google/wiki40b huggingface dataset:
וולפגנג פאק

קורות חיים

פאק נולד למריה טופשינג (Maria Topfschnig) - אם חד הורית. אביו נטש את אימו עוד בטרם נולד. בשנת 1956 נשאה מריה את יוזף פאק (Josef Puck) אשר אימץ את וולפגנג. למריה וליוזף נולדו בן ושתי בנות.
פאק למד בישול במטבחה של אימו אשר עבדה כשפית מאפים. פאק לא למד בבית ספר לבישול, אולם התמחה במסעדה אוסטו דה בומאנייר של ריימון תווילייה (Raymond Thuilier) שבפרובנס; במלון אוטל דה פארי שבמונקו ובמסעדת מקסים שבפריז. בשנת 1973 עבר פאק לארצות הברית, עבד במסעדת "לה טור" (La Tour) באינדיאנפוליס שבמדינת אינדיאנה ובשנת 1975 עבר ללוס אנג'לס שם עשה לעצמו שם בהפכו את מסעדה "מה מייזון" (Ma Maison) הכושלת להצלחה גדולה ופיתח בה את המטבח הקליפורני.
בעקבות הצלחתו פתח וולפגנג מספר רשתות של מסעדות, כתב ספרי בישול, הקים קו ייצור של אביזרי מטבח. פאק הוא מספק המזון הרשמי לטקסי האוסקר, הופיע במספר רב של סדרות טלוויזיה וסרטים, ובתוכניות בישול רבות.
לפאק שני בנים - קמרון וביירון מגרושתו ברברה לאזארוף (Barbara Lazaroff) ושני בנים נוספים: אוליבר וולפגנג ואלכסנדר וולפנג מארוסתו האתיופית גלילה אסאפא.
בין השנים 2002–2007 מסעדותיו של פאק המשתמשות שימוש רב בכבד אווז עוררו ביקורת רבה. בעקבות ביקורת זו החליט פאק במרץ 2007 להפסיק להשתמש בכבד אווז ולרכוש בשר וביצים שגודלו בתנאים הומניים. אירוע בו בישל פאק ב-27 בפברואר 2007 עורר הדים רבים לאחר שהיה חשש שבשל זיהום נדבקו רבים מידועני הוליווד בצהבת.
אליעזר פאר

ביוגרפיה

נולד בווינה, שבאוסטריה, בשם לודביג פרלברגר. נולד לז'אנט לבית גולד והיינריך פרלברג, שעסק בסחר אופנועים ועגלות ילדים. בשנת 1918 חזרה המשפחה לפולין לעיר פשמיץ' בדרום פולין. משום שהיה קושי גדול ליהודים להתקבל לאוניברסיטה, נרשם ללמודי משפטים בלבוב. פאר הכיר את אשתו לעתיד והם עלו לארץ ישראל בשנת 1934 (במסגרת העלייה החמישית). פאר החל לעבוד כפקיד בבנק קופת עם. היה רואה חשבון. 
התגורר ברמת אביב.
ניתוח מחרוזות

ניתוח מחרוזות (אנגלית Parsing) הוא תהליך ניתוח מחרוזות של סמלים, בשפה טבעית או בשפת מחשב, תוך שמירה על כללי דקדוק.
למונח יש מספר משמעויות בעלות שינויים קלים, בענפי מידע שונים של בלשנות ומדעי המחשב. ניתוח משפט מתייחס לשיטת הבנה של משמעות מדויקת של משפט נתון, לפעמים בעזרת דיאגרמת משפט. בניתוח שכזה מושם בדרך כלל דגש על חלוקות דקדוקיות כמו נושא ונשוא.
בבלשנות חישובית המונח משמש לתיאור ניתוח על ידי מחשב, של משפט או מחרוזת מילים אחרת, פירוקם למרכיבים, והצגתם בתבניות המבהירות את הקשר התחבירי בין המרכיבים, ולפעמים גם את הקשר הסמנטי ביניהם וכן מידע נוסף.
המונח נמצא בשימוש גם בפסיכובלשנות בכחלק מהבנת הנקרא והשפה. בהקשר זה ניתוח מחרוזות מתייחס לדרך שבה מנתח האדם משפטים או ביטויים (בשפה המדוברת או בכתב) במונחים של מרכיבים דקדוקיים, זיהוי חלקי הדיבור, קשרים תחביריים ועוד. המונח נפוץ במיוחד בדיונים על רמזים שפתיים, העוזרים לדוברים לפרש משפטי שבילי גן.
במדעי המחשב המונח בשימוש בניתוח שפות מחשב, ומתייחס לניתוח של קוד קלט לרכיבים, מתוך מטרה להקל על הכתיבה של מפרשים ומהדרים.
הרמן מולר

חייו

מולר נולד בעיר ניו יורק. אביו, הרמן מולר, היה קתולי בעל שורשים גרמניים ועבד כחרש ברזל, ואמו, פרנסיס לבית לייונס, הייתה יהודיה בעלת שורשים ביהודי ספרד ופורטוגל. מולר גדל בהארלם בבית צנוע באמצעים. את לימודיו באוניברסיטת קולומביה היה יכול לממן רק הודות למלגת לימודים ועבודות מזדמנות רבות בהן עבד בעת לימודיו. הוא סיים לימודי תואר ראשון בשנת 1910. לאחר מכן, למד שנתיים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קורנל, ושב ללימודי דוקטורט לקולומביה, אותם סיים בשנת 1916. לימודי הביולוגיה ריתקו אותו מעת שהתחיל בלימודים אקדמאיים. הוא היה תלמידו של חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1933) תומאס הנט מורגן. מולר לימד במכון רייס בטקסס בין השנים 1915 – 1918. באוניברסיטת קולומביה בין השנים 1918 – 1920, באוניברסיטת טקסס 1920 – 1932. בשנת 1932 עזב את ארצות הברית לגרמניה ומשם עבר לברית המועצות, חדור באמונה סוציאליסטית. תחילה עבד בלנינגרד ואחר כך במוסקבה שם התמנה לגנטיקאי בכיר במכון לגנטיקה של מוסקבה. בשנת 1937, לאחר שהתפכח מן הפער שבין האידאולוגיה הסוציאליסטית למציאות החיים בברית המועצות, עבר לאדינבורו.
הוא שב לארצות הברית בשנת 1940 וקיבל משרה ללא קביעות באמהרסט קולג', שם עבר עד 1945. בתקופה זו הדגים במחקריו את היחס שבין הזדקנות התא לבין מוטציות ספונטניות. בשנת 1945 קיבל משרת פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת אינדיאנה.
השיטה שפיתח לזיהוי מוטציה גנטית ספונטנית הובילה אותו לגילוי שיטה לגרימת מוטציה על ידי הקרנה בקרני רנטגן. שיטה שנמצאו לה יישומים רבים, תאורטיים ומעשיים גם יחד. על תגליותיו אלה קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1946. מולר ניצל את הפרסום לאחר קבלת הפרס להזהיר מפני הסכנות הכרוכות בחשיפה לקרינה בסביבה תעשייתית לבריאות האדם. בשנת 1955 הוא היה אחד מאחד-עשר החותמים על מניפסט ראסל-איינשטיין הקורא נגד שימוש בנשק גרעיני. הוא פרש לגמלאות בשנת 1964. בשנות עבודתו הרבות פרסם למעלה מ-300 מאמרים על נושאי מחקריו ומספר ספרים.
נחל מודיעים

נַחַל מוֹדִיעִים (ודי ג'רידון בחלקו העליון וודי אל מלקי בחלקו התחתון) הוא נחל אכזב באזור הרי בנימין. הנחל מתחיל בשורת מעיינות בין גבעת זאב לביתוניא שממערב לרמאללה, וזורם לאורך כ-30 קילומטר עד שנפגש עם נחל נטוף (ואדי א-שמי) כשני קילומטר מערבית לנעלין.
נחל מודיעים הוא אחד ממקורותיו הראשיים של נחל איילון, והוא מנקז אליו את מרבית הנחלים באזור רמאללה כגון: ואדי דילב וואדי עין עריך. בחורפים גשומים הנחל מתמלא מים וזורם. כמו כן הוא מהווה את הגבול הדרומי של הרי גופנה שבדרום מערב השומרון.
צבי הרץ צם

צבי הרץ צַם (ברוסית: Герцель Янкелевич Цам, גֶרְצֶל  יַענקֶלֶבִיץ' צם;‏ 1843 בערך, גורינגרד, ווהלין, רוסיה – 1915, טומסק) היה קנטוניסט ואחד הקצינים היהודים הבודדים בצבא הרוסי במאה ה-19. היה פעיל ציבור בקהילה היהודית בטומסק.

קורות חייו

הוא נולד במשפחה ענייה. בשנת 1852 נחטף על ידי חאפרים שהעבירו אותו לצבא, ונשלח לבית הספר לקנטוניסטים בטומסק. בשנת 1876 קצינים בחטיבתו של צם הצביעו בעד קבלת צם לשורותיהם, הצאר אלכסנדר השני חתם על צו להענקת דרגת קצונה לצם. צם מקבל דרגת פרפורצ'יק (סגן משנה). בשנת 1887 הוא קיבל דרגת שטבס-קפיטאן. בשנת 1893, אחרי 41 שנים של שרות פעיל, החליט להשתחרר מהצבא. בזמן השחרור הועלה לדרגת קפיטאן (סרן). לאחר שיחרורו מהצבא קבל פנסיה קבועה והיה פעיל מאוד בקהילה היהודית של טומסק.
ואראז'י

ואראז'י (ביפנית: 草鞋) הם כפכפים יפניים שגם הסוליה וגם הרצועות שלהם מיוצרים מחבל. בעבר החבל נוצר מגבעולי אורז, אך במהלך הזמן עברו לשימוש גם בחומרים אחרים.
הסמוראים היפנים ולוחמים רגליים בימי הביניים וגם אנשים רגילים נהגו לנעול ואראז'י ונעילתם נעשתה כשקצות האצבעות חורגות מחוץ לכפכף. כעת נועלים ואראז'י בעיקר נזירים בודיסטים.
אנוצ'קה סיקורסקי

ביוגרפיה

סיקורסקי נולדה בלייז' להורים ממוצא פולני ואוקראיני.
ב-1974 זכתה במיס בלגיה.
היא הייתה הנציגה הבלגית במיס תבל 1974 ומיס עולם 1974 ומיס אירופה 1974.
היא עבדה כמגישה ב-RTL, חברת הטלוויזיה של לוקסמבורג, שם היא יצרה והנחתה את תוכנית הילדים והנוער "Chocolat Show".
מ-1977 ועד 1990 הנחתה את משחק הטלוויזיה "Le Coffre-fort".
לאחר מכן היא עבדה בערוץ הטלוויזיה הבלגי "RTL-TVI".
בנוסף היא גם עוסקת בכתיבה ובנדל"ן.
פמלה גלר

קורות חיים

גלר הוא השלישית מבין ארבע האחיות שנולדו במשפחה יהודית לראובן, יצרן טקסטיל, וליליאן גלר. היא גדלה בנמל היולט , שבלונג איילנד בניו יורק. היא עזרה בעסקי אביה, שם למדה לדבר ספרדית שוטפת. שתי אחיותיה הפכו לרופאות, והשלישית הפכה למורה. 
גלר למדה בתיכון לינברוק  ובאוניברסיטת הופסטרה , אם כי עזבה לפני סיום התואר.
היא הייתה נשואה למייקל אושרי המנוח מ-1990 עד שהזוג התגרשו ב -2007, ואם לארבעה ילדים. נכון לאפריל 2013 היא גרה בהיולט , ניו יורק.
הפוליגלוטה הקומפלוטנסית

הפוליגלוטה הקומפלוטנסית היא מהדורה רב לשונית של הביבליה, כתבי הקודש הנוצריים, הכוללת את נוסח התנ"ך בעברית ותרגומו ליוונית, לטינית וארמית ואת הברית החדשה עם המקור היווני ותרגום ללטינית. את פרסומו של הספר יזם ומימן פרנסיסקו חימנז דה סיסנרוס (1436–1517), הוא הודפס על ידי אוניברסיטת קומפלוטנסה. הספר כולל את הגרסה המודפסת הראשונה של הברית החדשה ביוונית, תרגום השבעים המלא ותרגום אונקלוס. מתוך 600 סטי שישה כרכים מודפסים, רק 123 ידועים שרדו עד כה.

היסטוריה

עם עלייתו של הדפוס ב-1450, הביבליה הנוצרית יכלה להיות מופצת ביעילות רבה יותר. על חשבונו האישי, רכש דה סיסנרוס כתבי יד רבים והזמין את מיטב המלומדים, ביניהם הרנאן נונייס, "כדי להחיות את המחקר של כתבי הקודש". החוקרים נפגשו בעיר אלקלה דה אנארס (בלטינית: Complutum), באוניברסיטת קומפלוטנסה. העבודה על הפרויקט החלה בשנת 1502 בניהולו של דייגו לופס דה סונייגה, והמשיכה שם במשך חמש עשרה שנים. צוות העורכים של סונייגה כלל את היווני דמטריוס דוכס, ותלמידיו הרנאן נונייס, חואן דה ורגרה, אלפונסו דה סמורה ופבלו דה קורונל.
הברית החדשה הושלמה והודפסה ב-1514, אך פרסומה התעכב כאשר העבודה על הברית הישנה המשיכה, כדי שיוכלו להתפרסם ביחד כיצירה שלמה. הביבליה הקומפולניסטית הושלם ב-1517.

תוכן

הפוליגלוטה הקומפלוטנסית פורסמה בסט של שישה כרכים. ארבעת הכרכים הראשונים מכילים את הברית הישנה. כל עמוד מורכב משלושה טורים מקבילים של טקסט: עברית מבחוץ, הוולגטה הלטינית באמצע, ותרגום השבעים היווני בצד הפנימי. בכל עמוד של חמישה חומשי התורה, הטקסט הארמי (תרגום אונקלוס) והתרגום הלטיני שלה מתווספים בתחתית. הכרך החמישי, הברית החדשה, מורכב מטורים מקבילים של יוונית והוולגטה הלטינית. הכרך השישי מכיל עברית, ארמית, ומילונים יווניים ועזרי לימוד.
הקלפן והיצאנית

עלילת הסרט

בראשית המאה ה-20, מהמר קלפים בשם ג'ון מק'קייב (וורן ביטי) מגיע לעיר קטנה בצפון-מערב ארצות-הברית בשם 'Presbyterian Church', המכונת על שמו של הבניין המשמעותי היחידי הקיים מה - בית הכנסייה הפרסביטריאנית, מעוטת המבקרים. עד מהרה הוא מוצא את עצמו כאישיות דומיננטית מאוד בעיר הקטנה, שרוב תושביה הם כורים רפי-שכל, וזאת בעיקר בזכות האישיות התוקפנית שלו ובזכות שמועות כי הוא אקדוחן.
מק'קייב מקים בעיר בית בושת, המורכב משלוש זונות שנרכשו תמורת 200 דולר מידי סרסור שבעיירה הסמוכה, וזוכה להצלחה.
קונסטנס מילר, מנהלת מקצועית של בית בושת ממוצא אנגלי המכורה לאופיום, מגיעה לעיר, ומשכנעת את מק'קייב שהיא יכולה לנהל את בית הבושת טוב יותר ממנו. השניים הופכים לשותפים, והעסק זוכה להצלחה כלכלית רבה. בהמשך, מתפתח רומן בין השניים.
בעוד העיירה מתעשרת והופכת לסיפור הצלחה, מגיעים אליה זוג סוכנים מחברת הכרייה 'הריסון שונסי' מהעיירה הסמוכה, במטרה לקנות את העסק של מק'קייב ואת מכרות האבץ שמסביב. שונסי ידוע לשמצה כמי שמביא למותם של אנשים אשר מסרבים למכור לו. מק'קייב לא רוצה למכור במחיר הראשוני שלהם, ודורש מחיר מופרז, מתוך הנחה שהשניים ינהלו איתו משא ומתן על גובה המחיר.
שלושה שכירי חרב נשלחים על ידי חברת הכרייה, על מנת להרוג את מק'קייב, אך הוא מסרב לנטוש את העיר. בין מק'קייב לבין השלושה מתפתח קרב יריות, אשר כתוצאה ממנו הכנסייה של העיירה עולה באש. בסופו של דבר, מק'קייב מצליח לירות ולהרוג את השלושה, לא לפני שהוא עצמו נפצע אנושות. אולם, כל אנשי העיירה מיהרו אל הכנסייה, על מנת לכבות את האש שפרצה, כך שלא נותר איש לבוא לעזרתו של מק'קייב, אשר נשאר למות לבדו בשלג. היחידה שהייתה יכולה לבוא לעזרתו היא גב' מילר, שבאותו הזמן הייתה תחת השפעת אופיום, במאורת סמים סינית.

מוזיקה

אחד המאפיינים החשובים ביותר של הסרט הוא מוזיקת הרקע שלו, המורכבת ממזמורי כנסייה ומשלושה שירים שנכתבו עבורו במיוחד על ידי לאונרד כהן: "The Stranger Song" ,"Sisters of Mercy" ו-"Winter Lady". בכך עקב הסרט אחר הדוגמאות של סרטים כגון "הבוגר" (1967) שלווה בשירים מקוריים של סיימון וגרפונקל ו"אדם בעקבות גורלו" (1969) שלווה בפסקול מאת  The Jimi Hendrix Experience, הבירדס, סטפנוולף ועוד.

פרסים

ג'ולי כריסטי הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט זה.
כנסת ישראל (כתב עת תורני)

כנסת ישראל היה כתב עת תורני (קובץ תורני) מרכזי שיצא לאור בווילנה בין השנים תר"צ - תרצ"ה (1930–1935) על ידי הרב משה קרליץ.
הרב משה קרליץ, אחיו הצעיר של החזון איש, שימש כרב ודיין בווילנה. לצד עיסוקו הרבני וההלכתי יזם בתחילת שנות ה-30 את הוצאתו לאור של כתב עת תורני, שישמש במה לפרסום חידושי תורתם של גדולי התורה בווילנה ובשאר ערי ליטא. החוברת הראשונה יצאה לאור בשנת תר"צ, ועל שער החוברת נכתב: "כנסת ישראל - ירחון לחידושי תורה בענייני הלכה, בהשתתפות חכמי וגאוני הדור שליט"א". מחיר החוברת, כפי שצוין בראש עמוד השער: 1 זהוב.
ב"דבר המערכת" שהופיע בראש הקובץ הראשון כתב העורך כי בחר בשם "כנסת ישראל" כשמה הרשמי של ישיבת סלובודקה שהוא נמנה עם תלמידיה. מטרת הוצאת הירחון: "לאחד ולקשר את כל המון תלמידיה הנמצאים במקומות שונים בתבל ולהחזיק ביניהם את רוח התורה הישיבתי-סלבודקאי".
בתוך זמן קצר מאז החל להופיע תפס "כנסת ישראל" מקום מרכזי בעולם התורה בליטא, הן בשל רמתם הגבוהה של תכניו והן בשל השתתפותם של גדולי התורה המפורסמים בדור. בין המשתתפים: הרב חיים עוזר גרודזנסקי, החזון איש (בעילום שם), הרב חנוך הניך אייגש בעל המרחשת, הרב שמעון שקופ, הרב אלחנן וסרמן, הרב אהרון קוטלר, הרב יעקב ישראל קנייבסקי, הרב אלעזר מנחם מן שך, הרב יחזקאל אברמסקי ועוד. הרב משה קרליץ פרסם אף הוא חידושי תורה משלו, תחת שם העט "המשקי"ף" וכן "אחד הרבנים".
החל מהחוברת השמינית הצטרף לעריכת הירחון הרב שמואל גריינימן, גיסו של הרב קרליץ, ושמו התנוסס לצד שמו של הרב קרליץ. בסוף שנת תרצ"ה יצאה החוברת השבע עשרה. באותה תקופה עלה הרב גריינימן לארץ ישראל, והופעתו של הירחון פסקה.
BYOD

BYOD (ראשי תיבות באנגלית: Bring Your Own Device), מונח המתאר את הנטייה החדשה בקרב עובדים, סטודנטים או תלמידים להביא לארגון מכשירים ממוחשבים שבבעלותם, כגון טלפונים חכמים ומחשבים ניידים, ולעשות בהם שימוש לצורכי עבודה או לימוד.

סיכונים

BYOD יכול להוות סיכון אבטחה לארגונים. כמו כן נתוני הארגון, ניתנים לבקרה חלקית או חסרה. חיבור מכשירי BYOD לרשת הפנימית של הארגון עלול להיות מנוצל לרעה לצורכי ריגול, או אף לשיבוש הפעילות הקיימת בארגון על ידי החדרת וירוסים. BYOD גם מנוגד לאסטרטגיה לסטנדרטיזציה של תשתיות IT. ישנו גם חשש שעם מורכבות BYOD עלויות התפעול, התמיכה והשירות של מחלקת ה-IT בארגון יעלו.
בנוסף לבעיות אבטחת BYOD מעורר בעיות משפטיות. הפרטיות של מידע אישי מהעובד, אל מול סודות תפעוליים והעסקיים. יש צורך להבהיר בתוך הארגון את האחריות המשפטית במקרה שמכשירי BYOD יפגעו בתפעול הארגוני (למשל על ידי החדרת וירוסים לרשת הארגונית, במקרה שבו עובד מאבד דיסק און קי ובו נתוני החברה, או במקרה הפוך שבו החברה מנטרת תכתובת אימייל פרטיות הנשלחות ממחשבו האישי של העובד על גבי הרשת הארגונית)
במדיניות BYOD לארגון מקובצים חסמים המותרים בשימוש כגון רשתות VPN, הצפנת דיסק, או אפילו שירותים מקוונים (דסקטופ וירטואלי, שרת מסוף, דואר מבוסס רשת וכדומה).

חינוך

בתי ספר רבים ניהלו בעבר, וחלקם עדיין מנהלים מדיניות של איסור שימוש במכשירים ניידים בכיתה. מאידך, לאחרונה מתפתחת מגמה הפוכה המאפשרת הבאת מכשירים ניידים אישיים לבית הספר ואף מעודדת את השימוש בהם לצורכי הוראה ולמידה. כך למשל, במרץ 2015, מנהל החינוך של העיר ניו יורק ביטל את האיסור על הבאת מכשירים ניידים לבית הספר. זאת בהתאמה לכך שבשנים האחרונות ישנה עלייה מתמדת במספר התלמידים ועובדי ההוראה המביאים ומשתמשים במכשירים ניידים אל בית הספר, כפי שנצפה במדינות מערביות.
מוסדות חינוך המקיימים סביבת BYOD נהנים מהיתרון של אי הצורך בהדרכת והרגלת התלמידים בשימוש במכשירים חדשים או תוכנות חדשות. כמו כן, נחסכת ההשקעה הציבורית במחשבים אישיים בבתי הספר כאשר חלק נכבד מן השימוש הטכנולוגי עובר למכשירים האישיים.
השימוש במכשיר נייד מצד תלמידים מביא עמו אפשרויות למידה חדשות. אפליקציות המשמשות מערכות חינוכיות כוללות מאפיינים של צילום במסך וידאו (screencasting), שיתוף מדיה, כתיבת הערות, תקשורת במסגרת של כיתה/ הרצאה, יצירת מצגות ועוד.
להפיכת בית הספר למסגרת תומכת בBYOD עשויות להיות השלכות גם לתפקיד המורה ולמבנה הכיתה. לשימוש במכשירים ניידים יש את הפוטנציאל לעבודה אישית והפיכת התלמיד לחוקר ולומד עצמאי, בעוד המורה מלווה ומנחה את התהליך אותו עובר התלמיד.
היום כבר קיימים בתי ספר אשר נבנו כסביבות BYOD כאשר השימוש במכשירים ניידים בהם הוא חלק בלתי נפרד מהשגרה הלימודית בהם.
שלושים של עבד

שלושים של עבד הוא קנס שהטילה התורה על אדם, במקרה ששורו המועד נגח עבד כנעני או שפחה כנענית והרגם. תשלום זה משולם לבעל העבד. סכום הקנס הוא קבוע 'שלושים שקלים', בין אם היה העבד שווה יותר משלושים שקלים ובין אם שווה פחות.

המקור

מקור הקנס הוא מהכתוב בתורה בפרשת משפטים: 
אִם עֶבֶד יִגַּח הַשּׁוֹר אוֹ אָמָה כֶּסֶף שְׁלֹשִׁים שְׁקָלִים יִתֵּן לַאדֹנָיו וְהַשּׁוֹר יִסָּקֵל
— ספר שמות, פרק כ"א, פסוק ל"ב

טעם שווי הקנס

יש מהראשונים שכתבו שהטעם שחייבה התורה 'שלושים שקלים' בהריגת עבד, הוא שכך ערך העבד בדיני ערכין, שהרי ערך של אשה הוא 30 שקלים, וערך העבד הוא כערך אשה. אמנם ראשונים אחרים חולקים וסוברים שערך עבד הוא כערך האיש 'חמישים שקלים'.
ריס דינסדייל

חיים אישיים

דינסדייל חי ביורקשייר עם אשתו, השחקנית הבריטית זרה טרנר. לבני הזוג יש שני ילדים.
ארמון האומות

ארמון האומות (בצרפתית: Palais des Nations ;באנגלית: Palace of Nations) הוא מבנה הממוקם בז'נבה שבשווייץ המשמש כבניין משרדים עבור ארגון האומות המאוחדות. 
המבנה נבנה בין השנים 1929–1936 על מנת לשמש את ארגון חבר הלאומים. מאז שנת 1946 משמש המבנה את ארגון האומות המאוחדות, בהתאם לאמנה שנחתמה עם ממשלת שווייץ (עד שנת 2002 לא הייתה שווייץ חברה בארגון האומות המאוחדות).
אורכו של המבנה 600 מטרים, ובו 34 חדרי כנסים וישיבות ו-2,800 חדרי משרדים.

היסטוריה

ארמון האומות הוקם במטרה להכיל את כל הארגונים של חבר הלאומים. המבנה ממוקם בפארק אריאנה על גדת אגם ז'נבה - שטח שנתן גוסטב דה רבילו דה לה ריבה (Gustave de Revilliod de la Rive) לעיר ז'נבה בשנת 1890. בעת הענקת השטח דרש לה ריבה כי הפארק ישאר פתוח לציבור, כי יקבר בשטח הפארק, וכי יסתובבו בו טווסים. דרישות אלה מתקיימות.
התכנון הנוכחי של המבנה נבחר בעקבות תחרות אדריכלית שנערכה בשנת 1926. 377 הצעות שהוגשו לתחרות אולם אף הצעה לא נבחרה. האדריכלים שהציעו את חמש ההצעות המובילות בתחרות: קרלו ברוגי מאיטליה, ג'וליין פלגנהיימר משווייץ, קמיל לפברה ואנרי-פול ננו מצרפת ויוזף ואגו מהונגריה נדרשו לשתף פעולה יחדיו ולהציע תוכנית אחת.
אבן הפינה למבנה הונחה ב-7 בספטמבר 1929.
לאחר שהמבנה עבר לידי ארגון האומות המאוחדת, נדרשה הרחבתו. בראשית שנות ה-50 נבנו לאגף K של המבנה שלוש קומות, ונבנו אגף D על מנת לשכן את ארגון הבריאות העולמי. בשנת 1973 הוקם אגף E כמתחם כנסים.
הר אישבל

הר אישבל (באנגלית: Mount Ishbel) הוא הר ברכס סואובק, בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה.

גאוגרפיה

ההר ממוקם מצפון לכביש המהיר עמק בואו, וממזרח לקניון ג'ונסטון. גובהו של ההר 2,908 מטרים.

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1956, והוא נקרא על שם אישבל מקדונלד הבת הבכורה של ראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד.

טיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'י פקר (J. Packer), ד. דיי (D. Day), וי. ווטרס (V. Waters), ג'י. פאריש (J. Farish), וו. אינס (W. Innes), ל. דקוטור (L. DeCouteur) ו- ג'י. סטרלינג (J. Sterlling), והמדריך שלהם לורנס גראסי (Lawrence Grassi), בשנת 1933.

ההר באמנות

ההר צוייר על ידי לורן האריס, מקבוצת השבעה, בציור בשם "תצורות הר".
בורחה הררה גונזאלס

קריירה

הררה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של לאס פלמאס, ממנה להורקאן. בגיל 19, הצטרף לאוניון ויירה מהליגה הרביעית.
ב-31 בינואר 2014 הררה חתם בטודלאנו מהליגה השלישית. ב-12 ביולי 2014 חזר ללאס פלמאס והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-24 בספטמבר 2017 הררה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בהפסד 0–2 ללגנס במסגרת ליגת העל הספרדית. ב-25 בינואר 2018 הושאל לריאל ואיאדוליד עד לסיום העונה.
ב-31 ביולי 2018 הררה חתם בראוס דפורטיו מהליגה הספרדית השנייה.
ב-24 בינואר 2019 שוחרר מהקבוצה, עקב בעיות כלכליות וחתם באלבסטה.
ב-23 ביולי 2019 הררה חתם במכבי נתניה מליגת העל, שהיא קבוצתו הראשונה מחוץ לספרד.
דוכס אולבני

היסטוריה

דוכסנות אולבני הוקמה בשנת 1398 על ידי מלך סקוטלנד רוברט השלישי אשר העניק לראשונה את התואר דוכס אולבני והעניקו לאחיו, רוברט סטיוארט.
אזור "אולבני" הוא שם כללי לאזורי סקוטלנד הנמצאים צפונית לנהר פורת'. בשנת 1425 בוטלה הדוכסות והתואר, ורכוש הדוכסות הושב לכתר סקוטלנד בשל ניסיון בגידה שעשה דוכס אולבני השני.
התואר הוענק בשנית בשנת 1458 והוענק לאלכסנדר סטיוארט. עם מות בנו, בלא יורשים, בוטל התואר והרכוש הושב לכתר הסקוטי.
התואר הוענק בשלישית בשנת 1541 עבור ארתור, בנו השני של המלך ג'יימס החמישי, אולם זה מת בינקותו.
התואר הוענק ברביעית עבור הלורד דרנלי בעלה של המלכה מרי הראשונה. במותו של הלורד דארני ירש בנו, ג'יימס את התואר, ועם המלכתו כמלך סקוטלנד שבה הדוכסות להיות רכוש הכתר.
התואר הוענק בפעם החמישית בשנת 1604 עבור בנו של ג'יימס, צ'ארלס הראשון, ושב להיות רכוש הכתר עם הכתרתו של צ'ארלס בשנת 1625.
התואר הוענק בשישית בשנת 1660 עבור ג'יימס השני, אחיו של צ'ארלס השני, ועם הכתרתו של ג'יימס בשנת 1685 שב התואר אל הכתר. הן העיר ניו יורק והן העיר אולבני קרויות על שם ג'יימס השני (שהיה דוכס אולבני ודוכס יורק).
הטוען לכתר צ'ארלס אדוארד סטיוארט העניק את התואר דוכסית אולבני לבתו הבלתי חוקית שארלוט, עם מותה ללא ילדים חוקיים התואר נכחד. הענקה זאת לא מוכרת על ידי בריטניה או מדינה אחרת כל שהיא ונחשבת כחוקית רק על ידי היעקוביטים.
מלכי בית הנובר העניקו את התואר לרוב יחד עם התואר דוכס יורק. התואר הוענק בפעם השביעית בשנת 1881 לנסיך ליאופולד, בנה הרביעי של המלכה ויקטוריה. בשנת 1919 נשלל התואר מהנסיך קארל אדוארד, דוכס סקסה-קובורג-גותה, בנו של ליאופולד מאחר שקארל אדוארד לחם כנגד בריטניה במלחמת העולם הראשונה וזאת על פי חוק שלילת התארים 1917.

אזכורים תרבותיים

דמותו של דוכס אולבני היא אחת הדמויות העיקריות במחזה "המלך ליר" מאת ויליאם שייקספיר. דוכס אולבני נשוי לאחת מבנותיו של המלך ליר, אשר הדיחה את אביה.
בסרט הקולנוע "קייט וליאופולד", ליאופולד הוא דוכס אולבני, אולם מדובר בדמות דמיונית ולא בדמות היסטורית.
שמשון מאוסטרופולי

הרב שמשון בן פסח מאוסטרופולי היה רב ומקובל, נולד בקוריץ בווהלין בשנת ה'ש"ס (1600) בערך, ונרצח ב- ג' באב בעת פרעות גזרות ת"ח 1648 בעיר פולונה.
אימו הייתה בתו של רבי שמשון בן בצלאל ליווא - אחי המהר"ל מפראג. לכן אף ייחוסו המשפחתי, בדומה למהר"ל, מגיע על פי המקובל עד דוד המלך.

משנתו

הגותו של רבי שמשון היא בעיקרה פרשנות לחיבורים ולמאמרים קדומים, שחלקם אכן נמצא בכתובים עתיקים יותר, וחלקם מופיע לראשונה בכתביו של רבי שמשון.
רוב פירושיו עוסקים בגימטריאות מבריקות, שעל ידן הוא מוצא הקבלה בין נושאים שונים, ולרוב טמונה בהן תאולוגיה פרשנית. בין העקרונות הדומיננטים בפרשנות זו נמצא העקרון לפיו לכל כח מ"כוחות הטומאה" יש כח מקביל בקדושה (בעל ערך גימטרי זהה), שנועד כדי לבטל אותו.
הרמח"ל בדרך עץ חיים מספר על ר' שמשון מאוסטרופולי שהשביע את הסטרא אחרא על הגזירות בת"ח ות"ט, ונענה שאם יבטלו שבת מילה ותורה יבוטלו הגזירות, וענה ר' שמשון שאות אחת מהתורה לא תבוטל. בסיפור זה הוכנסו מוטיבים מחייו של רבי עקיבא: גזירות ההריגה על קידוש השם, ואיסור קיום מצוות שבת, מילה ותורה.
יהודה ליבס מוצא שהקו העיקרי בצורת מחשבתו של רבי שמשון הוא העדר ההבחנה בין החזיונות לחיים המעשיים, בין הדמיון למציאות ובין החלומות לשברן. רבים מגילוי החלום והמגיד שלו מערבבים גם בין אישים שונים בתקופות שונות, וכך הוא גם רואה את עצמו כהשתקפות (או גלגול) של שמשון הגיבור ושל רבי עקיבא.
כך ליבס משער, שחלק מן המאמרים הקדומים לכאורה שהובאו בכתביו, אשר לא נמצא להם מקור אחר מלבד בכתביו, למעשה נגלו אליו במהלך חזיונותיו הרוחניים, והוא נתן להם פירושים, לעיתים פירושים שלו ולעיתים גם הפירושים נחוו אצלו כגילויים מיסטיים. ליבס גם משער שרבי שמשון קרא בכתבים נוצריים, והשתמש ברעיונות מתוכם כדי להילחם בנצרות.

קבלה

רבי שמשון הוא אחד מגדולי המחדשים בתורת הקבלה, שלא עסקו רק בפרשנות לדברי קודמיהם אלא גם חידשו חידושים רבים שאין להם מקור בספריהם של מקובלים קדומים יותר. חידושים אלו, לדבריו ולדברי תלמידיו, הם תוצאה של גילויי מגיד: מלאך ממרום שגילה לו סודות התורה. כך מתדמה רבי שמשון לרבי יצחק סגי נהור ורבי יצחק לוריא שחידשו אף הם חידושים רבים בקבלה, על פי גילוי אליהו הנביא.
רוב חידושיו בקבלה כרוכים בגימטריאות. לדוגמה, מספר האותיות בשמותיהם של כל האבות (אברהם יצחק יעקב) מצד אחד ושל כל האמהות (שרה רבקה רחל לאה) מצד שני הוא 13 (י"ג) שהוא מספרן של י"ג מידות של רחמים.
גם הגימטריה של "אחד" היא 13, ולדבריו זה נובע מכך שהאבות והאמהות היו אלו שהפיצו בעולם את יחודו של ה', ואם מחברים את מספר האותיות של האבות והאמהות, יהיה המספר 26, שהוא הגימטריה של השם המפורש.
בספריו מופיע פעמים רבות הביטוי "והוא רחום יכפר עוון" בהטיות שונות, כאשר נראה שמחד רצה לגלות את סודות הקבלה, ומאידך חשש מפני סכנות, רוחניות כפיזיות, העלולות לבוא כתוצאה מגילוי הסודות.

האגרת

רבי שמשון חיבר אגרת הנחשבת כבעלת סגולה בייחוד בערב פסח ולפי המסורת מי שקורא אותה מובטחת לו שמירה מפורעניות לכל השנה. איגרת זו נדפסה ברבות ממהדורות המחזורים וההגדות של פסח. האיגרת מנוסחת כמכתב תשובה לרבנים שביקשו פירוש למאמר סתום המיוחס באיגרת לאר"י. המאמר עוסק בשמות המלאכים שהופקדו על הכאת המצריים בעשר מכות מצרים, ועל פיו מלאכים אלו הם האחראים גם על גאולת ישראל בעתיד. רבי שמשון מבאר באיגרת את המאמר על פי גימטריה של שמות המלאכים. כמו כן ביאר באיגרת על פי הקבלה את הסימן דצ"ך עד"ש באח"ב.
כריסטוף רוסה

חייו

רוסה נולד באביניון וגדל באקס-אן-פרובנס. בשנות נעוריו המוקדמות החל להתעניין בצ'מבלו. הוא למד בסקולה קנטורום בפריז אצל הוגט דרייפוס ומשנת 1980 עד 1983 המשיך בקונסרבטוריון המלכותי בהאג, הולנד אצל בוב ואן אספרן. ב-1983 זכה רוסה בפרס ראשון בתחרות הצ'מבלו הבינלאומית השביעית בברוז'; הייתה זו נקודת הזינוק לקריירה סולנית ורוסה הופיע עם הרכבים שונים, ביניהם האקדמיה למוזיקה עתיקה, "לז ארטס פלוריסאן", "מוזיקה אנטיקווה קלן", "לה פטי באנד" ו"איל סמינריו מוזיקלה". עם "לז ארטס פלוריסאן" התנסה לראשונה בניצוח, כעוזר למנצח ויליאם כריסטי. ב-1991 הובילה שאיפתו לניצוח לייסוד "לז טאלנס ליריק", ההרכב שעליו הוא מנצח עד היום וקוצר הצלחה בינלאומית. רוסה היה מנהל מוזיקלי של הפקת הסרט "פארינלי איל קסטראטו", המבוסס על חיי פארינלי, הזמר הסריס המפורסם. הוא פעיל גם כמורה למוזיקת בארוק באקדמיה מוזיקלה צ'יאניה בסיינה.