלכלית בחורה שמחזורה לשנת 2015 עמד על כ-34 מיליון שקלים.
בנוסף, אלנבארי היינו ממייסדי עמותת כוכבי המדבר העוסקת בטיפוח מנהיגות בדואית צעירה, הוא יו"ר מיזם ואדי עתיר, חבר הנהלה בקרן אברהם, חבר הנהלה בעמותת אג'יק ומכהן בחבר הנאמנים של מכללת ספיר.
קרייג פולר

ביוגרפיה

פולר נולד בפיירבורג שבפנסילבניה, בנם של הנרי ואודרי. ב-1983 סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות מהאקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי ארצות הברית. ב-1990 סיים תואר שני בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים.
פולר שירת כקצין מערכות חשמל וכור הנעה בסיירת הגרעינית "USS South Carolina", שימש קצין מבצעים במשחתת "USS Peterson", שירת בנושאת המטוסים "אנטרפרייז (CVN-65)" ושימש סגן מפקד המשחתת "USS John Hancock".
הוא פיקד על משחתת מסדרת ארלי ברק "USS Stethem", שבאפריל 2000 נשלחה לאזור המפרץ הפרסי והשתתפה באכיפת הסנקציות על עיראק. בדצמבר 2004 מונה פולר למפקד סיירת הטילים המונחים "USS Shiloh" ושירת בתפקיד עד מרץ 2006. בתקופת פיקודו סייעה הסיירת לנפגעי הצונאמי באינדונזיה. בהמשך שירותו פיקד על כוח התקיפה 3 בראשות נושאת המטוסים "ג'ון סטניס" והוביל אותו במהלך מלחמת עיראק ומבצע חירות מתמשכת באפגניסטן. כמפקד הכוח היה נתון בחקירה של המפקח הכללי של הצי על הפרת כללי האתיקה בכך שקיבל שדרוג לחדרים בבית מלון, החקירה מצאה שאכן חרג מכללי ההתנהגות הנאותה אך מצאה כי לא ניצל השדרוג לטובתו האישית, אלא הציע את החדרים הנוספים שקיבל לפקודיו. ב-2012 מונה לראש אגף מבצעים בפיקוד מרכז של ארצות הברית. בתפקידי מטה נוספים שימש מפקד פיקוד הגיוס של הצי, מזכיר צבאי לסנטור טד קנדי ועוזרם של מפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית ומפקד פיקוד מרכז, ג'ים מאטיס. בתחילת 2017 מונה לעוזרו של מזכיר ההגנה מאטיס.
בנובמבר 2018 הועלה לדרגת אדמירל ומונה למפקד פיקוד דרום של ארצות הברית.
שגעון של אבא

תקציר העלילה

עזריאל לוי (גבי עמרני) הוא בעל מוסך הנוסע לעבודתו במכונית מרופטת ומתפרקת. בביתו גרים בנו הסטודנט מיכה (רפי טיילור) ואשתו אביבה (ג'ודי פאר). עזריאל רב כל הזמן עם מיכה שלא מסוגל לפרנס את עצמו ומכנה אותו "פופאי". אתי אשתו (שושיק שני) מנסה לפשר ביניהם.
לעזריאל יש בן בארצות הברית בשם יוסי (ששי קשת) אותו שלח ללמוד אקונומיה שהוא מבטא "אקונומיקה". יוסי מגיע לבית הוריו ביחד עם חברתו אנדורה (קרוליין לנגפורד). עזריאל שציפה לקבל את יוסי כדוקטור מכובד לכלכלה, רואה שלפניו בחור היפי מצויד בגיטרה ומדבר כל הזמן על סמים ואהבה חופשית.
אביבה ממררת למיכה את החיים כי אינה יכולה להרות. היא מקבלת תשובת בדיקת הריון חיובית אך שמחתה נפסקת כשמתברר שהתשובה מיועדת לאתי המבוגרת...
אנדורה משתזפת עירומה על המרפסת כשהשכן זולטאק פרקש (אברהם סלקטר) משקיף עליה כל הזמן במשקפת לגערותיה של אשתו פירושקה (טרי גאבור).
בינתיים מגיע יוסי למוסך ומתאהב במזכירה ענת (טלי גולדברג) אך היא אינה מתלהבת ממנו. יוסי מביא לה לניסיון כדור אל אס די ושם אותו בכוס מים אך באותו רגע מגיע עזריאל, יוסי בורח ועזריאל שותה את הסם ונכנס לטראנס. הוא עולה עד לגג המוסך, מתיישב על מוט ומתחיל לצחוק על כל הנוכחים ומכנה אותם "מקקים", מכריח אותם לרקוד ביחד עם אנשי צוות אמבולנס שהגיעו לפנות אותו.
לבסוף הוא בורח מהמוסך עם אנדורה, לוקח את הכספת ומפזר כסף לכל הצדדים ונעלם. המשפחה מחפשת אותו שלושה ימים ולבסוף מוצאים אותו על חוף הים עם בחורות חצי חשופות. הוא נהנה מהחופש בלי הצרות של המיסים והעובדים שלו בראשות קלוצמן (יעקב אלפרין) ומסרב לבוא אתם אבל אז מחקה אביבה כאילו שיש לה צירי לידה והוא נכנס לרכב המשפחה בדרך לבית החולים אלא שהצירים המזויפים הופכים באמצע הדרך לאמיתיים והיא יולדת תאומים.
בסוף הסרט נראית המשפחה המאושרת של עזריאל ואתי עם התאומים, יוסי וענת, מיכה ואביבה עם ילדיהם כשאנדורה מביטה עליהם מהצד.
בית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג

היסטוריה

בית הספר נוסד ב-1952 כתיכון משותף לקריית עמל וטבעון, ביוזמת ראש המועצה המקומית של קריית עמל, יהודה אורלי. מבנה בית הספר תוכנן על ידי האדריכל מוניו גיתאי-ויינרויב ממשרד ויינראוב–מנספלד בחיפה, ויהודית צוויק מונתה למנהלת בית הספר. ב-1965 נוסף אגף חדש לבית הספר ובו אולם התעמלות, מעבדות וחדרי לימוד. ב-1970 עם הרפורמה במערכת החינוך התווספה לבית הספר חטיבת ביניים וב-2000 עברה חטיבת הביניים למבנה חדש בפאתי קריית טבעון מצפון וצוות המורים פוצל בין שתי החטיבות. ב-2017 הוכר המוסד כבית ספר מצטיין.

פרשת פיטורי המורה אדם ורטה

בשנת 2014 לימד המורה למחשבת ישראל בבית הספר. תלמידה בבית הספר התלוננה לחבר הכנסת מיכאל בן ארי כי המורה ורטה טען בשיעור כי צה"ל הנו צבא לא מוסרי. בעקבות תלונתה זומן המורה לשימוע לפני פיטורין. לאחר השימוע הוחלט שלא לפטרו, אך בסוף השנה פוטר ורטה בטענה של קיצוצים בבית הספר. בעקבות המקרה משרד החינוך כינס ועדה לבחינת גבולות השיח הפוליטי בכיתה. הוועדה החליטה כי מורה יוכל לבטא את עמדותיו הפוליטית בכפוף למגבלות מסוימות. הצגת תיאטרון בבימויה של רננה רז בשם "השימוע" עוסקת בפרשה.
יהודה אופן

יהודה אוֹפֶן (4 באפריל 1922 – 24 באפריל 1997) היה משורר עברי, פזמונאי, עורך, עיתונאי, מתרגם ומלחין ישראלי.

ביוגרפיה

יהודה אופן נולד בעיר אלטונה שבגרמניה בשנת 1922. התחנך בגימנסיות בקיל ובהמבורג. בשנת 1938, בימי גרמניה הנאצית, היה בין היהודים שהוגלו מגרמניה לזבונשין שבפולין ועלה לארץ ישראל כמעפיל צעיר בשנת 1939. הוא שהה שנתיים בקיבוץ נען בהכשרת הנוער העובד, עד שנת 1941. התנדב לצבא הבריטי ושירת בעת מלחמת העולם השנייה למשך כמה שנים. התגייס לצה"ל ושירת גם בצבא הקבע תקופה קצרה. לאחר שחרורו ניסה מזלו בחקלאות, בפקידות ובליטוש יהלומים ולבסוף הגיע לעיתונאות, והיה עיתונאי ועורך בכיר ב"על המשמר" במשך שנים רבות, 1960–1980.
החל לפרסם שיריו בכתב העת "גליונות" של יצחק למדן.
בשנת 1960 (תש"ך) זכה בפרס אקו"ם לספרות.
בשנת 1975 השלים תואר ראשון מאוניברסיטת לונדון, ובשנת 1977 תואר שני בספרות השוואתית מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1946 נישא לטובה ארביסֶר, והיה אב לבת.
אופן נפטר בתל אביב בשנת 1997. נקבר בבית העלמין ירקון (כעבור שנה נקבר לידו בן-ציון תומר).

יצירתו

יהודה אופן נודע באופי הביקורתי שלו ובשיריו העשויים מחומרים שהביא עמו מהתרבות הגרמנית. כתב שירים למוזיקאים ולזמרים, ביניהם לזמר אריס סאן את השירים "אם אתה צעיר בלב", "יש אהבה אתה אומר", "נערה ממש אוצר" ו"תל אביב". שיר מוכר נוסף שכתב הוא "פרידת מלח", שהלחין ושר בני ברמן. כמו כן תרגם מספריו של אריך קסטנר. פרסם כעשרה כרכי שירה וכחמישה קובצי סיפורים. בסוף ימיו קבל על כך שדור הקוראים הצעיר אינו מכיר את שירתו.
ראסל שוויקארט

השכלה

בוגר במדעים בהנדסה אווירונאוטית ומוסמך במדעים באווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. למד במעבדה לאסטרונומיה ניסויית של המכון, ועבודתו שם כללה מחקרים בפיזיקה של האטמוספירה העליונה, מעקב אחרי כוכבים, וייצוב של תמונות של כוכבים.

שירות צבאי

היה טייס בחיל האוויר האמריקאי והמשמר הלאומי, משנת 1956 עד שהצטרף לנאס"א.

שירות בנאס"א

היה אחד מ-14 האסטרונאוטים שנבחרו באוקטובר 1963, בקבוצה השלישית. היה טייס מודול הירח של אפולו 9, במרץ 1969. במשימה זו, במהלך פעילות חוץ רכבית שנמשכה 46 דקות, בדק את ציוד תמיכת החיים שהותקן במינשא הגב שלו, ציוד ששימש מאוחר יותר במשימות שנחתו על הירח. היה מפקד גיבוי של משימת סקיילאב הראשונה ב-1973. בעקבות אובדן מגן החום של סקיילאב בזמן השיגור, קיבל את האחריות על פיתוח רכיבים ותהליכים הקשורים להרמת מגן השמש ופריסת לוחות התאים הסולריים שנפגעו.
בסיום תוכנית סקיילאב עבר שוויקארט למפקדת נאס"א בוושינגטון, שם היה מנהל יחסי משתמשים במשרד היישומים. בתפקיד זה היה אחראי על העברת טכנולוגיית נאס"א אל השוק האזרחי ועבודה עם משתמשי טכנולוגיה כדי להכניס את צורכיהם אל תוכניות נאס"א. עבד גם על מדיניות באשר למטען מעבורת החלל.

לאחר נאס"א

בשנת 1977 הצטרף לצוות של מושל קליפורניה ג'רי בראון, ובמשך שנתיים היה עוזרו לענייני מדע וטכנולוגיה. בתפקיד זה, הוביל אימוץ של טכנולוגיות חדשות על ידי סוכנויות המדינה. היה גם איש קשר לתעשיית האלקטרוניקה והחלל של המדינה, כמו גם סוכנויות מחקר פדרליות. היה אחראי על שירותי החרום והמשמר הלאומי של המדינה. בעקבות התקרית בכור הגרעיני באי שלושת המיילים, היה ראש כוח משימה שקבע המלצות למוכנות לשעת חירום במקרה של תאונות בכורים גרעיניים.
במהלך שירותו במשרד המושל היה בחופשה מנאס"א. הוא התפטר סופית משירות ביולי 1979.
לאחר התפטרותו, מונה ליו"ר נציבות האנרגיה של קליפורניה, באוגוסט אותה שנה. נציבות זו, המורכבת מחמישה נציבים ועובדים אחרים, אחראית על קביעת מיקום של תחנות כוח, תחזיות היצע וביקוש של אנרגיה, שימור, ופיתוח מקורות אנרגיה חלופיים. הוא שירת בנציבות במשך חמש שנים וחצי, מתוכן שלוש וחצי כיו"ר.
בשנים 1988–1989 היה יו"ר פאנל ביקורת בטיחות של תוכנית אנטארקטיקה של ארצות הברית עבור מנהל קרן המדע הלאומית. הדו"ח הביא לבנייה מחדש של התוכנית האמריקאית באנטארקטיקה, כדי לשפר את הבטיחות שם. בשנים 1997–1998 היה יו"ר של ועדה דומה, שדיווחה לבית הלבן והקונגרס, והביאה לבניה מחדש של תחנת אמונדסון-סקוט בקוטב.
היה מייסד ויו"ר של קורייר סאטלייט סרביסס, חברה שעסקה בפיתוח לווייני תקשורת זולים במסלול נמוך. לאחר מכן היה סמנכ"ל של CTA, ומנהל מערכות מסלול נמוך שם.
ייסד והיה נשיא של עמותת מגלי החלל, המאגדת 300 אסטרונאוטים מ-29 מדינות.
בשנים 1996–1998 היה יו"ר ומנכ"ל חברת ALOHA נטוורקס, העוסקת בציוד גישה אלחוטי מהיר לאינטרנט.
כיום הוא יו"ר מועצת המנהלים של קרן B612, ארגון ללא מטרות רווח המקדם פתרון לאפשרות של פגיעת אסטרואיד בכדור הארץ על ידי הסטתו ממסלולו, בעזרת הצמדת מנוע לפני השטח שלו.
לקוטה

ארצות הברית

כיום חיים חברי השבט בשמורות המוכרות על ידי הממשלה במדינות דקוטה הדרומית והצפונית, מינסוטה ונברסקה. לכל שמורה יש ממשלה מקומית הנבחרת בהתאם לחוקת השמורה. חברי שמורה שמתגוררים מחוץ לשמורה רשאים להצביע בבחירות. בנוסף אנשי הלקוטה מיוצגים בקונגרס המדינתי וגם ברמה הארצית בקונגרס של ארצות הברית.

קנדה

בקנדה חיים כיום כ-6,000 בני שבט הלקוטה. הם מרוכזים בפרובינציות מניטובה וססקצ'ואן. המשרד הממשלתי האחראי עליהם הוא המשרד לענייני האינדיאנים ולפיתוח הצפון. בשנת 2008 דחו האינדיאנים הצעת פיצוי בת 60 מיליון דולר מממשלת קנדה על הקרקעות שנלקחו מהם.

תנועת העצמאות

בשנת 1974 החלו פעילים משבט הלקוטה לנקוט בצעדים להתנתקות מארצות הברית על מנת להפוך לאומה עצמאית. צעדים אלו כללו את כתיבתה של 'הכרזת העצמאות של הלקוטה' ושימוש באמצעים חוקתיים בינלאומיים ומשפטיים על מנת להבטיח את דרישת העצמאות. בשנת 1980 בית המשפט העליון של ארצות הברית בתיק ארצות הברית נגד אומת הסו פסק פיצויים של 122 מיליון דולר לטובת שבט הלקוטה כפיצוי על שטח הגבעות השחורות שנלקח מהם על ידי הממשלה לאחר מערכת בלק הילס. בשבט הלקוטה סירבו לקבל את הפיצוי והמשיכו לדרוש את הקרקע בחזרה.
בספטמבר 2007 העביר האו"ם החלטה לא מחייבת בעניין זכויות הילידים. ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד סירבו לחתום על ההחלטה.
בדצמבר 2007 נסעו חברי תנועת החופש של הלקוטה לוושינגטון והודיעו על נסיגה חד צדדית של הלקוטה מכל ההסכמים עליהם השבט חתום מול הממשל האמריקאי. תנועה זו לא באה בשם ההנהגה הנבחרת הרשמית של הלקוטה. בשנת 2008 התפצלה תנועת החופש לשתי תנועות נפרדות עקב חילוקי דעות.
זרימה בצנרת

זרימה בצנרת הוא ענף במכניקת זורמים אשר דן במשוואות התנועה, פרופילי המהירות והכוחות הפועלים על זורם בלתי דחיס כאשר הוא מבצע תנועה בצינור סגור (לא בתעלה פתוחה).
זרימה בתעלה פתוחה איננה חלק מנושא זה, מכיוון שבתעלה פתוחה חשוף הזורם מצידו העליון ללחץ וטמפרטורת הסביבה.
זרימה בצנרת יכולה להתקיים במספר משטרי זרימה בהתאם למספר ריינולדס של הבעיה.
נושא הפסדי הלחץ בזרימה יכול לבוא לידי ביטוי בזרימת דם בוורידים ועורקים, במכשור רפואי וכדומה

זרימה למינרית מפותחת בצינור עגול

זרימה למינרית בצינור תתקיים עבור:  והיא זרימה המונעת על ידי מפל לחצים מסוג זרימת פואסיל.
באיור מספר 2 בוצע מאזן כוחות על נפח בקרה אינפטיסימלי בזורם. סכום הכוחות הפועלים על הנפח בכיוון x חייב להתאפס כי הרי הזורם איננו מאיץ (הוא בשיווי משקל כי הזרימה מפותחת).
לאחר חלוקה ב  מתקבל: 
מאמץ הגזירה מוגדר להיות:  
ופתרון המשוואה הדפרנציאלית הואו: 
מכיוון שמאמץ גזירה איסופי לא ייתכן, אזי  ומכאן נקבל ביטוי למאמץ הגזירה: 
ולכן, ע"פ החוק השלישי של ניוטון, הגזירה שמפעילה הדופן על הזורם היא:  

קוטר אפקטיבי (הקוטר ההידראולי)

מכיוון שלרוב האפליקציות ההנדסיות משתמשים בצינורות עגולים, הניתוח יעשה בקואורדינטות גליליות ובחתך עגול. הפתרונות המתקבלים נכונים גם לצינורות מרובעים ומשולשים תחת הדרישה הבאה:  . כלומר, יחס גובה לרוחב לא גדול מ-4.
עבור כל צינור ניתן לחשב קוטר הידראולי: . קוטר זה ישמש בתפקיד הקוטר בכל החישובים בהמשך.

הפסדי לחץ הנובעים מחיכוך בזרימה למינרית

בזרימה למינרית, מכיוון ש  .
ניתן לתאר את הפסדי הלחץ בצורה פשוטה יחסית: 
ולכן: .

הפסדים משניים – נובעים משינוי שטח החתך, פניות, שינויי גובה וכדומה

באופן כללי מחושבים ההפסדים בצורה הבאה, כאשר הקבוע  נקבע בצורה שונה עבור כל סיטואציה:

כניסות ויציאות

תכנון לקוי של הכניסה לצנרת, לדוגמה: פינות חדות אשר יאלצו את הזרימה להתנתק ולהאיץ, עלול לגרום להפסדי לחץ ניכרים.
ברור כי ככל שהפינות תהיינה מעוגלות יותר כך ההפסדים יקטנו. במידה ובכניסה הפינות תהיינה מעוגלת היטב  ההפסד בכניסה יהיה זניח לחלוטין.
ערכו של  נקבע בניסויים עבור כל כניסה אך ככלל אצבע נשתמש במקדמים הבאים: (באיור 4):

שינויים חדים בשטח החתך

שינויים בשטח החתך מאלצים את הזרימה לשנות את מהירותה על מנת לקיים שימור מסה. הדבר גורם להפסדי לחץ.
נגדיר יחס שטחי חתך כך: . מקדם זה נע בתחום .
בעזרת הגרף (איור 5) נחשב את   בצורה דומה הן להצרה והן להרחבת שטח החתך.

כיפופים בצינור

על פניו, נרצה לומר שהפסדי חיכוך בצינור מעוקל דומים
לאלו של צינור ישר כל עוד נלקח אורכו המלא של העיקול. בפועל, נוצרת בעיקול זרימה משנית אשר גורמת להפסדים נוספים. לכן נמצא אורך שקול מנורמל  מתוך דיאגרמות מבוססות ניסויים ונציבו לנוסחה שקיבלנו להפסדים ראשיים: 

עבור כיפוף רציף של 90 מעלות ברדיוסים שונים האורך השקול המנורמל ייקבע על ידי איור 6:
עבור פניות חדות בזוויות שונות האורך השקול המנורמל  ייקבע על ידי איור 7:
סדקו ססקי

סַדַקוֹ סַסַקִי (ביפנית: 佐佐木禎子; ‏7 בינואר 1943 - 25 באוקטובר 1955) הייתה מנפגעי המתקפה האטומית על הירושימה וגיבורה לאומית יפנית.

ביוגרפיה

ססקי נולדה בהירושימה וכפעוטה, בגיל שנתיים, הייתה לאחת מנפגעי פצצת האטום "ילד קטן" שהוטלה על העיר. בעקבות נזקי הקרינה הרדיואקטיביות שספגה, חלתה ססקי בלוקימיה חודשיים לפני יום הולדה ה-12. לאחר שרופאיה העריכו כי נותר לה רק שנה לחיות, החליטה ססקי לקפל אלף עגורי אוריגמי, זאת בהתבסס על האמונה השינטואיסטית כי קיפול מספר זה של עגורים יביא להגשמת משאלת לב של המבקש. לפי המיתוס שהתפרסם בספר "סדקו ואלף העגורים" של הסופרת אלינור קואר ונפוץ ביפן ובשאר העולם, ססקי קיפלה את העגורים מתוך משאלה לשלום עולמי אולם היא נפטרה לאחר שקיפלה רק 644 עגורים וחברותיה השלימו את מלאכת קיפול יתרת העגורים. במציאות, ססקי הצליחה לקפל אלף עגורים ומשראתה שמשאלתה להבריא לא מתגשמת, המשיכה לקפל עגורים נוספים עד יום מותה. סיפורה של ססקי עורר הדים רבים ועגורים מקופלים הפכו לסמל של תנועות שלום רבות ברחבי העולם. אנדרטה לזכרה של ססקי הוצבה בפארק השלום בהירושימה.
חיים קרישפין

תולדותיו

קרישפין נולד בעיר רוֹסְצ'וּק (רוסה) שבנסיכות בולגריה. למד בבית ספר עברי עממי ולאחריו בגימנסיה עברית, והיה חבר תנועות הנוער "מכבי" ו"השומר הצעיר". בגיל צעיר החל לפעול גם בהסתדרות לשפה ולתרבות העברית. למד שנתיים בסמינר למורים בעברית, הוכשר כמורה, ועבד מספר שנים בהוראה עד לעלייתו לארץ ישראל בשנת 1932.
בשנים הראשונות להיותו בארץ עבד בבניין והיה חבר קיבוץ ג'. בשנת 1936 היה בין מייסדי ומנהיגי המושב השיתופי כפר חיטים. היה חבר הנהלת חברת בנים לגבולם. החל בפעילות ציבורית והיה מיוזמי תוכנית "בנים לגבולם" לעידוד עלייה. בשנת 1942 נבחר לוועד הפועל של תנועת המושבים. באפריל 1943 היה ברשימת הצירים של מפא"י לוועידה הרביעית של קופת חולים. כפעיל במפא"י נבחר לחבר באספת הנבחרים הרביעית ולחבר הוועד הלאומי. 
בארגון "ההגנה" ובמהלך מלחמת העצמאות במסגרת צה"ל עבד במחלקת התקציב. לאחר המלחמה עבד במחלקה להתיישבות של חיילים משוחררים ולשיקום נכי המלחמה. פעילותו הציבורית נמשכה כציר לקונגרסים ציוניים, חבר מועצת "תנובה", יציאה בשליחות המגבית לדרום אמריקה, פעילות בתנועת "מן העיר אל הכפר" ופעילות ענפה בתחום העלייה ויהדות בולגריה במסגרת מרכז מפא"י וב"איחוד עולי בולגריה". בשנת 1960 היה יושב ראש ועדת השקל הארצית.
בדצמבר 1965 נחנך בית עם אזורי בכפר חיטים שנקרא על שמו.
הגר ינאי

חייה

הגר ינאי נולדה בקיבוץ ברקאי. בגיל 16 עברה לקיבוץ בית זרע. לאחר שירותה הצבאי עשתה שנתיים בקיבוץ הרדוף בלימודי אנתרופוסופיה. כשהחליטה שלא לדבוק בדרך הרוחנית האנתרופוסופית נסעה ליפן, שם עשתה שנה אצל מורה זן בטוקיו ואף עבדה כמארחת במועדוני הלילה. חלק מהתקופה ינאי שהתה במנזר זן באי קיושו, שם ניהלה רומן עם אבי המנזר. על פרשה זו כתבה בספרה הראשון "אישה באור".
ינאי למדה לתואר ראשון בכתיבה יוצרת ותסריטאות בקמרה אובסקורה, ומחזיקה בתואר שני בספרות מאוניברסיטת בן-גוריון. עבדה כעיתונאית בחיים אחרים וכן במוסף הארץ. כמו כן עבדה במשך שנים כמבקרת ספרים בגלובס, וכמבקרת ספרים וקולנוע בערוץ השני. כיום היא עורכת ספרותית, מורה לכתיבה יוצרת, ומבקרת ספרים בגלי צה"ל ובערוץ הראשון.
ספרה השני, "מכונת הנצח של אלכס" עוקב אחרי מסעה של חיילת מרדנית ברמת הגולן. החיילת, דובה, נמלטת מפני קצין צעיר ונמרץ שמנסה לשקם אותה, ומחפשת אחר אלכס, גאון פיזיקלי צעיר שבו הייתה מאוהבת בנעוריה ושמנסה להמציא את הפרפטואום מובילה. הספר היה מועמד לפרס ספיר לשנת 2006.
ספרה השלישי של ינאי, "הלווייתן מבבל" הוא הראשון בטרילוגיית פנטזיה. הספר נכתב כחלוץ ההולך לפני המחנה במטרה למקד את תשומת הלב בסוגת הפנטזיה, האהובה על ינאי, בשדה הספרות העברית. הספר עוקב אחר הרפתקאותיהם של האחים יונתן ואלה מרגוליס, שעוברים לעולם מקביל, ממלכת בבל, שם שולטת גילדת האחשדרפנים - רופאים-כוהנים אכזריים שחוששים מעליית הלווייתן האפל בן התהום. הספר שואב השראה מהמיתולוגיה היהודית, הבבלית והמזרח תיכונית. "הלווייתן מבבל" זכה בפרס גפן כספר הפנטזיה הישראלי המקורי הטוב ביותר לשנת 2007.
ספרה הרביעי של ינאי, ספר המשך שני בטרילוגיית הלווייתן מבבל, "המים שבין העולמות", ראה אור בהוצאת כתר בפברואר 2008. הספר מתאר את תחילתו של הקרב הגדול על ממלכת בבל. ארבעת הגיבורים מהספר הראשון, האחים יונתן ואלה מרגוליס, הלל בן-שחר והנסיכה נין-אורמוז, עומדים במבחנים ובאתגרים קשים אף יותר. זכה בפרס גפן ונבחר לספר הפנטזיה הישראלי הטוב ביותר לשנת 2008. הספר השלישי בטרילוגיית הלווייתן יצא ב-2017 ונקרא "המסע אל לב התהום", בהוצאת מודן ואוקיינוס. גם ספר זה זכה בפרס גפן, לשנת 2017. עוד באותה שנה יצאה מהדורה מחודשת של כל הטרילוגיה "הלווייתן מבבל".
זכתה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת 2008.

חיים פרטיים

ינאי מתגוררת בתל אביב. נשואה לתסריטאי ערן בן יעקב ויחד הם מגדלים את בתו, בתה ושתי בנותיהם המשותפות.
קתרין קאר

ביוגרפיה

קתרין קאר נולדה באלבקרקי, ניו מקסיקו. היא התאמנה תחת הדרכתו של המאמן, אלוף אולימפי בעצמו, מייק טרוי, במועדון השחייה קורונדו.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה קאר בשתי מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש בתוצאה של 1:13.58 דקות, שיפור לשיאה של בת ארצה קתי בול מ-1968 (1:14.2 דקות). שנייה הייתה גלינה פרוזומנשיקובה מברית המועצות, בעבר אלופה אולימפית ושיאנית עולם (1:14.99 דקות) ושלישית הייתה בוורלי ויטפילד מאוסטרליה (1:15.73 דקות) האלופה האולימפית הטרייה במרחק הכפול. בשלב חצי הגמר, קבעה קאר שיא אולימפי חדש (1:15.00 דקות). במשחה ל-4x100 מטר מעורב היא וחברותיה קבעו שיא עולם חדש בתוצאה של 4:20.75 דקות לפני מזרח גרמניה (4:24.91 דקות) ומערב גרמניה (4:26.46 דקות).
באוניברסיאדה שנערכה במוסקבה בשנת 1973 זכתה קאר ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חזה (2:42.30 דקות) ובמשחה ל-4x100 מטר מעורב (4:29.78 דקות) ומדליות כסף במשחה ל-100 מטר חזה (1:15.60 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:28.65 דקות). 
השיא העולמי של קאר במשחה ל-100 מטר חזה, החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי רנטה פוגל ממזרח גרמניה בתוצאה של 1:12.92 דקות.