הצי המלכותי של ניו זילנד

לפני מלחמת העולם הראשונה

הקרב הימי הראשון שתועד בניו זילנד היה כאשר מגלה הארצות ההולנדי אבל טסמן הותקף על ידי המאורים באמצעות סירות קאנו (Waka) בקצהו הצפוני של האי הדרומי בדצמבר 1642. 
לניו זילנד לא היה כוח ימי נפרד משלה עד ל-1941. המגע הראשון של הצי המלכותי הבריטי עם ניו זילנד, התרחש עם הגעתו של ג'יימס קוק ב-1769 שמאוחר יותר הגיע לניו זילנד בשנים 1773 ו-1777. ביקורים נוספים של הצי המלכותי המשיכו לסוף המאה ה-18 ועד לחתימת הסכם ואיטנגי ב-1840. ויליאם הובסון, שהיה המושל הכללי הראשון של ניו זילנד ואחד החותמים הראשיים על הסכם ואיטנגי, הגיע לניו זילנד בתור קפטן בצי המלכותי. חתימת ההסכם הפכה את ניו זילנד למושבה של האימפריה הבריטית, כך שמשימת הגנת החופים שלה הוטלה על הצי המלכותי. משימה זו המשיכה עד למלחמת העולם הראשונה. כמו כן לקח הצי המלכותי חלק במלחמות הקרקעות ובין השאר ירתה ספינת תותחים של הצי הבריטי לעבר מצודה מאורית (Pā) בנהר ואיקאטו כדי להביס את תנועת המלך.

לאחר המלחמה

הצי המלכותי של ניו זילנד השתתף גם במלחמת קוריאה. ב-29 ביוני 1950, ארבעה ימים לאחר ש-135,000 חיילים צפון קוריאנים חצו את קו הרוחב 38, הורתה ממשלת ניו זילנד לשתי פריגטות "טוטירה" (HMNZS Tutira) ו"פוקאקי" (HMNZS Pukaki) להתכונן להגעה לחופי קוריאה ולאורך כל המלחמה לפחות שתי ספינות שייצגו את ניו זילנד שהו בגזרה.
ב-3 ביולי הפליגו שתי ספינות אלה מאוקלנד והצטרפו לכוחות נוספים של חבר העמים הבריטי ביפן ב-2 באוגוסט. ספינות אלה שרתו תחת פיקוד בריטי ויחד עם כוחות מהצי האמריקני השתתפו בקרב על אינצ'ון בבצעם פלישות לחוף והפגזות היבשה. ארבע פריגטות נוספות: "רוטואיטי" (HMNZS Rotoiti), "הוואה" (HMNZS Hawea), "טאופו" (HMNZS Taupo ) ו"קניארה" (HMNZS Kaniere) הצטרפו בהמשך לכוח הצי הניו זילנדי בקוריאה, בנוסף לכמה כלי שיט קטנים נוספים. במהלך כל השתתפותו של הצי המלכותי של ניו זילנד במלחמת קוריאה נהרג רק מלח אחד בקרב על אינצ'ון.
בהמשך השתתף הצי בפעילות במלחמה בין מלזיה לאינדונזיה בין השנים 1963- 1966 יחד עם חילות הים של בריטניה, אוסטרליה ושל מלזיה עצמה.
בשלושים השנה האחרונות פועל הצי המלכותי של ניו זילנד בהזדמנויות שונות במזרח התיכון. בשנות השמונים השתתפו ספינות של הצי יחד עם הצי המלכותי הבריטי בהגנה על ספינות של מדינות נייטרליות באוקיינוס ההודי במהלך מלחמת איראן-עיראק. פריגטות של הצי נשלחו לקחת חלק במלחמת המפרץ ומאז 2001 במלחמה באפגניסטן. הצי המלכותי של ניו זילנד לקח גם חלק בעימותים שונים באוקיינוס השקט. כוחות הצי הועסקו בעימותים בבוגנוויל, באיי שלמה ובמזרח טימור בשנות התשעים. הצי משתתף לעיתים קרובות במשימות שמירת השלום של האו"ם.
בנוסף להשתתפות בעימותים צבאיים, ממלא הצי המלכותי של ניו זילנד את תפקיד שמירת חופי המדינה והגנה על זכויות הדייג באזור הכללי הבלעדי שלה. כמו כן מגיש הצי סיוע למשלחות של ניו זילנד בבסיס סקוט (Scott Base) באנטארקטיקה.
אחד המקרים הידועים בהם התפרסם הצי המלכותי של ניו זילנד בקנה מידה עולמי, היה כאשר נשלחו שתי הפריגטות, "קנטרברי" (HMNZS Canterbury) ו"אוטאגו" (HMNZS Otago) על פי הוראת ממשלת הלייבור בראשותו של נורמן קירק (Norman Kirk) לאטול מורורואה בפולינזיה הצרפתית ב-1973 כדי למחות על הניסוי הגרעיני שביצעה שם צרפת. הספינות נשלחו היישר לאזור שיועד לפיצוץ וכתוצאה מכך אולצה צרפת לדחות את הניסויים.
במאי 1982 הושאלה ה"קנטרברי" לצי המלכותי הבריטי במהלך מלחמת פוקלנד כדי לשחרר פריגטה בריטית שהיית מוצבת במפרץ הפרסי לטובת המלחמה באיי פוקלנד. ה"קנטרברי" עצמה הוחלפה באוגוסט על ידי ה"וואיקטו" (HMNZS Waikato)
עד שנות השישים הניף הצי המלכותי של ניו זילנד, כמו ציים אחרים של מדינות חבר העמים הבריטי את הנס הלבן. בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה רווחה הדעה שמדינות אלה צריכות ליצור זהות לאומית שלהם ומגמה זו השפיעה גם על הרצון של חילות הים השונים ליצור זהות משל עצמם. מה עוד שהיו מקרים רבים בהם מדינה מסוימת מהמדינות הללו הייתה מעורבת בעימות צבאי כלשהו ואילו המדינות האחרות לא לקחו בו חלק. ב-1968 אימץ הצי המלכותי של ניו זילנד את דיגלו הנוכחי הדומה לזה הקודם כשהשינוי מתבטא בהופעתו של הצלב הדרומי בחלקו הימני של הדגל במקום צלב ג'ורג' הקדוש כפי שהוא מופיע על הדגל הלאומי.

הצטיידות עתידית

על פי תוכנית הממשלה מנובמבר 2010 קיימת כוונה לשדרוג הפריגטות מסדרת "אנזא"ק" ולהחלפתה של המכלית "אנדוור" בספינות חדישות יותר. ספינת הסיוע לצלילה ה"מנאוואנווי", יחד עם ספינה נוספת שכבר יצאה מהשירות ב-2012 יוחלפו בספינה יחידה.
עקב כל השינויים הללו סובל הצי ממחסור בכוח אדם מיומן כדי להפעיל את הספינות החדשות. מצב זה אמור להשתפר לאחר שיחידות הצי השתחררו ומשתחררים ממשימותיהן באפגניסטן, במזרח טימור ובאיי שלמה. קיימת תוכנית צנועה להקמתו של כוח משולב בעל יכולת אמפיבית שיהיה מבצעי ב-2015.

שיתוף פעולה בינלאומי

תפקידו של הצי המלכותי של ניו זילנד הוא למנוע כל מצב של אי שקט בניו זילנד. תפקיד זה יכול להתבצע על ידי נוכחות בזירות ימיות מרוחקות ועל ידי סיוע לפיתוח מחדש במדינות שנמצאות במצב מצוקה. לדוגמה, בכל מצב של מתיחות במדינות האוקיינוס השקט קיים פוטנציאל להשפעה על ניו זילנד. היציבות באזור זה היא אינטרס ניו זילנדי. הצי השתתף במשימות שמירת שלום ובמשימות השכנת שלום במזרח טימור, בבוגנוויל ובאיי שלמה על ידי תמיכה בכוחות קרקע.

משימות נוכחיות

מאז 2001 מוצבות לסירוגין שתי הפריגטות מסדרת "אנזא"ק" במפרץ הפרסי במסגרת המאבק הבינלאומי בטרור, כולל תמיכה בארצות הברית ובעלות בריתה במלחמה באפגניסטן.

כוח אדם

נכון ל-1 ביולי 2007 שירתו בצי 2034 איש בשירות קבע (מתוכם 23% נשים), 237 איש בשירות מילואים ו-378 אזרחים. סך הכול 2699 איש. כ-1800 מתוכם משרתים בבסיס הראשי של הצי בדוונפורט.
נכון ל-1 בינואר 2013 משרתים בצי 1972 איש בשירות קבע (מתוכם 22% נשים), 357 איש בשירות מילואים ו-122 אזרחים סך הכול 2451 איש.

מילואים

כל אנשי הצי שמשתחררים משירות קבע עשויים להיקרא לשירות מילואים. כוח המילואים מחולק לרשימת אנשי מילואים פעילים וללא פעילים. שירות המילואים הוא במשך 4 שנים.

הכשרה

בתחילת השירות בצי עוברים המגויסים הכשרה בסיסית (לכלל כוחות ההגנה) של 12 שבועות ולאחר מכן עוברים להכשרה המקצועית בצי. קציני הצי עוברים הכשרה בסיסית של 22 שבועות לפני ההכשרה המקצועית.

תקציב

תקציב הצי מוקצה על פי הצבעת הפרלמנט של ניו זילנד. תקציב כוח האדם של הצי הוא באחריות כוחות ההגנה של ניו זילנד. משרד ההגנה אחראי על תחום הרכש הציוד הדרוש לצי על פי הדרישות.

מוזיאון הצי

מוזיאון הצי ממוקם בדוונפורט, באוקלנד ומכיל מוצגים ומידע על הצי ועל ההיסטוריה שלו.