google/wiki40b huggingface dataset:
ביקונספילד

גאוגרפיה

ביקונספילד הוא פרוור זעיר המצוי בחלקו הדרומי של שטח השיפוט של עיריית סידני. מצפון וממערב הוא גובל באלכסנדריה, ממזרח בזטלנד ומדרום ברוסברי. הדרך הראשית החוצה אותו מדרום לצפון היא דרך בוטאני, והרחובות החוצים אותה הם קולינס וג'ונסון.

היסטוריה

ביקונספילד נקרא על שם בנג'מין דיזראלי, לורד ביקונספילד, שהיה בתפקיד ראש ממשלת בריטניה בתקופת המלכה ויקטוריה. ביקונספילד הוא מהפרוורים החדשים בסידני, ונחנך ב-1977 לאחר ששטח קטן הופרד מאלכסנדריה הסמוכה. בעקבות השינוי המאוחר, נותר ביקונספילד אחד מהפרוורים הקטנים ביותר בסידני, עם שטח של 200,000 מטרים מרובעים בלבד.

תרבות

ביקונספילד לא כולל מוסדות תרבות עצמאיים, ונשען לרוב על שירותי הפרוורים הסמוכים, כגון אזור גרין סקוור הסמוך באלכסנדריה. עיריית סידני כללה את ביקונספילד בפרויקט שיקום עירוני שמבוסס סביב גרין סקוור, שנועד להקים במקום מרכז מסחרי מודרני, כמו גם בתי מגורים ומגדלי עסקים.
שמנדריק

שמֶנדריק, או, החתונה הקומית (ביידיש: שמענדריק, אָדער, די קאָמישע חתונה) הוא מחזה שנכתב והועלה ב-1877 על ידי אברהם גולדפדן. מחזה זה הוא אחת המחזות המוקדמים והמתמידים בתיאטרון יידיש. התפקיד הראשי – שמנדריק – נכתב בתחילה עבור זיגמונד מוגולסקו הצעיר ומקורו בתפקיד שמוגולסקו גילם במבחן במה עבור גולדפדן מוקדם יותר באותה שנה. מאוחר יותר שיחקה בתפקיד זה השחקנית המפורסמת מולי פיקון.
המחזה מבוסס, בצורה רופפת, על מחזה בשפה הרומנית Vlăduțu Mamei (ולדוץ של אמא)  והועבר לסביבה של משפחה חסידית. סביבה חברתית זו הייתה המטרה העיקרית להומור בקרב היהודים המשכילים באותה תקופה.
על פי יעקב אדלר, המחזה היה הצלחה כה גדולה עד שכאשר הציג אותו ישראל רוזנברג כמחזה השני של להקתו החדשה באודסה, שנה אחרי שהוצג לראשונה בבוקרשט, השם "שמנדריק" כבר עבר לשפת יידיש גם כמונח המביע חיבה ולעג וגם כסלנג עבור רדיפה אחר כסף וככינוי למשטרה.

תקציר

שמנדריק הוא ילד-של-אמא אוויל ונאיבי, תלמיד גרוע ללא תקווה, שאמו עיוורת לחלוטין לכל מגרעותיו. העלילה המרכזית מתחילה כאשר אמו משדכת לו נערה שלא רק מרגישה דחייה משמנדריק, אלא גם כבר מאוהבת במישהו אחר. העלילה מתמקדת, כמובן, בדרך בה היא תימנע מהשידוך הלא הולם ותתאחד עם אהובה האמיתי.
סי-לו גרין

היסטוריה

נולד באטלנטה, ג'ורג'יה למשפחה של כמרים בפטיסטים. ב-1994 הקים עם שלושה מחבריו את להקת הראפ "גודי מוב". הופעתם הראשונה הייתה בתקליט הראשון של הצמד אאוטקאסט וב-1995 הוציאו הרביעייה את תקליטם הראשון. סי-לו המשיך עם הלהקה להקליט עוד 2 אלבומים נוספים. ב-2002 עזב סי-לו את הלהקה לטובת קריירת סולו, וב-2006 חבר למפיק המוזיקלי דיינג'ר מאוס והשניים יצרו את הרכב ההיפ-הופ המצליח "נארלס בארקלי". בנוסף, באותה שנה חבר סי-לו לחבריו מהגודי-מוב ולראפר ג'אזה פה על מנת להקליט שני אלבומים חדשים. בתחילת 2011 הצטרף סי-לו כמנטור בתוכנית המצליחה The Voice בגרסה האמריקאית.
ב-5 בפברואר 2012 הופיע גרין במופע המחצית של סופרבול XLVI, כאורח של הזמרת מדונה.
קוהומולוגיית צ'ך

בניה

נניח כי X הוא מרחב טופולוגי וכי  היא אלומה של חבורות אבליות על X. על מנת לבנות את קוהומולוגיית צ'ך נבנה תחילה את קומפלקס צ'ך, קומפלקס קו-שרשרת שבעזרתו תוגדר הקוהומולוגיה.

דוגמה

נניח כי  היא 0-קו-שרשרת. אז לכל , מתקיים . לכל זוג אינדקסים שונים  כך ש מתקיים , ובאופן מפורש:

חישוב הגרעין של 
  
    
      
        
        
          δ
          
            0
          
        
      
    
    {\displaystyle \,\delta _{0}}

נניח כי . אז לכל  כך ש מתקיים . כלומר, על כל חיתוך של זוג קבוצות פתוחות  מתקיים . לפיכך, אקסיומת ההדבקה של האלומה  מתקיימת, ולכן קיים חתך גלובלי , כך שלכל  מתקיים .
גם ההפך נכון, בהינתן חתך גלובלי , נוכל להגדיר 0-קושרשרת  על ידי , ובבירור מתקיים .
לפיכך, הגרעין של  שווה בדיוק לחבורת החתכים הגלובליים של האלומה , כלומר .

כיסוי לרה

כיסוי  נקרא כיסוי לרה (על שם המתמטיקאי הצרפתי ז'אן לרה) אם לכל קבוצה  שהיא חיתוך של מספר סופי של קבוצות מהכיסוי ולכל  מתקיים . כלומר, לכל חיתוך של מספר סופי של קבוצות מהכיסוי U, קוהומולוגיית צ'ך של המרחב הטופולוגי U (עם הטופולוגיה המושרית), מתאפסת.

משפט לרה

נניח שX הוא מרחב טופולוגי,  אלומה על X, ו- הוא כיסוי לרה. אז קוהומולוגיית צ'ך של X ביחס לאלומה  שווה לקוהומולוגיית צ'ך של X ביחס לכיסוי . כלומר לכל  מתקיים .
למשפט לרה חשיבות רבה משום שהוא מאפשר במקרים רבים לחשב את קוהומולוגיית צ'ך של מרחב טופולוגי באופן מפורש.
כתר המלכה אלכסנדרה

כתר המלכה אלכסנדרה (באנגלית: Crown of queen Alexandra) היה כתר הרעיה של אלכסנדרה מדנמרק, המלכה הרעיה של המלך אדוארד השביעי. הכתר יוצר עבור טקס ההכתרה שנערך בשנת 1902.

היסטוריה

במהלך 64 שנות מלכותה של המלכה ויקטוריה לא הייתה בממלכה המאוחדת מלכה רעיה. על פי הנוהג, בעת הכתרת מונרך הוכתרה גם רעיתו כמלכה רעיה. כמו כן, בהתאם לנוהג, המלכה הרעיה הוכתרה בכתר מרי ממודנה מהמאה ה-17 אולם בשנת 1831 בעת הכתרת אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (המלכה הרעיה של המלך ויליאם הרביעי נעשה שימוש בכתר המלכה אדלייד - כתר חדש שהוכן לצורך הכתרה זו עבור המלכה בשל צורתו התיאטראלית והילדותית של כתר מרי מודנה. במותה של המלכה ויקטוריה, בשנת 1901, הוחלט ששני הכתרים אינם מתאימים לטקס ההכתרה של המלכה הרעיה (טקס ההכתרה הראשון מזה שבעים שנים) והוחלט ליצור כתר חדש עבור המלכה אלכסנדרה, שיקרא על שמה.
לאחר הכתרת המלכה אלכסנדרה לא נעשה שימוש בכתר, מאחר שבשנת 1911 הוכן כתר המלכה מרי עבור מרי מטק ובשנת 1937 הוכן כתר המלכה אליזבת עבור אליזבת בווס ליון.
כתר המלכה אלכסנדרה מוצג כיום במוזיאון הצבא הלאומי שבלונדון, כאשר בכתר משובצים אבנים מלאכותיות במקום האבנים היקרות המקוריות שהיו בו.

תיאור הכתר

כתר המלכה אלכסנדרה עוצב בשונה מהמסורת המקובלת של כתרי הממלכה המאוחדת. העיצוב הושפע מסגנון הכתרים האירופאים - והיה יותר נמוך (בעוד שהכתרים הבריטיים היו גבוהים יותר).
בחזית הכתר, בחצי הקשת הקדמית שובץ יהלום הקוהינור. ניתן להפריד את חצאי הקשתות מבסיס הכתר וללבוש את הבסיס לבדו.
נחל יסף

מקור השם

הנחל נקרא בערבית "ואדי אל-ח'וישין וואדי אל עמיק" (وادي الخوشين ووادي الأميك) ופירוש שמו הוא "הנחל העמוק". השם העברי יסף מושפע ככל הנראה מצליל שמו של הכפר העתיק יסיף שנמצא בסמיכות.

מסלול הנחל

ראשיתו של הנחל היא ביישוב כישור ומשם הוא יורד מערבה תוך כדי שהוא עובר דרומית לבית ירכא ובין ג'וליס וכפר יאסיף. ליד ג'וליס יוצא הנחל מתחום הגליל העליון אל מישור חוף הגליל, ונשפך אל הים התיכון בסמוך לאתר חצרות יסף. לנחל שני יובלים עיקריים: נחל זך ונחל יצהר, שמתחברים אליו באזור מישור החוף.

זיהום הנחל

בשנת 2009 החלו דיווחים רבים על זיהום של מי הנחל, מי התהום וכן את חוף הים וגדודיות הסלעים (שברי הסלעים שעברו תהליכי גידוד) שבקו החוף. המשרד הישראלי להגנת הסביבה החל בקביעת תקנות והליכים לשיפור איכות המים בנחל. בסיור לאורך הנחל שנערך בינואר 2009 נצפה זרימת שפכים אל הנחל. המים, המלווים בקצף ובריח רע זרמו לכיוון ערוץ הנחל הזורם מערבה אל הים התיכון.

אמת המים של עכו

בסמוך לנחל ניתן למצוא את אמת המים לעכו שנבנתה בשנת 1815 בידי שליט עכו סולימאן פחה על מנת להעביר מים מאזור כברי לשלל תושבי עכו. אמת המים הייתה פעילה עד לקום המדינה. קטע הקשתות הגבוה ביותר של אמת המים ניצב לגובה של 13 מטרים וניצב מעל לאפיק הנחל.

מתלול נחל יסף

יחידה קטנה יחסית בגבול הסקר הדרומי. היחידה הזו כוללת את ערוצו המרכזי והעליון של נחל יסף. יחידה זו מתנקזת לנחל יסף.

חצרות יסף

על גדתו הצפונית של הנחל נמצאות חצרות יסף- שם הניתן ליחידת דיור זמני ששימשה את גלי העלייה הגדולים מאתיופיה ומברית המועצות. חצרות יסף נבנו בשנת 1991.
מלון סאן

היסטוריה

בניין מלון סאן נבנה בשנות ה-70 בתכנון האדריכל יצחק טולדנו (שתכנן גם את מלון דבורה בתל אביב). הבניין נבנה בסטנדרט בנייה גבוה נכון לאותה תקופה ונקרא בתחילתו מלון "פאן אמריקן". המלון בן 14 הקומות התנשא לגובה של 40 מטרים וכלל בריכת שחייה, מגרשי טניס ואולמות כנסים ואירועים אשר נחשבו חדשניים בזמן הקמתם. ב-1974 פרצה שריפה במלון ומאז החלה התדררות איטית במעמדו, על אף שיפוץ רחב היקף שנעשה בו. במשך הזמן המלון החליף מספר שמות ונקרא בין היתר מלון "מרינה" ובהמשך גם "סאן". בשנות ה-90 הוסבו חלק מדירות המלון למגורי עולים חדשים, עקב הצורך לשכן עולים רבים ממדינות ברית המועצות לשעבר שהגיעו לעיר בת ים בשנים אלה. סופו של המלון בגלגולו הנוכחי הגיע בשנת 2005 כאשר בעלי המלון מכרו את הקרקע והמלון ננטש. לאחר נטישתו הפך המלון לפיל לבן, מפגע אסתטי וסביבתי, והיה אף מוקד לפעילות של כת השטן.
המלון עמד נטוש עד שנת 2012, בה החלה הריסתו. תחילה ההריסה בוצעה על ידי כדור מתכת כבד אך שיטה זו התגלתה כלא יעילה והוחלט לפוצץ את המלון במקום. ב-6 בנובמבר 2012 הוצמדו 25 קילוגרם חומר נפץ לעמודי התמיכה של המלון ולאחר הפעלת המטען מבנה המלון הנטוש קרס תוך 14 שניות.
נבנה במקום קומפלקס של מלונאות ומסחר הכולל מרכז כנסים ומלון שנקרא גם הוא "מלון סאן" אולם בנייתו הפסקה, נכון ליולי 2019.
יחסי אסטוניה–פולין

היסטוריה

לאחר מלחמת העולם הראשונה שיתפו פעולה כוחות פולניים ואסטוניים, בלחימה נגד הצבא האדום. פולין הכירה בעצמאות האסטונית ב-31 בדצמבר 1920, ושתי המדינות כוננו ברית בשנת 1922, אולם היא התבטלה בעקבות כיבוש פולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הייתה אסטוניה חלק מברית המועצות, אשר שיתפה פעולה עם פולין במסגרת ברית ורשה. לאחר נפילתה של ברית המועצות, כוננו שתי המדינות מחדש את יחסיהן הדיפלומטיים ב-26 באוגוסט 1991.
כיום, שתי המדינות הן חברות במועצת הים הבלטי, בנאט"ו ובאיחוד האירופי.

יחסים דיפלומטיים

אסטוניה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה, ו-4 קונסוליות בגדנסק, בקרקוב, בפוזנן ובשצ'צ'ין. מאידך, פולין מחזיקה באסטוניה שגרירות בטאלין בלבד.
הנס-יירגן שטומפף

קריירה מוקדמת

שטומפף נולד ב-15 ביוני 1889 בקולברג שבפומרניה, ובשנת 1907 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית. במלחמת העולם הראשונה הוא שירת במטה הכללי, עוטר בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, ובסיום המלחמה הועלה לדרגת האופטמן.
ברפובליקת ויימאר הוא שירת כקצין מטה במיניסטריון הרייכסווהר.
עם עליית הנאצים לשלטון החל הרמן גרינג לבנות את חיל האוויר (לופטוואפה) למרות שזה היה אסור לפי הסכם ורסאי. הוא מינה את שטומף בספטמבר 1933 לראש מחלקת כוח האדם בלופטוואפה בדרגת אוברסט-לויטננט. כשהלופטוואפה הפך חוקי ב-1935 הוא מונה לראש המטה של החיל עד ינואר 1939. ב-1938 הועלה לדרגת גנרל חיל האוויר.

מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה הוא שימש כמפקד צי האוויר הראשון, ולאחר מכן שימש כמפקד צי האוויר החמישי שפעל מבסיסים בנורווגיה בהפצצות על סקוטלנד וצפון אנגליה. הוא הועלה לדרגת גנרל-אוברסט והוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-1944 מונה למפקד כוחות הלופטוואפה להגנה על גרמניה מהפצצות בעלות הברית. הלופטוופה חדל להתקיים למעשה ככוח משמעותי ב-ינואר 1945 לאחר הקרב על הבליטה. באפריל 1945 פוטר גרינג ומחליפו רוברט ריטר פון גריים, נאצי מושבע, היה פצוע ועצור בידי האמריקאים. דניץ בחר בשטומפף לייצג את הלופטוואפה בטקס חתימת הסכם הכניעה בברלין ב-8 במאי 1945 ביחד עם וילהלם קייטל והנס-גאורג פון פרידבורג.

לאחר המלחמה

לאחר מכן שימש כמפקד בפועל של הלופטוואפה (שלא היה קיים) בממשלת פלנסבורג. הוא נעצר עם כל חברי הממשלה הזאת ב-23 במאי 1945. עד 1947 היה שבוי מלחמה בבריטניה, ולאחר מכן התגורר בפרנקפורט עד מותו ב-9 במרץ 1968.
אנטוניה פרייזר

ביוגרפיה

פרייזר היא בתו של פרנק פאקנהם, הרוזן השביעי מלונגפורד (1905-2001), ושל רעייתו, אליזבת פאקנהם, לבית הארמן (1906-2002). בשל היותה בתו של רוזן, היא זוכה לכינוי הכבוד "ליידי", ולכן נקראת בדרך כלל באנגלית "ליידי אנטוניה". בנעוריה, המירה את דתה לנצרות קתולית, בעקבות הוריה (אביה היה פרוטסטנטי ואמה הייתה אוניטרית ויחד עם שאר ילדיהם.
היא התחנכה בבית הספר Dragon באוקספורד, בבית הספר ה"ציבורי" אסקוט, ולאחר מכן בקולג' ליידי מרגרט באוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1956 נישאה לפוליטיקאי סר יו פרייזר (1918-1984), נצר אצולה סקוטי וחבר המפלגה השמרנית בבית הנבחרים הבריטי, שהיה מיודד עם משפחת קנדי האמריקאית. נולדו לזוג ששה ילדים, שלושה בנים ושלוש בנות. כל שלוש הבנות סופרות וביוגרפיות בעצמן. שניים מהבנים בנקאים ואחד עורך דין עסקי. בשנת 1975, ניצלו בני הזוג פרייזר, יחד עם קרוליין קנדי שביקרה אותם באותה עת, ממטען חבלה שהוטמן תחת מכוניתם על ידי הצבא הרפובליקני האירי (IRA). ההתפוצצות הרגה שכן, חוקר סרטן בשם גורדון המילטון פרלי.
בשנת 1975 החלה פרייזר לקיים רומן עם המחזאי הרולד פינטר, שהיה נשוי באותה עת לויויאן מרצ'נט. בשנת 1977, לאחר שחיה עם פינטר כשנתיים, התגרשה מפרייזר.מרצ'נט התלוננה בפומבי, והקשתה על פינטר להתגרש ממנה. בשנת 1980, מיד עם גירושי פינטר ומרצ'נט, נישאו פרייזר ופינטר. כמה שנים אחר כך, לאחר מות שני בני זוגם הקודמים, השיא כומר ישועי את פרייזר ופינטר בהתאם לתפיסות הנצרות הקתולית (שאינה מכירה בגירושים).
פרייזר מתגוררת באזור הולאנד פארק, ברובע קנסינגטון בלונדון, ושם היא כותבת. בשנת 2011 קודמה במסדר האימפריה הבריטית מדרגת קצינה לדרגת גבירה מפקדת, על תרומותיה לספרות האנגלית.

קריירה

פרייזר עבדה כמזכירה עבור המו"ל ג'ורג' וויידנפלד, שלימים הוציא את ספריה. יצירתה הראשונה שפורסמה היא ביוגרפיה של מרי מלכת סקוטלנד (1969), והיא זכתה להצלחה. בעקבותיה פרסמה פרייזר ביוגרפיות היסטוריות נוספות, בהן ביוגרפיה מצליחה על אוליבר קרומוול (1973). הביוגרפיה שחיברה על צ'ארלס השני, מלך אנגליה (1979) השפיעה על המיני-סדרה של ה-BBC "צ'ארלס השני: הכוח והתשוקה". בשנת 1990 פרסמה פרייזר ספר בשם "מלכות לוחמות", על דמויות היסטוריות שפיקדו על צבאות, כגון בודיקיאה וקלאופטרה. בשנת 1992, שנה לאחר שההיסטוריונית אליסון וויר פרסמה ספר בשם "שש נשותיו של הנרי השמיני", פרסמה פרייזר ספר משלה באותו שם. בשנת 1996 פרסמה ספר על קשר אבק השריפה, עליו זכתה בפרס הספרותי של סיינט לואיס וכן בפרס פגיון הזהב לכתיבה לא-בדיונית של ה-Crime Writers' Association. הביוגרפיה שחיברה על מארי אנטואנט (2001) עובדה לסרט משנת 2006 בבימוי סופיה קופולה, בכיכוב קירסטן דנסט. 
היא זכתה בפרס וולפסון להיסטוריה על ספרה "הכלי החלש יותר", מחקר על חיי נשים באנגליה של המאה ה-17. בין השנים 1988 ו-1989 שימשה נשיאת ארגון PEN באנגליה, ועמדה בראש הוועדה לסופרים כלואים של הארגון הבינלאומי.
בנוסף, חיברה פרייזר סדרה של רומנים בלשיים, והגיבורה ברובם היא ג'מיימה שור. לימים הופקה סדרת טלוויזיה על בסיס הספרים, והיא שודרה באנגליה בשנת 1983. באותה שנה שימשה פרייזר נשיאת מועדון וולטר סקוט באדינבורו.
בשנת 2010 פרסמה ספר זכרונות בשם "אתה מוכרח לעזוב? חיי עם הרולד פינטר".
נאסון

דמוגרפיה

נכון ל-1 במרץ 2017, מספר התושבים בנאסון הוא 5,379 תושבים (2,767 גברים ו-2,619 נשים), וצפיפות האוכלוסייה היא 48.11 תושבים לקמ"ר, עבור שטח כולל של 111.96 קמ"ר.
התרשים הבא מציג את אוכלוסיית התושבים ב-1 בינואר, בין השנים 1846–2017.
ג'וזף רייט מדרבי

חייו

ג'וזף רייט נולד בדרבי למשפחה מכובדת של עורכי דין. השלישי מבין חמישה ילדים של האנה ברוקס (1764-1700) ושל ג'ון רייט (1767-1697), עורך דין ופקיד בכיר של מועצת דרבי. לג'וזף היו שני אחים גדולים, ג'ון וריצ'רד רייט.
לאחר שהחליט להיות צייר, עבר רייט ללונדון בשנת 1751 ולמד כשנתיים אצל תומאס האדסון שהיה גם המורה של ג'ושוע ריינולדס. אחרי שצייר מספר דיוקנאות בדרבי, חזר שוב רייט לעבוד כשוליה אצל האדסון למשך 15 חודשים. בשנת 1753 חזר רייט לדרבי. רייט עסק בציור דיוקנאות עם קיארוסקורו חזק תחת אור מלאכותי שהיה לסימן היכר שלו, וגם צייר נופים. בשנים 1768 עד 1771 עת שהה בליברפול, הייתה לרייט עוד תקופה פוריה בדיוקנאות של מכובדים ומשפחותיהם.
ב-28 ביולי 1773 נשא רייט לאישה את אן (ידועה כ-האנה) סוויפט, בתו של כורה עופרת. לרייט ולאשתו היו שישה ילדים, מתוכם שלושה מתו בינקות.
בשנת 1773 יצא רייט לאיטליה עם אשתו ההרה, עם ג'ון דאונמן (צייר דיוקנאות וולשי), ועם ריצ'רד הרלסטון (תלמידו לעתיד). אנייתם עגנה במשך שלושה שבועות בניס לפני השלמת מסעם לליבורנו איטליה בפברואר 1774. דאונמן חזר לאנגליה ב-1775 ורייט המשיך לשהות זמן רב בנאפולי אך לא זכה לחזות בהתפרצות משמעותית של הר הגעש וזוב. ייתכן אבל שנכח בהתפרצויות קטנות יותר שנתנו לו השראה לכמה מציוריו של ההר.
כשחזר מאיטליה התיישב בעיר באת' ועסק שוב בציור דיוקנאות, אך בעקבות הצלחה מועטה שם חזר סופית לדרבי בשנת 1777 ושם נשאר לגור לשארית חייו. רייט פיתח אסתמה והיה מודאג לגבי ביתו ובקשר לבעיות אלה טופל על ידי חברו הרופא, הממציא והמשורר האנגלי ארסמוס דרווין (סבו של צ'ארלס דרווין אבי תורת האבולוציה). ב-17 באוגוסט 1790 מתה אשתו. ב-29 באוגוסט 1797 מת רייט בביתו החדש (שברחוב Queen מס' 28, דרבי), שם העביר את חודשי חייו האחרונים עם שתי בנותיו.
רייט הציג לעיתים קרובות את ציוריו בתערוכות של אגודת האומנים ושל האקדמיה המלכותית לאמנויות, אליה התקבל כחבר עמית ב-1781 וכחבר מלא ב-1784. הוא סירב לקבל את חברות הכבוד הזאת בשל יחס מזלזל שקיבל לדעתו וניתק כל קשר עם האקדמיה, למרות שהמשיך להציג בה בשנים 1783–1794.
רייט הכיר בהשפעה של אלכסנדר קוזנס (צייר בריטי) על יצירתו וגם רכש כמה מציוריו. הוא הזכיר באופן מיוחד את שיטתו של קוזנס לפתח ציור נוף מתוך כתמי צבע מופשטים על הבד.
סלמנקה (כדורגל)

היסטוריה

סלמנקה הוקמה במקור על ידי סטודנטים אירים והחלה לשחק בתחרויות חובבניות כבר בשנת 1907. ב-16 במרץ 1923 נוסדה הקבוצה באופן רשמי על ידי מי שהיה אז ראש העיר סלמנקה, פדריקו אנאיה, שגם היה לנשיא הקבוצה הראשון. בעונת 1939/1940 החלה לשחק בליגת המשנה הספרדית.
עד לשנות השבעים נעה הקבוצה בין ליגת המשנה לליגה השלישית. בשנים אלו הצליחה הקבוצה לזכות פעמיים רצופות בגביע החובבנים של ספרד, בעונות 1957/1958 ו-1958/1959. ב-8 באפריל 1970 חנכה הקבוצה את אצטדיונה החדש, אצטדיון הלמנטיקו, במשחק ידידות מול ספורטינג ליסבון, שהסתיים בשוויון 0-0.
בעונת 1972/1973 עלתה הקבוצה לליגת המשנה. לאחר העפלתה, מינתה הקבוצה את המאמן חוסה לואיס גרסיה טראיד, שבעונתו הראשונה כמאמן הקבוצה העלה אותה ליגה בפעם השנייה ברציפות. בעונת 1974/1975 ערכה הקבוצה של טראיד את הופעת הבכורה שלה בליגה הבכירה. ב-8 בספטמבר 1974 שיחקה הקבוצה את משחקה הראשון אי פעם בליגה הראשונה, וגברה בו 2-0 על אלצ'ה. את העונה סיימה הקבוצה, מעל לכל ציפיותיה, במקום השביעי בטבלה - שנותר, עד לפירוקה, מיקומה הגבוה ביותר אי פעם. בעונת 1976/1977 רשמה את הישג השיא שלה בגביע הספרדי, כשהעפילה לחצי הגמר. בדרכה הדיחה הקבוצה, בין היתר, את רקראטיבו ולבה ואת ריאל סרגוסה, עד שהודחה על ידי אתלטיק בילבאו.
סלמנקה שרדה שבע עונות רצופות בליגה הבכירה, עד שנשרה לליגת המשנה בסיום עונת 1980/1981. היא הצליחה לחזור תוך עונה אחת בלבד לליגה הבכירה, בה שיחקה שתי עונות נוספות. החל מעונת 1983/1984 ירדה הקבוצה שתי ליגות בתוך שתי עונות, ובעונת 1985/1986 שיחקה בליגה השלישית לראשונה מזה 13 שנים. בסיום עונת 1994/1995, לאחר כעשור בו שיחקה בליגות המשנה, סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה השנייה, והתמודדה בפלייאוף על מקומה בליגה הבכירה מול אלבסטה במשחק הראשון נוצחה סלמנקה בביתה 2-0, אך השלימה מהפך מרשים עם ניצחון חוץ של 5-0 וחזרה לליגה הבכירה לאחר 12 שנים.
כבר בעונת החזרה שלה לליגה הבכירה נשרה הקבוצה חזרה לליגת המשנה מהמקום האחרון בטבלה, אך חזרה לליגה הבכירה תוך עונה אחת, בה לראשונה זכה שחקן הקבוצה בתואר מלך השערים. היה זה פאולטה, שכבש 19 שערי ליגה וזכה בתואר הפיצ'יצ'י של ליגת המשנה. גם חזרה זו התבררה כלא מוצלחת והחזיקה מעמד לשתי עונות בלבד. בסיום עונת 1998/1999, שהייתה ה-12 והאחרונה בתולדותיה בליגה הבכירה, נשרה הקבוצה חזרה לליגת המשנה, ולא הצליחה לחזור עוד לליגה הראשונה.
בסיום עונת 2010/2011, עונה בה ספגה עשרה הפסדים רצופים ושני חילופי מאמנים, ירדה הקבוצה לליגה השלישית, שם שיחקה במשך שתי עונות עד שבסיום עונת 2012/2013 פורקה כתוצאה מחובות כספיים כבדים.
לואיס קאררו בלאנקו

לואיס קאררו בלאנקו (ספרדית: Luis Carrero Blanco‏; 4 במרץ 1904 - 20 בדצמבר 1973), ראש ממשלת ספרד שנרצח.

חייו

בלאנקו נולד בשנת 1903 בעיירה סנטוניה שבקהילה האוטונומית קנטבריה. בפרוץ מלחמת האזרחים הספרדית בשנת 1936 הצטרף לצי של הכוחות הלאומניים של גנרל פרנסיסקו פרנקו. בתום מלחמת האזרחים בשנת 1939 נתמנה לראש המבצעים הימיים. נחשב לנאמנו המקורב של פרנקו. בימי מלחמת העולם השנייה היה מבין המתנגדים לכניסת ספרד למלחמה לצד מדינות הציר.
בשנת 1951 נתמנה לתת-שר האחראי על תיאום פעולות הממשלה. בשנת 1957 נתמנה לשר. בשנת 1963 הוענקה לו דרגת תת-אדמירל בצי הספרדי ובשנת 1966 הועלה לדרגת אדמירל.
בשנים 1967–1973 כיהן כסגן הנשיא. בלט בדעותיו הימניות הקיצוניות והפרו-מלוכניות. בשנת 1973 תפקיד ראש הממשלה הופרד מתפקידו של פרנקו כנשיא, ותפקיד סגן הנשיא בוטל. עקב זאת, בלאנקו נתמנה לראש ממשלת ספרד. מאחר שנודע בקשריו עם תומכי המלוכה בספרד, נחשב מינויו כראש הממשלה כצעד של פרנקו לקראת השבת המלוכה בספרד.
ב-20 בדצמבר 1973, בצאתו מתפילה בכנסייה במדריד, נרצח ראש הממשלה על ידי קבוצה של לאומנים בסקים, חברי ארגון אט"א, שהטמינו פצצה במנהרה שנחפרה מתחת לכביש בו נסעה מכוניתו והפעילו אותה באמצעות שלט רחוק. ראש הממשלה, נהגו ושומר ראשו נהרגו מיד וארבעה אנשים אחרים נפצעו. הדבר אירע בשלהי שלטונו של פרנקו, שנפטר שנתיים לאחר מכן, ב-20 בנובמבר 1975. מיד עם מותו של פרנקו עלה המלך חואן קרלוס הראשון לכס המלוכה ובהדרגה החזיר את הדמוקרטיה לספרד.
דב ניר

חייו

נולד בסלובקיה. בשנת 1939, מעט לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, עלה לארץ לבדו במסגרת עליית הנוער והתגורר בכפר הנוער בן שמן. בשנת 1950 החל את לימודיו במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית שהוקמה רק שנה קודם לכן. בשנת 1960 קיבל תואר דוקטור. לאחר שסיים את לימודיו במחלקה שימש בה כמרצה, מאוחר יותר קיבל תואר פרופסור ועמד בראשה. בנוסף עמד גם בראש האגודה הגאוגרפית הישראלית בשנים 1977–1979.
מחקריו עסקו תחילה בעיקר בגאומורפולוגיה של ארץ ישראל, תחום אותו קידם רבות, ומאוחר יותר החל לעסוק גם בגאוגרפיה רגיונלית עם פרסום מחקריו על אזור עמק בית שאן.
על תרומתו זו הוענק לו בשנת 1995 פרס ישראל לחקר הגאוגרפיה של ארץ ישראל. 
היה נשוי לרות (מדרשי) ולהם שלושה ילדים. 
להנצחתו של פרופ' ניר מוענק מדי שנה "פרס דב ניר" - מלגה לעבודת גמר מצטיינת לתואר שני במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית.
דרקון מים סיני

מאפיינים

חרדון זה מגיע לאורך של עד מטר אחד ושוקל 250–600 גרם בממוצע. הוא בעל קשקשים קוצניים בולטים בצבע ירוק בהיר, בעל זנב ארוך שמפוספס בשחור בקצהו, רגליים קצרות ורעמת קשקשים צהובים לאורך הגב. הראש גדול עם גולגולת בצורת משולש והוא בעל עיניים צהובות, עין קודקוד קטנה בין העיניים, לסתות חזקות וסנטר דמוי-זקן, המזכיר את עור הסנטר של האיגואנה. הדרקון יכול לחיות 10–15 שנים בטבע.
יצור זה חי על ענפי העצים ביערות הגשם של דרום מזרח אסיה בתאילנד, קמבודיה, וייטנאם, לאוס, בורמה ובסין והוא הופץ כמין פולש להונג קונג. הוא חי לאורך גדות אגמים וביצות ובעת סכנה הוא קופץ למים ושוחה במהירות בעזרת זנבו הרחב. הדרקון הוא אוכל כל הניזון בעיקר מצמחייה אך מגוון בחרקים ופרוקי רגליים שונים ואף בדגים, לטאות ומכרסמים קטנים שהוא מאתר.
חרדון זה מגודל כחיית מחמד בתוך אקווריום בבתים רבים.
שארל מארי רנה לקונט דה ליל

שארל מארי רנה לקונט דה ליל (צרפתית: Charles Marie René Leconte de Lisle; ‏22 באוקטובר 1818 - 17 ביולי 1894) היה משורר ומתרגם צרפתי.
מרי אזרחי

מרי אזרחי הוגדר על ידי ג'ון רולס כ"פעולה ציבורית, בלתי אלימה, מצפונית אך פוליטית ומנוגדת לחוק, הנעשית בדרך כלל כדי לחולל שינוי בחוק או במדיניות הממשלה" (ג'ון רולס, מרי אזרחי, בתרגום אביבה גורן). המרי הוא מחאה של אזרחים כנגד מעשי השלטון ומדיניותו, מעשים שלדעתם נוגדים את הבסיס החוקי של המדינה. מחוללי מרי אזרחי מקבלים את הלגיטימיות של השלטון, אך לא את מעשיו והם מנסים לשנות את פעולות השלטון. מרי אזרחי נבדל מהפיכה בכך שמבצעי הפיכות אינם מקבלים את הלגיטימיות של השלטון, ומנסים להחליפו תוך שימוש בכוח. הוגים רבים, הגדירו אף הם את המרי האזרחי ועל אף השונות בהגדרות, הם מסכימים כי מדובר בפעולה בלתי חוקית של אזרח כלפי ממשלו שלו.
מקור המרי האזרחי הוא לרוב תחושה של סתירה בין חוק המדינה לבין חוק מוסרי שנתפס בעיני המוחים כחוק עליון על חוקי האדם וכחוק אוניברסלי. דרך מימוש המחאה תהייה לרוב הפרה סמלית ומכוונת של אותו חוק נגדו מוחים וזאת תוך נכונות לשאת בעונש על הפרה זו.
ויליאם באטלר

ביוגרפיה

באטלר נולד בניו בדפורד, שם למד בבית הספר הציבורי ולמד משפטים. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של מסצ'וסטס ב-1883. לאחר שסיים את לימודיו במחלקת המשפטים של אוניברסיטת בוסטון ב-1884, הוא עסק בעריכת דין בניו בדפורד עד 1895. הוא היה חבר בית הנבחרים של מסצ'וסטס בשנים 1890–1891, ואחר כך כיהן כחבר בסנאט של מסצ'וסטס מ-1892 עד 1895. בשנים 1894–1895 היה נשיא הסנאט.
באטלר עבר לבוסטון ב-1895, והמשיך לעסוק במשטים עד 1912, עת עבר לעסוק בייצור מוצרי כותנה. הוא היה חבר הוועדה לעדכון חוקי מסצ'וסטס מ-1896 עד 1900, והיה יו"ר הוועדה הרפובליקנית הלאומית בשנים 1924–1928.
ב-13 בנובמבר 1924 מונה באטלר לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את שארית תקופת כהונתו של הסנאטור הנרי קבוט לודג'. הוא כיהן בסנאט עד דצמבר 1926, עת נבחר יורשו החוקי בבחירות מיוחדות. באטלר לא הצליח להעמיד את עצמו לתקופת כהונה מלאה בסנאט.
בטלר כיהן כיו"ר ועדת הפטנטים בקונגרס ה-69, ולאחר שעזב את הסנאט שב לענייני עסקים. ב-1932 ביקש באטלר לחזור לראשות הוועדה הרפובליקנית הלאומית, אך הובס על ידי ג'ון ריצ'רדסון ברוב של 18 לעומת 15. באטלר הלך לעולמו בשלהי מרץ 1937 ונטמן בבית העלמין פורסט הילס.
יעקב לנדא

ברוסיה הלבנה

נולד בעיירה קורניץ שברוסיה הלבנה, לגיטה פייגה ולרב משה יהודא ליב לנדא, שהיה רב המקום. לאחר פטירת אביו נתמנה בגיל 20 לתפקיד, בלחצו של הרבי שלום דובער שניאורסון מלובביץ'.
לימים הקים את ישיבת תפארת בחורים במוסקבה לבעלי תשובה. כרווק היה רב בקהילה החסידית בעיר ליבאו שבלטביה, שם נשא בשנת 1930 לאישה את מינה רבינוביץ (אחות מאם של הרב אברהם אליהו קפלן).
בזמן שהותו ברוסטוב שעל נהר הדון, רבי שלום דובער שניאורסון מינהו ל"רב החצר". הוא בנה את המקווה בחצר בית האדמו"ר בשיטת "בור על גבי בור", שהיוותה חידוש הלכתי. פעל בשליחותו בהפצת יהדות ברוסיה.
לאחר מכן היה מקורב לרבי יוסף יצחק שניאורסון, הרבי השישי לשושלת חב"ד. גם הרב יוסף רוזין ("הרוגצ'ובר") קירבו והוא סידר את הקידושין בחופתו של הרב לנדא. בהמשך עמד בקשר עם הרבי מנחם מנדל שניאורסון והם התכתבו בענייני חב"ד בישראל ומנהגי חב"ד כפי שנהג רבי שלום דובער שניאורסון, שהיה להם עד.

פעילותו בארץ

לאחר עלייתו לארץ ישראל באלול תרצ"ד שימש כרבה של רמתיים (אחת מארבע המושבות שהרכיבו את הוד השרון) במשך שמונה חודשים. אחר כך כיהן כרב העיר בני ברק במשך 50 שנה - מכסלו תרצ"ו עד פטירתו.
במסגרת תפקידו בבני ברק הסתובב בעצמו בין החנויות על מנת לעשר ירקות. נהג לעיתים לעמוד בשבת ברחוב ולבקש מנהגי המכוניות שיצאו מן העיר, משום שזוהי עיר שומרת שבת. במשך השנים הקים מערכת כשרות.
העביר שיעורים בהלכה ובספר התניא, וכן מסר דברי תורה בסעודה שלישית.
בלילה שלפני פטירתו ביקש מראש עירית בני ברק משה אירנשטיין, שידאג למנות את בנו הגדול, הרב משה יהודא ליב לנדא, לרב העיר. כך גם כתב בצוואתו. בהלוויתו בבני ברק השתתפו עשרות אלפים, ראש העיר הכריז על המינוי בנו לפני יציאת ההלוויה משם המשיך הלוויה לישיבת תורת אמת בירושלים ונטמן בחלקת חב"ד בבית הקברות הר הזיתים בירושלים.
בכל שנה ביום פטירתו ערך בנו הרב משה לנדא סעודת הילולא לזיכרון בבית מדרשו "בית יעקב" בבני ברק.