google/wiki40b huggingface dataset:
פעם שלישית גלידה

פעם שלישית גלידה הוא ניב עברי ישראלי נפוץ.

השימוש בניב

קיימים חילוקי דעות באשר לצורת השימוש הנכונה בניב וכיום מקובלות שתי צורות שימוש בו. הביטוי נאמר כאשר אדם פוגש את חברו יותר מפעמיים בפרק זמן קצר ושלא כהרגלו. כאשר מתרחשת הפגישה המקרית הראשונית הרי שמדובר בדבר נורמלי וסביר. כאשר תוך זמן קצר מתבצעת פגישה שנייה על פי צורת השימוש הראשונה נהוג להזהיר ברוח הפתגם המקורי "בפעם הבאה תהיה חייב לי גלידה" בווריאציות שונות. על פי צורת השימוש השנייה נהוג כעת לומר את המשפט "פעם שלישית גלידה" לאות אזהרה לעתיד לבוא. על פי צורת השימוש הראשונה בפגישה השלישית שמתרחשת תוך זמן קצר נהוג לומר את המשפט המקורי.
לאחר המשפט בדרך כלל מתנהל ויכוח תאורטי קל בנוגע למימונה של אותה גלידה. למעשה, לא מדובר באמת על מצב בו אוכלים המכרים הנפגשים גלידה אלא על סוג של מטונימיה שמטרתה להראות את הרצון לחגוג את צירוף המקרים הנדיר.

מקור הניב

מקור הניב איננו ברור לגמרי. יש המשערים שהגיע מניב גרמני דומה: "nächstes Mal gibst du mir einen aus", שפירושו: בפעם הבאה תצטרך לקנות לי משקה. הניב הגרמני שונה - ראשית, אין בו התייחסות אל "הפעם השלישית", ושנית, מי שאומר את המשפט אמור לקבל משקה על חשבון חברו, ואילו בניב העברי לא אומרים מי יקנה את הגלידה. המפרשים את הניב העברי ככזה שיש לאומרו בפגישה השנייה או השלישית מוסיפים שוני נוסף. ניב דומה ברוח הניב הגרמני מצוי בשפה ההולנדית.
ייתכן שמקור הביטוי בא מהשיר הפופולרי משנת 1927 "Ice Cream (I Scream, You Scream, We All Scream for Ice Cream)". בפזמון שרים שלוש פעמים את המילה "צעקה" ("scream") ומייד לאחר הפעם השלישית שרים "גלידה" ("ice cream").
טענה נפוצה ולא מבוססת בעניין מקור הביטוי הרווחת ברשת האינטרנט, היא שמקור הביטוי בביטוי קרוב באנגלית - "If I see you next time I'll scream" (בתרגום לעברית: "אם אראה אותך בפעם הבאה, אצעק"), והמילים "I scream" (אצעק) הפכו ל-"Ice-cream" (גלידה) בשל דמיון בצליל. אלא שגם בביטוי זה לא מופיעה "הפעם השלישית", וגרוע מכך, מדד גוגל מעלה שכלל לא קיים ביטוי כזה בשפה האנגלית. בתאוריה דומה תומך הלשונאי רוביק רוזנטל:
"המקור הקרוב ביותר ל"פעם שלישית גלידה" הוא ביטוי באנגלית שמופיע בכמה גרסאות. באנגלית הבריטית נאמר לאחר שתי פגישות או נסיונות שלא עלו יפה: ‭:Third time lucky‬ בפעם השלישית יתמזל מזלנו. הגרסה האמריקנית לביטוי היא Third time's a charm ‬ בפעם השלישית יתרחש קסם. מאיפה צצה אם כן הגלידה במקום הקסם והמזל? ייתכן בהחלט שכאן השפיע ביטוי שכן מצוי באנגלית: If I see you next time I'll scream. המשחק הלשוני הזה גם שימש בעבר בבריטניה כגימיק בסיסמה לגלידה, נוסח: "I scream: Ice cream!".
— רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית 24/12/2004
Masterpiece

וידאו קליפ

הקליפ הלא רשמי שיצא לשיר הועלה לערוץ יוטיוב מסוים, ובתוכו ניתן לראות קטעים מתוך הסרט W.E, ואת השיר מנוגן ברקע. מכיוון שהזמרת לא העלתה קליפ רשמי לערוצה, מרבית הצפיות הצטברו באותו סרטון של ערוץ היוטיוב המסוים.
לאודה אייר

תולדות החברה

לאודה אייר הוקמה באפריל 1979 על ידי אלוף פורמולה 1 ניקי לאודה והחלה לפעול בשנת 1985. בתחילה הפעילה החברה רק טיסות צ'רטר. בחודש מרץ 2000 הצטרפה לקבוצת חברות התעופה סטאר אלייאנס. בהמשך אותה שנה הפכה החברה להיות חברת בת באוסטריאן איירליינס והפעילה טיסות שכר של החברה. 
באפריל 2013 החברה הפסיקה להתקיים כחברת תעופה. היא הוחלפה ע"י Austrian myHoliday, שהיא מותג המשמש את אוסטריאן איירליינס לשיווק טיסות שכר ונופש.

יעדי החברה

החברה הפעילה טיסות לכ-58 יעדים ב-8 מדינות: אוסטריה, מצרים, יוון, איסלנד, אירלנד, איטליה, פורטוגל, ספרד וטורקיה.

תאונות ותקריות

ב-26 במאי 1991 יצאה טיסת לאודה אייר 004 במטוס בואינג 767 מבנגקוק. בעיית קצר במערכת היפוך דחף במנוע השמאלי גרמה לסיחרור קטלני ואיבוד שליטה בגובה רב.
קונסיירז'

קוֹנְסְיֶירְז'  (מצרפתית: concierge; לעיתים מכונה שוער) הוא דייר הקומה הראשונה בבית מגורים משותף שמתפרנס מעבודה כוועד בית (רכז מנהלות התחזוקה הבירוקרטיות) ושרת (רכז עבודות התחזוקה הפיזיות) של הבניין בו הוא גר. הקונסיירז'ים נפוצים בבנייני דירות פשוטים בארצות אירופאיות דוברות צרפתית ובארצות בעלות השפעה צרפתית. לקראת סוף המאה העשרים חלה ירידה בתפוצת המקצוע בצרפת, אך הוא עדיין נפוץ מאוד בכל חלקי שווייץ. ישנה סברה שעל פיה מקצוע הקונסיירז' הומצא והונהג באופן המוני על ידי נפוליון בונפרטה במטרה שבכל בניין יהיה אדם שמכיר היטב את הדיירים ויוכל למסור עליהם מידע למשטרה אם יקרא לחקירה.
סוג שונה של קונסיירז' הוא שוער בית המלון, שלהבדיל משמו הוא דמות מפתח בתפקוד בית המלון. הקונסיירז' מסייע לאורחי המלון בתיאום מסעדות, הכוונה, הזמנת מוניות ואמצעי תחבורה נוספים ובמתן מכתבים/חבילות שהוזמנו על ידי האורחים.
המילה הצרפתית הנוכחית למקצוע השוער, "Concierge", היא שיבוש של המילים "compte cierges" (מילולית: 'רושם הנרות') או "Comte Des Cierges" (מילולית: 'שומר הנרות'), שהיו אנשי שירות בטירות האצילים שהמתינו ליד השער ויצאו לקראת המגיעים עם נר בידם להאיר את דרכם.
השדרה השנייה

השדרה השנייה (באנגלית: Second Avenue) היא שדרה בצידו המזרחי של רובע מנהטן של העיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק.
השדרה משתרעת בין רחוב האוסטון שבדרום לבין דרך נהר הארלם ורחוב 128 שבצפון. השדרה חד סטרית, ומאפשרת תנועה בכיוון דרום בלבד. בין הרחובות 34 ו-55 השדרה כוללת נתיב אופניים.

היסטוריה

השדרה הוקמה על פי תוכנית המפקח של 1812. חלקה הדרומי של השדרה החל להיבנות זמן קצר לאחר שהתוכנית התקבלה. אזור זה, בשכונת הלוור איסט סייד (הצד המזרחי התחתון של מנהטן) הייתה שכונת מגורים יהודית אורתודוקסית, ובשדרה התמקמו תיאטראות רבים ביידיש. בשל מספר התיאטראות הרב כונתה השדרה "ברודוויי היידי" ('Yiddish Broadway').
אף שכיום מרבית תושבי השכונה אינם יהודים, נותרו בשכונה מאפיינים רבים של שכונה יהודית - ובעיקר מאפיות ומסעדות כשרות רבות. השדרה נודעה במעדניות (ה"דלי" - Deli) שבה, שהגישו אוכל יהודי מזרח אירופאי, ושהידועה בהם הייתה "מעדניית השדרה השנייה" (Second Avenue Deli).
בין השנים 1880 ו-1942 עברה לכל אורך השדרה, החל מרחוב 23 וצפונה קו הרכבת העילית של השדרה השנייה (דרומית לרחוב 23 עבר הקו בשדרה הראשונה. קו הרכבת הוסר הן על מנת להקל על עומסי התנועה בשדרה ולאפשר בניית נתיבים נוספים, והן בשל זיהום האוויר שיצר קו זה (שהונע על ידי רכבות קיטור שהרעישו והפיצו פיח רב). זיהום אוויר זה גרם לכך שלאורך השדרה נבנו בעיקר בתי דירות צפופים (tenements) עבור בני מעמדות נמוכים.
בשנת 1919 תוכנן הקמת קו הרכבת התחתית של השדרה השנייה, על ידי רשות התחבורה המטרופולינית של ניו יורק, על מנת להקל על העומס בקו שדרת לקסינגטון של הרכבת התחתית של ניו יורק - הקו היחיד בצידו המזרחי של רובע מנהטן. במהלך השנים נבנו מספר תחנות וחלק ממסילת הרכבת, והקו נפתח לציבור הרחב בינואר 2017.

מהלך השדרה

השדרה עוברת דרך השכונות (מדרום לצפון): הלוור איסט סייד (הצד המזרחי הדרומי של האי מנהטן), האיסט וילג', גראמרסי, מוריי היל, האפר איסט סייד (הצד המזרחי הצפוני של האי מנהטן), יורקוויל והארלם הספרדית.
טייס מטוס קל

טייס מטוס קל או טייס מטוס קישור תפקיד שהיה קיים בעבר בחיל האוויר. מתחילת שנות החמישים ועד תחילת שנות השישים התקיים קורס טיסי מטוסים קלים במסגרת טייסת 100 (הגמל המעופף).
אל הקורס הזה היו מגיעים לרוב נופלי קורס טיס. בסיום הקורס החניכים היו מקבלים דרגות רב"ט בלבד וסיכת כנפי טיס עם אות קו"ף.
הטייסים מטייסות השונות היו נשלחים לטייסת 100 בתור עונש על עבירות משמעת, לכן המוניטין של הכנפיים עם האות קו"ף היה נמוך.
רן פקר כשהיה מפקד בית הספר לטיסה (בין השנים 1970-1968) העלה בדיוני מטה חיל האוויר ב-1969 את סוגיית החלפת הכנפיים עם האות קו"ף לכנפיים רגילות. ובשנת 1974 הכנפיים האלו הוחלפו לכנפיים רגילות עם מגן דוד באמצע.
באותה תקופה חלק מקציני צה"ל בכירים שלא מחיל האוויר, גם היו מסיימים את הקורס הזה. שני קציני יבשה ידועים שסיימו את הקורס וענדו כנפי טייס עם האות קו"ף הם הרמטכ"ל השמיני רב-אלוף חיים בר-לב והרמטכ"ל ה-11 רב-אלוף רפאל איתן, הם ענדו כנפי טייס בצד ימין וכנפי צניחה בצד שמאל, הפוך מהמקובל אצל טייסי חיל האוויר. רפאל איתן החליף את הכנפיים לכנפיים עם מגן דוד רק בתחילת שנות השמונים כשעבר קורס הטסת מטוס פוגה-מגיסטר (צוקית).
רית'ם אנד בלוז

אטימולוגיה

ג'רי וקסלר ממגזין בילבורד טבע את המונח "רית'ם אנד בלוז" לראשונה בשנת 1948 בארצות הברית. המונח החליף את המונח "מוזיקת גזעית" (Race Music), שבא במקור מתוך הקהילה השחורה, אך נחשב פוגעני בעידן שאחרי מלחמת העולם השנייה. דוגמאות לאומני רית'ם אנד בלוז מפורסמים הם ריי צ'ארלס, ארית'ה פרנקלין, אוטיס רדינג ועוד.

היסטוריה

ההגירה הגדולה של השחורים מדרום ארצות הברית לאזורים עירוניים ותעשייתיים בשיקגו, דטרויט, ניו יורק ולוס אנג'לס בשנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה ה-20 יצרה מעמד פועלים עירוני חדש ושינתה את הדינמיקה החברתית. ההתפתחות הטכנולוגית באותן שנים שברה את האוליגופול בתעשיית המוזיקה ואפשרה לכל אחד לפתוח אולפן הקלטות. מבשרי הרית'ם אנד בלוז הגיעו מעולמות הג'אז והבלוז שהתקרבו אחד לשני בשנות ה-30. האר אנד בי התפתח כסגנון קצבי לריקודים בשעה שהג'אז התקדם לעבר סגנון אמנותי ו"מתקדם" יותר, הבי בופ.
מוזיקאים שחורים בשנות הארבעים תרמו למעבר מסגנון הביג בנד לסגנון חדש, קרוב יותר לרית'ם אנד בלוז, "ג'אמפ בלוז" (Jump blues). הם שילבו בין הבלוז לג'אז, שילבו כלים חדשים בהרכב ויצרו מוזיקה בסגנון אורבני. בין הבולטים שבהם ניתן למנות את לרוי קאר, ביג ג'ו טרנר, אילינוי ג'אקט ולואיס ג'ורדן. אמנם חלוצי האר אנד בי הגיעו מחברות התקליטים העצמאיות, שנפתחו בשנות מלחמת העולם השנייה. רבות מהחברות היו ממוקמות במרכזי הבידור - ניו יורק ולוס אנג'לס, אך אחרות פעלו באופן מקומי. בין החברות הבולטות ניתן למנות את "Savoy", "קינג", 
"אימפריאל", "Specialty", "צ'ס" ו"אטלנטיק". הפריצה הגדולה של הרית'ם אנד בלוז הגיעה לאחר המלחמה.
הרית'ם אנד בלוז תרם להתפתחות של הרוק אנד רול. החל מאמצע שנות ה-50 המונח "אר אנד בי" מתייחס בעיקר למוזיקת נשמה, גוספל וסגנונות שהתפתחו מהבלוז החשמלי (אלקטריק בלוז). החל משנות ה-70 המונח מתייחס בעיקר למוזיקת נשמה ולפאנק.

רית'ם אנד בלוז עכשווי

החל משנות ה-80, לאחר דעיכת הדיסקו, התפתח סגנון מוזיקלי חדש - "רית'ם אנד בלוז עכשווי". המונח מתייחס בעיקר לסגנון מוזיקלי חדש, מוזיקת פופ שמושפעת ממוזיקת נשמה ופאנק.
דוד דנקנר

דוד דנקנר (14 באפריל 1928 -  24 ביוני 2014) היה איש עסקים, יזם, ותעשיין ישראלי.

ביוגרפיה

בנו של משה דנקנר, מראשוני תעשיית היהלומים בארץ ישראל, ורחל. אחד משישה אחים: אברהם, יצחק שמואל, יונה ולאה. אמו, רחל, מתה בשנת 1939 בגיל 40, מדימום בעקבות ניתוח. כנער היה פעיל בהגנה.  
בשנת 1947, נסע ללימוד בארצות הברית וכעבור חודשים ספורים הצטרף לקורס טיס, שאירגן טדי קולק כדי להכשיר טייסים ישראליים. בקורס, שנפתח בפברואר 1948 בבייקרספילד בקליפורניה, השתתפו גם שלמה להט, פלטיאל מקלף וזהרה לביטוב. ביוני 1948 ,עם סיום הקורס, חזר דוד כטייס ונלחם בטייסת הנגב שהוקמה בזמן מלחמת העצמאות. הוא השתתף בקרבות, בסיוע ובהגנה על יישובים
מבודדים.
עם תום המלחמה חזר לארצות הברית וסיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובשנת 1956  קיבל תואר דוקטור בכימיה אורגנית באוניברסיטת קליפורניה. לאחר שנתיים של בתר-דוקטורט בשיקגו חזר לישראל.
בשנת 1959, הקים בעתלית מפעל לייצור פורמלין, סמוך למפעל תעשיות מלח לישראל, (אותו רכשה משפחת דנקנר ב-1957 ממדינת ישראל) ושנוהל בידי אחיו הבכור אברהם. בשנת 1965, הקים את
מפעל כרמל כימיקלים שייצר אבקות יציקה לתעשיית הפלסטיק. במשך השנים הקים 10 מפעלים בישראל ובעולם ונכנס לשותפות עסקית באירופה, בדרום אפריקה ובדרום אמריקה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הקים תשלובת תעשייתית בבושיר ובשיראז שבאיראן, שכללה מפעל ונמל עגינה. התשלובת הולאמה עם פרוץ ההמהפכה האיראנית ונפילתו של השאה.
היה שותף בדנקנר השקעות עד למכירת החברה בשנת 2004. באותה שנה החל ברכישת השליטה בקבוצת דור כימיקלים (שעוסקת בייבוא, שיווק וייצור של יריעות פוליאתילן, כימיקלים, וחיפושי גז) מידי בני משפחתו והציבור (עד אפריל 2010 מניות החברה היו רשומות למסחר בבורסה). לאחר מכן מוזגו לדור כימיקלים החברות התעשייתיות הפרטיות שהחזיק, ביניהם כרמל כימיקלים.
חודשים ספורים לפני מותו פרץ סכסוך עסקי בין בנו גיל דנקנר, שעבר לנהל את עסקי המשפחה ומשמש כיו"ר דור כימיקלים, לבין בנותיו ירדן ודניאלה דנקנר. הסכסוך העובר לגישור.
מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית

מבנה ארגוני

יושב ראש המועצה מועמד על ידי הנשיא ומאושר על ידי הסנאט של ארצות הברית. החברים במועצה ממונים על ידי הנשיא. הסגל של המועצה כולל ראש סגל וכן כ-20 כלכלנים, ובנוסף שלושה סטטיסטיקאים כלכליים קבועים.

היסטוריה

המועצה הוקמה מכוח חוק התעסוקה של 1946, במטרה לספק לנשיא ניתוח כלכלי אובייקטיבי ולייעץ בנושא התפתחות ויישום מדיניות כלכלית פנימית ובינלאומית. ב-7 השנים הראשונה המועצה ביצעה 5 שינויים טכניים ובכללם, החלפת "מודל מחזורי" של הכלכלה ב"מודל צמיחה", הגדרת יעדים כמותיים לכלכלה, ההכרה בצורך של גמישות רבה יותר במיסוי ועוד.
ב-1949 פרצה מחלוקת בין היושב ראש אדווין נורס וחבר המועצה ליאון קייזרלינג. נורס האמין כי חייבים לבחור בין "חמאה לרובים" (דוגמה מופשטת לעקומת התמורה), אך קייזרלינג טען כי משק שגדל מאפשר הגדיל את הוצאות הביטחון מבלי לפגוע ברמת החיים. ב-1949 קייזרלינג גייס את תמיכתם של דין אצ'יסון וקלארק קליפורד, יועציו החזקים של הנשיא הארי טרומן. נורס התפטר מתפקידו כיושב ראש והזהיר לגבי הסכנות בתקציב ובהעלאת תקציבי ההגנה. קייזרלינג הפך ליושב הראש. באפריל 1950, טען כי הכוחות המזוינים הגדולים להם אמריקה זקוקה, לא ישפיעו על רמת החיים או יסכנו את "השינוי באופי החופשי של הכלכלה שלנו."
במהלך המיתון בשנים 1953–1954, המועצה בהובלת ארתור ברנס, ביצעה התערבויות לא מסורתיות, אשר סיפקו תוצאות שנקראו בהמשך "חמישים יציב", מצב שבו משפחות רבות נשארו במעמד הביניים כאשר למשפחה יש רק מפרנס אחד. ממשל אייזנהאואר תמך בגישה אנטי-מחזורית שעזרה לבסס כלכלה קיינסיאנית כמדיניות כלכלית לאומה. פעילות חשובה נוספת של המועצה בתקופת המיתון הייתה האצת תוכניות עבודות ציבוריות, הקלת אשראי, והפחתת מיסים.
חוק המפרי-הוקינס משנת 1978 קובע כי כל ממשל חייב לשאוף לתעסוקה מלאה ויציבות מחירים סבירה בתוך פרק זמן מסוים. הדבר הופך את הדוח השנתי של המועצה לפוליטי מטבעו.
מכת דבר

על פי המסופר בספר שמות, מַכַּת דֶּבֶר היא המכה החמישית מבין עשר המכות שאלוהים הנחית על מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לפקודת האלוהים על ידי משה, לשלח את בני ישראל מארצו.
במכה זו מתו כל הבהמות של המצרים באחת, סוסים, חמורים, גמלים, בקר וצאן. לעומת זאת, בהמותיהם של ישראל לא ניזוקו.

תיאור המכה במקרא

ויאמר ה' אל משה בא אל פרעה ודברת אליו כה אמר ה' אלהי העברים שלח את עמי ויעבדני. כי אם מאן אתה לשלח ועודך מחזיק בם. הנה יד ה' הויה במקנך אשר בשדה בסוסים בחמרים בגמלים בבקר ובצאן דבר כבד מאד. והפלה ה' בין מקנה ישראל ובין מקנה מצרים ולא ימות מכל לבני ישראל דבר. וישם ה' מועד לאמר מחר יעשה ה' הדבר הזה בארץ. ויעש ה' את הדבר הזה ממחרת וימת כל מקנה מצרים וממקנה בני ישראל לא מת אחד. וישלח פרעה והנה לא מת ממקנה ישראל עד אחד ויכבד לב פרעה ולא שלח את העם.
— ספר שמות, פרק ט', פסוקים א'-ז'

במדרשי חז"ל

במדרש נכתב: למה הביא להן דבר? לפי ששמו את ישראל רועי בקר ורועי צאן וכל בהמה, בהרים ובמדברות, כדי שלא יפרו וירבו, אמר הקדוש ברוך הוא אני אביא עליכם רועה יפה, שנאמר: הנה יד ה' הויה וכו'.
מכך שנכתב "ולא ימות מכל לבני ישראל דבר" דרשו חז"ל: אפילו בהמה, שהייתה ביד מצרי והיה לו לישראל תרעומות עליה שיש לו חלק בה, הייתה ניצולת, ובכך ידעו דינן של ישראל.
חיים פלג

חיים פלג (יוסמן) (ה' בטבת תרע"ב, 26 בדצמבר 1911 – ג' בניסן תשס"ב, 16 במרץ 2002) היה מתרגם, עורך וחוקר ספרות ישראלי.

ביוגרפיה

נולד בשנת 1911 בריגה שבלטביה (אז רוסיה). קיבל חינוך עברי ב"חדר מתוקן", וסיים את לימודיו בגימנסיה העברית בעירו. בנעוריו היה פעיל בתנועת "השומר הצעיר" ושלח ידו בעריכת עיתוניה. כציוני, בשנת 1933 עלה לארץ ישראל כחלוץ.
בראשית דרכו בארץ ישראל, עבד בפרדס ברמת גן. אחר כך, עבר לעבודות בניין ולהוראת עברית למבוגרים בתל אביב. בשנת 1944 החל לעסוק בעבודות עריכה, תרגום והגהה בהוצאת "ספרית פועלים". תוך כדי עבודתו למד ספרות באוניברסיטה העברית בירושלים. משנת 1959 שימש גם כמרצה לספרות בבית הספר הגבוה לפועלים בתל אביב. בנוסף, פרסם מאמרים בענייני ספרות בכתבי העת "עתים" ו"משא" וב"דף לספרות" של "על המשמר".
נפטר בשנת 2002, בגיל 90.
זרעית

מערת נטיפים

מערה קרסטית עם נטיפים וזקיפים התגלתה בשנת 2007 ברמת זרעית. זו המערה הקרסטית העשירה ביותר בנטיפים וזקיפים שהתגלתה בגליל המערבי. גילו את המערה ינון שבטיאל מהמחלקה ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת בר-אילן וולדימיר בוסלוב, מצוות מלח"ם - המרכז לחקר המערות בישראל ליד האוניברסיטה העברית.
אורך המערה כ-500 מטר, עומקה כ-62 מטר וקוטר הכניסה אליה אינו עולה על מטר אחד. במערה מערכת מחילות ואולמות בגודל של עשרות מטרים. בין התצורות גם "וילונות, פגודות, אוזני פיל, אלמוגי מערות והלקטיטים (נטיפים שכורעים מכוח הכובד ונוטים הצידה)"].

מגלה המערה ביקש להתריע כי: 
"הגליל מסתיר במעמקיו ארץ ומלואה של נופי טבע בראשיתיים מהיפים בעולם. זהו עולם של מערות נטיפים וזקיפים, פירים אנכיים, מחילות מסועפות ואולמות ענק, שנוצרו בתהליך  של המסה והשקעה של סלעי הגיר, אשר הותירו את רישומן בטבע בצורות מרהיבות עין. מערות הנטיפים הייחודיות שהתגלו לאחרונה מחייבות התייחסות רצינית של הרשויות מעבר להתעניינות המדעית הטהורה. עבודות תשתית המתבצעות בימים אלה באזור גילוי המערות, מסכנות את המערות החדשות ויכולות להביא להריסתן לעד"
]
מערות מסתור תת-קרקעיות ומערות מפלט הולכות ונחשפות בגליל. גילוין מצביע על הדמיון הרב למערכות המסתור של בר כוכבא שנתגלו באזורי שפלת יהודה, ומדבר יהודה. החוקר סבור כי יש סימנים מעידים על כך שיהודי הגליל, כאחיהם ביהודה, הכשירו מערות טבעיות כמקלטים בתקופת המרד ברומאים. עם זאת במערה בזרעית לא נמצאו ממצאים התומכים בהשערה זו.
ג'יפ ויליס

ג'יפ ויליס (באנגלית:  Willys MB) הוא הדגם הראשון של רכב שירות קל בעל הנעה לכל ארבעת הגלגלים. דגם זה יוצר על ידי יצרנית הרכב האמריקאית ויליס בין השנים 1941‏-1945 עבור צבא ארצות הברית.
עיצובו של דגם זה היווה השראה לסדרת רכבי כביש-שטח מאז מלחמת העולם השנייה ועד ימינו. צורתו החיצונית ומבנהו הכללי כמעט ולא השתנו במשך השנים, ושימשו כאב הטיפוס הקלאסי לכל קטגורית כלי הרכב המכונים בשם הגנרי "ג'יפ".

היסטוריה

עם תחילת מלחמת העולם השנייה חיפש משרד המלחמה האמריקני רכב סיור ופיקוד קל בעל עבירות שטח גבוהה. מפרט הדרישות שפורסם ביולי 1940 ציין כי נדרש לו כלי רכב לשירות כללי בעל יכולת נשיאת מטען ולוחמים אשר ישמש למטרות סיור ופיקוד, בעל כושר נשיאה של כ-250 קילוגרם והנעה לכל ארבעת הגלגלים. מועדי הגשת ההצעות במכרז היו בלוח זמנים דחוק במיוחד. המתמודדים במכרז נדרשו להציע את הצעותיהם הראשוניות תוך 11 יום, להציג אב טיפוס תוך 49 יום, ולבנות 70 כלי רכב לצורכי מבחן תוך 75 יום.
כלי הרכב המוצע נדרש לשאת צוות בן שלושה לוחמים להיות בעל בסיס גלגלים של 1,905 מילימטר ורוחב סרנים של 1,194 מ"מ, מגן רוח קדמי מתקפל  וכושר נשיאת מטען של 293 קילוגרם. מנוע בעל מומנט של 11.7 קג"מ ומשקל עצמי של 590 קילוגרם. 
חברת אמריקן בנטאם הייתה הזוכה במכרז, אך כיוון שלא היה באפשרותה לעמוד בדרישות האספקה עקב בעיות פיננסיות הוא נמסר לחברות ויליס ופורד תוך מתן אפשרות לשלב בכלי הרכב שלהן את העיצוב של החברה הזוכה אשר הזכויות עליו היו בבעלותו של משרד המלחמה. בשלב הזה נקבעה הקלה בדרישת המשקל של הרכב אשר התבררה כבלתי מעשית והוא נקבע על כ-980 קילוגרם. ביולי 1941 זכתה חברת ויליס בחוזה אספקה ראשון ל-16,000 כלי רכב בעיקר בזכות המנוע החזק יותר ששולב ברכב. בסך הכל יוצרו בזמן המלחמה כ-643,000 כלי רכב מדגם זה. 51,000 מהם הועברו לכוחות ברית המועצות ובנוסף להם נבנו עוד כ-13,000 ג'יפים אמפיביים (פורד GPA) המותאמים לנסיעה במים עמוקים. דגם הרכב המקורי היווה בסיס לתוספות שונות כגון גגות קשיחים או מתקפלים, מטענים שונים של כלי עבודה, חילוץ, קשר ואף נשק קל לסוגיו.

לאחר המלחמה

עם סיום המלחמה פיתחה חברת ויליס שכעת הייתה גם בעלת הזכויות על השם המסחרי "ג'יפ", דגם אזרחי אשר כלל את כל מאפייני הדגם הצבאי, אם כי עיצובו היה מעודן יותר. היה זה כלי הרכב האזרחי הראשון בעל הנעה לכל ארבעת הגלגלים אשר יוצר ביצור המוני.
בשנים הבאות פותחו דגמים נוספים גדולים יותר של ג'יפ וחלקם הותאמו לשימושים נוספים כגון אמבולנסים, אולם גם במלחמת קוריאה ולאחריה במלחמת וייטנאם שוב חזרו ושימשו הג'יפים כרכבי שטח צבאיים בשימוש המוני. בשלב זה, עם הגידול בממדי הרכב, הוא החל לבצע גם משימות קרביות כנושא חימוש ומערכות פיקוד ושליטה טקטיות בשדה הקרב.
משנת 1955 הורכב הדגם בישראל על ידי חברת קייזר-אילין תעשיות
הג'יפ הצבאי הקלאסי הוצא מן השירות הצבאי רק עם המעבר לכלי רכב מסוג HMMWV בשנות ה-90 של המאה ה-20.
השלכה מהחלון

השלכה מהחלון (דפנסטרציה - Defenestration) היא הדחת בכיר על ידי השלכתו מן החלון. המונח מופיע בעיקר בהקשר של הפוליטיקה של צ'כיה, במהלכה התקיימו מספר "השלכות מהחלון" ידועות. המילה מורכבת מהבסיס הלטיני fenestra (=חלון) ומהקידומת de שמשמעה "החוצה".

השלכות מהחלון בתולדות צ'כיה

ההשלכה מהחלון הראשונה בתולדות צ'כיה הייתה ביולי 1419, עת הושלכו מחלון בית העירייה העתיק בפראג ראש העיר ושבעה מכובדים. ב-1618 הושלכו מחלון במצודת פראג נציגיו הקתוליים של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על ידי חברי מועצת העיר הקלוויניסטים, פעולה שהציתה את ההפיכה הבוהמית והביאה לתחילת מלחמת שלושים השנה.
בשנת 1948 הושלך מהחלון אל מותו יאן מסריק, מבכירי הממשלה הדמוקרטית של צ'כוסלובקיה, על ידי השלטונות הסובייטים, דבר שסימל את תפיסת השלטון במדינה והפיכתה לגרורה של ברית המועצות. ההשלכה תוארה כהתאבדות, דבר שהתקבל כבר אז כשקר והוכח ככזה בחקירה משנת 2004.
אולגה סלדוחה

ביוגרפיה

סלדוחה נולדה וגדלה בדונצק.
במשחקי האוניברסיאדה שנערכו באיזמיר, טורקיה בשנת 2005, זכתה סלדוחה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.96 מטר, אחרי ואנג ינג מסין (14.12 מטר) ולפני נדז'דה בזנובה מרוסיה (13.90 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 סיימה סלדוחה במקום רביעי בשיא אישי של 14.38 מטר, במדליית זהב זכתה טטיאנה לבדייבה מרוסיה (15.15 מטר).
במשחקי האוניברסיאדה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בשנת 2007, זכתה סלדוחה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 14.79 מטר, לפני דנה ולדקובה מסלובקיה (14.41 מטר) ויאריאנה מרטינז מקובה (14.25 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה 2007 שנערכה באוסקה יפן בשנת 2007 סיימה סלדוחה במקום שביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.60 מטר, במדליית זהב זכתה יארחליס סביגנה מקובה (15.28 מטר).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה סלדוחה במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.70 מטר.

אלופת אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 זכתה סלדוחה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 14.81 מטר, לפני סימונה לה מנטייה מאיטליה (14.56 מטר) וסבטלנה בולשקובה מבלגיה (14.55 מטר).

אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה 2011 שנערכה בטגו קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה סלדוחה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.94 מטר לפני אולגה ריפקובה מקזחסטן (14.89 מטר) וקטרינה איברגואן מקולומביה (14.84 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי פינלנד בשנת 2012 זכתה סלדוחה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 14.99 מטר, לפני פטריסיה ממונה מפורטוגל שקבעה שיא לאומי חדש של 14.52 מטר ויאנה בורודינה מרוסיה (14.36 מטר).

מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה סלדוחה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.79 מטר, אחרי אולגה ריפקובה מקזחסטן (14.98 מטר) וקתרין איברגואן מקולומביה (14.80 מטר).
מולדובה במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

מולדובה החלה להתחרות בשנת 1996, וזכתה בשתי מדליות ארד פאראלימפיות בהופעת הבכורה. האתלט ניקולאי טצ'ומאק זכה במדליית הארד במרוץ ל-10,000 מטרים (קטגוריה T12) עם תוצאה של 34:36.85 דקות, ושחקן טניס השולחן ולדמיר פולקנוב זכה במדליית ארד בתחרות היחידים.
ביתר המשחקים אליהם שלחה מולדובה משלחת, לא הצליחו ספורטאיה הנכים של המדינה לזכות במדליה פאראלימפית.
סרט אילם (סרט)

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתארת את תהליך הפקתו של סרט, ובפרט גיוס שחקנים לסרט. מוצג בה ניסיון השתלטות של תאגיד הענק "Engulf and Devour" (טרוֹף ובלַע) על אולפן קטן, ובכך מתייחסת באופן ברור לעין להשתלטותה של חברת "Gulf and Western" על פרמאונט, שהיוותה חלק מטרנד שהיה נהוג בשנות השבעים שבמסגרתו חברות גדולות נהגו לרכוש חברות קטנות יותר.

תגובות

הסרט זכה לביקורות חיוביות, ציון 89% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 19 ביקורות.
שלושת ה-B

שלושת ה-B (בעברית מוצג לעיתים כשלושת ה-ב') הוא מושג שנטבע על ידי פטר קורנליוס בשנת 1854 כדי לציין את שלושת המלחינים הגדולים בהיסטוריה להשקפתו ששמותיהם מתחילים באות B: יוהאן סבסטיאן באך, לודוויג ואן בטהובן והקטור ברליוז. טביעת מושג זה באה להלל את ברליוז ולהציבו בשורה אחת עם באך ובטהובן כמלחינים הגדולים בהיסטוריה.
מוזיקאים רבים לא הסכימו עם הכללת ברליוז יחד עם באך ובטהובן והציעו מלחינים אחרים כ-B השלישי. ריכרד ואגנר הציע פעם את אנטון ברוקנר כ-B השלישי אך הצעתו לא זכתה לפופולריות. בסוף המאה ה-19 הציע המנצח האנס פון בילוב לכלול את יוהנס ברהמס כ-B השלישי ומאז נתקבל שלושת ה-B הם באך, בטהובן וברהמס. בילוב טען שיש קשר בין סגנון ההלחנה של שלושת ה-B ואף כינה את הסימפוניה הראשונה של ברהמס כ"הסימפוניה העשירית של בטהובן".
המושג משמש תדירות בדיונים על מוזיקה קלאסית כדי לתאר את עליונות המוזיקה של שלושת ה-B. מושג זה מתאר גם את שלושת המלחינים המייצגים משלוש התקופות העיקריות במוזיקה הקלאסית: באך מתקופת הבארוק, בטהובן מהתקופה הקלאסית וברהמס מהתקופה הרומנטית.
ג'ים הארבו

ביוגרפיה

נולד בטולדו שבאוהיו. אביו ג'ק היה מאמן פוטבול, והמשפחה נדדה עמו בעקבות עבודתו בקבוצות פוטבול שונות לקנטקי, איווה, מישיגן וקליפורניה. הארבו למד ושיחק פוטבול בתיכון "אן הארבור" במישיגן ותיכון "פאלו אלטו" בקליפורניה, אותו סיים ב-1982. לאחר מכן חזר למישיגן ושיחק שלוש עונות בליגת המכללות בקבוצת הפוטבול של אוניברסיטת מישיגן. ב-1986 הוביל את קבוצתו למשחק הרוז בול (בו היא הפסידה לאוניברסיטת המדינה של אריזונה).
בסיבוב הראשון של דראפט 1987 נבחר על ידי קבוצת שיקגו ברס, בה שיחק עד 1993. לאחר מכן עבר לקבוצת אינדיאנפוליס קולטס; אחד מהישגיו במסגרת משחקו בה היה ב-1995, כאשר הוביל אותה לגמר אליפות ליגת AFC (בו הפסידה לפיטסבורג סטילרס). ב-1998 עבר לבולטימור רייבנס, ומ-1999 שיחק בסן דייגו צ'רג'רס. סך הכול שיחק 14 עונות בליגת NLF, מ-1987 עד 2000. 
עוד במהלך תפקידו כשחקן פעיל, מ-1994 עד 2001, עבד ללא תשלום כעוזר מאמן בקבוצת הפוטבול של אוניברסיטת מערב קנטקי, בה עבד אביו כמאמן. ב-2002 הפך למאמן קוורטרבקים בקבוצת ה-NFL אוקלנד ריידרס. משמש כמאמן ראשי החל מ-2004, תחילה בליגת המכללות בקבוצת הפוטבול של אוניברסיטת סן דייגו (3 עונות), לאחר מכן באוניברסיטת סטנפורד (4 עונות, באחרונה הוביל את קבוצתו לזכייה ב"אורנג' בול"), ובשנים 2011 עד 2014 אימן ב-NLF בקבוצת סן פרנסיסקו 49'. בארבע העונות בהן אימן אותה, זכתה הקבוצה פעמיים באליפות בית ה-NFC מערב, שלוש פעמים הגיעה לגמר ה-NFC ופעם אחת העפילה לסופרבול.
הארבו ואחיו הבכור ג'ון הארבו, מאמן קבוצת בולטימור רייבנס, הם זוג האחים הראשון הפועלים כמאמנים ראשיים בהיסטוריה של ה-NFL. קבוצותיהן התחרו זו בזו בגמר ה-NFL, סופרבול XLVII, בינואר 2013; סן פרנסיסקו הפסידה במשחק זה.
להארבו שלושה ילדים מנישואיו הראשונים למיה הארבו (1996-2006), ושלושה מנישואיו השניים לשרה פיירברן הארבו (מ-2008). הוא נוצרי קתולי. מתנדב ופעיל במספר ארגונים קהילתיים, והקים גם קרן צדקה על שמו.