google/wiki40b huggingface dataset:
ג'וזף גולדשטיין

קריירה

גולדשטיין סיים תואר ראשון בכימיה ובביולוגיה באוניברסיטת וושינגטון ולי (Washington and Lee University) בשנת 1962 ותואר דוקטור לרפואה במרכז הרפואי סאות'ווסטרן של אוניברסיטת טקסס, בשנת 1966. בין השנים 1966–1968 התמחה בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס (Massachusetts General Hospital), שם הכיר את מייקל בראון. ב-1968 הפך לעמית מחקר במכון הלאומי לחקר הלב של ארצות הברית, שם חקר מנגנוני סינתזה של חלבונים. ב-1970 עבר לאוניברסיטת וושינגטון.
בשנת 1972 חזר למרכז הרפואי סאות'ווסטרן של אוניברסיטת טקסס, שם חקר יחד עם מייקל סטוארט בראון את המטבוליזם של כולסטרול וגילה כי בתאי אדם קיימים קולטנים לליפופרוטאין בעל צפיפות נמוכה (LDL) הקולטים כולסטרול מתוך זרם הדם. חוסר בקולטנים ל-LDL הוא הגורם למחלה הגנטית היפרכולסטרולמיה משפחית, החושפת את הלוקים בה לשורת מחלות הנגרמות מרמת כולסטרול גבוהה. בנוסף להסברים שסיפקו גולשטיין ובראון באשר לגורם העומד מאחורי התחלואה הקיימת באוכלוסיית אנשים להם רמות גבוהות של כולסטרול, כמו למשל מחלת לב כלילית, מחקריהם חשפו את חשיבותו של היבט יסודי בביולוגיה של התא ספיגת מולקולות לתוך התא בתיווך קולטנים.
בנוסף לתרומתם הגדולה להבנתו את אופן פעולת התאים בגוף, תגליותיהם של גולדשטיין ובראון הובילו לפיתוח תרופות סטטיניות, תרופות המורידות את רמת הכולסטרול שבהן משתמשים היום מיליוני בני אדם בעולם והמשפרת את איכות חייהם. תרופות אלה עשויות להוריד באופן משמעותי את מספר מקרי המוות כתוצאה ממחלות הלב הכליליות ומשבץ מוחי, בעתיד הקרוב. 
בשנות התשעים פרסמו גולדשטיין ובראון יחד עם עמיתי מחקר נוספים מנגנון מורכב, שבאמצעותו תאי הגוף מווסתים את רמות השומן והכולסטרול לנוכח תנאים סביבתיים משתנים.
פרופסור גולדשטיין עומד בראש הקתדרה למדעים ביו-רפואיים באוניברסיטת טקסס. הוא ממשיך להיות מעורב באופן אישי במחקר מעבדתי, יחד עם עמיתו מייקל ס. בראון. המחקרים שפרסמו בספרות המדעית הם בין המחקרים המצוטטים ביותר בעולם. 
גולדשטיין זכה בפרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי לשנת 1985, בשנת 1988 הוענקה לו המדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית. הוא חבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ועמית זר של החברה המלכותית.
רומן פיליפצ'וק

קריירה

פיליפצ'וק החל את הקריירה במועדון הכדורגל "טקסטילשצ'יק" מהעיר איוואנובו מהליגה השלישית בברית המועצות, ובשנת 1990 חתם בקבוצת דינמו מוסקבה. פיליפצ'וק לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה וברוב המשחקים שותף כמחליף. 
באמצע עונת 1991/1992 עזב את דינמו ועבר לספרטק ולדיקווקז, אשר בסוף 1991 נקלעה לקשיים כלכליים (כמו רוב הקבוצות בליגה הסובייטית בעקבות פירוק ברית המועצות). פיליפצ'וק הגיע לישראל וחתם בקבוצת מכבי הרצליה, העולה החדשה לליגה הארצית. בהמשך שיחק במכבי נתניה ובמכבי פתח תקווה בליגה הבכירה, ובשנת 1998 חזר לשחק במכבי הרצליה. בתום עונת 1998/1999 עזב את ישראל וחזר לאוקראינה. הוא שיחק במשך שלוש שנים בקבוצת מטאלורג דונצק ובשנת 2003 פרש ממשחק פעיל.
מופשט גאומטרי

"מופשט גאומטרי" הוא סגנון של אמנות מופשטת, המבוסס על שימוש בצורות גאומטריות לייצירת חלל שאיננו אשליתי.
למרות שסגנון זה מזוהה עם אמנים אוונגרדים מראשית המאה ה-20 כגון פיט מונדריאן, וסילי קנדינסקי, קזימיר מלאביץ' ואחרים, ניתן למצוא הקבלה של סגנון זה אל ההפשטה של האמנות המוסלמית. בעיני מבקרי אמנות רבים נתפש סגנון המופשט הגאומטרי כרמה הגבוהה ביותר של חוסר אובייקטיביות בציור, גישה שתכליתה הייתה הימנעות מיצירת אשליה של דימוי או חלל.
אוסוולד לוץ

ביוגרפיה

לוץ נולד בארינגן ב-6 בנובמבר 1876, ובשנת 1894 התגייס לצבא בוואריה, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית. בשנת 1896 הוא הצטרף לגדוד ההנדסה ה-1, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הוא הצטרף לרייכסווהר, שבו קודם לדרגת אוברסט-לוטננט בשנת 1923, ולדרגת אוברסט בשנת 1928.
ב-1 באפריל 1931 מונה לוץ למפקח הכוחות הממונעים והועלה לדרגת גנרל-מיור, ומטהו כלל את היינץ גודריאן כראש המטה ואת ולטר נהרינג כקצין מטה. לוץ המשיך לפקח על מיכון הצבא, וב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט. שנתיים וחצי מאוחר יותר הוא הועלה לדרגת גנרל חיל השריון והיה למפקד כוחות השריון, אולם לראש מטהו מונה פרידריך פאולוס במקום גודריאן, שהיה פחות מוצלח בתפקיד.
לוץ פרש משירות פעיל בפברואר 1938, בעקבות פרשת בלומברג-פריטש. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא מונה ב-22 בספטמבר 1941 לראש צוות מיוחד, אולם ב-31 במאי 1942 פרש שוב מהצבא, וב-26 בפברואר 1944 הוא מת במינכן בגיל 67.
קרלהיינץ רידלה

קריירה

רידלה החל לשחק באופן מקצועי ב-1984 בקבוצת אאוגסבורג וב-1987 קיבל את ההזדמנות הראשונה לשחק במועדון גדול, ורדר ברמן. כבר בעונת 1987/1988 הבקיע 18 שערים ב-33 הופעות וזכה יחד עם ברמן באליפות הבונדסליגה. באותה עת הבקיע שער בהופעת הבכורה הבינלאומית שלו, נגד פינלנד במסגרת מוקדמות גביע העולם. 
יחד עם נבחרת מערב גרמניה בכדורגל הוא השתתף במונדיאל 1990 באיטליה וזכה בגביע. לאחר מכן הוא עבר לשחק במדי אס אס לאציו בסריה א, לאחר שזו שילמה עליו 5.5 מיליון לירות שטרלינג. ב-1993 שב לגרמניה והוחתם בבורוסיה דורטמונד.
ב-13 ביוני 1993 הבקיע שלושער במדי הנבחרת נגד נבחרת ארצות הברית. שנה לאחר מכן, שוב בארצות הברית הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1994 והבקיע את שערו היחיד במסגרת זו, במשחק נגד קוריאה הדרומית שנערך בדאלאס.
יחד עם דורטמונד זכה בשתי אליפויות גרמניה נוספות (1995 ו-1996) והוסיף לארון הגביעים שלו גם את ליגת האלופות 1997. במשחק הגמר, רגע השיא בקריירה שלו, הבקיע צמד שערים ודורטמונד גברה במפתיע על יובנטוס 3:1.
בקיץ 1997 עבר רידלה המנוסה, תמורת 1.8 מיליון לירות שטרלינג לליברפול, שהביאה אותו כדי להחליף את סטן קולימור שעזב. רידלה העניק מניסיונו לצעירי ליברפול, אך מבחינה מקצועית כבר היה מעבר לשיא. הוא לא שיחק הרבה במדי ליברפול אך הבקיע כמות מפתיעה של שערים (15) בהופעותיו המעטות. 
ב-1999 הוא עבר לפולהאם מליגת המשנה, בחיפוש אחר מקום בהרכב הראשון. כשפוטר פול ברייסוול מאימון הקבוצה ב-2000, אימן אותה רידלה באופן זמני, יחד עם רוי אוונס שהיה מאמנו בליברפול. באותה שנה פרש לבסוף מכדורגל.
בסך הכול הבקיע רידלה 16 שערים ב-42 הופעות במדי גרמניה המערבית/גרמניה.
בתי ספר לקולנוע בישראל

חלק משמעותי מהרנסאנס של הקולנוע הישראלי ומהשיפור ברמתה של היצירה הטלוויזיונית, נזקף לזכות בתי הספר לקולנוע בישראל.
בשנות השישים לא ניתן היה ללמוד קולנוע בישראל, ומרבית הצעירים שרצו ללמוד קולנוע נסעו ללונדון.
ב-1970 נוסדה המחלקה לקולנוע במסגרת בית הספר "בית צבי" ברמת-גן, בניהולו של הבמאי ליאו פילר ובתיקצוב משרד החינוך והתרבות. ב-1971 נוסד החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, במסגרת הפקולטה לאמנויות שייסד פרופ' משה לזר. לחוג לקולנוע, המעניק תואר אקדמי, היה ביקוש ניכר כבר מתחילת דרכו, אך יש הטוענים כי החוג התקשה ליצור שילוב נכון בין הלימודים העיוניים ללימודי ההפקה ולא השכיל ליצור מעמד של ממש בתוך הפקולטה ובמסגרת כלל האוניברסיטה.
בראשית שנות השמונים התדרדרה רמת הלימודים המעשיים בחוג, ובעקבות כך פרץ מרד סטודנטים, אשר כתוצאה ממנו מונה ארנון צוקרמן, לשעבר מנהל הטלוויזיה הישראלית, לכהן כראש החוג. צוקרמן פעל לשיפור רמת החוג, ונתן לגיטימציה לסטודנטים שוקי פרידמן ולורנס פרייס לייסד ב-1985 את "הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים", שרכש במשך הזמן יוקרה בינלאומית. באותה שנה, 1985 נוסדה המחלקה לקולנוע בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות בתל אביב, בראשות הבמאי סרג' אנקרי.
ב"בית צבי" מסלול הלימודים היה מעשי בעיקרו, ותלמידי בית הספר הצטיינו בצד הטכני. בשנות השמונים הראשונות, עם כניסת גרי בילו לניהול בית הספר ועבודתו של רנן שור עד אמצע שנות השמונים כמרכז מסלול הקולנוע, הוביל בית צבי מסלול מושקע לבמאים, שהשכילו ליצור שפה ויזואלית חדשה וחתרנית שהשפיעה על הקולנוע הישראלי.
בדצמבר 1988 פתחו הסטודנטים במחלקה לקולנוע בבית צבי בשביתה מתמשכת, לאור התדרדרות המגמה, ותבעו אוטונומיה ניהולית. שר החינוך והתרבות דאז, יצחק נבון, הקים ועדה ציבורית שהצדיקה את טענות הסטודנטים, ובלוח זמנים מזורז פנה לראשי ערים מרכזיות כדי להקים במשותף בית ספר לאומי מרכזי ומתוקצב היטב לקולנוע. ראש העיר ירושלים, טדי קולק, ומנהלת הקרן לירושלים, רות חשין, נענו לאתגר ופעלו להקמת בית הספר לקולנוע בירושלים בניהולו של רנן שור בנובמבר 1989. בית ספר זה, שמאוחר יותר נקרא על שמו של המפיק היהודי-אמריקאי סם שפיגל, שינה תוך שנים ספורות את מעמד הסרט הקצר הישראלי בישראל ובעולם.
במקביל לבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, נפתח בירושלים בית-הספר לקולנוע מעלה, בהוראת שר החינוך, איש המפד"ל זבולון המר, המיועד לתלמידים דתיים, כחלק מהאסטרטגיה של המפד"ל לפעול בתחום התקשורת.
מחלקות נוספות לקולנוע נפתחו בשנות ה-90 במכללת תל חי, בית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל, במכללת הדסה בירושלים, באוניברסיטה הפתוחה ובמכללה האקדמית ספיר. בתחילת שנות האלפיים נפתחה מגמת הוראה בקולנוע במכללה להוראת טכנולוגיה בתל אביב. בשנת 2005 הוקם בית ספר מנשר לאמנות. בשנת 2007 נפתח מסלול קולנוע וטלוויזיה בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל בשומרון. בשנת 2011 נפתח מסלול קולנוע עיוני חד-חוגי ומסלול קולנוע דו-חוגי באוניברסיטה הפתוחה.
הקולנוע הישראלי הקצר שהניב בתחילת שנות השמונים 10-15 סרטים בשנה, צבר נפח משמעותי ומניב כיום כ-100 סרטים קצרים עלילתיים וכ-50 סרטי תעודה.
הסרטים הקצרים הישראליים זכו למעמד ולהכרה ברחבי העולם, ברטרוספקטיבות ובעשרות פרסים מדי שנה בפסטיבלים בינלאומיים.
בנוסף, בבתי הספר התיכוניים בישראל - בערים גדולות, בערי שדה, ביישובים ערביים, בבתי ספר דתיים - פועלות כיום כ-250 מגמות קולנוע, המכשירות ומעצבות אלפי תלמידים בקולנוע מעשי. המצטיינים שבין בוגרי מגמות הקולנוע התיכוניות משרתים בצבא ביחידות וידאו ומתקבלים לבתי הספר הגבוהים לקולנוע.
נבחרת ארגנטינה בכדוריד

אולימפיאדות

נבחרת ארגנטינה השתתפה פעמיים במשחקים האולימפיים, באולימפיאדת לונדון (2012). היא ניצחה רק את נבחרת בריטניה, ולא עברה את שלב הבתים ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ניצחה רק את תוניסיה וגם לא עברה את שלב הבתים.

אליפויות העולם

ארגנטינה השתתפה לראשונה באליפות העולם בכדוריד ב-1997, בטורניר שנערך ביפן. היא הפסידה בכל משחקיה, וסיימה במקום ה-22. מאז, השתתפה ארגנטינה בכל אליפויות העולם שנערכו, באליפות שנערכה ב-2001 בצרפת העפילה לראשונה לשלב שמינית הגמר, אך הפסידה לנבחרת שוודיה וסיימה במקום ה-15. באליפות העולם שנערכה בשוודיה בשנת 2011 רשמה את הישג השיא שלה, כשסיימה במקום ה-12. בשלב הבתים הראשון דורגה במקום השלישי, אחרי שוודיה ופולין, ובשלב הבתים השני דורגה במקום השישי והאחרון. במשחק על המקום ה-11 הפסידה לגרמניה בהארכה.

במשחקים הפאן-אמריקאיים

ארגנטינה השתתפה בכל תחרויות הכדוריד שנערכו במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים, מאז הוחל בקיומם במשחקי אינדיאנפוליס 1987. באותו טורניר, וגם בזה שנערך בהוואנה ב-1991 סיימה במקום החמישי והאחרון, אך מאז החלה במגמת שיפור עקבית. בפעמיים הבאות (מאר דל פלאטה 1995 וויניפג 1999) סיימה במקום השלישי, אחרי נבחרות קובה וברזיל. בסנטו דומינגו (2003) ובריו דה ז'ניירו (2007) סיימה כסגניתה של ברזיל, ובמשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה ב-2011 זכתה לראשונה במדליית הזהב, לאחר ניצחון על ברזיל.
ג'עפר מוחמד סעד

ביוגרפיה

סעד היה איש צבא בדרום תימן לפני איחוד תימן, ולפי הדיווחים נלחם במלחמת האזרחים בתימן ב-1994 ואחר כך חי בגלות במצרים ובאנגליה. הוא היה מקורבו ויועצו של נשיא תימן עבד רבו מנסור האדי, במלחמת האזרחים בתימן השתתף בדרגת אלוף בהגנה על העיר החשובה בדרום המדינה, עדן, מפני המורדים החות'ים. ב-9 באוקטובר 2015 התמנה כמושל  עדן.
ב-6 בדצמבר 2015 נרצח סעד בהתנקשות בחייו שבוצעה באמצעות מכונית תופת שהופעלה סמוך לשיירת הרכבים בה נסע. עמו נהרגו ששה בני אדם נוספים, בהם ממאבטחיו.
ארגון המדינה האסלאמית לקח אחריות למתקפה.
Dance Again World Tour

רקע

מעצב האופנה זוהיר מוראד עיצב את כל התלבושות ואילו לופז הייתה אחראית על הביום האומנותי של המופע. למופע הוכנסו גם נושאים אישיים שונים והוא היה מחולק ל-4 חלקים: הוליווד הזוהרת והישנה, פאנק, אהבה ומסיבות. המסר העיקרי של המופע היה על ריקודים ולהרגיש שוב חדשנות. 
סיבוב ההופעות זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים שהחמיאו על הכוריאוגרפיה שלה והיכולות הפיזיות שלה. הוא תיאור כ"התפוצצות של צבע וצליל שהוכיחו את היכולות הקוליות של לופז תוך שמירה על הנאמנות שלה לשורשיה". סיבוב ההופעות זכה להצלחה מסחרית כאשר דורג במקום ה-13 ברשימת "100 סיבובי ההופעות המצליחים של 2012" עם רווח של 52.6 מיליון דולר מ-54 יעדים. 
החלק עם אנריקה איגלסיאס דורג במקום ה-77 באותה ברשימה עם רווח של 21.2 מ-24 הופעות ובסך הכל גרף סיבוב ההופעות רווח של 73.8 מיליון דולר מ-78 יעדים.
Meet The Beatles!

רשימת רצועות

כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת.
בריאן דה פלמה

נעוריו ותחילת דרכו

דה פלמה נולד בניוארק, ניו ג'רזי להורים ממוצא איטלקי-קתולי - ויויאן ואנתוני פרדריק דה פלמה. הוא גדל באזורים כפילדלפיה, פנסילבניה וניו המפשייר בבתי ספר פרוטסטנטים וקווייקרים. בילדותו התעניין בעיקר במדע וטכנולוגיה ואף זכה פעמיים בתחרות הלאומית למדע. בשל כך למד בהמשך פיזיקה באוניברסיטת קולומביה. באותה העת החל לגלות עניין רב בענף הקולנוע לאחר שצפה בסרטים "האזרח קיין" ו"ורטיגו". בעקבות כך, החליט לעזוב את לימודי הפיזיקה ובין השנים 1962 עד 1964 למד במגמת התיאטרון במכללת שרה לורנס בניו יורק. במהלך תקופה זו ביים דה פלמה מספר סרטים קצרים.
בשנת 1963 צילם את הסרט "מסיבת החתונה" בו כיכב רוברט דה נירו. על אף שהסרט צולם בשנת 1963 הוא יצא לאקרנים רק בשנת 1969 לאחר שמעמדו של דה פלמה עלה בצורה ניכרת בקרב יוצרי הקולנוע של גריניץ' וילג'. לאחר מכן ביים מספר סרטים בעלי תקציב נמוך עבור ארגון זכויות האדם NAACP ועבור מחלקת האוצר של ארצות הברית.
במהלך עשור זה התפרנס דה פלמה בעיקר מהפקת סרטים דוקומנטריים, כאשר אחד הבולטים שבהם היה "The Responsive Eye" משנת 1966, אשר עסק במיצג האופ ארט של ויליאם סייץ אשר הוצג במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק ב-1965. בעשור זה בלטו הסרטים באורך מלא של דה פלמה "Greetings" משנת 1968 ו"מנהטן בכחול" משנת 1970. בשני הסרטים כיכב רוברט דה נירו.

המעבר להוליווד

לאחר שהשתתף במספר הפקות אולפן קטנות ומספר סרטים עצמאיים, דה פלמה ביים בשנת 1976 את הסרט "קארי" אשר התבסס על רומן באותו השם. הסרט זכה להצלחה רבה והפך לשובר הקופות הראשון של דה פלמה. בהמשך, ביים את סרט המדע בדיוני "הזעם" (1978), את סרט הקומדיה "נערה בהזמנה" (1980) (בשניהם כיכב השחקן קירק דאגלס), את סרט המותחן "לבוש לרצח" (1980) ואת המותחן "התפוצצות" (1981) בו כיכב ג'ון טרבולטה.
במהלך שנות ה-80 ביים דה פלמה שני סרטים קלאסיים בהם "פני צלקת" (1983), בו כיכב אל פצ'ינו ו"הבלתי משוחדים" (1987) בו כיכבו רוברט דה נירו וקווין קוסטנר. בשנת 1989 ביים את סרט המלחמה "חטאי מלחמה" בו מככבים מייקל ג'יי פוקס ושון פן.
במהלך שנות ה-90 ביים דה פלמה שני סרטים שוברי קופות בהם "דרכו של קרליטו" (1993), בו כיכבו שון פן ואל פצ'ינו ו"משימה בלתי אפשרית" (1996), בו כיכבו טום קרוז וג'ון ווייט.
לקראת סוף שנות התשעים ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 ביים מספר סרטים אשר כשלו בקופות - בהם "עיני נחש" משנת 1998 בו כיכב ניקולאס קייג', הסרט "המשימה: מאדים" משנת 2000, הסרט "פאם פאטאל" משנת 2002, הסרט "הדליה השחורה" משנת 2006 וסרט הדוקודרמה "Redacted" משנת 2007 אודות המלחמה בעיראק.
מאסה (איטליה)

היסטוריה

מאסה מוזכרת לראשונה במפת פויטינגר מהמאה ה-4 לספירה תחת השם "אד טאברנס פריגידס" (ad Tabernas frigidas) שככול הנראה הכוונה לקטע על דרך אמיליה סקאורי (Via Aemilia Scauri) בין פיזה לבין לוני (Luni).
החל מהמאה ה-15 ועד למאה ה-19, הייתה מאסה בירתה של הנסיכות העצמאית (לאחר מכן דוכסות) של מאסה וקרארה (Ducato di Massa e Carrara), שהייתה בשליטתן של משפחות מאלאספינה (Malaspina) וסייבו-מאלאספינה (Cybo-Malaspina). מאסה היא העיר הראשונה באירופה שבה נעשה שימוש במצפן לצורך מיפוי מכרות כדי לבצע עבודות מדידה של המכרות.
ב-1829 הועברה העיר לידי אוסטריה. ב-1859, במהלך איחוד איטליה הצטרפה העיר לממלכת סרדיניה.

אתרים חשובים

האתרים החשובים בעיר הם: מצודה מהמאה ה-15 השוכנת על גבעה והמשקיפה על העיר, ארמון מתקופת הרנסאנס, קתדרלה, שתי כיכרות חשובות ומעגן.
MBTI

MBTI (קיצור של Myers-Briggs Type Indicator) היא שיטת הערכה של האישיות אשר נעשית באמצעות שאלון דיווח עצמי . מטרת השיטה היא לסייע לאנשים לזהות את ההעדפות, הנטיות והאפיונים הדומיננטיים של אישיותם.
השאלון פותח במקור על ידי קתרין קוק בריגס (1875–1968) ובתה, איזבל בריגס מיירס (1897–1980), בהתבסס על תאוריות האישיות של הפסיכולוג קרל גוסטב יונג, כפי שפורסמו בספרו "Psychological Types" משנת 1921. על פי יונג, לאדם יש ארבע פונקציות פסיכולוגיות דרכן הוא חווה את העולם: תחושה, אינטואיציה, חשיבה ורגש. עבור כל אדם, אחת מארבע הפונקציות היא דומיננטית רוב הזמן.
בריגס ומיירס החלו לפתח את המודל במהלך מלחמת העולם השנייה, מתוך האמונה כי ידע על העדפות אישיות יוכל לסייע לנשים, אשר נכנסו לראשונה בחייהן לשוק העבודה בתעשייה האמריקנית. השאלון הראשוני התפתח בהמשך למודל ה-MBTI אשר פורסם לראשונה בשנת 1962.
השאלון משמש לעיתים קרובות בתחומי פדגוגיה, הכשרה למנהיגות ופיתוח אישי. כיום, כ-2.5 מיליון איש מוערכים בארצות הברית מדי שנה על פי השיטה. 89 מתוך 100 החברות המובילות בארצות הברית, על פי מגזין Fortune, משתמשות בשיטה זו להערכה.
בשנים מאוחרות יותר פותחה שיטת סוציוניקה בעלת מודל 16 טיפוסי אישיות דומה ביותר המבוסס על יונג, אך תוך מתן דגש על יחסים בין טיפוסים.
כלבי השמש

כלבי השמש, או בשמה המדעי, פרהליה (לצד לשמש), הם תופעה אופטית אטמוספירית בה נצפים שני כתמים בהירים משני צדי השמש, המלווים לרוב בהילה הנקראת "הילת 22 המעלות" . שני הכתמים נמצאים באותה זווית עילוי כמו השמש.
כלבי השמש הם חלק ממשפחת ההילות הנוצרות בידי אור שבא במגע עם גבישי קרח באטמוספירה. כלבי השמש יכולים להיראות בכל מקום בעולם ובכל עונות השנה, אך לא תמיד באופן ברור. כלבי השמש נראים בבהירות כאשר השמש נמוכה בשמיים.

היווצרות התופעה ומאפייניה

כלבי השמש לרוב נוצרים על ידי השתקפות אור מגבישי קרח משושים דמויי צלחת הנמצאים בענני צירוס או במהלך מזג אוויר קר, הנעים באוויר בגבהים נמוכים (במקרה זה, הם נקראים אבק יהלומים). הגבישים מתנהגים כמו מנסרה, ומכופפים את קרני האור העוברות דרכם בהטיה מינימלית של 22 מעלות. אם הגבישים מסודרים בצורה רנדומית, נוצרת טבעת מלאה מסביב לשמש, היא ההילה המדוברת. לרוב הגבישים שוקעים באוויר, ונהיים מסודרים בצורה אנכית, ולכן אור השמש מוחזר בצורה אופקית, וכך נוצרים שני כלבי השמש.
כאשר השמש עולה בשמיים, הקרניים העוברות דרך הגבישים מוטות יותר ויותר מהמישור האופקי. זווית הסטייה שלהם עולה, בעוד כלבי השמש מתרחקים מהשמש. בכל זאת, הם שומרים על זווית עילוי הזהה לזווית השמש.
כלבי השמש נצבעים באדום בצד הקרוב לשמש. בצד היותר רחוק, הגונים נעים מכתום לכחול, אך בגלל חפיפה רבה של צבעים, ניתן להבחין לרוב רק בצבעי האדום והכחול בקצוות, ובצבע לבן במרכז.

אטימולוגיה

האטימולוגיה המדויק של "כלב השמש" נשארת תעלומה. מילון אוקספורד האנגלי מכנה זאת כ"מוצא מעורפל" (obscure origin).
בספרו של אברהם פלמר "Folk-Etimology: A Dictionary of Verbal Corruptions Or Words Perverted in Form Or Meaning, by False Derivation Or Mistaken Analogy" משנת 1882, הוא מזכיר את המונח כלבי השמש:
' התופעה [כך במקור] של שמשות שווא שלפעמים מופיעות, או כלבים אמיתיים, נראים מבעד לערפל ("Parhelions"). בנורפוק "כלב שמש" הוא כתם שמש הנמצא ליד השמש, ו"כלבי מים" הם עננים מימיים מוארים. משמעות המילה "כלב" כאן היא ללא ספק "עטין". '
לחלופין, ג'ונס פרסון הציע שהמונח מגיע מן  המיתולוגיה הנורדית ושמות ארכאיים בשפה הסקנדינבית, כקבוצת כוכבים של שני זאבים הצדים את השמש ואת הירח: אחד אחריה, ואחד לפניה.
המונח פרהליון מגיע מיוונית (παρήλιον), ומשמעו "לצד השמש".
אביבה מולר-לנצט

אביבה מוּלֶר-לַנצֶט (Muller-Lancet; ‏1921 - 30 בדצמבר 2015) הייתה חוקרת עדות ישראל, המייסדת והאוצרת של המחלקה לאתנוגרפיה יהודית במוזיאון ישראל. כלת פרס ירושלים לטיפוח מורשת עדות ישראל.
גולדפינגר

עלילה

בעלילת הסרט (והספר) נשלח ג'יימס בונד לסכל מזימה שטנית של מטורף אוהב זהב בשם אוריק גולדפינגר, הזומם להגדיל את ערך הזהב שברשותו באמצעות הפיכת עתודות הזהב של העולם המאוחסנות בפורט נוקס לרדיואקטיביות.
את דמותו של גולדפינגר גילם השחקן הגרמני גרט פרובה.

הפקה

תקציבו ההתחלתי של הסרט היה כ-3 מיליון דולר (23 מיליון דולר ב -2017)- יותר מתקציב שני הסרטים שקדמו לו ביחד. טראנס יאנג, שביים את שני הסרטים הקודמים לא ביים את "גולדפינגר", מכיוון שביים סרט אחר במקביל. הבמאי גאי המילטון החליף אותו. המילטון אף הכיר באופן אישי את איאן פלמינג, מתקופת השירות הצבאי בהצי המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה.
צילומי הסרט החלו ב-20 בינואר 1964 במיאמי, פלורידה שבארצות הברית. רוב הצילומים התקיימו באנגליה. איאן פלמינג ביקר בצילומים באפריל, וזו הייתה הפעם האחרונה שהיה מעורב בצילומים, מפני שנפטר באוגוסט של אותה השנה, זמן קצר לפני שחרור הסרט.

קבלה בציבור

הסרט הוקרן לראשונה בלונדון ב-17 בספטמבר 1964 והגיע לארצות הברית בדצמבר, כאשר הוקרן לראשונה בניו יורק. הסרט נחשב באופן מיידי לשובר קופות.
לקראת הקרנת הסרט בישראל, החליטה המועצה לביקורת הקולנוע להחרימו ולמנוע את הקרנתו בארץ, וזאת לאור עברו של השחקן פרובה כחבר המפלגה הנאצית. רק לאחר שהגיע אל המועצה מידע כי פרובה סייע למשפחה יהודית בווינה בזמן השואה, נאותה לאשר את הקרנת הסרט.
קניון מרבל

קניון מרבל (באנגלית: Marble Canyon, מילולית "קניון השיש") הוא קניון בנהר הקולורדו השוכן במדינת אריזונה. הקניון מתחיל על פי הגדרה אחת בליז פרי, או, על פי הגדרה אחרת, בסכר קניון גלן, כ-26 קילומטרים מליז פרי במעלה הנהר, ומסתיים בשפך של הקולורדו הקטן לנהר הקולורדו, נקודה שממנה מתחיל הגרנד קניון.

מקור השם

מסע המחקר המאורגן הראשון שעבר דרך קניון מרבל היה מסע המחקר של ג'ון וסלי פאוול ב-1869. פאוול, גידם כתוצאה מפציעה משירותו בצבא הצפון בתקופת מלחמת האזרחים בארצות הברית ארגן משלחת מחקר שהפליגה בסירות עץ בנהר גרין מנקודה בסמוך לעיירה גרין ריוור ביוטה. המשלחת שטה במורד הנהר גרין עד למפגשו עם הנהר קולורדו ומשם המשיכה דרך קניון קטרקט, קניון גלן, וקניון מרבל, ובסופו של דבר חצתה את הגרנד קניון לפני שסיימה את מסעה בסמוך לשפך הנהר וירג'ין.
כל שמות הקניונים שהוזכרו נקבעו במהלך משלחת זו על ידי פאוול. שמו של הקניון, באנגלית "קניון השיש" הוא שם שגוי מבחינת זו שאין שיש בקניון. אף שפאוול היה מודע לכך בעת שנתן שם לקניון נדמתה לו אבן הגיר של קירות הקניון שעברה ליטוש על ידי פעולת המים כשיש. ובמילותיו, "לעתים קרובות אבן הגיר של הקניון מלוטשת, תוך יצירת שיש יפהפה. לעתים יש לסלעים גוונים רבים – לבן, אפור, ורוד, וסגול, עם כתמי זעפרן".

אתרים בקניון

בנקודה בה נשפך הנהר פאריה (Paria) לקולורדו מצפון שוכן אתר ליז פרי. האתר שוכן בתוך עמק פתוח במורד הנהר והוא המקום היחיד בטווח של מאות קילומטרים שבו ניתן לחצות את נהר הקולורדו. האתר שימש במהלך ההיסטוריה כנקודת חצייה חשובה והחל מאמצע המאה ה-18 הוא היה אתר של מעבורת שהופעלה על ידי ג'ון דויל לי (John Doyle Lee‏; 1877-1812), שעל שמו קרוי האתר. שירות המעבורת שבוצע בליז פרי בעזרת סירות המשיך ברציפות במשך 60 שנים עד שהוחלף בגשר שהוקם בתחילת המאה ה-20. האתר משמש כיום נקודת השקה למטיילים המבצעים שיט רפטינג דרך הגרנד קניון.
שירות המעבורות בליז פרי הפסיק לפעול עקב הקמת גשר נאוואחו מעל לקניון מרבל בסמוך לליז פרי ב-1929. הגשר היה נקודת חציה העיקרית של הקולורדו עד שנבנה גשר קניון גלן בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20. על הגשר נאוואחו עבר כביש 89 עד שהוקם גשר קניון גלן וכביש 89 החל לעבור דרכו. מספרו של הכביש העובר על גשר נאוואחו שונה מאז לכביש 89A.
קניון מרבל מסמן את הגבול המערבית של שמורת האינדיאנים של בני הנאוואחו הקרויה אומת נאוואחו.
עד 1975 היה קטע הנהר שבין הגרנד קניון לליז פרי חלק מהפארק המכונה "המונומנט הלאומי קניון מרבל" (Marble Canyon National Monument). באותה שנה הוא שולב הפארק בשטח הפארק הלאומי גרנד קניון
קניון מרבל הוא האתר של אחד ממיזמי הסכרים הגדולים על הקולורדו, "סכר מרבל קניון". המיזם הוצע ותנאיו נחקרו בתחילת שנות החמישים על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית, המיזם נתקל בהתנגדות רצינית, במיוחד מארגון מועדון סיירה, כאשר ממשלת אריזונה שקלה מחדש את ההצעה כחלק ממיזם מרכז אריזונה (Central Arizona Project) בין השנים 1965 ל-1968. רעיון הסכר ננטש לבסוף ב-1968. חורי מחקר נקדחו בתצורת אבן גיר רדוול של קירות הקניון בשלבים הראשונים של המיזם שננטש, וניתן עדיין לראות אותם בנקודת מייל 39.2 (המרחק נמדד מליז פרי).

אקולוגיה

קניון מרבל הוא בית הגידול היחידי למין קקטוס Pediocactus bradyi המצוי בסכנת הכחדה.
גיס חמישי

גיִס חמישי הוא כינוי לכוחות חתרניים חשאיים הפועלים בגוף מסוים, מתוך מטרה לערער את חוסנו של אותו הגוף ולסייע לכוחות המתנגדים לו מבחוץ.

היסטוריה

הביטוי נולד במלחמת האזרחים הספרדית (‭1936‬–‭‭1939‬‬). כשנשאל הגנרל מולה, מפקד הצבא הלאומני שעלה על מדריד, מה גודל צבאו, השיב כי לצבאו ארבעה גייסות, וכי בעיר עצמה ממתין גיס חמישי - כוח מיליטנטי אוהד שיפעל נגד נאמני הממשלה הרפובליקנית שהגנו על העיר. הגיס החמישי של תומכי פרנקו במדריד לא היה יעיל במיוחד, והעיר נפלה רק אחרי קרבות מרים בשנת ‭‭1939‬‬, אך השימוש בכינוי הפך רווח, במיוחד כדי להגדיר כבוגדים קבוצות מיעוט דתיות או אתניות, או קבוצות בעלות עמדות מקובלות פחות שלכאורה משתפות פעולה עם האויב. הגדרת קבוצת המיעוט כ"גיס חמישי" רווחה במיוחד במשטרים דמוקרטיים, שבהם לא ניתן היה לאפשר בנסיבות רגילות ועל־פי חוקי המדינה לבודד או לנדות את קבוצת המיעוט. הצגת טיעון "הגיס החמישי" אפשרה לתעמולנים שעשו בו שימוש, להציג את המצב ככזה בו יש איום ישיר על שלומם של אזרחי המדינה, המצדיק השעייה או התעלמות מחוקים המבטיחים שוויון בפני החוק ופוטר את מעלה הטיעון מהבאת טעמים והוכחות לטענותיו. הביטוי זכה לפרסום בעיקר עקב מחזה של ארנסט המינגוויי באותו שם.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשו גרמנים בעלי אזרחות זרה או תושבים מקומיים שאהדו את האידאולוגיה הנאצית כגיס חמישי במהלך כיבושן של הולנד ובלגיה על ידי הגרמנים
בטיעונים בדבר "גיס חמישי" נעשה שימוש נרחב בבריטניה ובארצות־הברית בזמן מלחמת העולם השנייה. בבריטניה בתחילת מלחמת העולם השנייה, טענה התעמולה הרשמית כי על שלומה של בריטניה מאיים "גיס חמישי" פרו־נאצי, ובנימוק זה נעצרו אזרחים גרמנים שהתגוררו בבריטניה והועברו למחנות מעצר באי מאן (Isle of Man) שמול חופה המערבי של אנגליה. בין העצורים היו גם יהודים גרמנים רבים, וכן מספר גדול של גרמנים אנטי-נאצים שנמלטו לבריטניה לאחר עליית היטלר לשלטון. בארצות־הברית שימש טיעון דומה כהצדקה למעצר אמריקאים ממוצא יפני וכליאתם במחנות מעצר. בישראל הועלה טיעון דומה על ידי דוד בן-גוריון בפרשת אלטלנה, אם כי כאן לא נגע הטיעון לחשד בבגידה אלא לתביעת הבלעדיות לכוחות צה"ל בהפעלת כוח לחימה, כאשר בן-גוריון ראה בצורך להעביר חיילים מהחזית לתל אביב כדי להתמודד עם אנשי האצ"ל בזבוז משאבי אנוש שהוא כיצירת "גיס חמישי".
השימוש המקובל בביטוי כיום הוא לצרכים רטוריים או דמגוגיים, לשם תקיפת יריבים פוליטיים או קבוצה אחרת (במקרים רבים קבוצה אתנית המהווה מיעוט). ביפן למשל הייתה נפוצה האשמת המיעוט הקוריאני הגדול החי במדינה כ"גיס חמישי", ובמיוחד מופנית האשמה זאת כלפי אותו חלק מתוך המיעוט הזה המקורב למשטר הקומוניסטי בקוריאה הצפונית, ואשר מקיים ארגונים ומוציא לאור עיתונים המביעים את אהדתו זאת. בישראל נעשה לעיתים שימוש בביטוי ביחס לערביי ישראל ולפעילי שמאל.