אל סלוודור

התקופה הפרה-קולומביאנית

בתקופה הפרה-קולומביאנית אוכלוסיית אזור קוסקטלן הייתה מורכבת משלוש קבוצות עיקריות. אנשי המאיה תפסו את החלק הצפוני ושבטי הפיפיל והלנקה, שדמו למאיה בתרבותם, ישבו במרכז ובמזרח. שרידים לתרבויות היסטוריות אלו נמצאו באתרים בטאזומל, סאן אנדרס וחויה דה סרן.
בשנת 1522 האדמירל הספרדי אנדרס ניניו, אשר עמד בראש משלחת למרכז אמריקה, נחת באי מינגרה במזרח קוסקטלן ובכך הפך לאירופאי הראשון על אדמת אל סלוודור.

כיבוש ושלטון ספרדי

ביוני 1524 הקונקיסטדור הספרדי פדרו דה אלוואראדו הגיע לקוסקטלן במטרה להרחיב את שליטתו באזור. הספרדים נתקלו בהתנגדות קשה מצד השבטים הילידים ונאלצו לסגת. הספרדים חזרו לניסיון שני, מוצלח יותר, וכעבור שנה הוקמה העיר סן סלוודור. האינדיאנים המשיכו להלחם בעיקשות והובסו לבסוף רק לאחר 15 שנות מאבק. בתקופה הקולוניאלית אל סלוודור עברה גלגולים שונים בתוך ממלכות המשנה הספרדיות, שהחלו לגלות סימנים מחודשים של מודעות לאומית.
בתחילת המאה ה-19 התחוללו במדינה מספר ניסיונות להפיכה, עד שלבסוף בשנת 1821 נעשתה אל סלוודור חלק מקיסרות מקסיקו. שנתיים אחר כך מדינות מרכז אמריקה חברו יחד כדי להקים את הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, ועם פירוקה בשנת 1838 הפכה אל סלוודור לרפובליקה עצמאית.

עצמאות

משנות ה-60 של המאה ה-19 שלט הקפה בכלכלת המדינה. סדרת חוקים ריכזה את הבעלות על האדמה ועל העוצמה הפוליטית בידי אוליגרכים בודדים שגרפו רווחים עצומים מייצוא. כך קרה שבמהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 נוצר רצף של נשיאים מושחתים מהמעמד האוליגרכי שסייעו למגדלי הקפה, וניצלו את הצבא והמשטרה כדי לדכא מרידות באזורים הכפריים ביד קשה.
ניסיונות להציע רפורמות כלכליות וחברתיות הביאו להדחת הנשיא בידי הצבא, ובשנת 1930 הגנרל מקסימיליאנו הרננדס מרטינס, שר ההגנה, תפס את השלטון. מרטינס ניהל שלטון צבאי דיקטטורי שדיכא בברוטליות כל ניסיון לאופוזיציה.

מלחמת אזרחים

שלטון החונטה הצבאית במדינה נמשך עד ל-1979 אז התאגדה קבוצה של קצינים כדי להדיח את הגנרל קרלוס הומברטו רומרו. בעקבות מאבקים בין המפלגה המרקסיסטית, הצבא האל סלוודורי ו"חוליות המוות" הימניות הקיצוניות פרצה מלחמת אזרחים שנמשכה עד ל-1992. מלחמה זו גבתה מחיר של כ-75,000 הרוגים. דו"ח של "ועדת האמת" של האו"ם קבע כי 96% מפשעי המלחמה שבוצעו במהלך המלחמה בוצעו על ידי הצבא הסלוודורי או פלוגות המוות הפרלמנטריות, אך יש הטוענים כי דו"ח זה היה "לא אובייקטיבי" וחסר ביסוס עובדתי].
במהלך המלחמה מימנה ארצות הברית את צבאות הממשלה ויועצים אמריקאים עזרו לאמן את החיילים בצבא הסלוודורי. מנגד, כוחות הגרילה המרקסיסטיים מומנו על ידי קובה וניקרגואה הקומוניסטיות וכן נתמכו על ידי מדינות מזרח-אירופאיות ואף על ידי ברית המועצות עצמה. לאחר נפילת הקומוניזם באירופה, נוצרו התנאים המתאימים למשא ומתן על הסכם שלום. הפסקת אש הוכרזה ונחתמה ב-16 בינואר 1992. לפי ההסכם, פשעי המלחמה ייחקרו ומבצעיהם ייענשו והצבא והממשל יעברו רפורמות משמעותיות. פעילות "חוליות המוות" בוטלה לגמרי.
רעש אדמה חזק אשר פגע במדינה ב-2001 גרם להרס רב והותיר כרבע מיליון חסרי בית.

פוליטיקה

אל סלוודור היא דמוקרטיה נשיאותית. הנשיא נבחר בבחירות ישירות, לתקופת כהונה בת 5 שנים. אם אף מועמד לא זוכה ליותר מ-50% מהקולות נערך סיבוב שני לבחירות. הרשות המחוקקת מורכבת מפרלמנט בן בית יחיד שבו 84 חברים. חברי הפרלמנט (הנקראים "נציגים" diputados) נבחרים בבחירות אזוריות, וכהונתם נמשכת שלוש שנים.
בשנת 2014 נבחר לנשיאות סלוודור סאנצ'ס סרן, ממשיכו של מאוריסיו פונס, שניהם ממפלגת השמאל FMLN (ראשי תיבות בספרדית של "חזית השחרור פרבונדו מרטי"). פונס נבחר לתפקידו ב-2009, לאחר מהפך פוליטי ששם קץ לעשרים שנות שלטון של הימין.
בשנת 2019 חל מהפך נוסף עם היבחרו לנשיאות של נאיב בוקאלה, נציג מפלגת "הברית הגדולה לאחדות לאומית" מן המרכז-ימין.

כלכלה

הירידה בסחר בקפה הקשתה על אל סלוודור אך המדינה הצליחה להתגבר על הקושי. ייצוא הקפה ירד ל-7% בלבד בשנת 2004 ושטחים ותשתיות הוכשרו למען כלכלה מגוונת יותר. תעשיות אחרות צמחו וסיפקו עשרות אלפי מקומות עבודה במקום תעשיית הקפה שהדרדרה.
בשנת 2001 בעקבות משבר פיננסי הותר השימוש בדולר אמריקני כמטבע, יחד עם המטבע המקורי, הקולון (קולון היא המילה הספרדית לקולומבוס, על שם כריסטופר קולומבוס. בשנת 2004 הקולון הוצא מהמחזור וכעת המטבע היחיד בשימוש באל סלוודור הוא הדולר האמריקני. תושבים רבים אינם מרוצים משינוי זה כיוון שלטענתם משכורתם נשארה זהה אך מחיר המוצרים בדולרים האמיר. מומחים שונים לכלכלה טוענים שאינפלציה הייתה גורמת לעליית מחירים שכזו בכל מקרה ושהחזרת הקולון לסבב תגרום לתוצאות הרסניות עוד יותר. אף על פי כן, מספר בנקים טוענים כי הם עדיין משתמשים בקולון בחלק מעסקאותיהם, זאת כדי למנוע מהשינוי להיות לא-חוקתי.
אל סלוודור חתמה על הסכם הסחר החופשי במרכז אמריקה יחד עם חמש מדינות אחרות ממרכז אמריקה והרפובליקה הדומיניקנית עם ארצות הברית ב-2004. בנוסף, חתמה אל סלוודור על הסכמי סחר חופשי עם מקסיקו, צ'ילה, הרפובליקה הדומיניקנית ופנמה.
מדיניות פיסקלית היוותה את האתגר הגדול ביותר עבור הממשלה הסלוודורית. הסכמי השלום של 1992 חייבו אותה להוצאות כבדות עבור תוכניות מעבר ושירותי רווחה. על אף עזרה נדיבה מצד מדינות זרות, הממשלה התמקדה בשיפור הרווחים אותם אספה באותה העת. 10% מס ערך מוסף (מע"מ), אשר הוכרז בספטמבר 1992, הועלה ל-13% ביולי 1995. המע"מ הוא המקור העיקרי להכנסות עבור הממשלה ומהווה כ-52.3% מסך כל הכנסות המיסים ב-2004.
העברות כספים של סלוודורים אשר עובדים בארצות הברית למשפחותיהם גדלו בעשור האחרון והגיעו לשיא חדש של 2.9 מיליארד דולרים בשנת 2005 - בערך 17.1% מהתוצר הלאומי הגולמי.

תרבות

הדת הקתולית תופסת תפקיד מרכזי בתרבות הסלוודורית. ציורים, כלי חימר ומוצרי טקסטיל נפוצים כאומנות. סופרים ומשוררים כמו פראנסיסקו גאוידיה, סלוודור סלזר אררואה, קלאודיה לארס, אלפרדו אספינו ומאנילו ארגואטה ורוקה דאלטון הם בין האומנים החשובים ביותר אשר יצאו מאל סלוודור.
בין החגים הנחוגים באל סלוודור ניתן למצוא את החגים הנוצריים חג המולד והפסחא (אשר נחגג באירועי קרנבל בערים רבות). חגים לאומיים כוללים את פסטיבל אוגוסט (אשר נחגג בשבוע הראשון לחודש אוגוסט לזכר הפטרון הקדוש של אל סלוודור), יום העצמאות (15 בספטמבר) ויום קולומבוס (המציין את גילוי יבשת אמריקה ונחגג ב-12 באוקטובר).

דמוגרפיה

אוכלוסיית אל סלוודור מונה כ-6.4 מיליון אנשים. בעיר הבירה סן סלוודור ישנם כ-2.1 מיליון תושבים. מעריכים שכ-42% מאוכלוסיית אל סלוודור חייה באזורים הכפריים.
נכון ל-2018, תוחלת החיים עבור גברים היא 71.8 שנים ועבור נשים 78.6. באל סלוודור החינוך הוא חינם עד לתיכון. אחוז הבערות במדינה הוא 8.4%.
בתחילת 2004 היו כ-3.1 מיליון סלוודורים אשר חיו מחוץ לאל סלוודור, רובם מהגרים (אם כי לאו דווקא חוקיים) אשר עבדו בארצות הברית. ארצות הברית היא היעד העיקרי עבור סלוודורים בחיפוש אחר הזדמנויות כלכליות גדולות יותר מאשר מעמדם במדינתם יכול לספק. מדינות נוספות אשר קולטות מספר רב של מהגרים סלוודורים הן קנדה, הונדורס, גואטמלה, בליז ואוסטרליה. המצב החמיר במהלך מלחמת האזרחים בשנות ה-80 של המאה ה-20 ובעיות רבות בשירותי הרווחה. לאחר חתימת הסכמי השלום בין הממשלה והכוחות המורדים ב-1992, התבצעו מספר רפורמות כלכליות לקידום שוק חופשי, בתמיכת ארצות הברית.

הרכב אתני, שפה ודת

כ-86% מהם בני תערובת אינדיאנים וספרדים, כ-12.7% לבנים ורק 1% בני שבטים מקומיים. מעטים מהאינדיאנים שמרו על מנהגיהם, מסורתם ושפתם. סן סלוודור היא הבירה המרכז-אמריקאית היחידה שאין בה אוכלוסיית שחורים-ילידים, כנראה כיוון שאין למדינה חוף קריבי, כמו שכנותיה.
הספרדית היא השפה המדוברת על ידי כמעט כל תושבי המדינה. ישנם מספר שבטים אינדיאנים שמדברים בשפת אבותיהם. 
הנצרות הינה הדת השלטת במדינה, כאשר ישנם שני זרמים בולטים: קתולים - אשר מהווים 47.5% מהאוכלוסייה ופרוטסטנטים - אשר מהווים 35.1% מהאוכלוסייה. 14.5% מגדירים עצמם חסרי דת/ אתאיסטים/ אגנוסטיקנים ו-2.9% בני דתות אחרות.