google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ינייט צ'אקיר

קריירת שיפוט

צ'אקיר שפט בשני משחקים באליפות אירופה עד גיל 17 בשנת 2007. הוא שפט גם בשני משחקים במסגרת מוקדמות יורו 2008. בדצמבר 2008 שפט במשחק שלב הבתים בגביע אופ"א בין טוונטה לשאלקה. בעונת 2009/2010 הוא שפט במשחק הגומלין בחצי הגמר של הליגה האירופית, בין פולהאם והמבורג. היה זה משחק אחד מבין שבעה שבהם שפט בליגה האירופית באותה עונה.
ב-29 בספטמבר 2010 שפט צ'אקיר לראשונה במשחק בליגת האלופות, כאשר היה השופט במשחק שלב הבתים בין רובין קאזאן וברצלונה. ב-3 בנובמבר הוא גם שפט את המשחק בין צ'לסי וספרטק מוסקבה.
ב-17 במרץ 2011 הוא שפט במשחק הליגה האירופית בשלב 32 האחרונות, שבו ניצחה מנצ'סטר סיטי 0-1 את דינמו קייב. במשחק זה הרחיק צ'אקיר את מריו באלוטלי ובסך הכל הוציא 8 כרטיסים צהובים. באוגוסט 2011 הוא שפט חמישה משחקים בגביע העולם עד גיל 20, כולל משחק חצי הגמר בין פורטוגל וצרפת.
ב-24 באפריל 2012 הוא שפט במשחק חצי גמר ליגת האלופות, בין ברצלונה וצ'לסי, שהתקיים בקאמפ נואו. באותו משחק הרחיק את ג'ון טרי במחצית הראשונה. ב-27 ביוני 2012 הוא שפט במשחק חצי גמר יורו 2012, שבו ניצחה ספרד את פורטוגל 2-4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר משחק ללא שערים. באותו משחק צ'אקיר הוציא 9 כרטיסים צהובים.
ב-16 בדצמבר 2012 צ'אקיר שפט במשחק גמר אליפות העולם לקבוצות 2012, שבו ניצחה קורינתיאנס 0-1 את צ'לסי.
צ'אקיר נבחר לסגל השופטים למונדיאל 2014. בטורניר זה הוא שפט במשחקי שלב הבתים בין ברזיל ומקסיקו ובין אלג'יריה ורוסיה. הוא גם שפט במשחק חצי הגמר בין ארגנטינה להולנד, שבו ניצחה ארגנטינה 2-4 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 120 דקות ללא שערים.
ב-6 ביוני 2015 שפט צ'אקיר בגמר ליגת האלופות 2015, בו ניצחה ברצלונה 1-3 את יובנטוס.
ב-11 ביולי 2018 שפט צ'אקיר את משחק חצי גמר מונדיאל 2018 בו ניצחה קרואטיה 2-1 את אנגליה בהארכה ועלתה לגמר המונדיאל.
מחוץ לקריירת השיפוט שלו, צ'אקיר משמש כסוכן ביטוח.
אליאב בן ישי

אֱלִיאָב בֶּן יִשָׁי הוא דמות מקראית בספר שמואל, בנו הבכור של ישי ואחיו של דוד המלך.

דמותו

המקרא מספר שהיה גבוה ויפה מראה. על פי המתואר, שמואל הנביא נצטווה למשוח את אחד מבניו של ישי למלך; כאשר ראה את אליאב אמר "אך נגד ה' משיחו", כלומר, הוא ראוי למלוכה. ה' לא הסכים עם בחירתו, ואמר לו "וַיֹּאמֶר ה' אֶל-שְׁמוּאֵל, אַל-תַּבֵּט אֶל-מַרְאֵהוּ וְאֶל-גְּבֹהַּ קוֹמָתוֹ--כִּי מְאַסְתִּיהוּ"
בפרק י"ז מתואר כי בעת המלחמה מול הפלשתים שלח ישי את שלושת ילדיו הגדולים והשאיר את דוד בנו הקטן עם הצאן. כאשר הגיע דוד אל המערכה כדי למסור לאחיו דבר מה, התרגז עליו אליאב ואמר "למה זה ירדת? ועל מי נטשת מעט הצאן, ההנה במדבר? אני ידעתי את זדנך ואת רע לבבך כי למען ראות המלחמה ירדת!". על פי המסופר, דוד לא התרשם מדבריו והחליט לצאת אל המערכה ולהלחם מול גלית. בעקבות ניצחונו המרשים, הובסו הפלשתים במלחמה ודוד נלקח אל בית שאול המלך.
חז"ל מייחסים לאליאב תכונות של כעס וקפדנות, שבגללן לא זכה להיות מלך.

משפחתו

על פי ספר דברי הימים א פרק ב', אליאב היה בכור בין שבעה אחים: אליאב, אבינדב, שמעה, נתנאל, רדי, אצם ודוד. בנוסף היו לו שתי אחיות, צרויה (אם יואב) ואביגיל (אמו של עמשא בן יתר).
נכדתו מחלת (בת אביהיל בת אליאב) נישאה לרחבעם מלך יהודה.
אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

ביוגרפיה

אלברכט נולד ב-9 בנובמבר 1414, לפרידריך השישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של פרידריך, דוכס בוואריה ומדאלנה ויסקונטי. בצעירותו שירת אלברכט בחצר זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ונטל חלק במלחמה נגד התנועה ההוסיטית. לאחר מכן שירת את אלברכט השני, מלך גרמניה, ולחם עמו נגד פולין.
בשנת 1440 מת אביו פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ונחלותיו חולקו בין הבנים, ואלברכט ירש את מרקיזות ברנדנבורג-אנסבך. בשנת 1443 ניסה אלברכט להשיב לידיו את השליטה על העיר נירנברג, שהייתה קודם לכן. בתחילה זכה אלברכט בניצחונות נגד אנשי העיר, אולם לאחר מכן הובס ובשנת 1450 ויתר על זכויותיו על העיר. בשנת 1457 חיתן אלברכט את בנו יוהאן עם מרגרט מתורינגיה, בניסיון לזכות בזכויות הירושה שלה על הונגריה ובוהמיה, אך הניסיון נכשל. בשנת 1460 נאבק אלברכט בפרידריך הראשון, רוזן הפלטינט שעל הריין  ובלודוויג התשיעי, דוכס בוואריה, אך נכשל במאבקו. ניסיונו לכרות ברית עם ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה נכשל, לאחר שהאפיפיור פאולוס השני איים עליו בחרם.
בשנת 1464 ירש אלברכט את מרקיזות ברנדנבורג-קולומבאך לאחר מות אחיו יוהאן, מרקיז ברנדנבורג-קולמבאך, ומונה למרקיז ברנדנבורג. בשנת 1470 התפטר אחיו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ואלברכט עלה במקומו לשלטון. בשנת 1472 סיפח אלברכט את פומרניה לנחלותיו, ובשנת 1473 העביר חוק ולפיו מרקיזות ברנדנבורג תעבור בשלמותה לבן הבכור, בעוד נחלות המשפחה בפרנקוניה יתחלקו בין שאר האחים.
ב-11 במרץ 1486 מת אלברכט השלישי, ובמקומו עלה לשלטון בנו יוהאן ציצרו, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
האראלד הראשון, מלך דנמרק

שלטונו

האראלד היה בנו של גורם הזקן, מלך דנמרק והוא ירש את התואר עם מותו ב-958.
תקופתו הייתה תקופה של שלום יחסי בדנמרק. ב-960 הוטבל לנצרות על ידי נזיר ממוצא קלטי בשם פופו. בשנים 945 ו-963 סייע האראלד לרישאר הראשון, דוכס נורמנדיה במלחמותיו בסאמלאנד (אזור מחוז קלינינגרד של ימינו). עם הירצחו של מלך נורווגיה האראלד אפור-הגלימה, בשנת 970 לערך, השתלט האראלד גם על הכתר הנורווגי. בשנת 974 הפסיד לגרמאנים בקרב דנווירקה (Danevirke, בשלזוויג-הולשטיין של היום) והכתר הנורווגי הועבר לשליטה גרמאנית.
הסאגות הנורדיות מתייחסות להאראלד בדרך כלל בשלילה, כשליט חלש שנכנע לטוען-לכתר שוודיה סטיירביורן פעמיים. פעם אחת כאשר אולץ לתת לו צי ספינות ואת בתו ת'ירה ופעם שנייה כאשר מסר את עצמו למלך שוודיה כבן ערובה, יחד עם צי נוסף עליו פיקד ואז הפנה לו עורף ושבר את ההסכם איתו ערב קרב מכריע באופסלה. 
האראלד הקים מבצרי-טבעת בטרלבוג (Trelleborg) ובורינג (Borrering) באי שלן, נונבקן (Nonnebakken) באי פין, פירקט (Fyrkat) בצפון יוטלנד ואגרסבורג (Aggersborg) ייתכן שגם מבצר טרלבורג בסקונה (דרום שוודיה) הוקם על ידיו. כולם בעלי מבנה מעגלי מושלם ומחולקים לארבעה רבעים למגורים ומחסנים. עוד מיוחסת לו הקמת הגשר העתיק ביותר בסקנדינביה והצבת האבן הגדולה ביילין. 
האראלד נהרג במרד שהובל על ידי בנו ויורשו סוון הראשון, מלך דנמרק ונקבר בקתדרלת רוסקילדה.

על האבן הגדולה ביילין כתב: 
המלך האראלד ציווה להקים יד זו לזכר גורם, אביו, ולזכר תירה, אימו; האראלד הוא אשר תפס לעצמו את כל דנמרק ונורווגיה ואשר ניצר את הדנים.

הכינוי "כחול-השן"

הכינוי "כחול השן" (ממנו נגזר שם תקן התקשורת הניידת בלוטות') מוזכר לראשונה בכרוניקה של רוסקילדה משנת 1140. כאשר ההסבר המקובל הוא שפירוש המילה "כחול" בהקשר זה פירושה "כהה", כלומר להאראלד הייתה עששת בשן שגרמה לה להיות כהה. פירוש אחר נועץ את ההסבר בחיבתו של המלך לאוכמניות שצבעו את שיניו בכחול. השערה אחרת היא שהפירוש אינו קשור לשן אלא ללבוש הכחול, היקר באותה עת, שנהג האראלד ללבוש ומכאן הכינוי.
ריצ'רד לורנס מילינגטון סינג'

חייו

נולד בליברפול שבאנגליה ולמד תחילה בקיימברידג'. בהמשך למד בלידס, בלונדון, באברדין ובנוריץ'.
בשנת 1952 זכה בפרס נובל לכימיה, יחד עם ארצ'ר ג'ון פורטר מרטין, איתו החל לעבוד בזמן לימודיו בלידס, על המצאת שיטת הכרומטוגרפיה למקוטעין.
בשנים 1968–1984 שימש סינג' כפרופסור למדעי הביולוגיה באוניברסיטת מזרח אנגליה. ב-1977 העניקה לו אוניברסיטת מזרח אנגליה תואר דוקטור לשם כבוד בתחום המדע.
נפטר בנוריץ' ב-18 באוגוסט 1994.
הקוריה הרומאית

הקוריה הרומאית (בלטינית: Curia Romana) היא גוף המהווה את הרשות המבצעת של הכס הקדוש, הגוף העליון המנהל את העולם הקתולי. בראשו ניצב האפיפיור, והוא מורכב ממחלקות (הנקראות דיקסטריה, ביחיד: דיקסטריום Dikasterium), בראש כל אחת מהן פרפקט שהוא בדרך כלל במעלת קרדינל, המתמנה על ידי האפיפיור. משרדי הקוריה נמצאים בקריית הוותיקן, אך ניהול קריית הוותיקן עצמה איננו חלק ממטלות הקוריה הרומאית. מקור המילה במונח "קוריה" (מילולית: חצר) ששימש במובן מנהלי עליון בקיסרות הרומית. המונח "קוריה" מתייחס לוועד העליון של כל דיוקסיה, אך הקוריה הרומאית איננה הוועד המנהל של דיוקסיית העיר רומא.

היסטוריה של הקוריה הרומאית

בסיסה של הקוריה נמצא ב"קנצלריה של מדינת האפיפיור", חבר הכמרים "של הקפלה של האפיפיור" שהיוו את הבסיס הפוליטי של ממלכת מדינת האפיפיור. הקנצלריה עוצבה בסוף המאה ה-12 ובראשית המאה ה-13, בעיקר בימי האפיפיורים אינוקנטיוס השלישי ואינוקנטיוס הרביעי. ב-1199 קבע האפיפיור אינוקנטיוס השלישי מס מעשר חד פעמי מכל נתיני מדינת האפיפיור עבור מימון מסע הצלב הרביעי. גביית המעשר המשיכה גם לאחר מכן והוא הפך למס קבע למימון המנגנון הפוליטי של חצר האפיפיור.
גיבוש התפקידים והמחלקות השונות התמשך לאורך הדורות וקיבל צורה קבועה במאה ה-16.

הרפורמה בקוריה הרומאית

בשנת 1969, בעקבות ועידת הוותיקן השנייה פרסם האפיפיור פאולוס השישי את הבולה Pontificalis Domus‏, שתפקידה לארגן מחדש את התפקידים והמשרות של הקוריה, להפוך אותה לגוף מתפקד באופן יעיל מול אתגרי החיים המודרניים באמצעות ביטול משרות רבות ששימשו כתארי-כבוד בהם נשאו באופן מסורתי נציגים ממשפחות רומא העשירות ומינוי מועצות אפיפיוריות לטיפול בנושאים שונים כגון הכוונה דתית וקשר עם מאמינים ובני דתות אחרות. בנוסף למחלקות ולתפקידים מלאי-תוכן, נמצאו בין התארים והמשרות בקוריה גם תפקידים שהם התואר בלבד ("טיטולריים"), זכר לתקופה בה מדינת האפיפיור הייתה מדינה ריאלית למשל מרשל הכנסייה הרומית, שומר הוורד המוזהב ועוד. התפקיד היחיד שלא בוטל הוא תפקיד נסיך מדינת האפיפיור (Principe assistente al Soglio pontificio), תפקיד בו מכהנים בכל עת זוג נסיכים משתי משפחות אצולה רומאיות שונות המתמנים על ידי הקוריה הרומאית.
ב-1988 פרסם יוחנן פאולוס השני את הפרק בחוקת הוותיקן הקרוי Pastor Bonus ("הרועה הטוב"), הכולל הגדרת מבנה ותפקיד למחלקות השונות.

מזכירות המדינה

מזכירות המדינה אחראית על ההתנהלות הפוליטית ועל יחסי החוץ של הכס הקדוש. זו היא המחלקה הוותיקה ביותר של הקוריה (נוסדה ב-1551) ובראשה ניצב הקרדינל מזכיר המדינה (Cardinalis Secretarius Status), אינוקנטיוס העשירי קבע ב-1644 שמזכיר המדינה יהיה תמיד קרדינל.
עורף

אטימולוגיה

במקרא עורף הוא אחורי הראש (ולא הצוואר) אחורי הצוואר נקרא 'מול עורף'. " וּמָלַ֧ק אֶת־רֹאשׁ֛וֹ מִמּ֥וּל עָרְפּ֖וֹ " (ספר ויקרא, פרק ה', פסוק ח') דיוק זה איבד את משמעותו בעיקר בגלל השימוש בשם בפעולת העריפה שנעשית בצוואר.
במקורות מצוי השימוש בעורף כמטאפורה להפנית הראש בריחה או עקשנות. המושג 'קשיות עורף' קיבל משמעות של אדם או עם סרבן, שהפנה את עורפו כלפי הציווי שניתן לו, וכאילו אינו יכול לסובב את ראשו לעבר המצווה ולהישמע לו. 
דוגמה לדבר היא דבריו של ה' למשה בעת שעלה להר סיני כדי לקבל את לוחות הברית, שהביעו כעס על סרבנותם של עם ישראל לשמור על מצוות איסור עשיית פסל: "וַיֹּאמֶר ה' אֶל מֹשֶׁה רָאִיתִי אֶת הָעָם הַזֶּה וְהִנֵּה עַם קְשֵׁה עֹרֶף הוּא" (שמות פרק ל"ב, פסוק ט'). " וְנָתַתִּ֧י אֶת־כָּל־אֹיְבֶ֛יךָ אֵלֶ֖יךָ עֹֽרֶף" ( שמות פרק כג )
בעיית הלוגריתם הבדיד

באלגברה חישובית ובקריפטוגרפיה, בעיית הלוגריתם הבָּדִיד (דיסקרטי) המסומנת בקיצור DLP (באנגלית: Discrete Logarithm Problem), היא מציאת המעריך  בהינתן הבסיס  והתוצאה  כך שמתקיים , בקיצור  כאשר  ו- הם מספרים שלמים. בניגוד ללוגריתם רגיל מעל המספרים הממשיים שאותו קל לחשב בשיטות המסתמכות על קירוב, קשה לחשב לוגריתם בדיד בקבוצה סופית של מספרים שלמים מודולו שלם כלשהו הנקרא מודולוס. בעיית הלוגריתם הבדיד בחבורה ציקלית משוערת מזה כמה עשורים כבעיה מתמטית קשה והיא הבסיס למספר אלגוריתמים חשובים בהצפנת מפתח ציבורי כמו פרוטוקול דיפי-הלמן ואלגוריתם חתימה דיגיטלית DSA.

דוגמה במספרים קטנים

אם  אז  היא חבורה ציקלית מסדר . אם ניקח יוצר של  למשל . בהינתן השלם , הבעיה היא למצוא  המקיים , היות ש- , אז  ב-.

הכללה של בעיית הלוגריתם הבדיד

נתונה חבורה ציקלית מסדר ראשוני , המסומנת ב-, ונתונים  יוצרים . בהינתן  איבר כלשהו, בעיית ייצוג הלוגריתם הבדיד (discrete logarithm representation problem) בקיצור DLREP, היא למצוא n-יה  כך ש-. n-יה כזו נקראת הייצוג של  ביחס ל-.
לדוגמה, ה-n-יה  היא הייצוג של 1 ביחס לכל בסיס , והיא נקראת ייצוג טריוויאלי. בעיית ייצוג הלוגריתם הבדיד נחשבת לבעיה קשה, ובפרט היא קשה יותר מבעיית הלוגריתם הבדיד (אם ניתן לפתור את בעיית ייצוג הלוגריתם הבדיד, אזי ניתן לפתור את בעיית הלוגריתם הבדיד). בעיית DLREP אטקרטיבית כי אפשר להשתמש בה לצורך חתימה עיוורת.

דוגמה לבעיית דיפי-הלמן במספרים קטנים

נתון הראשוני  החבורה הציקלית  מסדר  והיוצר . אם נבחר  וכן . אם נתונים האיברים  ו- (מודולו 97), בעיית דיפי-הלמן היא לגלות את  (כאשר  ו- לא ידועים), יש לשים לב שאת החזקה מצמצמים מודולו ההסדר של החבורה 96.

לוגריתם בדיד בקריפטוגרפיה

בלוגריתם בדיד, בדומה לפירוק לגורמים, ישנן שתי פעולות הופכיות שאינן סימטריות בכוח החישוב הדרוש לביצוען. לדוגמה, כפל ופירוק לגורמים הם פעולות הפוכות, בעוד שכפל היא פעולה קלה במונחי מחשוב, הרי שפירוק לגורמים קשה הרבה יותר ממנה. כן הדבר בלוגריתמים, העלאה בחזקה מודולרית (מודולו שלם ) קלה הרבה יותר ממציאת החזקה מודולו . חוסר הסימטריה הזה נקרא פונקציה חד-כיוונית, והיא מנוצלת היטב בעיקר בהצפנה אסימטרית. דוגמאות הן: פרוטוקול דיפי-הלמן להעברת מפתח, צופן אל-גמאל, חתימה דיגיטלית של אל-גמאל ואלגוריתם חתימה דיגיטלית DSA.
כדי להתמודד עם האיום של האלגוריתמים המנויים לעיל, ההנחה היא כיום שראשוני  בגודל 2048 סיביות מספק מרווח ביטחון סביר. תקן DSA מגדיר למשל מספר רמות אבטחה לאלגוריתם חתימה דיגיטלית כשהמרבית היא, p ראשוני בסדר גודל של 3072 סיביות.
החבורות שיש בהן עניין מבחינה קריפטוגרפית הן; החבורה הכפלית  מעל שדה ראשוני גדול, החבורה הכפלית  מעל שדה סופי מורחב  כאשר  ו- וכן החבורה הכפלית  מעל שדה בינארי  עם מציין 2. כן יש עניין מיוחד בחבורה  כאשר  שלם פריק, קבוצת הנקודות בעקום אליפטי המוגדר מעל שדה סופי ועקום היפר-אליפטי מעל שדה סופי.
אתר מורשת לאומית (ישראל)

רקע

ב-21 בפברואר 2010 התקבלה החלטת ממשלה מס' 1412 בעניין העצמת תשתיות המורשת הלאומית, אשר קבעה מתווה פעולה לשיקום והעצמה של תשתיות המורשת הלאומית, "באמצעות השקעה ממשלתית בשיקום ושימור נכסים מוחשיים ובלתי מוחשיים, המביאים לידי ביטוי את המורשת הלאומית של עם ישראל בארצו."
החלטת הממשלה לטפל במורשת הלאומית נגזרה מהכרה עמוקה במשמעות ערכה התרבותי והחברתי של מורשת זו. תשתיות המורשת הלאומית הוגדרו כנכסים מוחשיים ובלתי מוחשיים המעידים על הזיקה בין עם ישראל לארץ ישראל, שהעצמתן תורמת לחיזוק התודעה, הגאווה והחיוניות הלאומית.

הכרה באתר מורשת לאומית

פניות להכרה באתר כאתר מורשת לאומית, מוערכות על פי אמות המידה הבאות:
ערכו של האתר ברמה ההיסטורית והלאומית, עוצמת הסיפור שהוא מכיל והמחשתו, לרבות נדירותו, מידת הייצוגיות שלו וכן מידת האותנטיות שלו.
כמו כן, נבחנת מידת הדחיפות בהצלת הנכס ושימורו.
את רשימת האתרים הנוכחית, גיבשה ועדת היגוי בין-משרדית בראשותו של מזכיר הממשלה לשעבר, צבי האוזר. על ביצוע תוכניות ההשקעה הממשלתיות בפרויקטים השונים, מופקד אגף בכיר מורשת לאומית והנצחה במשרד ראש הממשלה, בראשותו של ראובן פינסקי.
בין האתרים שהוכרו כאתרי מורשת לאומית ישנם אתרי ארכאולוגיה, אתרי מורשת ההתיישבות הבנויה (החל משנת 1870), מוזיאונים ואתרי ביקור מוזיאליים, ארכיונים, מיצגי אמנות פלסטית ואנדרטאות. לצדם של אתרי המורשת הלאומית המוחשיים, קיימות תשתיות לא גשמיות המטפחות את הלשון והספרות העברית, זמר עברי ומוזיקה מסורתית, סרטים וקולנוע, מחול עממי, חגים וטקסים.
האתרים שברשימה זוכים למימון וסיוע כספי ממשרדי ממשלה, ולהכללתם ברשימת אתרי המורשת הלאומית נודעת גם חשיבות תדמיתית.
וג'די סרחאן

שירות צבאי

סרחאן התגייס לצה"ל ושובץ בגדוד חרב. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס חזר לגדוד חרב ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת הערבה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבת אפרים. לאחר מכן מונה לראש מדור בט"ש במפקדת קחצ"ר. 
בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד חרב, והוביל את הגדוד במלחמת לבנון השנייה, בין היתר בקרבות בכפרים מארון א-ראס ומרווחין. את תפקידו סיים בשנת 2007. בהמשך מונה לסגן מפקד עוצבת חירם בין השנים 2007–2009. לאחר מכן מונה למפקד גדוד דקל בבה"ד 1 בין השנים 2009–2011. בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אלון, בתקופת פיקודו החטיבה הפכה לחטיבת חיל רגלים מעולה במילואים, ובמקביל שימש כראש מטה עוצבת המפץ, בתפקידיו כיהן עד שנת 2014. בשנת 2014 מונה לראש מנהל אוכלוסיות באכ"א, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2017. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
אינוקנטיוס העשירי

חייו

נולד ברומא כג'ובאני בטיסטה פמפילי (Giovanni Battista Pamphilj) למשפחה שהגיעה מגוביו. למד תאולוגיה ועריכת דין באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית. הוא התקדם בהיררכיה הכנסייתית, וב-1621 שלח אותו גרגוריוס החמישה עשר כנונציו לנאפולי. ב-1626 מינה אותו אורבנוס השמיני לקרדינל ולשגריר הוותיקן בספרד.
לאחר מותו של אורבנוס השמיני, זכה אינוקנטיוס בתמיכת הקרדינלים הספרדים ונבחר לאפיפיור למרות ההתנגדות הקרדינלים הצרפתים. הקרדינל מאזארן, ראש הקבוצה הצרפתית היה יכול להטיל וטו על בחירתו, אולם הוא איחר לקונקלווה והגיע רק לאחר שהסתיימה ההצבעה.
אינוקנטיוס התנגד להסכמי שלום וסטפליה לאור הפגיעה החמורה במעמדה של הכנסייה שנבעו מהם, הפקעת שטחים משליטה קתולית והכרה במדינות פרוטסטנטיות כדוגמת הולנד ושוודיה והורדת השפעתה של הדת על שלטונות המדינות באירופה. התנגדותו הייתה ללא הועיל והסכם זה קבע את פני המדיניות באירופה מאז ואילך.
במהלך כהונתו היה אינוקנטיוס נתון להשפעתה של גיסתו אולימפיה מאידלצ'יני (Olimpia Maidalchini) שהואשמה בתאוות בצע, ובעקבותיה נחשבת כל כהונתו כמושחתת.
זמן קצר לאחר תחילת כהונתו, נקט אינוקנטיוס בצעדים חוקיים בשל אי סדרים כספיים נגד משפחת ברבריני (Barberini) - אחת המשפחות החשובות והעשירות ברומא באותה תקופה ומשפחתו של האפיפיור הקודם שזכתה בעת שלטונו לטובות הנאה מפליגות. שלושת בני המשפחה המרכזיים, הקרדינל פרנצ'סקו, אנטוניו וטדאו ברבריני ברחו לפריז, שם מצאו מקלט בחסותו של הקרדינל מאזארן. בתגובה, עיקל אינוקנטיוס את ארמון ברבריני ופרסם בולה אפיפיורית שקובעת כי כל קרדינל שייעדר ממדינת האפיפיור שישה חודשים ללא אישור מהאפיפיור, ייענש בשלילת הבנפיקיום שלו ובסופו של דבר לשלילת מעמד הקרדינל עצמו. הסנאט הצרפתי קבע כי צו האפיפיור לא חל בתחומי צרפת, אך אינוקנטיוס לא נכנע עד שמאזארן הודיע על הכנות לפלישה צבאית לאיטליה. לאחר מכן התחממו יחסי האפיפיור וצרפת, ושוקמו באופן מלא כאשר בנו של טדאו, מפאו ברבריני נשא לאישה את אחייניתו של האפיפיור.
במהלך מלחמת האזרחים האנגלית תמך אינוקנטיוס באירלנד הקתולית למרות התנגדותו של מאזארן, ושלח כנונציו מיוחד לאירלנד את ג'ובאני בטיסטה רינוצ'יני (Giovanni Battista Rinuccini), ארכיבישוף פרמו. רינוצ'יני הגיע לקילקני בראש כוח צבאי ועימו אספקה וכסף לכוחות האיריים, אך הוא נכשל במטרתו כשכוחות הפרלמנט האנגלי גברו על אירלנד והוא חזר לאיטליה.
זולטן וראסטו

ביוגרפיה

וראסטו נולד בבודפשט. הוא התאמן תחת הדרכתו של המאמן תמאש סצ'י.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיים וראסטו במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.09 דקות. בשלב המוקדמות הוא שחה תוצאה של 2:09.89 דקות. המנצח היה רולנד מאתס ממזרח גרמניה שקבע שיא עולם חדש של 2:02.82 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום 17 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.13 דקות ובמקום 24 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:18.66 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973, זכה וראסטו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.89 דקות, אחרי מאתס שקבע שיא עולם חדש של 2:01.87 דקות ולפני ג'ון נייבר מארצות הברית (2:06.91 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:01.64 דקות כששחה את סגנון הפרפר.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974, זכה וראסטו בשתי מדליות, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.76 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.78 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:00.47 דקות.

אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה וראסטו במדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.05 דקות, לפני מארק טונלי מאוסטרליה 2:05.78 דקות) ופול הוב מארצות הברית (2:06.49 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.28 שניות.

שיאן עולם

בתחרות שחייה שנערכה בלונג ביץ', קליפורניה ב-2 באפריל 1976, שבר וראסטו במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 4:26.00 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנתיים של חברו לקבוצה אנדראש הרגיטאי (4:28.89 דקות). שיא זה החזיק מעמד 3 חודשים וחצי, עד אולימפיאדת מונטריאול (1976). במשחקים עצמם הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.23 דקות, המנצח במשחה זה היה נייבר שקבע שיא עולם חדש של 1:59.19דקות, במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.63 דקות ובמקום 28 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה חלשה מאוד עבורו של 4:48.51 דקות. רוד סטראכן מארצות הברית שיפר את שיאו העולמי והעמידו על 4:23.68 דקות.

אלוף אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה ביינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה וראסטו בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.88 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.48 שניות. שבוע לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בולגריה הוא זכה ב-3 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.60 דקות, במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.19 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.79 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכה וראסטו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.90 דקות, אחרי ג'סי ואסאלו מארצות הברית (2:02.16 דקות) וגארי הרינג מניו זילנד (2:03.71 דקות).
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה וראסטו בשתי מדליות, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.40 דקות, אחרי חברכון לנבחרת שאנדור ולאדר (2:01.93 דקות) ולפני מארק קרי מאוסטרליה (2:03.14 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:24.24 דקות, אחרי אלכסנדר סידורנקו שקבע שיא אולימפי חדש של 4:22.89 דקות וסרגיי פסנקו (4:23.43 דקות) שניהם מברית המועצות. רביעי סיים חברו הרגיטאי (4:24.48 דקות).

משפחה

ילדיו של זולטן אוולין ודוד הם שחיינים אלופים בעלי מדליות באליפות אירופה בשחייה.
המאל

המאל (באנגלית: The Mall, נהגה מֶאל) הוא רחוב בלונדון שבאנגליה, המוביל מכיכר טרפלגר, תחת קשת האדמירליות לארמון בקינגהאם, ועובר מצפון לפארק סנט ג'יימס, מדרום לארמון סנט ג'יימס ומדרום מזרח לפארק גרין.
בקרבת ארמון בקינגהאם, במרכז הרחוב, נמצאת אנדרטת ויקטוריה.
הרחוב נבנה בסוף המאה ה-19 כדרך המיועדת לתהלוכות ממלכתיות, בדומה לשדרות דומות שנבנו בוושינגטון, בפריז, בסנקט פטרבורג, בווינה ובברלין, עם פריחת רעיון מדינת הלאום.
מקור שמו של "המאל" הוא שימושו הקודם של אזור זה - היה זה מגרש שבו שיחקו משחק כדור שנקרא פאל מאל (Pall Mall). בעקבות רחוב זה נקראו בשם Mall רחובות ראשיים בערים רבות במדינות דוברות אנגלית (לרוב בהגייה "מול"), ובסופו של דבר הוא הפך שם גנרי לרחוב ראשי שבו חנויות, ומכאן המשמעות המודרנית באנגלית: מרכז קניות או קניון.
דרכון ננסן

דרכון ננסן היה מסמך שהונפק על ידי משרד ננסן הבינלאומי לפליטים של חבר הלאומים, החל בשנת 1922, לבני אדם שאיבדו את נתינותם, על מנת לאפשר להם לחצות גבולות. דרכוני ננסן קיבלו את שמם מחתן פרס נובל לשלום פריטיוף ננסן הנורווגי, שעמד מאחורי הרעיון והיה אחראי לביצועו כנציב העליון לענייני פליטים בחבר הלאומים.
הצורך בדרכון מיוחד זה התעורר לראשונה כתוצאה ממהפכת אוקטובר ברוסיה. לנין הורה לשלול את אזרחותם של כ-1.4 מיליון רוסים שברחו מארצם מפחד הקומוניסטים. במצב שנוצר לא יכלו אנשים אלה לחצות גבולות בינלאומיים, בהיעדר דרכון כלשהו. חבר הלאומים הנפיק כ-450,000 דרכוני ננסן לבני-בלא-ארץ שנזקקו להם. משרד ננסן הבינלאומי לפליטים קיבל ב-1938 את פרס נובל לשלום על פעילותו זו, שהייתה אחת מההצלחות המעטות של ארגון חבר הלאומים.
בין הפליטים הרוסים הידועים שהשתמשו במסמכים מיוחדים אלה כדי להגר למערב, ניתן למנות את: איגור סטרווינסקי, סרגיי רחמנינוב, מנחם מנדל שניאורסון (הרבי מלובביץ'), מארק שאגאל ואנה פבלובה.
לורן לפקוס

ביוגרפיה

לפקוס נולדה באוונסטון, אילינוי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא ליטאי, יווני, וסרבי. היא למדה בתיכון אוונסטון, ולקחה שיעורי אימפרוביזציה בתיאטרון. לאחר מכן המשיכה ללמוד באוניברסיטת דפול שבשיקגו וממנו הוענק לה תואר באנגלית ב-2008, תוך שהיא עושה הופעות אימפרוביזציה בלילות.
היא סיימה את לימודיה ב-2008 ועברה לניו יורק, שם החלה להופיע ב-"Upright Citizens Brigade Theatre".

קריירה

תפקידיה הראשונים היו במספר פרסומות ובפינה בתוכנית האירוח, "ג'ימי קימל לייב". לאחר מכן התחילה להופיע בסרטים, פודקאסטים ותוכניות שונות. ב-2012 הופיעה בסדרה הקומית "איפה את, צ'לסי?", לצד לורה פריפון. שיחקה גם בסיטקום "שוות בקליבלנד".
ב-2013 שיחקה בסדרה "כתום זה השחור החדש", בתור הסוהרת סוזן פישר והמשיכה להופיע גם בעונה הבאה. בשנה שלאחר מכן שיחקה בסרטו הקומי של פרנק קורצ'י, "תקועים בחופשה" בו כיכב אדם סנדלר.
ב-2015 שיחקה בסרט שובר הקופות "עולם היורה" בתור ויויאן, אחראית בקרה העובדת לצד השחקן ג'ייק ג'ונסון. באותה שנה שיחקה בתור ג'וי בסיטקום "Clipped". דיבבה את מטילדה במשך 3 עונות בסדרת האנימציה "פן זירו - גיבור במשרה חלקית", מבית ערוץ דיסני XD.
ב-2016 דיבבה בסדרת האנימציה "אבא אמריקאי" והמשיכה גם בעונה שאחריה. היא דיבבה מספר דמויות בסדרת האנימציה "הרפתקאות פין וג'ייק", מבית קרטון נטוורק. דיבבה גם בסדרה "אנימלס" בHBO. באותה שנה השתתפה בתוכנית המציאות "מטבחי הגיהנום" של השף גורדון רמזי.
החל מ-2017 שיחקה בסדרה הקומית "נופל וקם", בתפקיד ג'יס. בנוסף, שיחקה בשני פרקים בסדרה הקומית "ספר האורחים", לצד דני פודי.
ב-2018 שיחקה את מילי בסרט הקומדיה "ווטסון והולמס", בבימויו של איתן כהן. שיחקה בפרק בסדרה הקומית "במשפחות הכי טובות", ובפרק אחד בסדרה "לוציפר". בנוסף בשנה זו, שיחקה בסרט הקומי "חיי כלב", ובתפקיד הראשי בסרט הקומי "החד קרן". בשנים 2018–2019 שיחקה בשבעה פרקים בסיטקום "המפץ הגדול", בתור דניס.

חיים אישיים

בשנים 2014–2016 הייתה נשואה לשחקן כריס אלבראדו. מאז 2018, היא נשואה לשחקן מייק קאסל. מתגוררת בלוס אנג'לס.