google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ק ובובי

גרייס

פרופסור גרייס מקליסטר, היא פרופסור להיסטוריה, דמוקרטית רדיקלית ואתאיסטית שלא מהססת לתקוף את מתנגדיה בכל הזדמנות. יש לה אח הומוסקסואל בשם ג'ימי. יש לה שני דוקטורטים והיא כתבה שלושה ספרים. גרייס היא מרצה כריזמטית שאהובה מאוד על תלמידיה. במהלך הסדרה מנסה גרייס להיגמל מעישון מריחואנה.
בזמן לימודיה האקדמיים עבדה כמלצרית, אז פגשה את אבי בניה, חואן רוברטו דל אלבה, מנקה שולחנות מקסיקני. כשג'ק היה בן שלוש גורש חואן חזרה למולדתו, ובדרך התחבר עם טיפוס מפוקפק. יחד השניים שדדו חנות מכולת, וחואן ירה במוכר. הוא נכנס לכלא בטקסס למאסר עולם. גרייס סיפרה לילדיה ולשאר הסקרנים שאבי הבנים הוא ארכאולוג מצ'ילה שנפטר. ילדיה גילו את האמת במהלך הסדרה.
במהלך הסדרה מנהלת גרייס רומן עם עוזר ההוראה שלה, טום וקסלר-גרהאם. הרומן נחשף על ידי קולגה של גרייס, שדרש לטפל בנושא. נגד השניים לא ננקטו צעדים, והרומן הסתיים מאליו.
גרייס מיודדת מאוד עם שכנה פיטר בנדיקט, נשיא האוניברסיטה של מיזורי, ואביה של קורטני, חברתו של ג'ק ולימים אשת הנשיא לבית מקליסטר.
גרייס נפטרה בתחילת שנות ה-2040.

ג'ק

ג'ק מקליסטר, נער בן 16, תלמיד בתיכון טרומן של הארט, מיזורי. ג'ק מצטיין בריצה והיה כוכב נבחרת הריצה של בית הספר, עד שנפצע בברך. ג'ק היה חבר של מיסי בלנפ, נערה שנהרגה במהלך הסדרה בתאונת דרכים, ושל קורטני בנדיקט, בתו של פיטר.
ג'ק היה חייל במהלך "מלחמת האמריקות" הפיקטיבית ונפצע בגלל הפציעה הישנה בברך כשהגן על חייליו. אחרי המלחמה היה ג'ק עורך דין שהגן על חפים מפשע שהואשמו. אחיו בובי הציע לו לרוץ לקונגרס. ג'ק נבחר, ובמהלך הקדנציה שלו נהרג באופן טראגי בזמן שוד של חנות מכולת. הוא היה נשוי ואב לשניים. במותו אמר עליו אחיו, בובי, שהוא האדם הטוב ביותר שהעולם לא זכה להכיר.

בובי

רוברט בראונינג מקליסטר, נער בן 13, תלמיד בבית ספר תיכון טרומן של הארט, מיזורי.
בובי החליף את אחיו שמת כחבר קונגרס דמוקרטי, אך בתום קדנציה זו רץ בובי כרפובליקני, בניגוד מוחלט לאמונות הדמוקרטיות של אמו. יתרה מכך: בניגוד לאמו האתאיסטית, הצטרף בובי בנעוריו לכנסייה האפיסקופלית, והיה כומר. בובי נישא לקורטני בנדיקט, שהייתה חברתו של אחיו, ג'ק.
מקליסטר התכונן לרוץ לנשיאות מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך סנאטור מיזורי דניס מורגנתל גבר עליו. הוא החליט לרוץ כעצמאי, ונבחר לנשיאה ה-51 של ארצות הברית בשנת 2041.
במהלך שתי כהונותיו, עד 2049, ידע בובי עליות ומורדות: הוא נחשד בהטרדה מינית של אחת מעוזרותיו; הוא התגלה כבוגד באשתו עם סגניתו; בכהונתו אירע פיגוע גרעיני באמצע שיקגו; ומקליסטר אף איבד את בנו השני, הנרי, בתאונת דרכים. במהלך הבחירות אף שיקר בובי וסיפר שאביו היה ארכאולוג מצ'ילה; האמת נחשפה במהלך הבחירות.
גיא דוידי

תחילת דרכו

דוידי, יליד יפו אשר גדל בחולון ובכפר סבא, החל לעסוק בקולנוע בגיל 16 תחת הנחייתו של הצלם והבמאי אסף סודרי. בשנת 2001 עבר להתגורר בפריז. לאחר שובו לארץ בשנת 2003, עסק דוידי בצילום בהפקות שונות. בין השאר צילם דוידי את הסרטים הסרטים "חמזה", "זוכרות" ו"יומן של תפוז", עבור ערוץ France3 הצרפתי, ואת הסרט "זמן צבים", עבור ערוץ 2.

עבודתו כבמאי

לאחר מספר שנות עבודה כצלם, דוידי החל לביים סרטי תעודה העוסקים בחיי היום יום בצל הסכסוך הישראלי פלסטיני. ב-2006 ביים דוידי את הסרט התיעודי הקצר "בתהליך עבודה" (in working progress), העוסק בעובדי בנייה פלסטינים המועסקים בבנייה בהתנחלויות. בין השאר, הסרט הוצג בפסטיבלי סרטים בצרפת, ניו זילנד ואיטליה. ב-2008 ביים את הסרט "מתנה משמיים", המתעד את חייהם של פועלים זרים ביישובי עוטף עזה תחת מתקפות הקסאמים. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים קורטוסירקוטו בספרד ובפסטיבל סרטי פועלים בחיפה. בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו "נשים חוצות מחסומים", המתעד מפגשי נשים ישראליות ופלסטיניות בצל ההתקפה על עזה במסגרת מבצע חומת מגן. הסרט זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל מונטקטיני באיטליה בשנת 2010. בשנת 2010 ביים את הסרט "מילות מפתח", דוקומנטרי קצר בהפקת הטלוויזיה החברתית, המתאר את יצירתה של ההצגה "מילות מפתח", המבוססת בין השאר על כתבותיו של גדעון לוי. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה 2010 והשתתף בין השאר בפסטיבל sole luna באיטליה. באותה שנה אף יצא לאקרנים סרטו הראשון באורך המלא "זרמים קטועים" בבימוי והפקה משותפת של דוידי ואלכסנדר גוצ'מאן. הסרט עוסק בבעיית הנגישות למי שתייה בכפר בילעין ועוקב אחר החיים בהשפעת המחסור המתמשך במים במשך ארבע שנים. הסרט זכה בפרס "דוד מצלמת-הכסף" בפסטיבל הקולנוע היהודי בוורשה בשנת 2011 והיה מועמד לפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים ובפסטיבל קולנוע דרום. 
בסוף 2011 יצא לאקרנים סרטו הארוך השני "חמש מצלמות שבורות", קופרודוקציה ישראלית–פלסטינית–צרפתית בשיתוף ערוץ 8 וערוצי טלוויזיה בצרפת ובהולנד. הסרט מבוסס על שש שנות תיעוד וידאו של הצלם תושב בילעין עימאד בורנאט ומתאר מנקודת מבטו של בורנאט את המאבק בבילעין נגד גדר ההפרדה, צד לצד להשפעה של מאבק זה על חייו האישיים ועל משפחתו של בורנאט. הסרט זכה להצלחה בינלאומית עם פרס הבימוי בפסטיבל סאנדנס, פרס הקהל ופרס חבר השופטים בפסטיבל אידפא באמסטרדם, פרס הקהל בפסטיבל שפילד ולמעלה מעשרה פרסים נוספים בפסטיבלים שונים ברחבי העולם. הסרט אף נמכר לעשרות תחנות טלוויזיה ונמכר להפצה בבתי קולנוע בעשרות מדינות בהן ארצות הברית, קנדה, אנגליה, צרפת ויפן. בישראל הוקרן הסרט בפסטיבל קולנוע דרום 2012, בו זכה בפרס על שם ג'וליאנו מר, בפסטיבל ירושלים 2012 ובשנת 2013 היה מועמד עם הסרט לפרס אופיר במסגרת התחרות הדוקומנטרית. בשנת 2013 הסרט זכה בפרס אמי הבינלאומי והיה מועמד לפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר, בו הוא התמודד מול יצירה ישראלית נוספת "שומרי הסף". בראיון לנדב בורנשטיין עורר דוידי סערה כשסיפר שהוא "לא מייצג את ישראל, רק את עצמו" בתחרות על הפרס הנחשב.
בשנת 2014 יצר את הסרט רגשות מעורבים על במאי תיאטרון החדר, אמיר אוריין.
בנוסף לפעילותו כיוצר, דוידי אף משמש כמנחה בקבוצות ללימוד וידאו וקולנוע בפרויקט "וידאו-אקט", המכשיר יוצרי סרטים תיעודיים, במטרה לקדם ביקורת ושינוי חברתי.
הלן סובל סמית'

הלן סובל סמית' (באנגלית: Helen Elizabeth Sobel Smith; נולדה: הלן אליזבט מרטין, 22 במאי 1909, פילדלפיה - 11 בספטמבר 1969, דטרויט) הייתה שחקנית ברידג' אמריקאית. היא נחשבת לשחקנית הברידג' הטובה ביותר בכל הזמנים.

ביוגרפיה

הלן סובל סמית' נולדה בפילדלפיה כהלן מרטין לזוג הורים שהיגרו מאנגליה. בצעירותה הייתה רקדנית ונערת מקהלה ואפילו השתתפה בסרט Animal Crackers של האחים מרקס בשנת 1930. היא למדה ברידג' ממישהי ששרה יחד איתה. בשנת 1937 הוזמנה על ידי השחקן האמריקאי המוביל באותה תקופה אלי קלברסטון לשחק בנבחרת ארצות הברית הפתוחה באליפות העולם בהונגריה. ארצות הברית הפסידה בגמר לאוסטריה. 
הלן  הייתה נשואה לארבעה בעלים. הבעל השני אלכסנדר סובל היה שחקן ברידג' ברמה עולמית ולכן נעשה שימוש בשם משפחתו באזכורים שלה כשחקנית ברידג'. הלן מעולם לא שיחקה ברידג' עם בעליה משום שהייתה שחקנית ברידג' טובה בהרבה מהם.

היא התחתנה עם בעלה האחרון, סטנלי סמית' בשנת 1966. סמית' נפטר ב-1968 ממחלת הסרטן. גם הלן סובל סמית' נפטרה ממחלת הסרטן בשנת 1969.

קריירת הברידג'

לאחר שהוזמנה לשחק בנבחרת הפתוחה של ארצות הברית בשנת 1957 שיחקה פעם נוספת בנבחרת הפתוחה של ארצות הברית באליפות העולם, שאז כבר נקראה Bermuda Bowl. גם בתחרות זו סיימה ארצות הברית במקום השני. ניצחה נבחרת איטליה.

השותף הקבוע שלה בשנות ה-40 בברידג' היה צ'ארלס גורן. גורן נחשב לשחקן הברידג' הפעיל הטוב ביותר בארצות הברית באותה תקופה. אוסוולד ג'קובי, שנחשב לשחקן טוב ממנו, התנדב לצבא האמריקאי וכמעט שלא שיחק. לאחר אליפות העולם בשנת 1957 נפסקה השותפות ביניהם. התחרות האחרונה בה זכתה הייתה אליפות לקבוצות מעורבות בשנת 1968, בה שיתפה פעולה עם אוסוואלד ג'קובי.

סובל סמית' זכתה 35 פעמים באליפויות צפון אמריקה.
ואן גוך וודקה

תהליך הזיקוק

המזקקה מייצרת את הוודקה כבר במשך 133 שנה בקבוצות קטנות תוך שימוש במגוון של דגנים, בשילוב המורכבים בעיקר מחיטה, תירס ושעורה. הוודקה מזוקקת פעמיים בזיקוק רציף, ובפעם השלישית בסיר מסורתי. בנוסף נעשה שימוש בנחושת בתהליך כדי להסיר את הקשיחות של המוצר.
נמל התעופה הבינלאומי בצרה

היסטוריה

הנמל נבנה בשנת 1980 ומתופעל מאז על ידי ממשלת עיראק.
בשנת 1991 הופסק פרויקט שיפוץ הנמל שכללה בניית טרמינל חדש, וזאת עקב מלחמת המפרץ. המשך פיתוח הנמל בוצע בפועל בשנת 2003 לאחר הפלישה האמריקנית לעיראק, מספר מבנים שופצו על ידי הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי ובנמל נבנה מגדל בקרה אווירית והותקנו בו אמצעי ניווט, כמו כן הוקמו בו מבני תחבורה ותקשורת.
נמל התעופה נפתח בסופו של דבר ביוני 2004, פתיחת הנמל צוינה על ידי הקרבת כבשים כמו גם עם נחיתתו של מטוס סילון מסוג בואינג 727 של חברת עיראקי איירווייז מבגדאד. בכך ציינה גם החברה את פתיחת השירות הפנימיים, בחנוכת הקו מבגדד לבצרה.
נמל התעופה נמצא בתהליכי בנייה מחדש.
בין השנים 2003 ו 2009 הייתה בנמל נוכחות גדולה של חיל האוויר המלכותי הבריטי.
זלטה פטקוביץ'

ביוגרפיה

פטקוביץ' נולדה בבית סבתה בעיירה בדרום סרביה להורים שהתגוררו בניש, לאחר גירושי הוריה היא עברה לבלגרד והשתתפה בתחרות מוזיקה לזמרים צעירים, אחרי כן היא הוזמנה על ידי עיתונאים להשתתף בתחרות היופי "מיס במבי" שאורגנה על ידי מגזין פופולרי ביוגוסלביה וזכתה במקום הראשון, שנה לאחר מכן זכתה בתחרות "מיס הנוער של יוגוסלביה" וייצגה את המדינה בתחרות בינלאומית לנערות וזכתה שם בתואר "מיס פוטוגניק", ב-1971 נבחרה למיס יוגוסלביה ונסעה ללונדון על מנת להשתתף במיס עולם, במסגרת השתתפותה היא גם רואיינה ב-BBC.
היא עבדה תקופה כמגישת טלוויזיה עד שהלכה ללמוד באקדמיה לדרמה של אוניברסיטת זגרב, במהלך לימודיה הרתה מבין זוגה וב-1973 נולד בנה, היא נהייתה לשחקנית פופולרית במדינתה ושיחקה במספר של סרטים וסדרות טלוויזיה, היא נישאה למוזיקאי סניה איליק וב-1984 נולד בנה השני.

מותה

ב-22 בנובמבר 2012, פטקוביץ' נפגעה משבץ מוחי בדירתה. היא נותחה ב-30 בנובמבר, אך נפטרה שלושה ימים לאחר מכן בגיל 58. היא נקברה ב-6 בדצמבר 2012 בבית הקברות החדש של בלגרד .
לברדודל

לברדודל הוא כלב כלאיים שנוצר על ידי הכלאה של גזע הלברדור עם גזע הפודל. השימוש הראשון בכינוי "לברדודל" נעשה בשנת 1955 על ידי סר דונלד קמפבל בספרו "לתוך מכשול המים", אך הכינוי נעשה נפוץ רק בשנת 1988, כאשר המרביע האוסטרלי וולי קונרון הכליא בין הגזעים ב"וויקטוריה כלבי נחייה".

היסטוריה

מטרתו של קונרון הייתה לשלב את היתרון המרכזי של הפודל - אי-השרת שיער - עם היתרונות המרכזיים של הלברדור - האופי הנוח והקלות היחסית שבה ניתן לאמנם, במטרה שכלב הכלאיים ישמש ככלב נחייה לאנשים הסובלים מאלרגיה לפרווה. עם זאת, בריאיון שנתן לעיתון "The Australian" באפריל 2010, קונרון ציין שהוא התחרט על כך שביצע הכלאה זו משום שהוא סבור שהפופולריות של הלברדודלים השפיעה רבות על הירידה בביקוש לכלבים גזעיים, ותרמה לעלייה בפופולריות של כלבי כלאיים אחרים. הלברדודלים נמצאים כיום בשימוש נרחב ברחבי העולם הן ככלבי נחייה והן כחיות מחמד. בשנת 2005 התווספה לראשונה למילון אוקספורד האנגלי המילה "Labradoodle".

מראה ואופי

משום שכלבי לברדודל הם כלבי כלאיים ואינם גזעיים, לרוב לא ניתן לצפות מה יהיו המראה או האופי של הגורים. בשל כך, הפרווה של כלבי הלברדודל עשויה להיות מקורזלת או רכה, וכמו כן היא יכולה גם להיות ישרה וגם מתולתלת. לכלבי לברדודל רבים עדיין יש השרת שיער, אם כי לרוב בכמויות פחותות בהשוואה לכלבים מסוג לברדור.
בדומה לרוב כלבי הלברדור והפודלים, כלבי הלברדודל בדרך כלל ידידותיים, אנרגטיים ומתאימים היטב למשפחות עם ילדים (אם כי אופיו של כל כלב עשוי להיות שונה).
מדרשת מגדל עוז

היסטוריה ומאפיינים

בית המדרש הוקם בשנת 1997, ובראשו עומדת מאז הרבנית אסתי רוזנברג, בבית המדרש לומדות כ-200 בנות בגילאי 18-25.
בנות בית המדרש לומדות מגוון גדול של נושאים: גמרא, הלכה, תנ"ך, מחשבת ישראל, חסידות ועוד. אחד הדגשים של בית המדרש הוא על לימוד בחברותא בבית המדרש, ובנייה אישית של תוכנית לימודים המתאימה לכל בת.
בית המדרש מושתת על אמונה עמוקה בחשיבות הגדולה של עיצוב עולם תורני מעמיק לנשים, ומיועד לבנות המעוניינות לפתח את אישיותן הרוחנית, וחפצות בד בבד להעמיק את השכלתן התורנית בלימודי ´תורה לשמה´ ברצינות ובעומק, באווירה בית מדרשית אינטנסיבית מבחינה רוחנית ולימודית כאחד. בית המדרש עומד כקהילה לימודית וכמקום התפתחות של האישה המודרנית כדמות למדנית, יראת שמים ובעלת מחויבות להלכה והזדהות עמה.
בבית המדרש שני מסלולי לימוד מרכזיים:
א. מסלול שנתי ('לפני' ו'אחרי', שנה א' ושנה ב') - המסלול הבסיסי בבית המדרש, בנות לפני או אחרי שירות לאומי או צבאי, וכמו כן בנות חו"ל המשולבות באופן מלא בכיתות. רבות מהבנות ממשיכות ללמוד שנתיים ואף יותר. 
ב. התוכנית המתקדמת - מסלול לימודים מתקדם לבנות בעלות רקע בלימודי קודש, לבנות מוצעת קרקע פורייה לגדול בתורה, תוכנית אחת בלימודי גמרא ואחת בלימודי מחשבה. 
מבנה סדר היום הבסיסי בבית המדרש מורכב משלושה חלקים עיקריים:
סדר בוקר - שלושה בקרים בשבוע מיוחדים ללימוד גמרא בעיון, במתכונת של לימוד בחברותא בבית המדרש ושיעורים הניתנים על ידי הר"מים והר"מיות. מאמץ רב מושקע בהקניית כלים בלימוד גמרא - רכישת השפה הארמית ופיתוח מיומנויות למידה אשר יאפשרו ללומדת להמשיך ללמוד באופן עצמאי גם לאחר צאתה מבית המדרש. בוקר אחד מיועד ללימוד הלכה ובוקר נוסף ללימוד מחשבת ישראל. 
סדר צהריים - סדר צהריים כולל לימוד עצמי ובחברותא ובנוסף מבחר שיעורים בגמרא, הלכה, תנ"ך, מחשבת ישראל וחסידות. כל תלמידה בונה את המערכת שלה באופן עצמאי.
סדר ערב - הלומדת בוחרת באחת משלוש התוכניות הנלמדות בסדר ערב: בקיאות גמרא, בקיאות מחשבה (אמונת ישראל לדורותיה), ובקיאות תנ"ך. בכל אחת מהתוכניות לומדות הבנות בחברותא במשך חמישה ערבים. אחת לשבוע ניתן שיעור המסכם את הלימוד שהיה, ומנחה את המשך הלמידה.
אינטנסיביות החיים בבית המדרש אינה רק לימודית - דגש רב ניתן על פיתוח משמעות החיים הדתיים וההלכתיים בקרב התלמידה, קיים עיסוק מעמיק בנושאי תפילה ואמונה, יצירה והגות. כמו כן, ישנן שבתות משותפות לכלל הלומדות - עם תפילות, סעודות וניגונים. מפעם לפעם מתקיימות פגישות של כלל התלמידות והצוות סביב נושאים שעל סדר היום, מפגשים אלו נקראים 'פגש'.  
במהלך השנה חוות הבנות חוויות סביב לוח השנה - מניין סליחות גדול, תפילה ביום כיפור, ריקודים בשמחת תורה, ליל לימוד בהושענא רבה, מסיבות חנוכה ופורים, ליל לימוד בשבועות ועוד. 
בית המדרש במגדל עז פועל בשיתופה של ישיבת הר עציון, ומלמדים בו רבנים רבים מהישיבה.
בבית המדרש בנות הלומדות בתוכנית מיוחדת לתואר ראשון בהוראה בשיתוף עם מכללת יעקב הרצוג להכשרת מורים.
ז'אן רסין

ביוגרפיה

נולד בעיירה לה פרטה - מילו (שמצפון מזרח לפריז) לאב שהיה מפקח מטעם המלך על מכרות המלח שבסביבה. נתייתם מהוריו בהיותו תינוק וקיבל חינוך קלאסי אצל סבתו. למד במנזר פורט רויאל דה שאמפ (שהיה ליד ורסאי) שבו התחנך ברוח התאולוג קורנליוס יאנסן. למד יוונית והושפע ממחזותיהם של אוריפידס ושל סופוקלס ותרגם חלק מהם לצרפתית. עבר להתגורר בפריז, שם למד פילוסופיה וספרות קלאסית. כתב מחזה והראה אותו למולייר, שעודד אותו להמשיך ולכתוב מחזות. רסין החליט להקדיש את עצמו לתיאטרון, אך ב-1659 קרוביו שלחו אותו ללמוד תאולוגיה בדרום צרפת כדי להופכו לכומר. רסין שלא חפץ בקריירה דתית חזר לפריז ב-1661.
מולייר הציע לרסין נושא למחזה, ורסין כתב את "התבאים" (או האחים האויבים), שלהקתו של מולייר העלתה על הבמה בפריז ב-1664. ב-1665 כתב רסין את הטרגדיה "אלכסנדר הגדול" שהוצגה על ידי להקת רויאל, שהייתה מתחרה של להקת מולייר בפריז. טרגדיה זו ביססה את מעמדו של רסין כיורשו של קורניי. המבקר הספרותי ניקולה בואלו לימד את רסין את כללי הכתיבה הקלאסית, ורסין כתב את הטרגדיה "אנדרומַכָה"(1667) שהוקדשה להנרייטה הדוכסית מאורליאן, שהייתה בת דודו של המלך לואי הארבעה עשר. טרגדיה זו זכתה להצלחה מיידית. ב-1668 כתב את הקומדיה "המתדיינים" ששעשעה מאוד את המלך. ב-1670 כתב את הטרגדיה "טיטוס וברניס", שגם היא זכתה להצלחה רבה. רסין המשיך לכתוב טרגדיה חדשה מדי שנה וב-1673 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית. ב-1677 הועלתה על הבמה הטרגדיה "פדרה" הנחשבת ליצירת המופת של רסין.
המלך לואי הארבעה עשר מינה את רסין ואת בואלו להיסטוריונים של חצר המלכות. בתפקידו כהיסטוריון התלווה רסין למלך במסעותיו ובמלחמותיו. ב-1679 רסין היה מעורב בתביעה משפטית. הוא הואשם בכך שהרעיל את מאהבתו תרז דו פרק ונידון למאסר. אך היות שמאהבתו של המלך, מאדאם דה מונטספאן, הייתה מעורבת בעניין הורה המלך לבטל את התביעה. מאורע זה ותפקידו כהיסטוריון מלכותי גרמו לכך שרסין חדל לכתוב מחזות. כעבור עשר שנים, לבקשתה של מאדאם דה מנטנון, כתב את הדרמה "אסתר" שהוצגה בפני המלך ופמלייתו ב-1689. ב-5 בינואר 1691 הוצג המחזה האחרון של רסין "עתליה" על ידי להקת המנזר סנט סיר בפריז. רסין נפטר כתוצאה ממחלה ב-1699. המלך הורה להעניק קצבה שנתית לאשתו וילדיו של רסין.
אינתה דאיימן

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידימורן דוד וסהר חגי, הולחן על ידי דוד גם כן והופק על ידי עידו אוחיון. ב-12 במרץ 2018, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה, רמיקס רשמי שנעשה על ידי דיוטיפרי (לירן כהן) כמה חודשים לפני כן.
בשנת 2016, ביצעו האחיות ג'משיד גרסת כיסוי לשיר.

וידאו קליפ

טרם הוציאה את הוידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את המילים של השיר וגם את עטיפתו בצורה חלקית. האודיו זכה להצלחה רבה, ונכון ל-21 באוגוסט 2018, מונה הצפיות שלו עומד על כ-1.6 מיליון צפיות.
נסרין פאעור

ביוגרפיה

פאעור נולדה וגדלה בתרשיחא, למשפחה שגורשה מהכפר ג'אלין שבמורדות המערביים של הר מירון שנכבש ונהרס ב-1948. בנעוריה הייתה מדריכה בבית ספרה והשתתפה במשלחת לארצות הברית. אחרי לימודי בית הספר התיכון למדה משחק בסמינר הקיבוצים, בשנים 1991 עד 1994. בשנת 2006 למדה בימוי באוניברסיטת חיפה. פאעור משחקת בערבית ובאנגלית, לא בעברית. בשנת 2008 היא למדה בהודו יוגה.

הוראה

פאעור לימדה תיאטרון ויוגה לאורך השנים.
אנדרה מסאז'ה

חיים וקריירה

מסאז'ה נולד במונליסון שבחבל אוברן, כבנם של פול-פיליפ-אמיל מסאז'ה, פקיד מס מבוסס, ושל אשתו, סופי-קורנלי, לבית לוט דה סלאנסי. הוא קיבל מילדות שיעורי פסנתר ובגיל 7 נשלח לבית ספר של המסדר המריסטי, שבו המשיך ללמוד נגינה. אחרי שפשיטת רגל של בנק מוטטה כלכלית את המשפחה, לא יכלו הוריו להמשיך לממן את לימודיו בבית הספר המריסטי. אולם הנער זכה במלגה שאיפשרה לו ללמוד בפריז וזמן מה היה תלמידו של סן סאנס ב"אקול נידרמאייר". ב-1874 התמנה לנגן עוגב בכנסיית סן סולפיס. ב-1876 זכה במדליית הזהב של איגוד המלחינים על סימפוניה. ב-1880 התמנה למנהל מוזיקלי של "סנט מארי-דה-באטיניול".
מסאז'ה חיבר 45 יצירות לבימה, בהן שמונה באלטים. כן חיבר סימפוניה בשנת 1875 ומספר רב של שירים ויצירות אינסטרומנטאליות. בשנת 1885 השלים את האופרה הקומית של המלחין פִירמן בֶּרְניקָה (Firmin Bernicat) ‏, François les bas-bleus לאחר מותו הפתאומי של המלחין ובשנת 1885 יצר אופרטות משלו, La Fauvette du temple ו- La Béarnaise, שבוצעה בלונדון ב-1886. הבלט שלו "שתי היונים" הופק באופרה של פריז בשנת 1886.
האופרה הקומית של מסאז'ה, La Basoche, הוצגה בשנת 1890 באופרה קומיק בפריז וביססה מעמדו. המוניטין שלו גדלו בהמשך הודות לאופרטות מלודיות ועשויות בטעם כמו "מאדאם כריזנטם" (1893, שעלילתה דומה לזו של "מאדאם בטרפליי" של ג'אקומו פוצ'יני, המאוחרת יותר), "מירט" (1894), Les p'tites Michu המצליחה (1897) ו"ורוניק" (1898). כמה מן האופרטות של מסאז'ה תורגמו לאנגלית והוצגו בהצלחה בלונדון לאחר הופעותיהן בפריז.
להצלחה רבה זכתה גם "מסיה בּוֹקֵר" (1919), האופרטה השנייה של מסאז'ה בשפה האנגלית, שהוצגה 400 פעמים בלונדון ויצאה לסיור הופעות בינלאומי. האופרטה מוצגת עדיין בקביעות בצרפת, בתרגום לצרפתית. עוד אופרות של מסאז'ה היו "פורטוניו" (1907), "מסיכת האהבה" (1923) ו-Passionnément משנת 1928. 
מסאז'ה כתב יחד עם פורה, ידידו, פרודיה על המוזיקה של וגנר לפסנתר בארבע ידיים, שאותה כינה "מזכרות מביירוית". הוא חיווה את דעתו, שדביסי היה צריך להרחיק את האופי הטריסטני מן האופרה שלו "פליאס ומליסנדה", שעל הצגת הבכורה שלה ניצח. 
בשנים 1898-1908 ניהל מסאז'ה את ה"אופרה קומיק" ובין 1901 ל-1907 את בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. משנת 1907 ל-1915 היה מנהל האופרה של פריז ומשנת 1908 היה אחראי גם על הקונצרטים של הקונסרבטואר של פריז, תפקיד שבו התמיד עד מותו. 
מסאז'ה מת ב-1929 ונקבר בבית הקברות פאסי בפריז.
אמון (מלך יהודה)

תיאורו על פי המקרא

אמון נולד בשנת 664 לפנה"ס למנשה מלך יהודה ולמשולמת בת חרוץ מן יטבה. כאשר היה בן 16 נולד בנו יאשיהו מאשתו יְדִידָה בַת עֲדָיָה מִבָּצְקַת שמלך אחריו.
לאחר שנתיים של מלוכה מרדו בו והרגוהו. לא נאמר מי היו המורדים ומה היו מניעיהם, אך כתוב כי "עם הארץ" התנגד למרד, הכה את הקושרים והמליך את בנו יאשיהו הילד (גיל 8) תחתיו.

במדרש חז"ל

אמון מתואר כמלך רשע. לא זו בלבד שהלך בדרכי מנשה אביו אלא שגם לא שב בתשובה, בניגוד למנשה. הוא אסר את עבודת הקרבנות על המזבח, עד כדי כך שהמזבח העלה קורי עכביש מחוסר שימוש, ועליו דרשו את הפסוק "והנה עלה כולו קמשונים".
בדברי הימים נאמר עליו "כי הוא אמון הרבה אשמה", ודרשו חז"ל שאשמתו הייתה ששרף את התורה, או שבעל את אמו. לפי הגרסה האחרונה, כאשר בא על אמו שאלה אותו האם הוא יכול ליהנות ממעשה כזה. הוא ענה לה שלא, אלא הוא עושה זאת רק כדי להכעיס את הבורא.
הגמרא אומרת שהיה ראוי שאמון יוזכר בין המלכים שאין להם חלק לעולם הבא מרוב עוונותיהם, אלא שבגלל כבודו של בנו יאשיהו, שהיה צדיק, לא נמנה בין אלה.
איטליה מאריטימה

איטליה מאריטימה (באיטלקית: Italia Marittima) היא חברת ספנות הפועלת מטריאסטה שבאיטליה ומהווה חלק מהתאגיד "אוורגרין מארין" (Evergreen Marine Corporation).

תולדותיה

החברה נוסדה בשם אוסטר-רייכישר לויד (Österreichischer Lloyd, "לויד האוסטרי") ב-1836. היא הפכה במרוצת השנים לאחת מחברות הספנות הגדולות בעולם, ועד 1918 הובילו אוניותיה את עיקר סחר החוץ והנוסעים של אוסטרו-הונגריה. החברה קיימה הפלגות סדירות מטריאסטה למזרח הקרוב, הודו, סין והמזרח הרחוק, ברזיל, ארצות הברית וצפון אירופה. כמו כן הייתה היא אחת מחברות הספנות הראשונות שהפעילה אוניות קיטור.
ב-1919, עם התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית וסיפוח טריאסטה לאיטליה, הוחלף שם החברה ל-לויד טריאסטינו (Lloyd Triestino). באותה תקופה נעשו בחברה שינויים מבניי ם מקיפים, שנועדו לחלצה מן ההפסדים הכספיים שנגרמו לה במלחמת העולם הראשונה. לקראת סוף שנות השלושים שבה "לויד טריאסטינו" להיות מעצמת ספנות עולמית, המפעילה צי של 85 אוניות ו-17 קווים אל אסיה, אפריקה ואוסטרליה. בשנות הארבעים סבלה החברה קשות מפגעי המלחמה, במהלכה איבדה 68 אוניות ו-1,000 קצינים ומלחים. בסיום המלחמה מנה צי החברה 5 אוניות בלבד, אך היא התאוששה בהדרגה וב-1956 כבר הפעילה 31 אוניות.
ב-1993 נכנסה החברה לשותפות עם ענקית הספנות הטייוואנית "אברגרין מארין". במרוצת השנים התהדקה עוד יותר השותפות המוצלחת, וכיום היא כוללת גם האטסו מארין בע"מ, חברת הספנות של אוורגרין הפועלת מבריטניה.
ב-1 במרץ 2006 הוחלף רשמית שמה של לויד טריאסטינו ל-איטליה מאריטימה, והתחילית בשמן של האוניות שונתה מ- LT ל-Ital.
שלמה סמילטינר

ביוגרפיה

שלמה סמילטינר נולד ליעקב סמילטינר ולרחל רבקה סמילטינר (לבית סלוחין). סמילטינר עלה לישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20. היו לו אח ואחות.
השתתף תשע פעמים בגמר אליפות ישראל. בשנת 1955 הוא חלק מקום 2–4 (במשותף עם יוסף פורת ויצחק אלוני) באליפות ישראל. שנים רבות היה עמוד התווך של קבוצת "רטי" ת"א בימי זוהרה.
ב-1966 זכה סמילטינר באליפות "לסקר" ת"א לפני אלוף ישראל, יצחק אלוני, וסגנו, שמעון כגן.
השתתף בתחרויות עד תחילת המאה ה-21.
שנים רבות היה מנהלה של מבשלת בירה בנתניה.
סמילטינר היה נשוי לשושנה ואב לשתי בנות. נפטר שלושה חודשים לפני יום הולדתו ה-100, ונקבר בקיבוץ עינת.
מאז מותו התקיימו תחרויות שחמט לזכרו בתל אביב ובכפר סבא.
משתנה

במתמטיקה ויישומיה, משתנה הוא סמל המסמן כמות, איבר של קבוצה, או ערך לוגי, העשויים להשתנות. בדרך כלל ערכו של המשתנה אינו ידוע, או שאינו קבוע. יחד עם המשתנה עשויים להופיע בביטוי גם קבועים, שערכם נתון, ופרמטרים, שערכם קבוע אך אינו מתואר במפורש. לעיתים קרובות מסומן משתנה באות לטינית קטנה, , ובעיקר ב-,  ו-.
משתנים מופיעים, למשל, בהגדרת פונקציות כדוגמת  (כאן x הוא המשתנה). למשתנים המופיעים במשוואות, בהן מבקשים למצוא את הערך שהצבתו תתן למשוואה ערך אמת, קוראים נעלמים. ההבחנה בין משתנה לפרמטר אינה מהותית, והיא תלויה בנקודת המבט ובמטרות. 
כאשר מופיע אותו שם משתנה כמה פעמים בביטוי (אריתמטי או לוגי), מתכוונים לכך שבכל ההופעות שלו הוא מקבל את אותו ערך.

משתנים במחקר מדעי

שיטות המחקר המדעי מתחלקות לניסויים ולתצפיות. בניסוי, המדען מחולל שינוי משמעותי ומכוון במערכת הנחקרת ובתצפית המדען משתדל להימנע מגרימת כל שינוי במערכת. כתוצאה מזה בניסוי סיבת השינויים במערכת ידועה ולכן הניסויים יכולים להתחקות אחרי סיבתיות השינויים.
כאשר עוסקים בתופעות בהן יש (או עשויים להיות) סיבה ותוצאה, מבחינים בין משתנה בלתי תלוי, שגודלו מוכתב מראש, למשל על ידי המדען המחולל את הניסוי לבין משתנה תלוי, שערכו מושפע מן המשתנים האחרים. כאשר המדענים המבצעים את הניסוי מחממים נגד, הטמפרטורה עשויה להיחשב משתנה בלתי תלוי, בעוד שגודל ההתנגדות הוא משתנה התלוי בטמפרטורה.
בניגוד לניסוי שבו מוגדרים משתנה תלוי ומשתנה בלתי תלוי, בתצפית מוגדרים "משתנה מסביר" ו-"משתנה מוסבר" והקביעה מי מהם יוגדר כמשתנה מסביר ומי מהם יוגדר כמשתנה מוסבר תלויה בשיקול דעתו של האדם המפרש את תוצאות התצפית.

כימות

כימות היא פעולה בעיבוד מידע ההופכת מידע המתואר במילים למידע המוצג במשתנה כמותי. לדוגמה: הענקת ערכים מספריים לתשובות שונות עבור השאלה "מה מצבך המשפחתי? (רווק, נשוי, גרוש, או אלמן)." כימות מאפשר לעבד מידע בכלים מתמטיים וסטטיסטיים ולאפשר, למשל, רגרסיה ליניארית.
מנת יתר (סרט)

עלילה

דנה (לימור גולדשטיין) צעירה בת טובים מהמעמד הבינוני-גבוה מלוהקת על ידי במאי (איקה זוהר) לתפקיד ראשי בסרט קולנוע לצד שוקי (עמוס לביא) שחקן נודע, ומתדרדרת בעקבותיו לצריכת סמים קשים.
מכבי טמרה

היסטוריה

מכבי טמרה שיחקה במרבית שנותיה בליגות הנמוכות. בשנת 1988 הצליחה הקבוצה לרשום היסטוריה, כאשר עלתה לראשונה בתולדותיה לליגה הארצית, אז הליגה השנייה בישראל.
הקבוצה שיחקה שנתיים בליגה הארצית, והיא נשרה בשנת 1990 חזרה לליגה א', לאחר שלקבוצה היה חסר שער אחד בלבד כדי לשרוד בליגה הארצית. באותה עונה, הקבוצה הפסידה למכבי עירוני אשדוד (שהחליפה אותה בליגה הארצית) 1-0 במשחקי המבחן.
בשנת 1992 נשרה הקבוצה לליגה ב' בגלל יחס שערים פחות טוב מהקבוצה שדורגה מקום אחד לפניה, אך הקבוצה השכילה לחזור לליגה א' בתום עונה אחת.
בשנת 2006 שוב נשרה הקבוצה לליגה ב'. כמו בשתי הירידות הקודמות גם הפעם הקבוצה נשרה בגלל יחס שערים פחות טוב מזה של הקבוצה שדורגה מקום אחד לפניה, אך הקבוצה הצליחה לחזור בחלוף שנתיים לליגה א'. בשנת 2012 שוב ירדה הקבוצה לליגה ב' ובחלוף שנתיים נוספות צנחה הקבוצה לליגה ג'.
בשנת 2018, אחרי 4 שנים בליגה ג', חזרה מכבי טמרה לליגה ב' לאחר שסיימה ראשונה בליגה ג' מחוז גליל תחתון. בעונה שלאחר מכן העפילה לליגה א', אליה חזרה אחרי 7 שנים.