google/wiki40b huggingface dataset:
קנאבידיול

פעולות מיקרוביאלית

לפי השערות שלא נבדקו, CBD עשוי להחליש את ייצור החֵלב בשורשי פצעי אקנה.

השפעות נוירולוגיות

מחקר שנעשה בשנת 2010 העלה כי זנים של קנאביס המכילים ריכוזים גבוהים יחסית של CBD, לא גורמים לפגיעה בזיכרון לטווח הקצר בעת ההשפעה, בשונה מזני קנאביס עם ריכוזים זהים של THC אך ריכוזים נמוכים יותר של CBD. החוקרים ייחסו תכונה זו לתפקידו של ה-CBD כאנטגוניסט לקולטן CB1.

הCBD משמש כמגן עצבי בעור בעלי חיים.
תכונתו של ה-CBD כנוגד חמצון חזק הוכחה כמשחקת תפקיד נוגד איסכמיה, ומגן עצבי.

השפעה פסיכותרפית

ל-CBD ישנן השפעות אנטי-פסיכוטיות, והוא עשוי לנטרל את ההשפעות הפסיכוטומימטיות האפשריות של THC על אנשים עם סכיזופרניה סמויה. כמה מחקרים מראים ש-CBD יהיה טיפול חלופי לסכיזופרניה, בטוח ונסבל היטב. מחקרים הראו ש-CBD עשוי להפחית סימפטומים סכיזופרניים בשל היכולת שלו לכאורה לייצב לשבש או לדכא את מסלולי הקולטן NMDA במוח, אשר משותפים ולעיתים בתחרות על ידי נוראפינפרין ו-GABA. Leweke et al. ביצע ניסוי עיוור כפול במשך ארבעה שבועות, ובו נחקרה קלינית בצורה מבוקרת השפעת CBD טהור לעומת התרופה האנטי-פסיכוטית אמיסולפריד, בשיפור תסמיני סכיסופרניה, על 42 חולים בסכיזופרניה פרנואידית חריפה. שני הטיפולים גרמו לירידה משמעותית של התסמינים הפסיכוטיים כפי שהוערכו על ידי סולם הדירוג הפסיכיאטרי הקצר (BPRS) והסרגל של התסמינים החיוביים והשליליים (PANSS). בעוד שלא היה הבדל סטטיסטי בין שתי קבוצות הטיפול, CBD גרם פחות תופעות לוואי באופן משמעותי (סימפטומים פירמידאליים, עלייה בפרולקטין, עלייה במשקל) בהשוואה לאמיסולפריד.
מחקרים הראו ש-CBD מצמצם את פעילות המערכת הלימבית, ומפחית התכנסות עצמית שעשויה להיגרם על ידי THC.‏
CBD גם מפחית את החרדה בהפרעת חרדה חברתית, וניתן כטיפול לסובלים מבעיות שינה. משטר כרוני של CBD בחולדות נמצא כמפחית חרדה, אך מסקנה זו עדיין שנויה במחלוקת.
CBD הוכח כנוגד דיכאון בדומה לתרופות נוגדות דיכאון במודלי דיכאון של בעלי חיים.

איחוי שברים וחיזוק עצמות

במחקר שנעשה על בעלי חיים בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב נמצא שה-CBD המצוי בקנאביס משפר מאוד את תהליך האיחוי של שברים בעצמות, וגורם לכך שהעצם תהיה חזקה יותר וקשה יותר לשבירה. לדברי החוקרים ה-CBD לבדו מחזק את העצם בזמן תהליך ההחלמה. החוקרים אמרו כי יש לפתח חומרים רפואיים הנגזרים מה-CBD שיתאימו לטיפול בחולים, "תרופות כאלה עשויות לזרז ולשפר תהליכים של ריפוי שברים, ואף להאיץ התחדשות (רגנרציה) של עצמות - למשל בעת בניית עצם הלסת לקראת השתלת שיניים".

קנאביס משופר CBD

לפני עשרות שנים, ברירה מלאכותית על ידי מגדלים בארצות הברית הורידה באופן דרמטי את כמות אחוזי ה-CBD של זני הקנאביס שהם פיתחו; הלקוחות שלהם העדיפו זנים שמשפיעים יותר על התודעה ובעלי אחוזי THC גבוהים, ואחוזי CBD נמוכים יותר. כדי לעמוד בדרישות של מטופלים בקנאביס רפואי, פיתחו המגדלים זנים עשירים ביותר CBD.
בחודש נובמבר 2012, חברת תיקון עולם, המספקת קנאביס רפואי בישראל, הודיעה כי פיתחה זן חדש של הצמח שבו יש רק CBD כמרכיב פעיל, וכמעט ללא THC, שיספק חלק מהיתרונות הרפואיים של קנאביס ללא אופוריה. לדברי החוקרים, צמח הקנאביס, המועשר ב-CBD, "יכול לשמש לטיפול במחלות כמו דלקת מפרקים שגרונית, דלקת המעי הגס, דלקת כבד, מחלות לב וסוכרת".
מחקר על קנאביס משופר CBD החל בשנת 2009, וכתוצאה מכך פיתחה 'תיקון עולם' את זן 'אבידקל', המכיל 15.8% CBD ופחות מ-1% THC.
רפאל משולם, חוקר הקנבינואידים, אמר "... לדעתי אבידקל הוא צמח הקאנביס מועשר-CBD הראשון ללא THC שפותח בישראל". בפברואר 2014, הוגשה בקשה לפטנט לצמח קנאביס בשם "avidekel".
האגודה הישראלית לאסטרונומיה

היסטוריה

האגודה הישראלית לאסטרונומיה נוסדה כאגודת חובבים ב-28 במאי שנת 1951 על ידי קבוצת חובבי אסטרונומיה שעלו מגרמניה וצ'כיה, ביניהם ד"ר היילברונר וד"ר דוד זיצ'ק. ד"ר זיצ'ק שימש כיו"ר האגודה הראשון והמשיך בפועלו זה במשך שנים רבות עד פרישתו מטעמי בריאות. 
ההחלטה להפוך את האגודה לארצית נתקבלה ב-1953, בלשכת נשיא המדינה ובחסות ראש הממשלה דאז, דוד בן-גוריון, במטרה לקדם את ידע האסטרונומיה ומדעים נלווים במדינת ישראל המתגבשת. 
לאגודה הוקצה אז שטח אדמה בגבעת רם בירושלים על ידי מינהל מקרקעי ישראל, במתחם שיועד אחר כך לפיתוח האוניברסיטה העברית. 
במתחם זה נבנה בשנת 1956 הפלנטריום ע"ש משפחת ויליאמס לשימושה הבלעדי של האגודה בעזרת תרומה של משפחת ויליאמס, ממנהלות בנק אפ"ק (לימים בנק לאומי).
פעילות האגודה התמקדה ומתמקדת בהפצת האסטרונומיה בקרב הציבור הרחב בישראל. מטרה זו מושגת באמצעות ארגון כינוסים, קורסים, הרצאות ותצפיות לקהל הרחב, וכן בהוצאת החוברת "אסטרונומיה (בעבר "כל כוכבי אור")". חוברת זו היא היחידה מסוגה בעברית מאז ועד היום. 
בשנת 1953 הכשירה האגודה מצפה כוכבים בשכונת טלביה שבירושלים ופנתה להקמת סניפים בכל רחבי הארץ - ת"א, רמת גן, חיפה והגליל. סניפים אלה אינם פעילים עוד וסניפים אחרים מוקמים במקומם. כל פעילויות החברים נעשו ונעשות עד היום בהתנדבות מלאה. 
עקב האטה זמנית בפעילות האגודה ומעבר מרכז הכובד של הפעילות לגבעתיים, השתלטה האוניברסיטה העברית בשנת 1986 על מבנה הפלנטריום שנמצא כבר באותה שעה בתוך שטח האוניברסיטה המתרחבת. ההשתלטות כללה גם את הטלסקופ של אלברט איינשטיין שהועבר לאגודה ב-1962 מבית הספר "בן שמן". האוניברסיטה הפכה את רוב מבנה הפלנטריום לשטח משרדים, דבר שהביא את האגודה הישראלית לאסטרונומיה ואת משפחת התורם, מר ויליאמס, להגיש שתי תביעות משפטיות נגד האוניברסיטה העברית (8514/90, 1574/98) להחזרת הפלנטריום לניהול האגודה ולפעילות אסטרונומית. בפסק הדין נקבע כי המצפה יישאר ברשותה של האוניברסיטה למרות הנסיבות.
בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, חנכה האגודה את מצפה הכוכבים בגבעתיים. גבעתיים נבחרה כמקום מועדף בגלל גובהו של המקום שהוקצה למצפה מעל פני הים ומרחקו מלחות הים. המצפה הוקם בכספי העירייה, האגודה ותרומות מחו"ל, שגייס המייסד ומנהל המצפה הראשון, אינג' יוסף פוקס. 
מאז הקמתו מנוהל המצפה בשיתוף פעולה עם עיריית גבעתיים. יושבי הראש של האגודה שימשו לפעמים גם כמנהלי המצפה, ביניהם: חיים לוי, ד"ר נח ברוש, אריה נתן, אילן מנוליס וד"ר יגאל פת-אל, המשמש יושב ראש האגודה ומנהל המצפה כבר למעלה מ-20 שנה (1987 ואילך).

עיקר הפעילות

האגודה פועלת כמלכ"ר ומונה כמה מאות חברים. מרכז הכובד של פעילות האגודה ממוקם במצפה הכוכבים בגבעתיים אך האגודה מקיימת גם פעילויות אסטרונומיות ארציות ובהן ערבי תצפיות רחוב מתואמים בכל רחבי הארץ, תצפיות מאורגנות בדרום הארץ, סופי שבוע אסטרונומיים, כנסים בנושאי אסטרונומיה וימי עיון.
בטאון האגודה "אסטרונומיה" (לשעבר "כל כוכבי אור" וקודם לכן "הכוכבים בחודשם") יוצא אחת לתקופה, וכן מוציאה האגודה גם אלמנך שנתי עם האירועים האסטרונומיים הצפויים להיראות בשמי ישראל.
ידיעון האגודה הישראלית לאסטרונומיה מופץ פעם בשבועיים ומכיל עדכון דו-שבועי על אירועי השמיים הבולטים הצפויים, תצפיות והרצאות ועוד נושאים בעלי עניין.
פעילויות האגודה ממומנות מדמי חבר, הכנסות מפעילויות, ומעת לעת היא נתמכת על ידי משרד המדע וגופים תורמים אחרים (האחרון שבהם בשנת 1999, חברת פלאפון). לאגודה קשרים עם התאגדויות דומות בחו"ל ועם מוסדות מחקר בארץ ובעולם.
דן זסלבסקי

ביוגרפיה

זסלבסקי נולד בקיבוץ גבעת ברנר לדוד וחיה וגדל החל מגיל 3 ברחובות. בבגרותו שהה תקופה קצרה בקיבוץ. כשביקש ללמוד הנדסה חקלאית, או הנדסה אזרחית, והדבר לא הסתייע, עזב את הקיבוץ. זסלבסקי למד תואר ראשון בהנדסה אזרחית עם התמחות בהנדסת מים (סיום ב 1955) ותואר שני בתחום הנדסת מים וקרקע (סיום ב 1957) בפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון. את לימודי הדוקטורט עשה בנושא של פיזיקה של הקרקע באוניברסיטת מדינת איווה  בארצות הברית (סיום ב 1960). גר בחיפה בשכונת נווה שאנן ותקופות קצרות בארצות הברית. כמו כן גר זמן מה ברחובות, בירושלים ובהולנד.
זסלבסקי שרת בארגון ההגנה, אך סייע לאצ"ל להעביר נשק לחוף מהאלטלנה. נלחם במלחמת הקוממיות בקרבות עקובים מדם בבית עפה בדרום ובמקומות נוספים. במלחמת ששת הימים, היה מכובשי רמת הגולן ושרת בחטיבה 8. פיקד על פלוגת החרמ"ש שכבשה את הכפר זעורה. בהמשך, כשנהרג מפקד הפלוגה השנייה בגדוד, פיקד על שתי פלוגות גם יחד והגיע עד קוניטרה. במלחמת יום הכיפורים נלחם באוגדה של אברהם אדן (ברן). לאחר המלחמה, היה מגויס ושרת כמפקד המילואים של תח"ש (תורת חיל שריון). סייע לגייס את מיטב המוחות בטכניון למאמץ הטכנולוגי, שיזם לאחר המלחמה. בין הפרויקטים: מחקר טכני גדול על מהלך המלחמה. השתתף בין השאר בפיתוח הבלטן שהוא שריון ריאקטיבי נגד מטען חלול, העשן המיידי המתפוצץ, העשן מהמפלט, אחסנה יבשה, מרגמה קטנה לשימוש טנקים (מרגמת 60 מילימטר) ופרץ דרכים טכנולוגיות רבות.
זסלבסקי היה מהנדס ואיש אקדמיה בטכניון. שימש בתפקיד של פרופסור מלא בטכניון החל מ 1971 בפקולטה להנדסה חקלאית. העמיד אחריו דורות רבים של מהנדסים, חוקרים ואנשי מקצוע מעולים בתחום החקלאות, הקרקע, הבנייה, המים והאנרגיה. ייצג את הטכניון ואת האקדמיה הישראלית בתחומים רבים בעולם. משרד החקלאות של ארצות הברית רצה לגייס אותו, עבד שם שנה וחזר לישראל מתוך געגועים. היה היוזם והרוח החיה מאחרי אינספור פיתוחים ופרויקטים בצה"ל במסגרת תח"ש ובמסגרות אחרות. היה היזם והממציא והרוח החיה מאחורי הפרויקט של דרכי הביצות או כבישי הפלסטיק בבלוזה . הכבישים נבנו במשך כמה חודשים בסיוע של מומחי מיכון חקלאי מהפקולטה להנדסה חקלאית בטכניון וכן בסיוע של מתנדבים רבים שחלקם היו חיילים ששרתו במקום והתנדבו בסוף השרות הצבאי שלהם לעבוד במשך תקופה נוספת בפרויקט. ערכם לא סולא בפז במלחמת יום הכיפורים. דחף ללא לאות פרויקטים שונים בתחום המים וההתפלה. עסק בפרויקטים שעדיין לא הושלמו כמו: המבוע, ארובת שרב ופרויקטים רבים אחרים. נשא בתפקידים שונים: דיקן פקולטה, המדען הראשי במשרד האנרגיה (1983-1985), נציב המים (1992–1993). שימש ראש המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי (2004-2007), ויועץ בשיחות מדיניות רבות, שחלקן חשאיות, עם בעלי ברית ומול אויבים.
זסלבסקי היה נשוי, אב לשלושה וסב.
בוב גואן

ביוגרפיה

גואן נולד בלונג ביץ' וגדל בלייקווד, פרבר של לוס אנג'לס, לאחר סיום התיכון הוא החל ללמוד באוניברסיטת סן דייגו וב-1976 סיים תואר בטלקומוניקציה, תקשורת וקולנוע, במהלך לימודיו האקדמאיים הוא היה פעיל ברדיו בהפעלת סטודנטים והוא ניצל את ניסיונו על מנת קבלת עבודה ברדיו מקומי בעירו, לאחר מכן הוא עבד כתקליטן ומפיק בתחנת הרדיו שהועסק ולבסוף גם קודם לתפקיד במאי.
ב-1981 הופיע לראשונה בטלוויזיה ככתב ספורט של "KESQ-TV", השלוחה של ABC בפאלם ספרינגס. בתחילת שנות השמונים הוא שימש ככתב באזורים מסוימים של רשת ESPN, לאחר כמעט ארבע שנים בתפקיד הוא עבר להוליווד, שם הנחה מספר שעשועונים ומשחקים טלוויזיוניים, הצלחתו הגדולה הגיע שהנחה בין 1989 ל-1991 את התוכנית גלגל המזל.
ב-1993 הצטרף לצוות תוכנית חדשות הבידור "Entertainment Tonight", תחילה ככתב שטח וב-1996 החל לשמש כמנחה התוכנית. הוא שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה בתפקיד עצמו, ב-2005 דיבב גרסה מצוירת של עצמו בסדרה קסם של הורים.
מ-1994 ועד 1994 הנחה את תחרות מיס תבל ואת תחרות מיס ארצות הברית.
ב-1988 נישא לסברינה וב-1994 נולד בנו. ב-1997 הזוג התגרש. הוא מארגן מדי שנה אירוע גולף שהכנסותיו תומכות במשאלת לב.
אוטובוס דואר

אוטובוס דואר הוא שירות אוטובוסים המיועד לשילוב של חלוקת דואר ותחבורה ציבורית לנוסעים באזורים כפריים, מבודדים שאין אליהם גישה ברכבת. השירות קיים בחלק ממדינות העולם ומופעל על ידי חברות הדואר. לפני שעבר השירות לשימוש באוטובוסים הוא ייושם באמצעות כרכרות או דיליז'נסים. סמל השירות ברוב המדינות הוא וריאציה של קרן דואר והצבע השולט של כלי הרכב הוא צהוב. בחלק משירותי האוטובוסים נהג האוטובוס הוא גם דוור, ובחלקם מוצב דוור בנוסף לנהג. חלק מהקווים אינם משמשים עוד לחלוקת דואר בפועל, אלא כתחבורה ציבורית רגילה בלבד, אך מופעלים על ידי רשויות הדואר כתולדה של זיקה היסטורית. בעגה של סרדיניה אוטובוס נקרא "postalino", רמז לכך שבעבר שימשו אוטובוסים באי לחלוקת דואר.

אוסטריה

שירות Postbus, נוסד ב-1907 על ידי הדואר המלכותי הקיסרי של האימפריה האוסטרו-הונגרית והתבסס בתחילה על דיליז'נסים לפני שעבר בהדרגה לאוטובוסים. בשנת 2003 נרכש השירות על ידי חברת הרכבות הלאומית של אוסטריה (ÖBB, אוסטרייכישה בונדסבאנן). החברה פועלת כחברת תחבורה ציבורית לכל דבר, עם צי רחב ומגוון של אוטובוסים ומיניבוסים, הצבועים בסכמות צבע שונות לפי קווי השירות.

שווייץ

אוטובוסי הדואר (PostAuto Schweiz בגרמנית שווייצרית, CarPostal Suisse בצרפתית, AutoPostale Svizzera באיטלקית ו-AutoDaPosta Svizra ברומאנש) הם חברת האוטובוסים הגדולה והפופולרית בשווייץ וחברה בת של הדואר השווייצרי. בעוד רוב המדינה מרושתת בקווי רכבת, הרי שיישובים רבים אינם נגישים למסילה והשירות אליהם מבוצע באוטובוסי הדואר הצהובים בלבד. השירות נוסד ב-1849 על ידי דיליז'אנסים ועבר בשנת 1906 להפעלה באוטובוסים. ב-1919 נחנך הקו דרך מעבר סימפלון שקישר את אוטובוסי הדואר לגבול איטליה. ב-1949 החל השירות לפעול גם בליכטנשטיין. ב-2005 הופרדה החברה מן הדואר, אך המשיכה להיות חברת בת באחזקה מלאה של הדואר. מרכז ההפעלה של האוטובוסים נמצא בעיר סיון והם פועלים גם בצרפת (עם מרכזים בליון, אגנו ובזייה), ליכטנשטיין ודרום גרמניה (משפהאוזן לביזינגן).

גרמניה

שירות הדואר של הקיסרות הגרמנית הפעיל שירות אוטובוסי דואר בשם Kraftpost מאז 1905. השירות התקיים בגרמניה המערבית עד 1985. בשנות החמישים בגרמניה היוותה רשת אוטובוסי הדואר תשתית תחבורה ציבורית זולה שהגיעה לכל קצווי הארץ והשלימה את מערך מסילות הברזל שנפגע קשה בתקופת מלחמת העולם השנייה. קווים רבים בוטלו במהלך שנות השבעים והשמונים עם הגידול הניכר באחזקת רכב פרטי והועברו לחברות אזוריות. ב-2013 נוסדה חברת Deutsche Post Mobility GmbH שהפעילה קווי אוטובוסי נוסעים צהובים עם סמל קרן הדואר תחת המותגים "Postbus" ו-"ADAC" ב-2017 אוחד המותג עם רשת FlixBus הבין-ארצית. בדרום גרמניה נוסעים מספר קווים מאוסטריה ומשוויץ.

שוודיה

באזורי הכפר המרוחקים של צפון המדינה עדיין מחולק דואר באמצעות אוטובוס. בין השנים 1923 עד 1991 הופעל השירות על ידי רשות הדואר השוודית (Posten). ב-1991 הופרט השירות ונמכר לחברת האוטובוסים Swebus AB. כיום מופעלים האוטובוסים על ידי חברות מקומיות, כזיכיון של רשות הדואר. חלק מאוטובוסי הדואר כוללים בחלקם האחורי ארגז לסחורות כבדות ואמצעי שינוע. כלים אלה נקראם בשוודית Skvader (יצור אגדי מן הפולקלור השוודי, חציו ארנבת וחציו שכווי ענק).
אייל פיליפיני

תפוצה, אקולוגיה ומחזור חיים

האייל הפיליפיני נפוץ לאורך הפיליפינים ותפוצתו כוללת את האיים: "מינדורו", "לוזון", "סמר", "לייטה", "פולילאו", "קטנדואנס", "מינדנאו" ו"אסילן"; המין נכחד באי "יליראן" וכנראה גם ב"והול" ו"רינדוק". האיים שבהם הוא אינו מצוי הם: "יגרסו", "פאלאוואן", "פאנאי", "סולו", "באבויאן", "דינאגאט", "סיארג'או" וקבוצת איי "באטאנס" ו"קאלאמיאן". בנוסף לתפוצתו המקורית, האייל הפיליפיני הובאה לגואם על ידי המושל הספרדי מריאנו טוביאס בין שנות 1770–1774 לשם ציד שעשוע. למרות המחסור בתפוצתו המקורית בפיליפינים, הוא מאוכלס יתר על מידה בתחומים רבים בגואם, וגורם נזקים רבים לצמחייה על ידי רעיית יתר. כמו כן האיילים הפיליפינים הובאו לאיים באוקיינוס השקט: "סאיפאן" ו"רוטה" באיי מריאנה הצפוניים, והאי "פוהנפיי" באיי קרוליין, אך הם לא התרבו בכזאת הצלחה כמו בגואם. במאה ה-19 אייל זה הובאה גם לאי היפני "בונין" על ידי ספינות ספרדיות, אך ניצוד שם עד הכחדה ב-1925; לאחר מלחמת העולם השנייה הוא הובאה שוב לאי "בונין" מגואם אך כיום הוא אינו מצוי שם.
אייל זה תופס מגוון של בתי גידול מיוערים, החל משפלות וקרחות יער, ועד למדרונות הרים בגובה 2,900 מטר מעל פני הים. תת-המין במינדורו נפוץ גם במרעה פתוח.
האייל הפיליפיני נח במהלך היום מוסתר בצמחייה צפופה, ומתחיל את פעילותו מהערבים לאורך כל הלילה עד עלות שחר. פרוותו הכהה מספקת לו הסוואה מצוינת ביערות בשעות היום ובעיקר בשעות הלילה. במשך השנה הנקבות יכולות להתקבץ לעדרים של עד 8 פרטים, ואילו הזכרים נשארים בודדים ואגרסיביים. מין זה מעדיף בדרך כלל את קצה היער או קרחות יער, וניזון ממגוון רחב של צמחייה כגון: עשבים, עשבי תיבול, עלים ופרחים ופירות יער שנפלו. באזורים שאליהם הובאו, האיילים הפיליפינים גורמים נזק משמעותי למערכות אקולוגיות מקומיות, מונעים את התחדשות היער ואוכלים כמויות גדולות של יבולים.
עונת הרבייה מתרחשת בחודשי ספטמבר עד ינואר, ולאחר הריון של 220 ימים הנקבה ממליטה עופר אחד בעל פרווה כהה עם כתמים לבנים שנעלמים לאחרי מספר שבועות.

איומים ושימור

איילים אלה מסווגים במצב פגיע על ידי IUCN בשל אובדן מתמשך של בית גידול והסגת גבול אנושית לחקלאות או לכריית מינרלים. האיילים הפיליפינים ניצודים גם באינטנסיביות לאורך כל תפוצתם עבור בשרם ועורם, (כמו גם לפוחלצים וקרניים לקישוט). למרות שיש מספר אזורים מוגנים בפיליפינים, במרביתם חסרה אכיפה רצינית למניעת ציד כריתת יערות וכדומה; כתוצאה מאיומים אלה, האוכלוסייה של האייל הפיליפיני מאוד מקוטעת ויורדת בחדות לכל אורך הטווח שלו. תת-המין במינדורו נחשב למאוים ביותר מבין תת-המינים ויחד עם הפרסתן השני באי (תאו הפיליפינים) סובל מבעיות דומות של גודל אוכלוסייה קטנה, ובעיקר בשל כריתת עצים נרחבת באי (למעלה מ-90% מהעצים באי נכרתו). דווקא באזורים שבהם האיילים לא היו מצויים באופן טבעי, יש חוקי ציד מחמירים (גואם ו"רוטה") או איסור ציד בכלל ("סאפיאן"). בטווח המקורי שלו, אין כרגע צעדים ספציפיים לשימורו מלבד חוות איילים בינוניות באי "לוזון".
רופא מרדים

רופא מרדים הוא רופא האחראי על פעולת הרדמת מטופל במהלך פרוצדורה כירורגית, כללית או אזורית. בנוסף למתן חומרי ההרדמה למטופל במהלך הפעולה הכירורגית המבוצעת, הרופא המרדים גם אחראי על ניטור מצב החולה והשגחה על מערכות החיים הקריטיות כמו: מדדי לחץ הדם, קצב הלב, קצב הנשימה וריווי החמצן בדם, תפקוד הכליות והמוח ומדדים נוספים החיוניים לתפקוד התקין של הגוף ולהצלחת הניתוח.

תפקידו של הרופא המרדים

למעשה, תפקידו של הרופא המרדים הוא פיקוח רפואי ותרופתי על מטופל העומד בפני הליך כירורגי. פיקוח זה כרוך, בין השאר, בגילוי מבעוד מועד של כל גורמי הסיכון שהמטופל חשוף אליהם ולהתאים את שיטת ההרדמה למטופל.
הרופא המרדים מתאים לכל מטופל את תרופות ההרדמה המתאימות לו, זאת על מנת לאפשר לכירורג לבצע את הניתוח על הצד הטוב ביותר, ובמקביל לשמור על מדדים תקינים ועל מצבו הפיזיולוגי של המטופל לאורך כל הניתוח. תפקידו של הרופא המרדים ממשיך גם עם תום הניתוח, בהערת המטופל ובפיקוח על התאוששותו מהניתוח. בעת התאמת חומרי הרדמה יכול הרופא המרדים לסייע לתהליך ההתאוששות וההחלמה של המטופל ולהקל עליו. 
על הרופא המרדים להחזיק בידע בכל הנוגע למערכות הגוף האנושי, תגובות הגוף במצבים שונים, תרופות שונות ודרך פעולתן בגוף.

מצב הרופאים המרדימים בישראל

כמעט כל הליך כירורגי כרוך בהרדמה – מקומית, אזורית או כללית. למעט הרדמה מקומית, את ההרדמה מבצע רופא מרדים, לפעמים רופא מרדים מומחה ולפעמים רופא מרדים שלא התמחה ברפואה מרדימה. רופאים מרדימים מומחים התמחו, בנוסף להתמחותם ברפואה מרדימה, בענף רפואה אחר כגון: רפואת שיניים, מיילדות, הליכים טרום ניתוחיים, כאב, טראומה, טיפול נמרץ ועוד. 
בישראל ישנם כ-750 רופאים מרדימים. אין הכרח בישראל כי רופא מרדים יהיה רופא אשר לאחר לימודי הרפואה התמחה ברפואה מרדימה במשך חמש שנים, בעיקר בשל מחסור חמור ברופאים מרדימים מומחים ועלייה מתמדת במספר הניתוחים. המצוקה בתחום אף זכתה להתייחסות בדו"ח מבקר המדינה בשנת 2008.

סיכונים הכרוכים בהרדמה

תהליך ההרדמה מלווה בתופעות לוואי שעלולות להיות מסוכנות בהיעדר טיפול. בהרדמה כללית, מכיוון שמחדירים צינור לקנה הנשימה, ולפעמים מופעל כוח על מנת להחדיר את הצינור, יש סיכון של צרידות, כאב גרון, שבר שיניים ובמקרים קשים פגיעה מוחית ואף מוות. סיבוכים מצד מערכת הלב וכלי הדם הם בעיקר באנשים שיש להם תחלואה קודמת.
מוישרנגה

מאפיינים

המשתתפים הבונים את המגדלים הם בדרך כלל קבוצת גברים, מכל מקצוע, עדיף כזה המחייב כושר ויכולת גופנית. כיום קרוב ל-200 איש משתתפים בתהלוכת המבנים האנושיים, אך בעבר היו לא יותר משלושים. אומן או מנצח מתאם את המחול ואת המגדלים האנושיים, ומבנים אחרים, ואף אחראי לבחינה וקבלה של אנשים חדשים לקבוצת המבצעים.
התלבושות הן ייחודיות במובנים רבים. הן מורכבות מחולצות, מכנסיים, נעלי איכרים ולעיתים כובע מיוחד. האריג צבוע בלבן ועליו פסים באדום וכחול כמו של ליצן. זקנים עוד זוכרים כי בעבר נהגו לתפור את התלבושות מבד מזרנים ישן.

מקור והתפתחות

קיימות כמה תאוריות למקור מנהג המוישרנגה, ובמיוחד למקור השם. תאוריה אחת טוענת כי מקור המילה בערבית "מושן" שפירושו מסכה. תאוריה שנייה קושרת את המנהג עם תהלוכות קדומות שנערכו ברחובות לציון מאורע מיוחד.
אף שהמסורת בחצי האי האיברי מתוארכת למאה ה-13, הרישומים הראשונים שבידינו על המוישרנגה הם מהשליש הראשון של המאה ה-18.

מוזיקה וסמל

המחול מלווה במוזיקה המנוגנת על ה"טאבאלט" (tabalet סוג של תוף) ו"דולסאינה" (dolçaina סוג של חליל רעשני). המנגינה היא של מלחין בלתי ידוע והיא עתיקת יומין.
כמה מהאנשים הנאבקים למען התאוששות התרבות הולנסינית ושפתה מתייחסים למוזיקה של המוישרנגה כסוג של המנון של חבל ולנסיה ואף של כל האזורים דוברי הקטלאנית.
הרמן ארהארדט

הרמן ארהארדט (בגרמנית: Hermann Ehrhardt;‏ 29 בנובמבר 1881 - 27 בספטמבר 1971) היה מפקד גרמני בצי הקיסרי הגרמני בדרגת סרן (Korvettenkapitän) במהלך מלחמת העולם הראשונה ומפקד בריגדת ארהארדט של הפרייקור, לאחר המלחמה.

ביוגרפיה

נולד בדירסבורג (Diersburg) שבמדינת באדן-וירטמברג והצטרף לצי הקיסרי עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. עם תום המלחמה הוצב בבסיס קיל. במהלך דיכוי מרד הספרטקיסטים הקומוניסטי מיד לאחר המלחמה גיבש תחת פיקודו הכריזמטי 6,000 חיילים לאומנים במסגרת שנקראה של שמו "בריגדת ארהארדט". כמתנגד חריף לחתימת ראשי רפובליקת ויימאר על חוזה ורסאי ועקב פקודת הממשלה לפרק את היחידה, הוביל את הפוטש של קאפ במרץ 1920. ניסיון ההפיכה הסתיים כאשר חייליו הנסוגים מברלין טובחים בקהל שליווה את יציאתם מן העיר בשער ברנדנבורג. 
ארהארדט נמלט מגרמניה, אך שב אליה ב-1922 מבלי שהועמד לדין ועמד בראש ארגון הטרור "קונסול" שחבריו ביצעו את רצח ולטר רתנאו, שר החוץ היהודי של רפובליקת ויימאר. ב-1923 עבר לבוואריה שהייתה תחת שלטונו של גוסטב פון קאהר והקים בה ארגון צבאי מחתרתי (Viking Bund). במהלך הפוטש במרתף הבירה סירב ארהארדט להגיש סיוע לאדולף היטלר ולמרות שרבים מחייליו לשעבר השתלבו במפלגה הנאצית לא היה ארהארט עצמו חלק ממנה.
שמו היה רשום כמועמד לחיסול ב"ליל הסכינים הארוכות" (30 ביוני 1934), בו חיסל היטלר את בכירי האס אה, אך הוא נמלט לאוסטריה לפני כן. ב-27 בספטמבר 1971 הוא מת בביתו בקרמס בשאוסטריה בגיל 90.
הקורפוס ההררי ה-36 (ורמאכט)

היסטוריה

ב-15 באוקטובר 1939 הוקם הקורפוס ה-36, והועמד בפיקוד הנס פייגה. הקורפוס לחם במערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן הועבר לדרום נורווגיה, ומשם לצפון פינלנד.
ב-18 בנובמבר 1941, הוסב הקורפוס לקורפוס הררי, וב-30 בנובמבר  הוחלף פייגה על ידי קרל וייזנברגר.
הקורפוס לחם לצד פינלנד כחלק מארמיית נורווגיה, שהפכה ב-14 בינואר 1942 לארמייה ההררית ה-20, והשתתף בקרבות השונים במלחמת ההמשך. ב-10 באוגוסט 1944 מונה אמיל פוגל למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך מלחמת לפלנד עד סוף המלחמה.
מפרצון בריאלמון

גילוי המפרץ

המפרצון התגלה בשנת 1898 על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, בפיקודו של אדריאן דה ז'ארלש.

מקור השם

ז'ארלש קרא למפרצון על שמו של לוטננט גנרל הנרי אלקסיס בריאלמון, איש צבא בלגי.

בסיס ארגנטינאי

במסגרת מלחמתה של ארגנטינה בבריטניה לשליטה באזור (שהגיעה לשיאה במלחמת פוקלנד), הקימה ארגנטינה בסיסים באזורים רבים בשטח הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה. בשנת 1954 הוקם בסיס מסוג זה במפרצון בריאלמון.

לקריאה נוספת

• Damien Gildea, Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide
• Ben Saul, Tim Stephens, Antarctica in International Law, P 827
יואל קרויס

ביוגרפיה

נולד לאברהם משה קרויס, חסיד תולדות אהרן. למד בתלמוד התורה ובישיבה של חסידות תולדות אהרון, אולם עוד בצעירותו התקרב לפלג "תורה ויראה" של נטורי קרתא. הוא אינו מחזיק בתעודת זהות בשל אידאולוגיה אנטי ציונית. שמו גם אינו רשום ברישומי האוכלוסין הישראליים, משום שנולד בבית הוריו ולא בבית חולים. נשוי לרחל, בת הרב אברהם יעקב אפשטיין, שהיה מרבני ישיבת "תורה ויראה" ונכדתו של הרב אהרן קצנלבוגן ממייסדי נטורי קרתא, ולהם 18 ילדים.
קרויס השתתף בהתקרבות שחלה בין אנשי "תורה ויראה" לבין פלג אחר, "נטורי קרתא של העדה החרדית"]. בכך היה שותף לרב זליג ראובן קצנלנבוגן, לרב אלתר קויפמן ולחמיו הרב אפשטיין (שהוא חתנו של הרב אהרן קצנלנבוגן ממייסדי "נטורי קרתא" וישיבת "תורה ויראה").
בשנים 1991–2013 השתתף קרויס במאבקים של ארגון אתרא קדישא נגד חפירות של רשות העתיקות. הוא השתתף גם בארגון הפגנות העדה החרדית ונטורי קרתא נגד ניתוחי מתים וחילולי השבת בירושלים.
בשנים 2005–2016 היה חבר בוועד שכונת גאולה.
הוא מוכר גם בזכות אוסף של עשרות אלפי פשקווילים שברשותו. הוא משתף פעולה עם אנשי הספרייה הלאומית וסורק עבורה את האוסף שלו.
בשנת 2012 הוציא קרויס לאור ספר ששמו "משנתו של רבי עמרם", העוסק במשנתו ובדמותו של הרב עמרם בלוי, מי שנחשב המנהיג והמייסד של נטורי קרתא.
קרויס הפעיל משחטת עופות בשכונת מאה שערים, אף כי הוא עצמו צמחוני, משיקולי כשרות. ביולי 2011 עצרה אותו המשטרה וסגרה את המשחטה בשל פעילותה שלא כחוק. ב־2016 נידון בבית משפט השלום בירושלים לשבעה חודשי מאסר ולקנס של 50 אלף ש"ח, בשל אי דיווח על המשחטה. לאחר ערעור בבית המשפט המחוזי, קוצר עונש המאסר לחמישה חודשים, וקרויס פתח בהליך ערעור בבג"ץ שלא התקבל. בשנת 2017 נפתח פרויקט מימון המונים באתר GiveBack כדי לסייע לקרויס לשלם קנס של 250,000 ש"ח שהוא חייב למס הכנסה ולמע"מ, וכדי לסייע בכיסוי הוצאות ההליכים המשפטיים וצורכי משפחתו בתקופת ריצוי עונש המאסר. ב-10 במאי 2017 החל לרצות את עונשו בכלא מעשיהו. כעבור כחודש וחצי, ב-29 ביוני 2017 זכה קרויס לחנינה מהנשיא ראובן ריבלין.
דודן

דוגמאות לדודנים בעץ משפחה

* הערה - הדודנים מסומנים בוורוד