google/wiki40b huggingface dataset:
יורי קולוקולניקוב

ביוגרפיה

יורי קולוקולניקוב נולד ב-15 בדצמבר 1980 במוסקבה. הוריו של יורי התגרשו מוקדם, והילד, יחד עם אמו ואחיו, שינו שוב ושוב את מקום מגוריהם. הוא חי בארצות הברית ובקנדה. בנוסף לרוסית, לקולוקולניקוב יש אזרחות קנדית.
לדברי קולוקולניקוב עצמו, הוא היה ילד שובב. אמו לא הצליחה להתמודד עם גידול בנה ושלחה אותו חזרה לרוסיה לאביו, אנדריי גנאדייביץ' קולוקולניקוב, מתמטיקאי שהיה מעורב גם בהתפתחויות בתחום הסוציוניקה.
כמעט מיד עם הגעתו למוסקבה הוא הלך ללמוד בבית ספר לקולנוע והחל להשתתף במופעי ילדים. עד מהרה אביו לקח אותו לאודישן אצל הבמאי סאבה קוליש, והילד לוהק לתפקיד קטן כילד חסר בית בסרט "מסך הברזל".
בגיל 15, נבחן בבית הספר לתיאטרון על שם שצ'וקין. הבמאים הראשונים של קולוקולניקוב היו פיטר טודורובסקי, מיכאיל פטאשוק, ולדימיר מנשוב.
בשנת 2000, מיד לאחר סיום הלימודים, נסע להוליווד. במשך שנה גר בלוס אנג'לס וניו יורק, עבד כמלצר, בלדר וסבל. משלא המליח לפרוץ לקולנוע הגדול, קולוקולניקוב חזר למוסקבה.
קולוקולניקוב התוודע לבמאי קיריל סרברניקוב, שמזמין אותו לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "יומן הרוצחים" ובהפקת "ציפור הנוער המתקתקה" על במת תיאטרון סוברמניק. בכורת ההצגה התקיימה בשנת 2002.
בשנת 2014, הוא שיחק תפקיד מרכזי בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה משחקי הכס.

חיים אישיים

יש לו בת בשם טאיסיה.
הוא היה נשוי לשחקנית התיאטרון והקולנוע הרוסייה קסניה רפופורט. ממנה יש לקולוקולניקוב בת, סופיה (שנולדה בינואר 2011). השחקנים נפרדו בשנת 2014. קסניה כבר התחתנה שוב, ובשנת 2016 כבר ניהל רומן עם דוגמנית וזמרת בשם דיאנה ראמוס לאפורטה.
כל ממזר מלך

עלילה

יורם (בגילומו של יהורם גאון), נהג פטפטן, חולם על מדינה נורמאלית ונקלע למלחמת ששת הימים. יורם מלווה את רוי המינגס (בגילומו של ויליאם ברגר), עיתונאי אמריקאי שמגיע למזרח התיכון יחד עם אשתו (בגילומה של פייר אנג'לי) כדי לכתוב על המלחמה שעומדת לפרוץ. אחד מידידיו של יורם הוא רפי (בגילומו של עודד קוטלר), בעל מסעדה ופעיל שלום. המזכיר את סיפורו של אייבי נתן עם טיסת "שלום 1": הוא ממריא במטוס קל למצרים בניסיון לשוחח עם גמאל עבד אל נאצר.

ביקורת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
מבקרי הקולנוע פרגנו. "סוף סוף: ס ר ט", נכתב ב"העולם הזה", "לא ע ו ד סרט ישראלי, אלא פשוט סרט". "הקהל יוצא מהקולנוע מלא התפעלות נלהב ונרגש", כתב נתן גרוס ב"על המשמר". "המבקרים יוצאים בשבחים על הבימוי, הצילום והעריכה, על המשחק ועל הדיאלוג, וכל זה בזכות העובדה שהסרט באמת מבריק".
עם זאת, בביקורת שהתפרסמה אז ב"ידיעות אחרונות" נכתב: "אנג'לי הוטרחה לבוא לכאן ממרחקים, ללא צורך סביר".
"קרב הטנקים הזה ראוי להיכנס לרשימה של הסצנות הבאטליסטיות הטובות ביותר של סרטי המלחמה בעולם", כתב גרוס ב"על המשמר".
אוליבר פורד דייוויס

ביוגרפיה

דייוויס נולד באילינג שבמידלסקס, אנגליה. הוא למד בבית הספר "King's School" בקנטרברי, וקיבל מלגת לימודים ב"מרטון קולג'" באוניברסיטת אוקספורד שם למד היסטוריה. הוא היה נשיא אגודת הדרמה של אוניברסיטת אוקספורד. אחרי סיום לימודי תואר דוקטור (D Phil) עבד כמרצה להיסטוריה באוניברסיטת אדינבורו, עד שהתחיל בקריירת משחק בשנת 1967.
דייוויס שיחק בתפקיד הפרקליט פיטר פוקסקוט בסדרת הדרמה המשפטית "קאוואנה QC". הוא גם הופיע בדרמה הטלוויזיונית "The Uninvited" של ITV. ב-2002 שיחק בפרק בסדרה הפופולרית "המלחמה של פויל". תפקידו הבולט ביותר הוא כנראה סיו ביבל בסרטי הפריקוול של "מלחמת הכוכבים" שיצאו לאקרנים ב-1999, ב-2002 וב-2005.
בתיאטרון שיחק דייוויס בתפקיד פולוניוס במחזה "המלט" בהפקת הלהקה השייקספירית המלכותית לצדם של דייוויד טננט ופטריק סטיוארט. ב-2009 הופיע בתפקיד מלך צרפת במחזה "סוף טוב הכול טוב" בתיאטרון המלכותי הלאומי. ב-2010 גילם את בלפור במחזה "ההבטחה" מאת בן בראון העוסק בהצהרת בלפור. ב-2012 שיחק בעיבוד התיאטרלי לספר "Goodnight Mister Tom" מאת מישל מגוריאן , בו גילם את הדמות המרכזית, תומאס אוקלי. ב-2014 שיחק שוב עם הלהקה השייקספירית המלכותית במחזה "הנרי הרביעי, חלק שני".

פרסים ומועמדויות

ב-1990 זכה דייוויס בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזה חדש על תפקידו במחזה "Racing Demon". פעמיים נוספות היה מועמד לפרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה, ב-2003 עבור תפקידו במחזה "Absolutely! (perhaps)" בתיאטרון וינדהאם, וב-2009 על תפקידו כפולוניוס בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "המלט" בתיאטרון נובלו.

חיים אישיים

דייוויס נשוי לג'ניפר ארמיטאג' מאז 1977.

ספרים

ספרו של דייוויס "Playing Lear" מתאר את חוויותיו בגילום דמותו של המלך ליר בתיאטרון אלמיידה. ספר נוסף שכתב הוא "Performing Shakespeare". שני הספרים יצאו לאור בהוצאת "ניק הרן בוקס".
בעיית בזל

בעיית בזל היא בעיה מפורסמת באנליזה מתמטית, שהוצגה לראשונה בשנת 1644 על ידי פייטרו מנגולי, ונפתרה על ידי לאונרד אוילר בשנת 1735. כיוון שהבעיה נשארה לא פתורה לנוכח ניסיונות מתמשכים של המתמטיקאים המובילים באותה תקופה, פרסום פתרונו של אוילר, כאשר היה בן 28, הביא לו תהילה מיידית. אוילר הכליל את הבעיה באמצעות פונקציית זטא ופתר את הבעיה הכללית, ורעיונותיו שימשו השראה לברנרד רימן, אשר בעבודתו משנת 1859 השתמש בפונקציה בהקשר למשפט המספרים הראשוניים. הבעיה נקראת על שם בזל, עירו של אוילר כמו גם של בני משפחת ברנולי, שלא הצליחו לפתור את הבעיה.
בעיית בזל היא מציאת סכום הטור האינסופי של הערכים ההופכיים של ריבועי מספרים הטבעיים. כלומר הסכום:
סכום טור זה שווה בקירוב ל-1.644934. בעיית בזל דורשת את הערך המדויק של סכום הטור. אוילר הוכיח שהסכום המדויק הוא  ופרסם את התגלית הזו בשנת 1735. ההוכחה שלו התבססה על שיטות שלא נראו עד אז.

ההוכחה של קאלאבי

ב-1993 מצא קאלאבי  הוכחה קצרצרה למשפט של אוילר , שאפשר להכליל לחישוב ערכים נוספים של פונקציית זטא. ההוכחה משתמשת בהחלפת משתנים דו-ממדית, כלדקמן.
נסמן ב-S את ריבוע היחידה  וב-T את המשולש .
הפונקציה  מעתיקה את T על S באופן חד-חד-ערכי, והיעקוביאן שלה הוא . לכן
.
יוסי פיאמנטה

ביוגרפיה

נולד בירושלים ליהודה פיאמנטה, ששימש כאיש שב"כ, בגיל 12, עברה משפחתו לתל אביב. לבר המצווה שלו קיבל גיטרה כמתנה מדודו, המוזיקאי אלברט פיאמנטה והחל לנגן בה בדרך של לימוד עצמי. את שירותו הצבאי עשה בלהקת חיל התותחנים בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים, יחד עם יוני רכטר, שלישיית אף אוזן גרון ואחרים.
בתקופת מלחמת יום הכיפורים כבר היה משוחרר והחל להופיע יחד עם אחיו הצעיר אבי, בן ה-15, שניגן על חליל ואורגן בהופעות מול החיילים המגויסים. לאחר מכן, בסוף 1974, הקימו השניים את להקת פיאמנטה.
פיאמנטה הופיע לעיתים בבית ליסין גם ללא הלהקה בערבים שהוקדשו לג'ימי הנדריקס. באחת מהופעותיו קיבל מכת חשמל שהעיפה אותו מהבמה וכמעט הביאה למותו. במקביל החל בתהליך איטי של חזרה בתשובה.
יוסי פיאמנטה, אחיו ואחיותיו השתקעו בארצות הברית. בהמשך העמיקו יוסי ואבי את חזרתם בתשובה, אחיו אבי התקרב לחסידות חב"ד, והשניים הוזמנו פעמים רבות לנגן לפני הרבי מנחם מנדל שניאורסון.
ב-2005 התגרש יוסי פיאמנטה, ולבקשת אביו, חזר לישראל. הוא הופיע בישראל ובמקביל, שמר על הפופולריות שלו בקרב יהודי ארצות הברית, ובפרט בקרב הקהל החסידי-מזרחי עד לפטירתו.
הוא נפטר ב-23 באוגוסט 2015, בגיל 64, ממחלת הסרטן בניו יורק ונקבר בישראל.
הוא השאיר אחריו שישה ילדים, ואת אשתו מנישואים שניים, אלה.
טריידנט (מיתולוגיה)

במיתולוגיה היוונית, הטריידנט הוא נשקו הבלעדי של פוסידון, אל הים היווני. זהו קלשון בין שלושה ראשים. הטריידנט הוא נשק אשר שימש את פוסידון בקרבותיו. הנשק חושל בזמן מלחמתם של האלים האולימפיים מול אבותיהם הטיטאנים, ואף שלא מוזכר במפורש על כך, פוסידון הרג בעזרת הטריידנט טיטאנים רבים. אחד מכוחותיו המפורסמים של הטריידנט, הוא יצירת רעידת אדמה. גם לבנו של פוסידון, טריטון, נוצר קלשון כזה. במהלך ההיסטוריה נעשו שימושים שונים בקלשונות דמויי הטריידנט, בעיקר בתחומי הדיג, שימוש מפורסם אשר קשור לתחום שליטתו של פוסידון, ובלחימה, בעיקר בקרבות גלדיאטורים של רומא העתיקה. המילה מקורה בצרפתית, למעשה, והתרגום לעברית הוא כזה.
על-שמו נקרא הטיל הבליסטי טריידנט הניתן לשיגור מצוללות.
יעל רונן

חייה האישיים

בשנת 2006 נישאה לשחקן הערבי-ישראלי יוּסף (ג'ו) סוויד ובשנת 2009 נולד לזוג בן. ב-7 באפריל 2015 נפרדו השניים אחרי שמונה שנות נישואים, והחליטו להתגרש.
הארכה

בכדורגל חופים

במשחק כדורגל חופים משוחקת הארכה בכל משחק שמסתיים בשוויון, גם אם אין חובה במנצחת. הארכה משוחקת אם יש שוויון לאחר 36 דקות משחק (3 שלישים של 12 דקות). אורך הארכה בכדורגל חופים הוא 3 דקות, והיא דומה להארכת שער הזהב בכדורגל. במקרה שאין הכרעה אחרי 3 דקות, הקבוצות יעברו לבעיטות עונשין. שלא כמו בכדורגל, בבעיטות העונשין המנצחת תהיה מי שתוביל אחרי כל זוג בעיטות (אחת לכל קבוצה).

בכדורסל

בכל משחק כדורסל, אם לאחר הזמן הרגיל (40 דקות בכדורסל העולמי או 48 דקות בליגת ה-NBA) התוצאה שווה - תהיה הארכה בת חמש דקות. אם גם לאחר הארכה התוצאה שווה - יהיו הארכות נוספות (כולן בנות חמש דקות), עד שהמשחק יוכרע.

ברוגבי

במשחקי רוגבי נהוג להוסיף הארכה של 20 דקות כאשר יש צורך בהכרעה לאחר שוויון.

בכדוריד

בדרך כלל, משחק כדוריד יכול להסתיים בתוצאת תיקו אם יש שוויון בתום זמן המשחק, אלא אם הוא מתקיים במהלך טורניר בשיטת "המפסיד יוצא" שבו חייבת להיקבע מנצחת. במקרה כזה, ניתנת הארכה של 10 דקות (2 מחציות של 5 דקות כל אחת). אם יש שוויון בתום ההארכה, ניתנת הארכה נוספת, ואם יש שוויון לאחר 2 הארכות, המשחק מוכרע ב"שובר שוויון" - זריקות עונשין של שחקני שתי הקבוצות לחלופין מקו שבעה המטרים.

בשחמט

בשחמט תחרותי מוקצבות בדרך כלל לכל שחקן שעתיים ל-40 מסעים ראשונים. אם המשחק לא הוכרע תוך 40 מסעים, מקבלים השחקנים תוספת זמן של שעה נוספת לכל אחד ל-20 מסעים. אם גם זה לא הספיק, מקבלים השחקנים חצי שעה נוספת לכל אחד עד סוף המשחק. אם המשחק לא הוכרע, השחקן שזמנו אזל מהר יותר, הוא המפסיד.

בפוטבול

בליגת ה-NFL משך המשחק הוא ארבעה רבעים בני 15 דקות כל אחד. אם במהלך משחק בעונה הסדירה לא הושגה הכרעה במשך הזמן הרגיל, נוסף למשחק רבע נוסף. בהארכה, אם הקבוצה משיגה טאצ'דאון בסדרת המהלכים הראשונה בהארכה היא מנצחת באופן מידי, וכך גם אם מושג "סייפטי". אם הקבוצה לא הצליחה להשיג טאצ'דאון אלא שער שדה, ליריבתה יש אפשרות בסדרת המהלכים הבאים להבקיע טאצ'דאון ולזכות בניצחון או שער שדה ולהשוות את התוצאה. אם שתי הקבוצות הבקיעו שער שדה במהלכים הראשונים שלהם או שהקבוצה הראשונה לא הצליחה להשיג שער שדה בסדרת המהלכים הראשונה, ההכרעה מתקבלת כאשר אחת הקבוצות מצליחה להשיג נקודות. אם אף קבוצה לא השיגה נקודות במהלך ההארכה, המשחק מסתיים בשוויון. במשחקי הפלייאוף, השיטה דומה, אך המשחק ממשיך עד הכרעה.

בבייסבול

משחק בייסבול כולל תשעה סבבים (אינינג) בהם כל קבוצה מגישה ליריבתה. אם המשחק לא הסתיים בהכרעה לאחר תשעה סבבים אלו ממשיכות הקבוצות לשחק עד להשגתה.
תחמוצת

תחמוצת (בלועזית: אוקסיד, Oxide) היא תרכובת של יסוד או חומר עם חמצן. מקור השם "תחמוצת" הוא מהמילה "חמצן".
תחמוצות רבות נוצרות בתהליך הבעירה.
שמות התחמוצות בעבר היו בפורמט של דו-תחמוצת הפחמן, למשל; מאז שנות ה-70 נהוג להשתמש בפורמט פחמן דו-חמצני. תחמוצת של יסוד אנאורגני נקראת אנהידריד (אם כי במונח זה משתמשים בעיקר לציון תחמוצות אורגניות).
תרכובות ידועות רבות הן תחמוצות. חול, זכוכית וקוורץ, למשל, מורכבים מאותו החומר: צורן דו-חמצני. חומר זה, הקרוי גם סיליקה, מופיע בלא פחות מ-17 צורות גבישיות שונות, רבות מהן אבנים יקרות למחצה, כגון אופאל. 
חלודה גם היא תחמוצת: ברזל חמצני; היא נוצרת כשברזל "בוער" באטיות, כלומר - מתרכב עם החמצן שבאוויר. 
גופרית דו-חמצנית נוצרת בשרפה בלתי-מלאה של תרכובות גופרית הנמצאות בדלק ישן. גז זה נפלט לאוויר ומתרכב עם מים ליצירת חומצה גופריתית; חומצה זו חודרת לאדמה כשהיא מעורבת בגשם תוך גרימת נזקים סביבתיים, תופעה הנקראת גשם חומצי.
חנקן חמצני הוא מולקולת איתות בעלת חשיבות עליונה ביצורים חיים. באדם הוא משמש כנוירוטרנסמיטר (כלומר, משמש להעברת אותות כימיים בין נוירונים - תאי עצב) וכן הוא גורם להתרחבות של כלי הדם ולפיכך - להורדת לחץ הדם בשעת הצורך. פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ניתן ב-1998 לשני מדענים שגילו את תפקידיו אלו של החנקן החמצני בגוף.
סידן חמצני ידוע יותר בשם סיד יבש או ליים. זוהי האבקה ממנה מכינים את נוזל הצביעה הלבן.
הוראס ג'נקינס

סיפור ילדותו

הוראס ג'נקינס גדל בשכונה קשת יום בניו ג'רזי, שבה העיסוק העיקרי היה הכדורסל. בסיום התיכון פנה ג'נקינס למכללת יוניון קאונטי מליגת המכללות השלישית וביסס עצמו כשחקן כדורסל מוביל, אך נאלץ לעזוב את המכללה מאחר שחברתו נכנסה להריון, והוא נאלץ לפרנס את משפחתו.
ג'נקינס פרש מכדורסל בשנת 1994 עבד שנה כחשמלאי, ולאחר מכן עבד 3 שנים כשליח דואר באזור מגוריו. בשנת 1998 חזר למכללה, סיים את לימודיו והוביל את מכללת ויליאם פטרסון לגמר הפיינל פור של ליגת המכללות השלישית. הוא אף זכה בתחרות ההטבעות של שנת 2001. את שלוש שנותיו במכללה סיים עם ממוצע של 23.9 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.

הקריירה באירופה וב-NBA

לאחר שסיים את המכללה, בשנת 2001, נרשם ג'נקינס לדראפט ה-NBA, בו התאמן לצד ויל סולומון אולם לא נבחר על ידי אף קבוצה מליגה זו. קבוצות מהליגות הנמוכות מארצות הברית התעניינו בשירותיו והוא נבחר כבחירה ה-16 של קבוצת פלורידה סי דראגונס מליגת ה-USBL בדראפט של ליגה זו. 
שנה מאוחר יותר ג'נקינס עבר לשחק באיטליה, בקבוצות אירוני נובארה ווירטוס רומא שם שיתף פעולה עם אנתוני פארקר. 
בשנת 2004 ניסה ג'נקינס לחזור לארצות הברית והתאמן בדטרויט פיסטונס. למרות שבמשחקי טרום העונה השיג ממוצעים לא רעים של 8.2 נקודת ו-2.8 אסיסטים ב-18.4 דקות משחק, הוא לא נבחר להתחיל את העונה הסדירה עם הפיסטונס. 
בעונת 2004/05 עבר לשחק בא.א.ק. אתונה מיוון, והרשים עם ממוצעים טובים של 20 נקודות, 1.8 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק. יכולת זו הובילה להחתמתו בדטרויט פיסטונס, כ"רוקי" המבוגר ביותר בליגה. ג'נקינס שיחק 15 משחקים וקלע 2.8 נקודות בממוצע. 
בעונת 2005/2006 חתם בקבוצה הישראלית הפועל ירושלים, והוביל אותה לגמר גביע המדינה, לגמר ליגת העל ולחצי גמר גביע יול"ב. תוך כדי שהוא הופך ליקיר האוהדים ושמו נקשר בפרשת התעללות מינית בנערה ביחד עם חבריו לקבוצה מריו אוסטין, רוג'ר מייסון ג'וניור ושחקן הפועל תל אביב  דאז מרכוס האטן.
בעונת 2006/2007 עבר לשחק בטורקיה, בקבוצת אפס פילזן. לאחר שפורסם כי אינו מסתדר עם מאמנו בקבוצה ואף טען בראיון עם "ידיעות אחרונות" כי הוא מתגעגע לתקופה שלו בירושלים שוחרר ג'נקינס מן הקבוצה הטורקית באמצע העונה, וחזר לירושלים כמחליפו של הרכז אד קוטה שהובא במקומו בתחילת העונה.
בעונת 2007/2008 חזר לקדנציה שלישית באיטליה וחתם בקבוצת פורטיטודו בולוניה.
בעונת 2008/2009 חתם בקבוצת יובקזרטה באסקט האיטלקית. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
יעקב הרפז

יעקב הרפז (נולד ב-1951) הוא נשיא קבוצת IMC ומנכ"ל ישקר.

ביוגרפיה

הרפז נולד בקריית מוצקין. שירת בצה"ל בחיל החימוש. במלחמת יום הכיפורים נפצע באזור תעלת סואץ ואיבד כף רגל, על אף הפציעה חילץ וטיפל בחברו לכוח והציל את חייו, על כך זכה לעיטור המופת. למד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון.
לאחר סיום לימודיו עבד במעבדה לתהליכי עיבוד, ממנה הגיע ל"ישקר" כאיש פיתוח. אחרי מפגש עם סטף ורטהיימר עבר למכירות ושיווק. למד בקורס ניהול (PMD) בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד. ב-1984 מונה כמנהל השיווק של "ישקר". ב-1992 מונה כמנכ"ל החברה ובהמשך מונה לנשיא קבוצת IMC. אחרי מכירת החברה לוורן באפט התבקש להשאר בתפקידו. ב-1996 זכה בפרס התעשייה בקטגוריית המתכת, מטעם התאחדות התעשיינים בישראל .
הרפז מתגורר בכפר ורדים, נשוי ואב לשלושה.
מרילין רובינסון

קורות חיים

רובינסון נולדה וגדלה בסנדפוינט, ארצות הברית. את התואר ראשון שלה קיבלה מפמברוק קולג', קולג' הנשים הראשון באוניברסיטת בראון וקיבלה את הדוקטורט שלה מאוניברסיטת וושינגטון ב-1977. היא גדלה כפרסביטריאנית ומאוחר יותר הפכה להיות חברה בכנסייה עדתית. זרם דתי זה יחד עם נטייתה לדעותיו של ז'אן קלווין השפיעו רבות על עבודתה ובמיוחד על ספרה גלעד.
רובינסון כתבה שלושה ספרים שבזכותם התפרסמה: משמרת בית (1980), גלעד (2004) ובית (2008). משמרת בית עלה לגמר לפרס פוליצר לפרוזה, גלעד זכה בפוליצר ובית קיבל את פרס אורנג'. בית מהווה למעשה המשך לספר גלעד המתארים שניהם את משפחת ברואטון באותה תקופה.
רובינסון משמשת כפרופסור אורח באוניברסיטאות רבות ביניהן קנט, אמהרסט ובתוכנית לתואר שני באומנות לסופרים ומשוררים של אוניברסיטת מסצ'וסטס. ב-10 באפריל 2010 היא נבחרה כעמיתה באקדמיה האמריקאית לאמניות ולמדעים. כיום היא מלמדת בסדנת הכתיבה של אוניברסיטת איווה שבאיווה סיטי.
בשנת 2016 הוענק לה פרס דייטון לספרות שלום.
צלב הברזל (סרט)

עלילה

הסרט עוסק בגדוד גרמני המוצב בראש גשר גרמני בחצי האי טאמאן, ב-1943 במהלך הקרב על קווקז. מחלקה בפיקודו של פלדוובל (סמל) רולף שטיינר (ג'יימס קובורן) פושטת על עמדה קדמית רוסית, ולוכדת בשבי חייל-ילד רוסי. שטיינר הוא קצין ציני, קשוח ומוסרי, הדואג לחייליו ובהמשך אף מוותר על חופשת מולדת כדי לשהות במחיצתם. אל הגדוד מגיע מפקד חדש, האופטמן סטראנסקי (מקסימיליאן של). סטראנסקי הוא קצין פרוסי אריסטוקרטי, הנוהג להתרברב על כך שהוא הועבר מצרפת לבקשתו האישית של מפקד הדיוויזיה אוברסט בראנדט (ג'יימס מייסון), וכי הוא עומד לקבל את צלב הברזל. במציאות, הוא חסר כל ניסיון קרבי, וכפי שמתגלה בהמשך הסרט, אף לא יודע להפעיל רובה. מטבע הדברים, הוא אינו מסתדר עם שטיינר. החיכוכים ביניהם מתחילים כבר במפגשם הראשון כאשר שטיינר מסרב להוציא להורג את הילד שלכד.
מקס מוצ'ניק

קורות חייו וקריירה

מוצ'ניק נולד בשיקגו, אילינוי, וגדל בבוורלי הילס כבן לאם חד הורית.
הוא החל את דרכו בכתיבה לשעשועונים, "Good Advice" ו-"שנות הקסם". יחד עם דייוויד כהן הוא יצר את הסדרות Boston Common ו-"ויל וגרייס". כמו כן, הוא הפיק וכתב ל-"בוקר טוב מיאמי" והפיק את "Twins" ו-"Four Kings" ביחד עם כהן. הדמויות הראשיות בסדרה "ויל וגרייס" מבוססות עליו ועל החברה הטובה ביותר שלו, ג'נט. מוצ'ניק, כמו ויל טרומן, הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא וכהן הם הבעלים של חברת ההפקות KoMut, ששמה הוא שילוב של שני שמות המשפחה שלהם.
ב-7 ביוני 2006, אמרסון קולג' הכריזה על חניכת מרכז הקמפוס על שם מקס מוצ'ניק, לאחר שזה תרם תרומה גדולה. הדירה של וויל טרומן וגרייס אדלר נמצאת בתצוגה בספריית מכללת אמרסון. הסט נתרם על ידי מוצ'ניק.
מוצ'ניק נישא לבן-זוגו, עורך הדין אריק היימן, ב-25 באוקטובר 2008. בני-הזוג הם אבות לתאומות, איבן ורוז, שנולדו באמצעות אם פונדקאית.
בשנת 2002 מוצ'ניק וכהן יצרו סיטקום באורך של חצי שעה עבור רשת CBS בשם "Partners", אך זו בוטלה עוד באותה שנה.
מרוץ האלופים

היסטוריה

המרוץ הראשון התקיים בשנת 1988 במסלול המרוצים במונלרי, צרפת לזכרו של הנרי טויבונן, שנהרג בתאונה במהלך מרוץ ראלי בקורסיקה ולציון חגיגות העשור לאליפות העולם בראלי. בתחרות לקחו חלק שמונת אלופי העולם בראלי בין השנים 1979 ו-1988: ביורן וולדגארד, וולטר רוהל, ארי וטנן, האנו מיקולה, סטיג בלומקוויסט, טימו סלונן, יוהא קנקונן ומאסימו בייסון. קנקונן הוכתר לאלוף האלופים הראשון, לאחר שגבר בגמר על סלונן. הרכבים בהם התחרו הנהגים היו אאודי קוואטרו S1, ב.מ.וו M3, פורד סיירה RS, לנצ'יה דלתא איטגרלה, אופל מנטה 400 ופז'ו 205 טורבו 16.
במהלך השני הבאות נוספו לאירוע תחרויות נוספות. בשנת 1990 נוסף מרוץ המאסטרים הבינלאומי (International Rally Masters), בו השתתפו נהגים מצטיינים שלא זכו באליפות באותה עונה. לזוכה בתחרות ניתנה ההזדמנות לקחת חלק בתחרות הראשית. בשנת 1994 נוספה תחרות הראלי הקלאסית, בה התחרו הנהגים כשהם נוהגים בפורשה 911 S מודל 1965 או ישנה יותר. תחרויות אלה בוטלו לאחר מספר שנים.
לאחר שהמרוץ התקיים בנורבורגרינג, בברצלונה ובמדריד הוא עבר לגראן קנריה, שם התקיים במשך 12 שנים רצופות. בשנת 1999 החלה להתקיים תחרות גביע האומות ולראשונה הצטרפו לתחרות גם רוכבי מרוצי אופנועים. שנתיים לאחר מכן הורשו להתחרות גם נהגי מרוצים שאינם מתחרים בקטגוריית הראלי. בשנת 2004 שב האירוע לנדוד בין אתרים שונים והחל להתקיים באצטדיונים גדולים. בעקבות המעבר עברו הנהגים להתחרות במסלולי אספלט במקום מסלולי עפר, דבר שפגע בדומיננטיות שהייתה עד אז לנהגי הראלי. הייקי קובילנן, שניצח בשנת 2004 את האירוע שהתקיים באצטדיון הסטאד דה פראנס, היה הנהג הראשון שאינו נהג ראלי שזכה בתואר. 
במהלך השנים המרוץ התקיים באצטדיון וומבלי, האצטדיון הלאומי בבייג'ינג באצטדיון האספיריט ארנה בדיסלדורף, באצטדיון ראג'מנגלה, בבנגקוק, בבושי פארק בברבדוס, בהאצטדיון האולימפי בלונדון ובמרלינס פארק במיאמי. המרוץ של שנת 2013, שתוכנן להתקיים בבנגקוק, בוטל עקב מתיחות פוליטית במדינה.
ראיין אדליי

קריירה

אדליי נולד וגדל בארצות הברית לאב ניגרי שהתגייר, ולאם יהודייה מקונטיקט. אדליי התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הכדורגל של מכללת דוידסון ואוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. לאחר שסיים את לימודיו במכללה שיחק בקרוליינה דינמו וג'רזי אקספרס. בקיץ 2009 הגיע לישראל כשנכלל בסגל ארצות הברית למשחקי המכבייה ה-18. במהלך הטורניר התרשם מיכולתו גיא עזורי מאמן הפועל באר שבע דאז, ואדליי חתם במועדון ואף קיבל אזרחות ישראלית.
ב-18 באוגוסט 2009 ערך אדליי את הופעת הבכורה שלו בהפועל באר שבע, בהפסד 1-0 להפועל פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-15 באוקטובר 2009 התמוטט אדליי במהלך אימון הקבוצה וכעבור כמה ימים הצטרף לאימונים, אך התקשה להשתלב בהרכב הקבוצה. ב-5 בדצמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0-2 על הפועל פתח תקווה. ב-17 באפריל 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0-4 נגד מכבי נתניה. בשתי העונות שלאחר מכן השתלב אדליי בהרכב הקבוצה, אך בעונת 2012/2013 חלה ירידה במעמדו והוא חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית. 
תום עונת 2013/2014 ירדה אשקלון לליגה א' ואדליי חזר לארצות הברית וחתם בפורט לודרדייל סטרייקרס מה-NASL. ב-31 ביולי 2015 חזר לישראל וחתם בהפועל ירושלים מהליגה הלאומית. בתום עונה אחת חזר לארצות הברית וחתם בקבוצת פיטסבורג ריברהאונדס.
בינואר 2018 חתם באטלנטיק סיטי.
הקפיטול (משחקי הרעב)

הקפיטול (מאנגלית: The Capitol) היא בירתה של המדינה הבדיונית פאנם המופיעה בטרילוגיית משחקי הרעב.
בעיר, בה רוב אזרחי המדינה מתגוררים, קיימת טכנולוגיה מתקדמת ותושביה עשירים. העיר ממוקמת בחלקה הצפון-מערבי של אמריקה, לכיוונם של הרי הרוקי, המהווים מעיין הפרדה בין הקפיטול למחוזות. בראש הקפיטול עמד דיקטטור עריץ, ששמו הנשיא סנואו. הנשיא החזיק בפאנם ביד רמה, על ידי שומרים שהוצבו בכל מחוז הנקראים אוכפי שקט שמטרתם לדאוג לסדר ולמנוע התפרעויות ומרד במחוזות.
סולר

סולר הוא דלק נוזלי ותוצר של זיקוק נפט.
מקור המילה סולר בסימן מסחרי שנגזר מהמילה הלטינית Solaris שמשמעותה "של השמש".
השימוש הנפוץ ביותר בסולר הוא כדלק להנעת מנועי דיזל, כמו כן הסולר משמש לחימום והסקה. בישראל משווקים: סולר לתעשייה והסקה, וסולר לתחבורה. ההבדל בין סוגי הסולר הוא בכמות הגופרית שגבוהה יותר בסולר לתעשייה והסקה, וכן הבדלים בהתאמת המוצרים לכלי תחבורה ממונעים בהתאם למספר הצטאן, ונקודת הקפיאה.

נתונים פיזיקליים וכימיים

טמפרטורת הזיקוק של הסולר נעה בין 200 מעלות צלזיוס ל-350 מעלות צלזיוס. צפיפות הסולר היא 845 גרם לליטר. בעוד צפיפות הבנזין היא 752 גרם לליטר. בעת בעירה, משחרר ליטר סולר אנרגיה השווה ל-36.3 מגה ג'אול. בעוד בנזין משחרר אנרגיה השווה ל-33.7 מגה ג'אול. הערך האנרגטי של קילוגרם סולר הוא שלושה אחוזים פחות משל קילוגרם בנזין.
ההרכב הכימי הממוצע של הסולר הוא שרשרת פחמימנים של C₁₂H₂₆ (כלומר, 12 אטומי פחמן יחד עם 26 אטומי מימן). הרכב השרשרת יכול להיות בין C₁₀H₂₂ ל- C₁₅H₃₂.

שימוש במנועי דיזל

מנוע הדיזל הראשון הונע באמצעות ביו דיזל, אך כיום משתמשים להנעת מנועי דיזל בעיקר בסולר, ולפיכך הוא מכונה גם דלק דיזל (אף על פי שישנם עוד סוגי דלקים המשמשים במנוע דיזל). הסולר במנועי דיזל נדלק על ידי ערבוב עם אויר חם ודחוס (ללא הצתה, להבדיל ממנוע בנזין).
מספר צטאן הוא מדד לנפיצות של דלק. החומר צטאן (באנגלית: Hexadecane, כינוי: Cetane, נוסחה כימית: C₁₆H₃₄) מצית את עצמו בקלות בתנאי דחיסה, לפיכך מוגדר לו ערך צטאן 100, והוא משמש כמדד השוואתי לתערובות דלקים אחרות. מספר הצטאן הנדרש לסולר משתנה בהתאם לתכנון המנוע, (למשל, נדרש מספר צטאן של לפחות 50 עבור רכב שטח).
פרמטר נוסף המגדיר את סוג הסולר הוא נקודת הקפיאה של תערובת הסולר.
הסטנדרט מגדיר 6 דרגות: 5# עבור טמפרטורת מינימום של 8°C, דרגה 0# עבור טמפרטורת מינימום 4°C, דרגה 10#- עבור טמפרטורת מינימום של 5°C-, דרגה 20#- עבור טמפרטורת מינימום של 14°C- ,דרגה 35#- עבור טמפרטורת מינימום של 29°C-, ודרגה 50#- עבור טמפרטורת מינימום של 44°C-.
מנועי דיזל חדשים מסוגלים לחסוך 40% דלק לעומת מנוע בנזין זהה, זאת בגלל תכנון מנוע נכון ואנרגיה רבה יותר לכל ליטר סולר. בנוסף, כמות הפחמן דו-חמצני הנפלט ממנוע דיזל נמוכה מאשר במנוע בנזין זהה. מצד שני, סולר מכיל יותר גופרית הגורמת לזיהום אוויר. על פי התקנות האירופאיות לזיהום אוויר, יש להפחית את כמות הגופרית בסולר. פחות גופרית, משמע הסולר פחות שמנוני. ולכן, מוספים לסולר תוספים, כדוגמת תוספים למניעת הקצפה.
בעבר מנועי הדיזל היו פחות נפוצים ופחות יעילים, ולכן אפילו טנקים היו מונעים במנועי בנזין. הנעת טנקים במנועי בנזין גרמה לבעיות בטיחות חמורות במקרה של פגיעה, מכיוון שבנזין מתלקח במהירות. לדוגמה, טנקי AMX 13. כיום, מנועי דיזל משמשים להנעת טנקים, משאיות, מכוניות פרטיות, ספינות ועוד.

שימושים נוספים

שימוש נוסף בסולר הוא כחומר הסקה למערכות הסקה. בשימוש ביתי משמש עבור קמינים, אך נוטה לייצר רמות פיח גבוהות יותר ולכן נפוץ פחות מאשר השימוש בנפט. כמו כן משמש כחומר ניקוי במוסכים.

סולר כגורם מסרטן

במחקר מקיף שנערך על 12,315 כורים בארצות הברית, הנחשפים לאדי סולר במסגרת עבודתם, נמצא כי הם מתים מסרטן ריאות ומסרטן הוושט בשכיחות גבוהה יותר באופן מובהק לעומת האוכלוסייה הכללית. ממצאי המחקר נותרו מובהקים גם לאחר התחשבות בגורמי סיכון אחרים האופייניים לעובדי מכרות. בעקבות זאת קבעו ארגון הבריאות העולמי והמכונים הלאומיים לבריאות כי מנועי דיזל פולטים אדים מסרטנים הגורמים לסרטן ריאות בבני אדם.
אבו חוד'יפה בן עותבה

אבו חוד'יפה אבן עותבה אבן רביע (בערבית: أبو حذيفة بن عتبة; תעתיק מדויק: אבו חד'יפה בן עתבה) היה אחד מהצחאבה של הנביא מוחמד.
הוא היה הבן של עותבה אבן רביע, אחד ממנהיגי שבט בני עבד שמס. הוא התחתן עם סהלה בנת סהיל.
היה אחיהם של וואליד אבן עותבה והינד בנת עותבה (אשתו של אבו סופיאן).
סמואל דיקשטיין

קורות חיים

דיקשטיין נולד בעיירה ליד וילנה, אז באימפריה הרוסית, כיום בליטא, במשפחה יהודית. בשנת 1887 משפחתו עברה לארצות הברית והתיישבה בניו יורק, בלואר איסט סייד. סמאול דיקשטיין סיים לימודי משפטים והחל לעבוד בתחום.
בשנת 1908 הוא התחיל פעילות במפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית. בשנת 1922 הוא נבחר לקונגרס של ארצות הברית, תוך ניצחון על מאייר לונדון, גם הוא יהודי יליד ליטא. בהמשך הוא ניצח ב-11 מערכות בחירות.
בשנת 1931 סמואל דיקשטיין היה יושב ראש וועדה לאימיגרציה. הוא שם לב שבמקביל לזרם מהגרים לא חוקיים נכנסים לתחומי ארצות הברית כמויות גדולות של ספרות אנטישמית בשנת 1932 הוא היה בין יוזמי הוצאה מחוץ לחוק של המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית.
בשנת 1934 הוא יזם הקמת וועדה לפעילות אנטי אמריקנית. הוא פעל נמרצות נגד תומכי נאציזם בארצות הברית.
בשנת 1938 הוא פעל להגדלת מכסת מהגרים מאוסטריה לטובת יהודים שרוצים לעזוב אותה. בשנת 1939 הוא ניסה להגדיל מכסת מהגרים עבור ילדים פליטי גרמניה.
בשנת 1945 הוא עזב פוליטיקה וחזר לפעילות משפטית.
לפי ספר של אלן ויינשטיין בהתאם למסמכים שפורסמו לאחר התפרקות ברית המועצות בתקופת 1937–1940 סמואל דיקשטיין קיבל תשלום חודשי מנ.ק.וו.ד. מהמסמכים לא ברור האם סופק חומר סודי כלשהו תמורת תשלום זה.