מוסטפא כבהא

מוסטפא כבהא (בערבית: مصطفى كبها; נולד ב-28 בנובמבר 1962) הוא פרופסור חבר שכיהן כראש המחלקה להיסטוריה באוניברסיטה הפתוחה ובאוניברסיטת בן-גוריון.

חייו ופועלו

מוסטפא דאווד כבהא נולד בכפר אום אל-קוטוף במשולש, בפתחו המערבי של ואדי ערה. בן למשפחת כבהא שלה שושלת יוחסין מן המאה השביעית, שתושבי הכפר כולו משתייכים אליה. למד בבית הספר התיכון החקלאי "ימה".
כבהא עשה את חוק לימודיו באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1984-1981 למד לתואר ראשון במחלקה להיסטוריה של המזרח התיכון וערבית. בין השנים 1987-1984 למד לתואר שני בבית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, נושא התזה שלו היה: "מלחמת ההתשה כפי שהיא משתקפת במקורות המצריים", העבודה יצאה בתור ספר. בשנים 1992-1986 שימש כמורה להיסטוריה ולספרות ערבית בבית הספר התיכון "יפיע". את לימודי הדוקטורט עשה בשנים 1996-1993 בבית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, תחת הנחייתו של פרופסור ישראל גרשוני. נושא התזה היה: "תפקיד העיתונות והשיח העיתונאי במאבק הלאומי הערבי פלסטיני 1939-1929". בין השנים 2002-1996 היה ממעצבי תוכנית הלימודים בהיסטוריה ומתאם בתוכנית אימוני מורי ההיסטוריה במחלקה לתוכניות לימודים של משרד החינוך. הורה באוניברסיטת תל אביב ובמכללת בית ברל. שימש כמרצה במחלקה לתקשורת של אוניברסיטת בן-גוריון בשנים 2007-2004. מוסטפא כבהא חוקר באוניברסיטה הפתוחה החל משנת 1992 ומשמש חבר סגל בכיר החל משנת 2004, ביוני 2011 התמנה לפרופסור חבר.

חרב אל אסתנזאף: מלחמת ההתשה בראי המקורות המצריים

עבודתו לתואר השני של מוסטפא כבהא שיצאה בתור ספר היא ייחודית מסוגה. כבהא נסע למצרים וראיין עיתונאים בכירים ואת מפקד הצבא במלחמה. ראשוניותה של העבודה נעוצה בכך שמלחמת ההתשה הוצנעה משני הצדדים הן הישראלי והן המצרי, אך בעיקר המצרי. זאת מכיוון שהמלחמה התרחשה בין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים, ארכה שלוש שנים וגבתה אבדות קשות ביותר משני הצדדים.
כבהא ראיין את מפקד הצבא במלחמה מוחמד פאוזי. כמו כן ראיין את מוחמד חסנין הייכל, שהיה ממעצבי דעת הקהל במצרים, ונחשב לעתונאי המצרי הגדול ביותר בכל הזמנים, שהיה איש סודו ויד ימינו של גמאל עבד אל-נאצר, והוא מחזיק כיום ב-600,000 מסמכים מתקופת נאצר.

עיתונות בעין הסערה: העיתונות הפלסטינית כמכשיר לעיצוב דעת קהל 1939-1929

ספר זה, שראה אור הן בעברית והן באנגלית, מבוסס על עבודת הדוקטורט של מוסטפא כבהא. הספר בודק את יכולתה של העיתונות לתפקד ככלי מעצב דעת קהל, במקרה של עם הנאבק למען עצמאות. במקרה הפלסטיני זהו מאבק כפול: גם נגד הבריטים וגם נגד היישוב היהודי. מוסד העיתונות הפלסטינית התחיל להתהוות בסוף המאה ה-19, כשהעיתון הפלסטיני הראשון יצא בשנת 1876. שיא שגשוגה של העתונות היה בתקופת השביתה הגדולה של אפריל-אוקטובר 1936, היה זה הכלי המשפיע ביותר שהכתיב הלך רוח הן להנהגה והן להמונים. כשישים עיתונים שונים הופיעו בתקופת המנדט, ביניהם 11 יומונים, שישה מהם ביפו לבדה. היום האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל היא במספר דומה ומופיע רק יומון אחד ושבעה שבועונים. ב-1948 נחרבה העיתונות הפלסטינית לחלוטין, עם הריסת המרכזים האורבאניים הפלסטינים.

מחקרים נוספים

מוסטפא כבהא חקר את תרומת היהודים המזרחים לשיח בשפה הערבית בארץ. הוא כתב מאמר על תרומתם לאחר 1948 לשימור השפה הערבית כשפה חיה. המזרחים תרמו רבות לתחיית השיח בשפה הערבית.
הוא פרסם מאמר ביחד עם פרופסור חגי ארליך על השיח בין הקבוצות המוסלמיות השונות בעולם, בהקשר של הגדרת האסלאם וראיית האחר. הם לקחו שתי קבוצות: והאביה ואלאחבש, שלהן סניפים בכל רחבי העולם ומנסים לבדוק זאת דרכן.
כיום הוא כותב ביחד עם נחום קרלינסקי על הפרדסנות הפלסטינית מ-1850 עד 1948. כבהא עוסק מזה עשר שנים במחקר גנאלוגי של מיפוי המשפחות הערביות בארץ.
בקרוב הוא מוציא ספר עם פרופסור דן כספי על תקשורת ערבית מ-1948 ועד היום. הספר יכלול את תולדות העתונות הכתובה ובו גם פרק על העיתונות המקוונת ושימושי האינטרנט.