google/wiki40b huggingface dataset:
אטיין דבל

נעוריו ותחילת דרכו

נולד בעיר איזגם, בחלק הפלמי של בלגיה. למד בבית ספר קתולי והוריו ייעדו אותו להיות כומר. בגיל 16, בתמיכת כומר-מורה שהבין לרוחו ושכנע את הוריו, עבר ללמוד תיאטרון בעיר גנט וסיים את לימודיו באקדמיה לתיאטרון באנטוורפן בהצטיינות יתרה. שיחק שם זמן מה בתיאטרון בתפקידים ראשיים.
בגיל 23 יסד בבריסל תיאטרון משלו, Het Vlaamse Schouwtoneel. את התיאטרון מימן מכספו הפרטי. אטיין דבל הושפע מאוד מרעיונותיו של ז'אן וילאר שיסד אז בצרפת את "התיאטרון הלאומי העממי" (TNPׁ) וכמוהו דגל בהבאת התיאטרון אל מחוץ לעיר הגדולה. בטנדר עבר עם שחקניו ממקום למקום בפלנדריה. לקראת כל הצגה הוציא לאור חוברת בשם "דיאלוג" (Dialoog). אחרי ההצגות התקיימו דיונים עם הקהל. הרפרטואר שלו כלל מחזות קלסיים מיוון ועד שייקספיר וקלייסט אך גם מחזות בני זמנו שנכתבו על ידי סופרים בלגיים או אחרים. הוא נאלץ לסגור את התיאטרון בשנת 1962 מטעמים כלכליים ועבר לעבוד  כבמאי בטלוויזיה הבלגית בשפה הפלמית.

המעבר לישראל

ב-1963 הגיע לתל אביב על פי הזמנת "הבימה" וביים את "כל אדם והאמת שלו" של פירנדלו עם חנה רובינא. באותה שנה ביים שם גם את "המלך נוטה למות" של אז'ן יונסקו עם נחום בוכמן. דליה רביקוביץ', אז מבקרת התיאטרון של "למרחב", כתבה:" חבל שאין לי שלוש ידיים להריע בהן לבמאי אטיין דבל".
ב-1964 התגייר והתחתן עם רות קופל שאותה הכיר בבריסל, כאשר עבדה בשגרירות ישראל שם. באותו הזמן עבד עם דן אלמגור על תרגום "קומדיה של טעויות" של שייקספיר בשביל "הבימה", לציון מאתיים שנה למות המחזאי. ההצגה רצה יותר ממאתיים פעמים. הוא המשיך לביים מחזות בתיאטרונים שונים בארץ ותסכיתים לרדיו ב"קול ישראל". כמו כן ביים בשנות ה-60 של המאה ה-20 סרטים למרכז ההסברה הישראלי: "צפת" ו"תכשיטים בישראל".
שירת בצה"ל ביחידת נ"מ.
ב-1965 קיים הזוג דבל מגעים עם ראש עיריית באר-שבע, אליהו נאווי, על הקמת תיאטרון בעיר. על אף שהצליחו לגייס תרומות מיהלומן בלגי, ועל אף טקס השקה שבו השתתפה חנה רובינא, התוכנית לא יצאה אל הפועל. 
היה במאי בצוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית. והקים תיאטרון אוניברסיטאי ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. (1966-7). יחד עם אשתו ייסד וניהל את "גלריה דבל" בעין כרם (1973-1990). 
ב-1993 הלך לעולמו ונקבר בהר המנוחות בירושלים. השאיר אחריו שני בנים, גיורא ויונתן ושני נכדים, עדי וליאור.
בעשר השנים האחרונות לחייו חקר את דמותה של הנסיכה החשמונאית ברניקי שהציתה את דמיונו.
קרא בשמה לפרקי זכרונות שכתב וגם למחזה שכלל בתוכו קטעים של סופרים אנגליים וצרפתיים. המחזה תורגם לעברית בידי רות דבל.  ביוזמתו של פרופ' יהודה מוראלי, המחזה "ברניקי" (עוזרת- במאי: לי עברון) הועלה בפסטיבל התיאטרון של האוניברסיטה העברית ב-1993, מיד לאחר מותו של אטיין דבל.

לאחר מותו

ארכיון אטיין דבל נתרם על ידי משפחתו למוזיאון וארכיון התיאטרון על שם גור באוניברסיטה העברית בירושלים. הספרייה שלו, שבה היו יותר מאלף ספרים חשובים (רובם בלועזית) על תיאטרון, פילוסופיה, סוציולוגיה ועוד נתרמה על ידי המשפחה, על פי בקשתו המפורשת של אטיין דבל, לבית-ספר לתיאטרון. באמצעות הקרן לירושלים הועברו הספרים לבית-הספר לתיאטרון חזותי בירושלים. הארכיון על פעילותו בבלגיה נתרם למוזיאון לתרבות פלמית באנטוורפן.
קליטומאכוס

ביוגרפיה

קליטומאכוס, ששמו המקורי היה עזרובעל, נולד בעיר קרתגו שבצפון אפריקה. הוא הגיע לאתונה בערך ב-163 כאשר היה בן עשרים וארבע שנה. שם הכיר את הפילוסוף קרנאדס שנמנה עם זרם הספקנות בפילוסופיה היוונית, ושעמד בראש האקדמיה האפלטונית החל מ-155. הוא הפך לאחד מבחירי תלמידיו ולמד גם את תורות האסכולה הסטואית והאסכולה הפריפטטית. 
כאשר הרומאים החריבו את קרתגו עד היסוד בסופה של המלחמה הפונית השלישית (149 - 146), עזרובעל כתב יצירת תנחומים שהוקדשה לבני מולדתו האומללים. ב-127, שנתיים אחרי מותו של קרנאדס, עזרובעל ששינה את שמו לקליטומאכוס, הפך לראש האקדמיה האפלטונית באתונה והמשיך לשמש בתפקיד זה עד מותו. אחד מתלמידיו היה פילון מלאריסה.
מכון גתה

סניפי מכון גתה (Goethe-Institut) נועדו להפיץ את השפה והתרבות הגרמנית ברחבי העולם. בגרמניה קיימים 13 סניפים, ובשאר העולם – בכ־97 מדינות – 147 נוספים. הסניף הראשי נמצא בעיר מינכן.
מטרות המכון הן קידום לימוד השפה הגרמנית ברחבי העולם, עידוד שיתוף פעולה בינלאומי ובין־תרבותי, וכן ייצוג גרמניה באמצעות הפצת מידע על התרבות והחברה הגרמנית. הוא ממומן בעיקר על ידי ממשלת גרמניה (שכר לימוד ודמי בחינה הם מקורות הכנסה נוספים).
המכון נקרא על־שם יוהאן וולפגנג פון גתה, אחד  מסמלי המופת של התרבות הגרמנית ואיש רוח רב השפעה על התרבות העולמית.

היסטוריה

מכון גתה הוקם בשנת 1951, כממשיך דרכה של ה"Deutsche Akademie", שנוסדה ב־1925. מטרתו הראשונית הייתה מתן הכשרה מתקדמת למורים זרים לגרמנית.
בשנת 1953 הועברו במכון קורסי השפה הראשונים.
בשנים 1959-1960 סופחו למכון כל נציגויות התרבות הגרמנית שמחוץ לגרמניה. בכך הפגינה גרמניה את כוונתה לארגן את מוסד ההסברה שלה, ולהעניק לרשת המכונים חשיבות עליונה בתחום זה.
בשנת 1976 הוענק למכון גתה מעמד של ארגון תרבות עצמאי.
בשנים 2001-2003 נקרא המכון Goethe-Institut Inter Nationes, בעקבות מיזוג עם Inter Nationes, מוסד דומה שהקים משרד החוץ הגרמני. ביוני 2003 הושב השם "מכון גתה".

מכון גתה בישראל

בישראל פועלים שני סניפים של המכון: בירושלים (ברחוב סוקולוב) ובתל אביב (בית אסיה). גם ברמאללה קיים מכון. כמו בכל מדינה אחרת, גם בישראל מקדם המכון פרויקטים המשותפים לגרמניה ולמדינה המקומית. שנת 2005 עמדה בסימן ארבעים שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לבין גרמניה.
לרנז טייט

ביוגרפיה

טייט נולד בשיקגו לפגי וללארי טייט, טייט הוא הצעיר מבין שלושה אחים: לארון ולאמרד, גם הם שחקנים.
משפחתו עברה משיקגו לקליפורניה כשטייט היה בן 8.
בדחיפת הוריו הלך טייט ללמוד משחק דרמטי אך לא התייחס ללימודים ברצינות עד שפגש בשחקן ובמוזיקאי מלקולם-ג'מאל וורנר שלוהק לסדרה הקומית "משפחת קוסבי" באותם זמנים.
טייט החל להופיע לצד שני אחיו בשנת 1985 בסדרה הבדיונית "The Twilight Zone".
בשנותיו הראשונות בעולם המשחק הופיע טייט בסדרה של סטיבן ג'יי קאנל "רחוב ג'אמפ 21", ב"שנות הקסם" ובסדרה הקומית הפופולרית "אריזה משפחתית".
את תפקידו הראשון בעולם הקולנוע קיבל טייט בשנת 1993 בדרמת הפשע "סכנה לחברה" בה גילם טייט את הפושע קווין "או דוג" אנדרסון, בתחילת הסרט באחת הסצינות המפורסמות שלו בעולם הקולנוע פונה אליו המוכר הקוריאני שמוכר לו ולחברו משקאות ואומר "אני מרחם על אמא שלך", "או דוג" שנעלב מאמרה זו יורה למוות במוכר ובאשתו ואף מצלם זאת במצלמת וידאו.
לאחר מכן שיחק טייט בתפקיד ראשי בדרמת הפשע המלחמתית "שטרות לוהטים", סרט המעביר ביקורת חריפה על החיילים השחורים במלחמת וייטנאם והתמודדותם עם נושאים חברתיים וזכויות אזרח בארצות הברית, במהלך "שנות ה-60".
בסרט גילם טייט את אנתוני קורטיס, נער אפרו אמריקני המסיים את לימודיו בתיכון ומחליט להתגייס ל"חיל הנחתים האמריקני" ולהילחם ב"מלחמת וייטנאם".
כאשר חוזר קורטיס לביתו שבברונקס עטור בצלקות ועיטורים מהמלחמה הוא פונה אל עולם הפשע ונעצר בגין שוד מזוין.
ב-1997 שיחק טייט בתפקיד ראשי במותחן הפעולה הבדיוני של קווין קוסטנר "הדוור", בסרט שיחק טייט נער נלהב בשם פורד לינקולן מרקורי שמקבל השראה מ"הדוור" (קוסטנר) מנהיג המרד אחרי מלחמת העולם שהשאירה אוכלוסייה מצומצמת המחולקת לערים קטנות ופרימיטיביות.
ב-2003 שיחק טייט במותחן הפשע "מילה של גבר" ומגלם את דמטריוס היקס סוכן של היחידה ללוחמה בסמים העובד לצידו של שון וטר (וין דיזל) איתו גדל ברחובות ביחד והפכו לשוטרים. כשהיחידה שלהם עוצרת את אחד הסוחרים הגדולים בשם "ממו" לוסרו, סוחר חדש בשם דיאבלו תופס את מקומו והופך למטרה החדשה של וטר והיקס.
בשנת 2004 השתתף טייט בדרמת הפשע זוכת 3 פרסי האוסקר של פול האגיס "התרסקות", בסרט גילם טייט את דמותו של פיטר ווטרס, אחיו של גרהאם ווטרס (דון צ'ידל) בלש במשטרת לוס אנג'לס וחברו של אנתוני (לודקריס) ושותפו לפשע. על אף שגם הוא שחור, הוא לועג לאנתוני על פרנויית הגזענות שלו. פיטר מוצא את מותו כאשר השוטר הנסון (ראיין פיליפה) לוקח אותו טרמפ לאחר ניסיון החטיפה הכושל. הנסון, אשר חושב כי פיטר עומד לשלוף אקדח, יורה בו, רק כדי לגלות כי למעשה הוא הוציא מהכיס פסלון של כריסטופר הקדוש.
בנוסף שיחק טייט גם בדרמה המוזיקלית הביוגרפית זוכת 2 פרסי האוסקר "ריי" המבוססת על חייו של נגן הג'אז העיוור ריי צ'ארלס, בסרט גילם טייט את המלחין ומפיק הסרטים קווינסי ג'ונס.
בשנת 2006 שיחק לצד טייריס גיבסון בסרט האקשן "מהמותן למטה".
בשנת 2007 הצטרף לקאסט העונה הרביעית של סדרת הדרמה "הצילו" ברשת FX Networks ובכיכובו של דניס לירי. טייט גילם את בארט "בלאק שון" ג'ונסון, עד לתום עונתה השביעית של הסדרה ב-2011.
טייט נשוי לטומשינה פארוט, להם שני ילדים מיילס וזאנדר.
חיים אורי פריינד

הרב חיים אורי פריינד (נולד בה' בטבת תרצ"ז, 19 בדצמבר 1936) הוא ראש ישיבה ודיין חרדי-ירושלמי. מכהן כראש ישיבת רמ"א, ראש ישיבת תולדות אהרן, ראש ישיבת אש התורה וחבר בד"צ העדה החרדית. הקים את קהילת קהל חסידי ירושלים.

ביוגרפיה

נולד בירושלים לרבי יעקב מנחם ושרה. למד בישיבת עץ חיים אצל הרב מרדכי דוד לוין והרב שמואל גדליה ניימן, ובהמשך אצל הרב איסר זלמן מלצר והרב אהרן קוטלר. נישא להדסה בת הרב אברהם רוט (ראטה), יושב ראש ועד הכשרות של העדה החרדית. לאחר נישואיו התקרב לרב מבריסק, אליו היה חמיו מקורב. 
בשנות ה-70  מונה לראש ישיבת לפלגות ראובן שהקים גיסו הרב מרדכי הערש שיינברגר יחד עם הרב ישעיה צוובנר יושב ראש הנהלת העדה החרדית. לאחר שהרב בנימין רבינוביץ מונה לדיין בעדה החרדית, מונה לראש ישיבת תולדות אהרן במקומו. לצד תפקידו זה החל לכהן בראשות ישיבת אש התורה, וכן בראשות ישיבת "נחלת אברהם" שהוקמה לזכרו של חמיו. לאחר הקמת ישיבת רמ"א, מונה לראש הישיבה.
בבחרותו היה בחבורת הבחורים של רבי יוחנן פרלוב, האדמו"ר מקרלין. לאחר פטירתו נשאר בקבוצת הצעירים (ה"יונגע"), והיה מראשי המכתירים של האדמו"ר הנוכחי. בשנת תשמ"ה, כשמוסדות חסידות קרלין החלו ליטול תקציבים ממשלתיים, פרש יחד עם משפחתו מהחסידות, והקימו מניין בכולל תרביצ"א של חסידות דושינסקי. בהמשך הצטרף אליהם הרב יוסף ציינווירט ופורשים נוספים, והם הקימו את חבורת קהל חסידי ירושלים. בהמשך, פעל הרב פריינד למנות את הרב אברהם חנון למנהיג הקהילה ולאדמו"רה.
התאלמן בשנת תשס"ד. בשנת תשס"ו נישא בשנית לזיסל לאה, בתו של הרב יהושע סגל דייטש.

משפחה

אביו הרב יעקב מנחם למד בחברותא עם הרב דוד יונגרייז. סבו הרב שאול יצחק היה חתנו של רבי אריה מרדכי רבינוביץ בנו של הרבי מפוריסוב. אביו של סבו, הרב אלכסנדר סנדר, כיהן כרבה של ניר-בכטה בהונגריה, ובהוראת רבו רבי חיים מצאנז, עלה לארץ ישראל. אמו היא בתו של הרב דוד אריה בריזל משכונת בתי ראנד.
אחיו היו הרב סנדר פריינד, הרב נטע פריינד, ר"מ בישיבת עץ חיים ובישיבת דושינסקיא. גיסיו הם הרב פישל גרובר, הרב מרדכי צבי שיינברגר מקים מוסדות "לפלגות ראובן", הרב שמעון אליהו קרישבסקי מראשי נטורי קרתא בירושלים והרב דוד הורביץ.
בנו הרב יוחנן מכהן כר"מ בישיבת רמ"א. בנו הרב משה מכהן כמשיב בישיבת טשיבין. חתנו הרב יצחק זאב אטיק, בנו של הרב מנדל אטיק כיהן כר"מ בישיבת ארץ צבי.
חתנו הרב דוד הרשלר מגיד מישרים בירושלים וראש ישיבה.
המשחקים האירופיים

המשחקים האירופיים הם תחרות ספורט רב-ענפית בהשתתפות ספורטאים ממדינות אירופה. ההחלטה על קיום המשחקים התקבלה בכינוס הוועדים האולימפיים האירופיים ברומא ב-8 בדצמבר 2012. המשחקים הראשונים נערכו בבאקו ב-2015, ולאחר מכן ימשיכו להיערך בתדירות של אחת לארבע שנים. משחקים דומים נערכים גם ביתר היבשות: משחקי אסיה והמשחקים הפאן-אמריקאיים נערכים מאז 1951, המשחקים הפאסיפיים נערכים מאז 1963, ומשחקי אפריקה נערכים מאז 1965. אירופה היא היבשת האחרונה המקיימת אירוע במתכונת זו.
הולנד נבחרה לארח את המשחקים האירופיים בשנת 2019, בתשע ערים שונות, אך שבועות ספורים לאחר בחירתה, ושלושה ימים לפני פתיחת המשחקים האירופיים בבאקו, הודיעה כי היא מוותרת על האירוח, בשל העלויות הגבוהות. בסופו של דבר, בשנת 2016 בחרו הוועדים האולימפיים האירופיים בבירת בלארוס, מינסק, לארח את המשחקים. מינסק הייתה העיר היחידה שהגישה את מועמדותה לאירוח.
ליטל מידלנד

"Cyclecar"

"Cyclecar" הייתה סוג של מכונית קטנה, וזולה שיוצרה באירופה ובארצות הברית בין 1910 לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. מטרתה של ה-"Cyclecar" הייתה למלא פער בשוק בין האופנוע לבין המכונית.
מועדון "Clubs Moto Cycliste" פרסם ב-14 בדצמבר 1912 תקנון לגבי מכוניות ה-"Cyclecar". הדגמים בקטגוריה של המכוניות הגדולות הוגבלו למשקל מקסימלי של 350 ק"ג ולמנוע בעל נפח עד 1,100 סמ"ק. הדגמים בקטגוריה של המכוניות הקטנות הוגבלו למשקל בין 150-300 ק"ג ולמנוע עד נפח 750 סמ"ק.
מנחם שלמה בורנשטיין

קורותיו

נולד בישראל, בנו הצעיר של האדמו"ר רבי חנוך הניך בורנשטיין מסוכטשוב. אמו, פריידל, הייתה בתו של האדמו"ר רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ מקרימילוב, משושלת חסידות רדומסק. גדל בשכונת בית וגן בירושלים. למד בישיבת כפר הרא"ה ולאחר מכן בישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים. נישא לטובה, בתו של הרב דניאל מובשוביץ, שהיה רבה של זורביץ ברוסיה ולאחר עלייתו לארץ ישראל כיהן כרב שכונת צ'לנוב בתל אביב. לאחר נישואיו למד בהיכל התלמוד ובכולל בית יהודה בראשות הרב יחיאל מיכל פיינשטיין. 
בשנות ה-60 התמנה לרבה של שכונת יד אליהו בתל אביב. בשנת תשכ"ה (1965), לאחר פטירת אביו, התמנה לאדמו"ר מסוכטשוב, וכעבור זמן הוכתר גם כאדמו"ר מרדומסק. הקים ישיבה בירושלים על שם אבי סבו בעל ה"אבני נזר". 
בכ"ז באב תשכ"ט נהרג בתאונת דרכים, בגיל 34, ונקבר בהר המנוחות בירושלים בלווייה בהשתתפות אלפים. 
בשנת תשמ"ז, שמונה עשרה שנה לאחר פטירתו, הוכתר בנו הבכור הרב שמואל יצחק בורנשטיין כאדמו"ר מסוכטשוב. בנו הרב אברהם נתן בורנשטיין (חתנו של הרב מרדכי אוירבך מתל אביב) הוא רב בית המדרש רדומסק בבני ברק. חתנו הרב משה בצלאל וינברג (נכדו של רבי אברהם מסלונים) מכהן כראש ישיבת "אבני נזר" סוכטשוב.
קולומביה סנטר

היסטוריה

המבנה נקרא במקור "קולומביה סנטר", ובהמשך שונה שמו ל"קולומביה סיפירסט סנטר" לכבוד בנק סיפירסט, שמיקם בו את משרדיו. בהמשך בנק סיפירסט מוזג לתוך בנק אוף אמריקה, ושם הבניין שונה בהתאם ונקרא "מגדל בנק אוף אמריקה", עד אשר שב לשמו המקורי ב-2005. מהכניסה בשדרה הרביעית ועד הגג גובהו הוא 284.2 מטרים.
את בנייתו של המגדל יזם מרטין זליג, יזם נדל"ן, והוא תוכנן על ידי משרד "צ'סטר ל. לינדסי אדריכלים" ונבנה על ידי חברת הבנייה "האוורד ס. רייט". בנייתו החלה בשנת 1982 והושלמה בשנת 1985, היא עלתה כמאתיים מיליון דולר. כאשר הושלם המגדל, היה גורד השחקים הגבוה ביותר מערבית לנהר המיסיסיפי. המגדל שוכן בבלוק הנתחם על ידי השדרה הרביעית והחמישית, ועל ידי הרחובות צ'רי וקולומביה, ויש הפרשי גובה בין החזיתות השונות; הכניסה הראשית למגדל היא מהשדרה החמישית, הגבוהה ביותר מעשרה מטרים מהכניסה בשדרה הרביעית. המגדל עשוי פלדה וזכוכית, והוא מקושר על ידי מעבר תת-קרקעי לשני מגדלים, בהם המגדל המוניציפלי של סיאטל. 76 קומותיו של המגדל מאכלסות משרדים, והוא כולל גם 7 קומות תת-קרקעיות ששימושן מגוון, ו-46 מעליות. קומותיו הראשונות מצופות גרניט. בקומה ה-73 ישנו סיפון צפייה הצופה אל סיאטל והסובב אותה. בקומות 75 ו-76 שוכן מועדון פרטי, "קולומביה טאואר קלאב", הכולל מסעדה, בר, ספרייה וחדרי ישיבות.
בתכנון המקורי, המגדל אמור היה להתנשא לגובה של 306.5 מטרים, אך רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית הביעה התנגדות לגובה כה רב, זאת בשל קרבתו של המגדל לנמל התעופה הבינלאומי סיאטל-טקומה. על-אף האיסור מספר הקומות נותר כמתוכנן, בעוד גובהה של כל קומה קטן בכחמישה עשר סנטימטרים.
עד האנטנה גובהו של המגדל הוא 295 מטרים, והוא מכיל כ-140,000 מ"ר של שטחי משרדים.
קולומביה סנטר לא זכה לתשואות רבות בעיר סיאטל. האדריכל ויקטור שטיינברוק, פעיל בולט למען שימור מבנים בסיאטל, אמר על הבניין: "הוא נורא. חד וחלק, סמל של אגואיזם ותאוות בצע. מכל המבנים המזדקרים בחוף המערבי שנבנו כדי להפגין את האגו של מישהו, זהו כנראה הדוחה ביותר."
אאוג'ניו ברבה

חייו

ברבה גדל בגליפולי שבנפת לצ'ה בדרום איטליה. אביו נפצע במלחמת העולם השנייה ונפטר לאחר מכן. עם סיום לימודיו באקדמיה צבאית, זנח את תוכניותיו ללכת בדרכו הצבאית של אביו והיגר לנורווגיה, שם למד באוניברסיטת אוסלו ספרות נורווגית ותולדות הדת. בשנת 1960 עבר לוורשה כדי ללמוד בימוי תיאטרון, אך כבר אחרי שנה הוא הצטרף ליז'י גרוטובסקי ונשאר איתו במשך שלוש שנים.
אחר כך נסע ברבה להודו, שם הכיר את תיאטרון הקתקאלי. אחרי חזרתו לאוסלו הוא החל ללמוד אנתרופולוגיה וסנסקריט והקים בשנת 1964 את ה-Odin Teatret בהולסטברו, עיר במרכז דנמרק עם אוכלוסייה כמעט קבועה של 30,000 עד 40,000 תושבים. זהו אזור חקלאי, וגם התיאטרון ממוקם בחווה חקלאית לשעבר.

תיאטרון בין-תרבותי

אודין הוא אל מהמיתולוגיה הנורדית, ושם התיאטרון על הניסיון להתחבר למסורות עתיקות. ברבה, כמו רוב אנשי התיאטרון החשובים במאה העשרים, הבין את הצורך בהתחדשות אומנות התיאטרון:
אני מדמה את התיאטרון לגוף שמאבד כל הזמן דם. כל פעם שהוא יורד לרחוב ופוגש במציאות, הוא סובל, מבזבז, מאבד דם מפצעים שלא מגלידים. גוף התיאטרון לא יכול לחיות מדמו שלו. מחלת הדם שלו גורמת לו להתלות בדמם של אחרים. הוא זקוק לדם חדש ללא הרף; הוא לא יכול לחיות מתוך עצמו. ישנו תיאטרון חולה-דם, שמכחיש את מצבו: לבן כמו גולם במגדל הבדולח שלו, מוקף סמכויות ופרשנים, שמכריזים על נצחיותו וחוזרים בעזרת אבחנות ותאוריות שוב ושוב על אותן ניסיונות החייאה.
אך יש גם תיאטרון שמודע למחלת הדם שלו, שנוטש את המעגל המגן של 'הגברים המלומדים' וצולל במציאות, זו שמתעלמת ממנו, בזה לו ושנדמה שלא זקוקה לתיאטרון כזה. הוא מדמם בהתנגשות עם המציאות הזו.
— 
כמו רבים אחרים, הוא ניסה להביא "דם חדש" באמצעות ניסיונות עם השפעות תרבותיות שונות. אך היה לו גם סייג מסוים, ובמכתב (לא אישי, כי הוא פרסם אותו) לשותפו לדרך ריצ'רד שכנר הוא כותב:
…לכותרת "תרבות ללא גבולות", שיכולה להראות אופטימית, גם משמעות מרושעת. אם נעלמת התוויית הגבול, עלולה להעלם איתה גם הזהות. וחוסר הביטחון לגבי הזהות מובילה לנוקשות, לניסיון מר, להחזיר לעצמו זהות על ידי מאבק נגד אחרים. חוסר סובלנות, שנאת זרים וגזענות עולים על פני השטח. …
המימד הבין-תרבותי של העולם בו אנחנו חיים, אינו הישג, הוא מצב מסוכן. … הוא מוליד זעם, כשהזר מתקרב מדי.
…
ריצ'רד יקירי, אינני זקוק למולדת בדמות לאום או עיר. אינני מאמין בזאת. אך אני באמת זקוק למולדת. וזאת הסיבה, לומר בפשטות, שאני עושה תיאטרון.
…
בתוך המישמש של תרבויות, שבו מתמסמסים, חורקים או נאטמים הגבולות הישנים, התיאטרון איננו טקס העם. אך הוא יכול להפוך לעם הטקס.
…
ההיסטוריה, העבר, שאנו מכירים, הוא סיפור האפשרי. הוא מאפשר לנו לצוד מבט חטוף על העולם ועל התיאטרון, כמו שהם היו יכולים להיות. חוסר שביעות הרצון שלנו מההווה ניזון מדו-השיח העמוק הזה עם מה שהיה שונה אז, בעבר. חוסר שביעות הרצון הזה הוא מה שמכונה "חיינו הרוחניים". הפרטנרים האמיתיים שלנו, ריצ'רד, הם המתים, לא הגוויות, אלא הבלתי נראים הנוכחים. הבין-תרבותיות, שמאתגרת אותי יותר מכל, היא האנכית.
— (Barba 1998)

פרסים

ברבה זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות בעולם, כמו אורהוס, איקוצ'ו, בולוניה, הוואנה, וורשה, הונגקונג, בואנוס איירס ועוד.
קורט אפשטיין

ביוגרפיה

קורט אפשטיין גדל ברודניצה נד לבם, שבחבל בוהמיה על גדת נהר האלבה, 22 ק"מ צפונית לפראג למשפחה יהודית, בנם של מקסימיליאן והלנה אפשטיין, אחד משלושה בנים. בתיכון הוא התאמן בשחייה, בכדורמים ובחתירה ובהמשך עבד כמאמן שחייה. בשנת 1924 התגייס לצבא צ'כוסלובקיה והגיע לדרגת סגן משנה.

שחקן כדורמים אולימפי

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים אפשטיין עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים במקום תשיעי. הוא שיחק משחק אחד שבו הנבחרת שלו הפסידה לנבחרת בריטניה 4-2. לצידו בנבחרת שיחקו 6 שחקנים, שלושה מהם יהודים: פבל שטיינר, פרנטישק גטרויר ופרנטישק שולץ. 
באולימפיאדת ברלין (1936) סיים אפשטיין עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים שוב במקום תשיעי. הוא שיחק שלושה משחקים. במשחק הראשון, נבחרתו ניצחה את נבחרת יפן בתוצאה של 3-4, במשחק השני, נבחרתו הפסידה לנבחרת גרמניה 6-1 שבסופו של דבר זכתה במדליית הכסף בטורניר ובמשחק השלישי נבחרתו הפסידה לנבחרת צרפת 3-2.

במלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה, נכלא אפשטיין במספר מחנות ריכוז. בתחילה הוא נכלא בטרזיינשטט, אחר כך באושוויץ ובהמשך עבד במחנה עבודה קטן בצפון צ'כיה, פרידלנט (Frydlant). בתקופת השואה נרצחו כל בני משפחתו.

אחרי המלחמה

בתום מלחמת העולם השנייה, חזר אפשטיין לפראג. הוא נבחר לוועד האולימפי של צ'כוסלובקיה. הוא נישא לפרנסי, מעצבת שמלות, אף היא שרדה את המחנות בהם היה כלוא (טרזיינשטט ואושוויץ) וכן בברגן בלזן וגם כל בני משפחתה נרצחו בשואה. בשנת 1947 נולדה לזוג בת, הלן אפשטיין, פרופסור לעיתונאות באוניברסיטת ניו יורק. עם עלייתה לשלטון של המפלגה הקומוניסטית בצ'כוסלובקיה, הוא ובני משפחתו היגרו לארצות הברית. לזוג נולדו עוד שני בנים. לאחר כעשר שנים שבהם לא מצא עבודה קבועה ויציבה, בסופו של דבר עבד כחותך במפעל של בגדי ילדים, ברובע הטקסטיל.
מוסר עבודה

מוסר עבודה הוא אמונה של עובד בערך של עבודה במקום עבודה כלשהו, ובסיפוק ופיתוח אישי שהיא יכולה להקנות לו; אמונה זו עשויה להתבטא בהתנהגויות של מאמץ בעבודה, השתדלות של העובד להיענות לציפיות ההנהלה, התמדה, אחריות, יוזמה, נאמנות לעבודה ועוד, כל זאת גם בהיעדר פיקוח של ההנהלה על עבודתו.
עובד בעל מוסר עבודה גבוה מזדהה עם מטרות הארגון ופועל כמיטב הבנתו ויכולתו להשגת מטרות אלה. מאחר ש"מטרות הארגון" כלליות מאוד, התרגום האופרטיבי שלהם מתבטא ב"ציפיות ההנהלה" הכלליות מחברי הארגון והמיוחדות מכל בעל תפקיד, שמתבטאות בין השאר בהסכמי עבודה, נהלים והוראות. עובד עשוי להתנהג בהתאם לציפיות ההנהלה כאשר המנהל שלו נוכח לידו, בשל חשש מעונש אם לא ינהג כך, או שינהג בהתאם לציפיות גם בנוכחות חבריו לעבודה, כי חשוב לו שיעריכו אותו כעובד מסור; אך אם הוא נוהג בהתאם לציפיות ההנהלה גם ללא נוכחות אחרים בשעת מעשה, ומתוך ערכים של העובד בלבד, ניתן לומר שיש לו מוסר עבודה גבוה. 
מוסר עבודה קשור בציפיות הנהלה שהן לגיטימיות; אם יש התנגשות בין עקרונות מוסר חברתי כללי לבין מוסר עבודה, שהוא רק היבט אחד מתוך המכלול של מוסר, הן אינן לגיטימיות. למשל, במפעל שפועל בניגוד לחוק וגורם נזק לסביבה, לעובדיו או לקהילה, ההנהלה עשויה לצפות מהעובדים שישתפו פעולה ולא ידווחו לנפגעים על נזק שנגרם להם, אך ציפיות כאלה סותרות את המוסר החברתי, ולכן אינן לגיטימיות.
מוסר עבודה היא תכונה מוערכת בארגונים רבים בחברה המערבית, ולעיתים קרובות היא עשויה לתרום להגדלת תחומי אחריותו של העובד ולקידומו המקצועי בארגון.
מלאכת שוחט

מְלֶאכֶת הַשּׁוֹחֵט היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת. מלאכה זו נוגעת בכל מקרה של הרג בעל חיים לשם שימוש בו. איסור מלאכת שוחט הוא משום 'נטילת נשמה' של הבעל חי.

נטילת נשמה

איסור מלאכת שוחט הוא משום 'נטילת נשמה'. מאלכה זו נעשתה במשכן בהריגתם של החלזון האילים מאדמים והתחש, ששימשו לצביעת בדים.

צובע

לדעת רב, מלבד איסור נטילת נשמה, מתחייב גם משום צובע, שכן על ידי השחיטה נצבע מקום השחיטה בצבע אדום, ומכיוון שצביעת בית השחיטה בדם השחיטה היא דבר שיש בו תועלת, שכן הדבר מזרז את הקונים ומוכיח כי מדובר בבהמה טרייה שנשחטה היום, נחשבת מלאכה זו "מלאכה הצריכה לגופה", אך לדעת שמואל החיוב הוא רק משום נטילת נשמה.

גדר המלאכה

נחלקו הראשונים בגדר המלאכה של נטילת נשמה, שעשויה גם בכל נטילת דם מבעל חיים. 
התוספות פוסלים את האפשרות שהמלאכה היא מחמת שהחליש את כוחו, מכיוון שלפי הגמרא מי שמל תינוק בשבת שלא בזמנו, חייב משום שוחט, ומכיוון שאין שום מטרה להחליש את התינוק בשעת המילה, לו הייתה מלאכת נטילת נשמה החלשת התינוק, הייתה זו מלאכה שאינה צריכה לגופה והיה פטור. אשר על כן מציע תוספות, כי חיוב השוחט הוא משום שנוטל את מקצת נפשו של האדם השרויה בדמו, וכאמור בספר בראשית "כי הדם הוא הנפש."

חנק

חניקת בעל חיים, היא תולדה של שוחט, לכן אם העלה דג מספל של מים והניחו עד שמת חייב משום חונק. חז"ל שיערו, שכאשר כיון שיבש בו כסלע בין סנפיריו חייב מי שהעלהו, שאז אינו יכול לחיות עוד.

חובל

החובל בשבת ומוציא דם מבעל חיים - לפי רש"י, תוספות, ורוב הראשונים - זהו תולדה של שוחט.
אלי כהן (קוקוס)

קריירה

אלי כהן גדל ביפו ושיחק בקבוצות הנוער של הפועל קריית שלום ושל הפועל תל אביב, במדיה שיחק מאז שעלה לבוגרים עד פרישתו. ב-6 במרץ 1982 כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 1-3 על הפועל באר שבע בחוץ. במהלך שנות השמונים הוביל כהן את קישור הקבוצה יחד עם רפעת טורק ומשה סיני. כהן שיחק בקישור האחורי והיה ידוע כשחקן קשוח ואגרסיבי, אך יחד עם זאת היה פעיל מאוד גם בחלק ההתקפי.
כהן זכה עם הפועל תל אביב באליפות בעונת 1980/1981, לאחר 12 שנים בהן לא זכתה הקבוצה בתואר. בשנת 1983 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. בעונת 1985/1986 זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, ובעונת 1987/1988 הציג את עונת השיא שלו: לאחר שכוכב הפועל תל אביב, משה סיני, עבר לשחק בבלגיה, נטל כהן את המושכות של הקבוצה והוביל אותה לאליפות השלישית באותו עשור, שבסופה זכה בתואר כדורגלן העונה בישראל מטעם עיתון מעריב. שנה לאחר מכן ירד עם הפועל תל אביב לליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדותיה, אך למרות שהיה שחקן נבחרת בחר כהן להישאר בקבוצה ותרם רבות להעפלתה לליגה הבכירה אחרי עונה אחת. בסך הכל רשם כהן 275 הופעות במדי הפועל תל אביב, בהן כבש 46 שערים בליגה, ובסך הכל 65 שערים בכל המסגרות. בשנת 1993 פרש ממשחק פעיל.
ב-30 באוקטובר 1983 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק מול נבחרת פורטוגל. במשחק זה כבש את שערו הראשון בנבחרת, והפך לשחקן סגל קבוע לאורך שנות השמונים. משחקו האחרון היה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990, מול נבחרת אוסטרליה. בסך הכל רשם במדי הנבחרת 20 הופעות, בהן כבש 3 שערים.
באופן ריק

טענה במתמטיקה נכונה באופן ריק אם נכונותה אינה עומדת כלל למבחן, משום שהיא עוסקת באובייקטים שאינם קיימים. לדוגמה, "אם מספר ראשוני מתחלק ב-6 אז הוא כפולה של 10". הטענה נכונה, מכיוון שאין ראשוניים שמתחלקים ב-6.
נכונותו הפורמלית של השימוש ב"באופן ריק" נובעת מתכונתו של קשר הגרירה בלוגיקה. קשר הגרירה , שפירושו "אם A אז B" מקבל ערך "שקר" אך ורק כאשר A אמת ואילו B הוא שקר. למשל, הטענה "אם אתמול היה יום שני אז היום יום רביעי" היא שקר אך ורק אם טענה A: "אתמול היה יום שני" היא אמת, אך טענה B, "היום יום רביעי" היא שקר. אם נאמר את הטענה ביום חמישי, למשל, היא תהיה נכונה, שכן אתמול לא היה יום שני.
אם כן, טענה מתקיימת באופן ריק אם היא מנוסחת בצורה  אך A אינו מתקיים. מבחינה מתמטית אין בכך כל דופי, אך הדבר עלול להיראות כעומד בסתירה לאינטואיציה.
דרך נוספת ושקולה לראות טענה המתקיימת "באופן ריק" היא על ידי כך שחושבים עליה כעל טענה שמתקיימת רק עבור קבוצה ריקה של עצמים. למשל, הטענה "כל הקרנפים ההולכים רק על שתיים הם שקרנים ואין לסמוך עליהם" מתקיימת באופן ריק, שכן אין קרנפים שהולכים רק על שתי רגלים. למעשה, אפשר להגדיר את הקבוצה הריקה עצמה באמצעות תנאי ריק, למשל כקבוצת כל האיברים שאינם שווים לעצמם.
הגדרה זו  חיונית להבנה של אלגוריתמים רבים במדעי המחשב. למשל, באלגוריתם מיון מיזוג, חוצים את המערך שוב ושוב עד לקבלת מערכים בעלי איבר אחד, שהם ממוינים באופן ריק, שכן, לא קיימים במערך כזה זוג איברים שסותרים את המיון, מכיוון שלא קיימים במערך זה זוג איברים כלל. באופן כללי, באלגוריתמים רקורסיביים מתבססים על נכונות באופן ריק פעמים רבות.