ג'יין הרמן

ביוגרפיה

הרמן נולדה בניו יורק כבתם של מהגרים יהודים שברחו ממלחמת העולם השנייה, אביה מפולין ואמה מרוסיה. היא גדלה בלוס אנג'לס, בה עבד אביה כרופא.
אביה של ג'יין העריץ את הנשיא ג'ון פ. קנדי, דבר שהיווה שיקול בהחלטתה להיכנס לפעילות פוליטית בבגרותה. הרמן למדה בבתי ספר ציבוריים, בקולג' העצמאי הליברלי לאומנויות לנשים סמית' ובית ספר למשפטים של הרווארד.אחרי שסיימה את לימודיה באוניברסיטת הרווארד, נישאה לבעלה הראשון. ב-1978, היא עזבה את תפקידיה הבכירים בוושינגטון, לזמן מה, כדי לבלות זמן רב יותר עם ילדיה, החלטה שמשכה תשומת לב ציבורית. למרות זאת, נישואיה התפרקו, מאוחר יותר באותה שנה. שנתיים לאחר מכן, היא פגשה בבעלה הנוכחי, יושב ראש ומייסד חברת הרמן תעשיות לאומיות, חברה לציוד שמע, סידני הרמן. במקביל היא נשארה פעילה בפוליטיקה של המפלגה הדמוקרטית. ב-1992, נבחרה לראשונה לקונגרס עבור המחוז ה-36 של קליפורניה.

קריירה

היא החלה את הקריירה הפוליטית שלה בוושינגטון כשכיהנה כיועצת ראשית ומנהלת צוות של תת-ועדת הסנט למשפטים בנושא זכויות חוקתיות. היא גם כיהנה כיועצת מיוחדת של משרד ההגנה, סגנית מזכיר הממשלה תחת הנשיא ג'ימי קרטר ופרופסורית בכירה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). לאחר היבחרה לראשונה לקונגרס ב-1992, היא ייצגה את המחוז הנוכחי שלה בין 1993 ל-1999 לפני שעזבה את הקונגרס עבור המרוץ למשרת מושל קליפורניה. אחרי שהפסידה למועמד להיות המושל גארי דייוויס, היא לימדה זמן קצר מנהל ציבורי ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) לפני שהיא לקחה בחזרה את המושב שלה בבחירות של שנת 2000.
הרמן היא דמוקרטית המשתייכת ל"קואליציית הכלבים הכחולים", קבוצה של חברי בית הנבחרים הדמוקרטיים שהם מהאגף השמרני יותר של המפלגה וגם בו זמנית חברת הקואליציה הדמוקרטית החדשה, ארגון של חברי קונגרס דמוקרטיים שטוען למתינות יותר במפלגה הדמוקרטית, כולל בנושא הכלכלי לקידום עסקים.

הגשת הצעת החלטת בית הנבחרים 1955

ג'יין הרמן חטפה ביקורת מהאיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות (ACLU) ואחרים על הגשת החלטה 1955 שידועה גם כ"חוק מניעת הרדיקליות וטרור גידול מבית של שנת 2007", אשר עברה בבית הנבחרים ברוב של 4–404. ה-ACLU טוען שהצעת החוק כוללת מגבלות בלתי חוקתיות על חופש הביטוי וחופש האמונות. חלק נוגע מהחקיקה, חוק הסנאט 1959, הוגש על ידי הרפובליקנית ממיין, סוזאן קולינס.

היחס לישראל

ביולי 1997, היא יזמה הצעת חוק דו מפלגתית המפעילה לחץ על ממשלת רוסיה למנוע מחברות רוסיות העברת טכנולוגיות טילים לאיראן. ההצעה קוראת להפעיל סנקציות באמצעות סעיף בחוק הנוגע להפצת נשק גרעיני. כן כוללת ההצעה הקפאה של נכסים ותפיסת רכוש של אותן חברות האחראיות להפצה. הצעת החוק לוותה בקריאה לבני הברית האירופים להצטרף לארצות הברית בנקיטת פעולה כנגד ארגונים רוסים ואנשים אשר אחראים להפרות ההסכמים בינלאומיים בסוגיה זאת.
במאי 2003, היא תקפה בראיון לרשת NBC, בתוכנית "פגוש את העיתונות" את שליטי ערב הסעודית על גישתם הדו ערכית התומכת מחד בקיצוניות אנטי ישראלית ואמריקנית בו בזמן שהם מכריזים על ברית עם ארצות הברית במלחמה בטרור.
בנובמבר 2003, הונחה הצעת החוק בבית הנבחרים מטעם הרמן וקורט וולדן, כאשר במקביל היא הוגשה בסנאט על ידי דיאן פיינסטיין וג'ון קייל, תוך הבעת דאגה מתוכנית הגרעין של אירן והפצרה בנשיא להשתמש בכל האמצעים המתאימים למנוע מאיראן מלהשיג נשק כזה.
במרץ של 2005, היא תקפה את ממשל בוש על הסכמתו למאמץ אירופי לנסות ולקרב את חזבאללה לזרם הפוליטי המרכזי בלבנון, וכינתה את הארגון מיליציה טרוריסטית חמושה, האחראית למאות רציחות, כולל הרבה אמריקנים. הרמן קבעה כי "ארצות הברית חייבת לעמוד איתנה כנגד חזבאללה ושאר הארגונים הטרוריסטיים".
במרץ 2006 הצטרפה הרמן למכתב התנגדות של 40 חברי בית נוספים, לנשיא בוש, על אישור עסקת ניהול נמלים של דובאי בשל העובדה שזה יחזק את החרם הערבי כנגד ישראל ובגין מימון הנסיכויות האמירויות לחמאס.
במאי 2006, היא כתבה טור עיתונאי על האיום האירני, וקבעה כי "...איראן גרעינית תהווה איום אסטרטגי לארצות הברית, אירופה ואיום קיומי על ישראל. היא הזכירה כי איראן ממנת את חזבאללה, ואת הרטוריקה האנטי ישראלית של הנשיא האיראני מחמוד אחמדינז'אד. באותה עת היא תמכה גם ב"חוק מניעת הטרור הפלסטיני", המטיל תנאים קשים לקבלת סיוע פלסטיני וחותך כל סיוע ישיר לרשות הפלסטינית עקב עליית החמאס.
בתחילת מלחמת לבנון השנייה, ב-20 ביולי 2006, ג'יין הרמן שהייתה אזד מנהיגת המיעוט הדמוקרטי בוועדת המודיעין תמכה בהחלטת שני בתי הקונגרס, שהעבירו ברוב מכריע הצעות חוק המשבחות את ממשלו של הנשיא בוש על תמיכתו המלאה במערכה של ישראל נגד חזבאללה. הצעת החוק עברה בבית הנבחרים ברוב של 8–410 ובסנאט פה אחד.
בפברואר 2007, הגיעה לישראל משלחת דו מפלגתית של מחוקקים משני בתי הקונגרס, בראשותם של ג'יין הרמן מבית הנבחרים וג'ון קייל מהסנאט; זאת במסגרת ועדה משותפת לכנסת ולקונגרס, המשלחת נפגשה בין השאר עם ראש הממשלה אהוד אולמרט, שרת החוץ ציפי לבני, יו"ר האופוזיציה בנימין נתניהו וראש המוסד, מאיר דגן. בנוסף, ביקר המשלחת בבסיס הצבאי פלמחים כדי לראות מקרוב את פרויקט החץ הישראלי. על סדר היום בדיונים הסגורים של הוועדה המשותפת לכנסת ולקונגרס בכנסת עמד האיום של הנשק הגרעיני של איראן. בראיון למדיה "איזראקאסט" על ביקור המשלחת האמריקנית אמרה הרמן, "אני חושבת שרוב האנשים [בקונגרס] מסכימים שאירן זה איום קיומי לישראל, בת הברית הדמוקרטית היחידה שלנו במזרח התיכון ויכולה להוות בטווח הארוך איום על האינטרסים האמריקנים, אז אף אחד לא רוצה שלאיראן תהיה הפצצה. משחזרה לוושינגטון, כמה ימים אחר כך היא נשאה נאום מרכזי לגבי עמדתה בנושא איראן, בכנס של "הקרן לאמריקה החדשה", מוסד ללא מטרת רווח עם צוות חשיבה לגבי מדיניות המורכב מקשת רחבה של הספקטרום הפוליטי, "יכולת הטילים מתוצרתם, לפגוע בישראל תוך דקות וכן בחלק מאירופה [טורקיה] כמו גם ברוסיה". היא קבעה, "עלינו לרדוף אחרי איראן היכן שאנחנו חזקים והיא חלשה: דהיינו סנקציות כלכליות; ואני גם לא בעד הורדת האופציה הצבאית מהשולחן - אבל אנחנו חייבים לדרוש שתהיה לכך הסמכה מן הקונגרס".
במרץ 2007, בעקבות הקמת ממשלת האחדות הפלסיטנית יחד עם חמאס, חתמה הרמן יחד עם 243 חברי קונגרס, על מכתב, ביוזמתו של חבר הקונגרס רוברט וקסלר המפציר בחוויאר סולאנה והאיחוד האירופי שלא לתת סיוע מענק הכרה לרשות הפלסטינית עד אשר היא תכיר בישראל, תתנער מהטרור ותקבל את כל ההסכמים הישראלים-פלסטיניים הקודמים.
ב-25 בספטמבר 2007, היא הייתה מבין יוזמי חוק בית הנבחרים 1400, למניעת תפוצה לאיראן; הצעת החוק דורשת להגביר את הסנקציות הכלכליות על איראן, להגדיר את נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד, בהכחשתו את השואה והקריאה "למחוק את ישראל מהמפה", כמפר חוק המניעה והענישה לפשעים של רצח עם. החוק גם מאפשר להגדיר את משמרות המהפכה כארגון טרור ברשימת ארגוני הטרור ומתנה את שיתוף הפעולה עם רוסיה בנושא פסולת גרעינית בהפסקת הקשרים הגרעיניים עם איראן. במליאה היא ציינה גם כי הסנקציות הן הדרך הנכונה להתמודד עם איראן במטרה להשיג תוצאות.
בדצמבר 2007, עם פרסום דו"ח המודיעין האמריקאי (NIE), שהאריך כי איראן פסקה עם הנתיב הצבאי בתוכנית הגרעין שלה עוד ב-2003, היא יצאה בהודעת תמיכה בדו"ח זה. עוד היא אמרה, כי איראן היא מטרה קשה בשל עקשנות הבית הלבן בסרובו לדבר עם ממשלת איראן. עם זאת היא הודיעה כי היא סבורה שיש להמשיך באסטרטגיה דיפלומטית וכלכלית אגרסיבית וכי היא תומכת במאמץ הדו מפלגתי לבוא במגעים של חילופים פנים פרלמנטריים בין ארצות הברית לאיראן. ב-2008, בירכה על חיסול סגן מזכ"ל החזבאללה, עימאד מוע'ניה.