ניס

גאוגרפיה ואקלים

ניס ממוקמת על חוף הים התיכון, והיא מוקפת בגבעות של הרי האלפים, המפריעות להתפשטותה של העיר באזור. את שטח העיר חוצים שני נחלים סוערים, פאיון במזרח (34 ק"מ) ומאניאן במערב. אלה נוטים להתייבש בקיץ.
העיר ניס נהנית מאקלים ים תיכוני המאופיין בקיץ חם ויבש ובחורף מתון. בחודשי הקיץ הטמפרטורה האופיינית היא מעל 20 מעלות צלזיוס ולעיתים קרובות מגיעה ל-30 מעלות צלזיוס. בימי החורף הטמפרטורה נעה בין 11 - 17 מעלות צלזיוס ואילו בלילות בין 4 - 9 מעלות צלזיוס.

היסטוריה


הסימנים הקדומים ביותר של התיישבות באזור מתוארכים לסביבות 400,000 לפני הספירה. את העיר ניס ייסדו יוונים מהמושבה היוונית מסאליה (מרסיי) באמצע המאה ה-4 לפנה"ס. היוונים העניקו לעיר את השם "ניקאיה" (Νικαία), לכבוד אלת הניצחון היוונית, ניקה, לאחר שהביסו את שכניהם, הליגורים. היא הייתה אחת הערים החשובות ביותר למסחר על חופי הים הליגורי עד הפלישה של הלומברדים. במאה ה-7 הצטרפה ניס לליגת הג'נובה, אשר אספה לתוכה את ערי החוף הים הליגורי. בשנת 729 הדפה ניס ניסיון פלישה של הסרצנים (הערבים), אך בשנים 859 ו- 880 עלה בידי הסרצנים לבזוז ולשרוף אותה, ועד המאה ה-10 היו סביבות העיר תחת שליטתם.
בימי הביניים המוקדמים הייתה ניס, בשמה האיטלקי ניצה, עיר-מדינה עצמאית שהשתלבה במערכת הבריתות והיריבויות בין ערי איטליה, כבעלת ברית של פיזה ואויבת של גנואה (ג'נובה). מלכי צרפת ניסו לכובשה, אבל העיר הצליחה להגן על עצמה. במאה ה-13 ובמאה ה-14 נכבשה ניס על ידי פרובאנס, אך הצליחה להשיב את עצמאותה. בשנת 1388 העיר נכנסה תחת חסותה של רוזנות סבויה, עד שנת 1860, כאשר ממלכת סרדיניה העבירה את השליטה על ניס לצרפת בהסכם טורינו. תקופה זו חולקה לשני חלקים בין השנים 1691-1731, כאשר ניס הייתה בבעלותו של מלך צרפת לואי הארבעה עשר, ובין השנים 1792-1814, כשהעיר הייתה תחת כיבוש נפוליאון.
בסוף המאה ה-18 החלו בני המעמד הגבוה בבריטניה להגיע ולנפוש בעיר ניס בפרט ובאזור הריביירה הצרפתית בכלל בחודשי החורף על מנת להימנע מהקור הבריטי. על שם תיירים ראשונים אלו, נקראת הטיילת של העיר ניס "טיילת האנגלים" (בצרפתית: Promenade des Anglais). הטיילת משתרעת לאורך "מפרץ המלאכים" (בצרפתית: Baie des Anges) של הים התיכון בניס.
לאחר מלחמות נפוליאון, צברה ניס פופולריות בהיותה עיר נופש ותיירות, מזג אויר נוח וחורפים חמים משכו את הזרים לאזור זה.
לקראת סוף המאה ה-19, החלו להגיע לעיר ולריביירה כולה ציירים ואומנים רבים שהעריכו את האקלים והצבעים הבהירים. ביניהם ניתן למנות את אנרי מאטיס ומארק שאגאל.
במחצית השנייה של המאה העשרים, צמחה והתפתחה למדי תחת סמכותו של ראש העיר ז'אן מדסן (1928-1944, 1947-1966) ובנו ז'אק (1966-1990). ב-16 באוקטובר 1979 פגע בחוף המערבי של ניס צונמי שנגרם כתוצאה ממפולת תת-קרקעית, בו נהרגו תשעה בני אדם.]
לא פעם הפכה ניס לזירה של פורומים פוליטיים בינלאומיים. בדצמבר 2000 נפתחה בה ועידת האיחוד האירופי, אשר בו הוסכם על הרחבת האיחוד מזרחה.
בשנת 2016, בעיצומן של חגיגות יום הבסטיליה בעיר, בוצע פיגוע דריסה קטלני שבו נהג משאית בן 31, מהגר מוסלמי מתוניסיה, דהר לתוך קהל החוגגים ודרס עשרות חוגגים עד שמשאיתו נעצרה. הנהג ירד מהמשאית ופתח באש מרובה אוטומטי על הקהל עד שחוסל בידי המשטרה. בפיגוע נרצחו 84 בני אדם וכ-200 נפצעו.

אוכלוסייה

בערך 10% מאוכלוסיית העיר הם בעלי אזרחות זרה ושש קבוצות המהגרים הגדולות הן: תוניסאים, איטלקים, מרוקאים, אלג’יראים, פורטוגזים וספרדים.]

תרבות וספורט

היות שהעיר מהווה יעד תיירותי פופולרי, היא מארחת גם פסטיבלים רבים לאורך השנה כמו הקרנבל של ניס ופסטיבל הג'אז של ניס.
קבוצת הכדורגל של ניס משחקת בליגה הראשונה בצרפת ובעיר קיים גם מועדון שחייה אולימפי.

הקהילה היהודית

בניס גרים כ-20,000 יהודים. ישנם שלושה בתי ספר יהודיים בעיר, של תנועת חב"ד, של תנועת אליאנס ובית הספר הציוני וישיבה גדולה וקטנה בשם "אור תורה".