google/wiki40b huggingface dataset:
אחמד עיד

אחמד עיד (נולד ב-6 ביולי 1950 בדבורייה) הוא רופא מנתח ערבי ישראלי, פרופסור חבר לכירורגיה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים ומנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים הדסה הר הצופים לשעבר. ביצע את השתלת הכבד המוצלחת הראשונה בישראל.
פרסם מעל 400 פרסומים מדעיים. 
בשנת 2015 זכה לפרסום בישראל ובחו"ל לאחר שטיפל בנער שנפצע בפיגוע ובשנת 2017 השיא משואה ביום העצמאות

ביוגרפיה

נולד לסלימאן ועאיישה עיד, ולו שמונה אחים. למד בתיכון העירוני-ערבי בנצרת במגמה ביולוגית. לאחר שסיים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים במתמטיקה ופיזיקה (בשנת 1972) פנה ללימודי רפואה (סיים בשנת 1978).

בשנים 1979–1980 עשה את הסטאז' בבית החולים הדסה. 
בשנים 1987–1989 שימש כעמית קליני בכירורגיה של השתלות במאיו קליניק, שבמינסוטה, ארצות הברית ובשנת 1989 כרופא מבקר ביחידת ההשתלות של בית הספר לרפואה באוניברסיטת פיטסבורג, שבפנסילבניה, ארצות הברית. בשנת 1989 הפך למרצה מטעם הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, חזר לעבוד בבית החולים הדסה ומאז כיהן שם בספר תפקידים: רופא בכיר ואחראי על יחידת ההשתלות (1989–1993), רופא ראשי במחלקה כירורגית וביחידת ההשתלות (1995-1993), מנהל מדור בפועל במחלקה כירורגית וביחידת ההשתלות, ברוטציה (2000-1995), ראש יחידת ההשתלות במחלקה לכירורגיה (קיבל את המינוי בשנת 2000). החל משנת 2008 הוא מנהל המחלקה הכירורגית. 
בשנת 1996 והביא לטיפול בישראל ילדים טס מבוסניה שנפצעו במלחמת האזרחים. בשנת 1998 התמנה לפרופסור חבר לכירורגיה באוניברסיטה העברית.
פרופ' עיד מדריך סטודנטים בבתי-החולים בבתי החולים בירושלים. תחומי העניין המקצועיים שלו הם: חינוך רפואי, כירורגיה של השתלות, כירורגיה של ניתוחי גסטרואנטרולוגיה, לבלב ודרכי מרה. עבר ההתמחות בכירורגיה והשתלמויות בכירורגיה מקרו־וסקולרית, לפרסקופיה. 
בשנת 2017 הדליק משואה ביום העצמאות, דבר שעורר ביקורת בקרב חלק מהמגזר הערבי.
אב לחמישה ילדים, ארבעה מאשתו הראשונה ועוד בת מאשתו הנוכחית, לומניצה (לו). לומניצה היא נוצריה מרומניה, רופאה מרדימה בבית החולים הדסה עין כרם.
חוף סקלטון

חוף סקלטון (Skeleton Coast) הוא החלק הצפוני שברצועת החוף של נמיביה. גבולותיו הם מנהר קוננה בצפון ועד לנהר סווקופ בדרום, והוא שוכן לחופי האוקיינוס האטלנטי. לעיתים משתמשים במנוח "חוף סקלטון" על מנת לתאר את כל החוף של מדבר נמיב. הבושמנים שבפנים הארץ קוראים לאזור - "האדמה שהאל ברא בכעסו", בעוד המלחים הפורטוגזים שהגיעו לחוף במסעם כינו את המקום - "שערי הגיהנום".
מזג האוויר בחוף נשלט בעיקר על ידי זרם בֶּנְגֶלָה הקר המגיע מן האוקיינוס האטלנטי, וגורם לכמות משקעים קטנה ביותר (לעיתים רחוקות למעלה מ-10 מ"מ) ולערפל תדיר (לאורך כמעט כל השנה).
חוף סקלטון נקרא כך כיוון שבעבר היה מכוסה החוף בעצמות לוויתנים וכלבי ים שניצודו ("Skeleton" - שלד באנגלית), אם כי כיום החוף מכוסה דווקא בשלדות אוניות שנטרפו וטבעו - למעלה מ-100 כלי שיט בגדלים שונים שרועים לאורך חוף סקלטון. חוף סקלטון מכיל באופן כללי חול רך, אשר לעיתים מופיעים בו מחשופי סלע. בחלקו הדרומי, חוף סקלטון משופע בחצץ, לעומת חלקו הצפוני שם הדיונות הן סוג האדמה הדומיננטי.
בעבר הרחוק החוף הוחזק על ידי קבוצת הסטרנדלופר (בשפת קויסן - ציידים-לקטים), ועדויות לכך נמצאות בערימות צדפות שנמצאות במספר חלקים של החוף.
האירופאי הראשון שדרך על אדמת נמיביה היה הפורטוגזי דיוגו קאו, שעצר בחוף סקלטון ב-1486. הוא הציב שם פדראו (Padrão), עמוד אבן, שהחליף את צלבי העץ בהם נהגו עד אז להשתמש הפורטוגלים, על מנת לקבוע חזקה פורטוגלית על הקרקע.
נמיביה הכריזה על מרבית החוף, 16,000 קמ"ר, כפארק לאומי חוף סקלטון, כאשר חלקו הצפוני של הפארק יועדו כשטחים פתוחים. החוף שימש אתר צילומים למספר סרטי תעודה על חיות הבר במקום, בייחוד בנוגע להסתגלותם של החיות למזג האוויר הצחיח.
זליק אקסלרוד

ביוגרפיה

זליק אקסלרוד נולד בעיירה מולודצ'נו  (כיום חלק מבלארוס). כשהיה בן 11 גורשה משפחתו מהעיר על ידי הצבא הרוסי בזמן מלחמת העולם הראשונה, והגיעה לטמבוב.
אקסלרוד החל לפרסם את חיבוריו בבשנות ה-20. בשנים 1922–1925 הוא למד במכון לספרות ואמנות במוסקבה, ולאחר סיום לימודיו השתקע בעיר מינסק, שם התגוררה משפחתו. הוא עבד בכתב העת היידי "שטערן" – תחילה כמזכיר ומאוחר יותר בתור עורך. יחד עם איזי חריק היה יושב ראש אגף הסופרים היהודים באגודת הסופרים הבלארוסית.
ב-1937 מונה לעורך הראשי של "שטערן", והיה האחרון שנשא בתפקיד זה לפני סגירתו.
ב-1939 הוא נסע לביאליסטוק כדי לסייע לסופרי יידיש שברחו מפולין, שם פגש את פֶּרל ווייסנברג, בתו של יצחק מאיר וייסנברג, והם נישאו.
במאי 1941 נעצר אקסלרוד על ידי השלטונות הסובייטיים יחד עם אלי קגן והירש בריוזקין. הוא הוצא להורג זמן קצר לאחר מכן.
רוברט בראון

ביוגרפיה

בראון נולד בדורסט שבאנגליה. לפני שהופיע בסרטי בונד הייתה לו קריירה ארוכה כשחקן של תפקידים קטנים בקולנוע או בטלוויזיה. שניים מתפקידיו המפורסמים ביותר היו מפקד ספינת עבדים בסרט בן חור (1959) וכעובד המפעל ברט הרקר באופרת הסבון של ה-BBC משנות השישים, The Newcomers. 
הסרט הראשון בסדרת ג'יימס בונד בו בראון שיחק היה "המרגל שאהב אותי", שם גילם את דמותו של אדמירל הגריבס. אחרי מותו הפתאומי של לי ב-1981, החליטו המפיקים שבמקום למצוא לו מחליף, הם יוציאו את M מהסרט לעינייך בלבד, מתוך כבוד לשחקן ואת הטקסט שלו אמר מנהלו, ביל טאנר. ב-1983 הם ליהקו את בראון כדי לגלם את M. זה לא ברור אם הוא שיחק אותה הדמות של לי או M אחר, אולי אדמירל הגריבס שהתקדם. בראון גילם את דמותו של M בארבעה סרטי בונד והחל מהסרט גולדן איי (1995) החליפה אותו בתפקיד ג'ודי דנץ'.
בבינגטוניט

הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של בבינגטוניט טהור היא Ca₂Fe²⁺Fe³⁺Si₅O₁₄(OH), אלא שבדרך כלל בבינגטוניט מכיל כמות קטנה של מנגן המחליפה חלק מקטיוני הברזל בערכיות 2, ולכן הנוסחה המדויקת יותר היא Ca₂(Fe²⁺,Mn)Fe³⁺Si₅O₁₄(OH). המינרל יוצא דופן בכך שהברזל בערכיות 3 מחליף לחלוטין את האלומיניום, יסוד נפוץ מאוד בין המינרלים הסיליקטיים. המינרל יוצר תמיסה מוצקה עם מנגנבבינגטוניט - Ca₂(Mn,Fe²⁺)Fe³⁺SiₛO₁₄(OH) - מינרל שבו יש יותר מנגן מאשר ברזל בערכיות 2.
הבבינגטוניט מתגבש במערכת הטריקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "טריקלינית רגילה" (או גם טריקלינית-פינקואידית) () וחבורת סימטריות מרחבית "". הפרמטרים של תא היחידה הם : Å‏‏a=7.50‏, b=12.18Å‏, c=6.68Å, וגודל הזוויות הן α=86.3°‏, β=93.59°‏ ו-γ=112. 19°.‏

תכונות פיזיקליות

הבבינגטוניט מופיע בטבע כגבישים פריזמתיים או לוחיים קצרים (עד 3 ס"מ) שפאותיהם מקווקוות, בדרך כלל כשהם מצפים חללים בסלע. לבבינגטוניט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}) וטובה בשני כיוונים ({010} ו־{100}), והוא נשבר בצורה בלתי שווה. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 3.3 גרם לסמ"ק. לבבינגטוניט יש מגנטיות חלשה.

תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הבבינגטוניט הם: nα=1.700‏, nβ=1.710‏ ו-nγ=1.725. גבישי הבבינגטוניט אטומים עד שקופים למחצה בגבישים דקים או בקצוות הגביש, וצבעם ירוק כהה, שחור ירקרק, שחור חום עד שחור. הבבינגטוניט ניחן בנפיצה חזקה ובפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. הוא נראה ירוק כהה מזווית אחת, חום-סגול מזווית שנייה וחום בהיר עד חום כהה מזווית שלישית.

גילוי ומקור השם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1824 בסמוך לעיירה ארנדל (Arendal) בירת מחוז מזרח אדגר (Aust-Agder) שבנורווגיה. המינרל סווג לראשונה על ידי ארמן לוי שקרא לו על שמו של הרופא והמינרלוג האירי ד"ר ויליאם בבינגטון (William Babington‏; 1833-1756)

שימושים

בבינגטוניט היא מינרל מבוקש על ידי אספני מינרלים בשל היותו נדיר, בייחוד כאשר נוצרת ניגודיות בין בבינגטוניט כמינרל כהה מאוד על זאוליטים בגוון בהיר.
הבבינגטוניט הוא המינרל הרשמי של מדינת מסצ'וסטס בארצות הברית.

מקור ותפוצה

הבבינגטוניט מצוי בעורקים בפגמטיטים גרניטים או דיוריטים. כמו כן בסלעים געשיים מאפיים כשהוא מצפה חללים יחד עם זאוליטים, ובסלעים מותמרים כדוגמת גנייס וסקארן.
הבבינגטוניט הוא מינרל נדיר למדי. מקומות בהם ניתן למצוא את גבישי טובים של המינרל כוללים את מכרה בראסטד (Brastad) באויסטאד (Øyestad) בסמוך לעיירה ארנדל (Arendal) בירת מחוז מזרח אדגר (Aust-Agder) שבנורווגיה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); גרונסיוברג (Gronsjöberg) במחוז דלארנה (Dalarna) שבשוודיה; הרבורנזילבך (Herbornseelbach) במדינת הסן שבגרמניה; בוונו (Baveno) בפיימונטה שאיטליה; בדבונשייר (Devonshire) שבאנגליה; מיטני במחוז קוצ'י שביפן; נורילסק בסיביר שברוסיה; גבישים יפהפיים ממחצבת ליין (Lane's quarry) וסטפילד (Westfield) במחוז המפדן, ובגבעת בלוברי (Blueberry Hill) בסמוך לווברן (Woburn) במחוז מידלסקס (Middlesex) במדינת מסצ'וסטס (כאמור, הבבינגטוניט הוא מינרל רשמי של המדינה), ובמחצבת דירפילד (Deerfield quarry) במחוז פרנקלין (Franklin) בניו ג'רזי שבארצות הברית.
ספר חסידים

ספר חסידים היא יצירה יהודית דתית חשובה המכילה הלכות, מנהגים ודעות המשקפים את עולמם של יוצריה, רבי יהודה החסיד וחוג חסידי אשכנז שמסביבו בגרמניה. את זמן כתיבת הספר ניתן לתארך למאה ה-12 וראשית המאה ה-13.

מחברי הספר

אף שהספר יוחס במסורת לרבי יהודה החסיד, סברו חוקריו הראשונים כי הספר מהווה יצירה קולקטיבית שנתהוותה לאורך דורות בידי חכמי אשכנז, אם כי הכותב העיקרי היה רבי יהודה החסיד בהשתתפות אביו רבי שמואל החסיד, ותלמידו רבי אלעזר מוורמס. החוקר המרכזי שהציג גישה זו היה משה גידמן בסוף המאה ה-19, ובעקבותיו צעדו רבים ובכללם אף ישעיה תשבי בהרצאותיו שנמסרו בשנות החמישים. עמדה זו נבעה מהיותו של הספר אנונימי, ומאופיו - קיבוץ של סימנים שאין ביניהם קשר מובהק.
במחצית השנייה של המאה העשרים נערכו מחקרים רבים, בין השאר של חיים סולובייצ'יק, ישראל תא שמע ויוסף דן, שהראו כי עולמו של רבי יהודה החסיד היה עולם אישי מיוחד ולא ביטוי של המוסכמות בקרב חכמי אשכנז. לפיכך גם העולם המוצג בספר הוא עולמו שלו, והוא מחברו היחיד. ככל הנראה, הוא שמר על אנונימיות בצורה מכוונת מסיבות אידאולוגיות - מטעמים של צניעות וחשש מחטא היוהרה.

מבנה ותוכן הספר

ספר חסידים מורכב מסימנים שונים, הערוכים בקבצים. הקשר הנושאי בתוך הקבצים וביניהם לא תמיד ברור, והרבה פעמים נראה אסוציאטיבי. הספר עוסק בקשת רחבה של נושאים. כספר מוסר, הוא כולל גם לימודי הנהגה רבים ביחס לנושאים יומיומיים (מסחר וכספים, נישואין ומין, חיי אדם, מנהגי הקהילה היהודית ועוד) ומכאן חשיבותו גם כתעודה היסטורית להכרת חיי היהודים והאידאולוגיה היהודית באירופה של סוף המאה ה-12 וראשית המאה ה-13. 
אף כי הספר דורש מן ה"חסיד" להתרחק מכל נגיעה בנצרות ובפולחנה, הוא אינו דורש ממנו להתנתק כלכלית מן התושבים הנוצרים ומן הקשר היום יומי איתם.
יצחק בער השווה את הכותבים לנזירים והראה כי לא התנזרו ממין, וראו במשפחה מוסד חשוב העוזר לאדם שלא לחטוא ולתעל את חשקיו המיניים בצורה ממוסדת. זאת בניגוד לנזירים הגורסים כי התנזרות מוחלטת ממין תגרום לויתור על התאווה המינית.
בחלק מן ההוצאות מובאת יחד עם הספר גם "צוואת רבי יהודה החסיד" - רשימה קצרה של 78 סעיפים (״אזהרות״), הנהגות ודברי מוסר.

נוסחאות הספר

דפוס בולוניא - הספר נדפס לראשונה, על פי כתב יד ירושלמי, בבולוניה בשנת יפר"ח (1487), מהדורה זו נדפסה שוב בבזיליא ובקראקוב בשנת ה'שמ"א, ועוד. במהדורות אלו נדפסו 1172-8 סימנים. 
דפוס ברלין - בשנים תרנ"א-נ"ג הדפיס יהודה הכהן וויסטינעצקי נוסח חדש של הספר על פי כתב-יד פארמא שבו 1983 סימנים, 850 יותר מהספר הנפוץ עד אז, בתוספת ציון המקורות מהם שאב המחבר. יעקב פריימאנן בספרו מבוא לספר חסידים כתב שכתב-יד פארמה הוא הנוסח הקדום מבין שתי הנוסחאות.

פירושים לספר

החל משנת תפ״ד נלווה לספר בהרבה דפוסים ״פירוש קדמון״. במשך הדורות נכתבו כשלושים חיבורים של פירושים, הערות, הגהות וציון מקורות הספר. ביניהם בולט פירושו של החיד"א "ברית עולם" שנדפס יחד עם ספרו "לב דוד".  הרב אליעזר פאפו כתב קיצור לספר חסידים בשם ״יעלזו חסידים״ בתוספת ביאור משל החיד״א ושלו. במהדורת ״ספר חסידים המפואר״ בעריכת הרב שמעון גוטמן נדפס ״ילקוט מפרשים״.
הרב ראובן מרגליות חיבר את הפירוש "מקור חסד", המציין למקורותיו של ספר חסידים כמו גם למקורות שונים שדנו בדבריו. פירושו יצא לאור יחד עם פירוש החיד"א בהוצאת מוסד הרב קוק.
ג'ורג'ו פרלסקה

ג'ורג'ו פרלסקה (באיטלקית: Giorgio Perlasca‏; 31 בינואר 1910 - 15 באוגוסט 1992), היה חסיד אומות העולם איטלקי שהתחזה למיופה הכוח של ספרד בהונגריה בחורף 1944, והציל את חייהם של אלפי יהודים מגרמניה הנאצית והשואה.

ילדות

פרלסקה נולד בקומו וגדל במזרה די פאדובה, שבמחוז ונטו. במהלך שנות ה-20 הוא הפך לתומך בפשיזם, ולחם במזרח אפריקה במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה ובמלחמת האזרחים בספרד, וכהכרת תודה הוא קיבל מפרנסיסקו פרנקו רישיון מעבר לשגרירויות הספרדיות. בהדרגה הוא התאכזב מהפאשיזם - במיוחד לאור הברית בין איטליה לגרמניה הנאצית, ובעקבותיה החלת החוקים האנטישמיים ב-1938.

מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה, פרלסקה עבד ברכישת אספקה לצבא איטליה בחבל הבלקן. כאשר הנאצים כבשו את הונגריה ב-1944, במקום להסתלק יחד עם יתר הצוות הדיפלומטי (איטליה באותה עת נכנעה לבעלות הברית), הוא נמלט לשגרירות הספרדית בבודפשט, ומיד הפך לאזרח ספרדי תחת השם חורחה פרלסקה, בשל מעמדו כתומך במהפכה שהתחוללה במלחמת האזרחים בספרד. הוא עבד יחד עם הדיפלומט הספרדי אנחל סאנס בריס, ודיפלומטים אחרים ממדינות נייטרליות למען הברחת יהודים מהונגריה.
כשסאנס בריס סולק מהונגריה לשווייץ בנובמבר 1944, ממשלת הונגריה הורתה לפנות את מבנה השגרירות הספרדית ומבנים אקסטרה-טריטוריאליים נוספים בהם יהודים מצאו מפלט. פרלסקה מיד מסר הצהרת שקר, כי סאנס בריס נסע לשווייץ לביקור קצר, ומלבד זאת הוא מינה ממלא מקום במקומו.
במשך החורף, פרלסקה פעל לשם החבאתם, הגנתם, והאכלתם של אלפי יהודים בבודפשט, וכן ניסה להשיג להם אישורי מעבר בטוחים, על בסיס החוק הספרדי המעניק אזרחות ליהודים ממוצא ספרדי.

הכרה בפועלו

מיד לאחר המלחמה שב פרלסקה לאיטליה וחי בצניעות לאחר שהשקיע כמעט את כל רכושו בתשלומי שוחד לבכירים גרמניים והונגריים בבודפשט. הוא התגלה בתחילת שנות ה-90 על ידי העיתונאי האיטלקי אנריקו דאליו (Enrico Deaglio). בתחילה סירב להתראיין בטענה שאין שום דבר מיוחד במעשיו וכי "כל אדם הגון היה נוהג כך". דאליו פרסם את סיפורו של פרלסקה בספר שיצא בשנת 1991 תחת הכותרת "La Banalità del Bene: Storia di Giorgio Perlasca" ("הבנאליות של הטוב: סיפורו של ג'ורג'ו פרלסקה". כותרת הספר היא פרפראזה על שם ספרה הידוע של חנה ארנדט "אייכמן בירושלים, דוח על הבנאליות של הרוע"). הספר היווה מקור השראה לסרט איטלקי "Perlasca, Un Eroe Italiano" ("פרלסקה, גיבור איטלקי").
ג'ורג'ו פרלסקה נפטר מהתקף לב ב־1992, וקיבל אות כבוד ממשלות איטליה, הונגריה וספרד. בישראל, העניק לו יד ושם את התואר חסיד אומות העולם. ב־1998 הנפיק השרות הבולאי בישראל, בשיתוף יד ושם, בול ליום הזיכרון לשואה ולגבורה, הנושא את דיוקנותיהם של חמישה דיפלומטים חסידי אומות העולם, ביניהם פרלסקה.
בשנת 2010, השרות הבולאי באיטליה הנפיק בול עם דיוקנו של ג'ורג'ו פרלסקה.
מוטוקרוס

מוטוקרוס (בלועזית: Motocross) הוא ענף ספורט מוטורי דו גלגלי. המוטוקרוס החל את דרכו לראשונה בבריטניה בשנת 1924, והתפתח מאירוע שטח בשם "Scrambles". המוטוקרוס הפך עם השנים לספורט מוטורי פופולרי מאוד, ועם זאת אחד התובעניים ביותר. המרוצים מתקיימים בשטח מעגלי ומוגדר המותאם לכך. רוכב המוטוקרוס חייב להיות מסוגל לשלוט באופנוע תוך שמירה על מהירות שיא, על פני תוואי שטח קשה, רכיבת בוץ, פניות חדות וגבעות תלולות. זהו ספורט פיזי שנערך בכל מזג אוויר ובכל התנאים. מוטוקרוס הוא ספורט המצריך אימוני כושר אינטנסיביים, דיאטה מאוזנת לספורטאים, וכמו כן, עבודה על הכישורים הטכניים.

אופנועי המוטוקרוס

ייעודו של אופנוע המוטוקרוס לספק חווית רכיבה אולטימטיבית בתנאי שטח מהקלים ועד הקשים ביותר בשילוב קפיצות, רמפות, גבעות תלולות ומחליקות. אופנוע המוטוקרוס צריך להיות נטול משקל עודף בשל אופי רכיבת האקסטרים, ולכן בדרך כלל יהיה ללא תוספות, ואפילו יופשט מחלקים כמו: מראות, מנורות איתות, פנסים, רגלית ולוחית רישוי.
אופנועי המוטוקרס מתאפיינים במתלים וקפיצים חזקים שמגבירים את יכולות הנחיתה לאחר הקפיצות הגבוהות ואת בלימת הזעזועים. מנועי המוטוקרוס חזקים עם מומנט שפועל בסל"ד גבוה. המנועים באופנועי המוטוקרוס בדרך כלל בעלי צילינדר אחד, הנעים בנפחים בין 49 לבין 700 סמ"ק במנועי השתי פעימות ומנועי הארבע פעימות מאופיינים במנועים בעלי נפח של 49 עד 700 סמ"ק. גלגלי המוטוקרוס מתאפיינים בדרך כלל בגלגל קדמי בקוטר 21 אינץ ואחורי בקוטר 19 אינץ, ותיבת ההילוכים כוללת בין 4–5 הילוכים בלבד. מכיוון שאופנוע המוטוקרוס מתבטא בשינויים רבים להבדיל אופנועי שטח מסוגים אחרים, על פי חוק הם מיועדים לנסיעה במסלולים מיועדים למוטוקרוס בלבד.

רישיון מרוצים

על מנת לקחת חלק מעולם הספורט המוטורי, יש להנפיק רישיון מרוצים (רישיון אפור). ניתן להוציא רישיון מסוג זה החל מגיל 8, ללא קשר לרישיון התעבורתי (שטרם קיים). כדי לקבל את הרישיון על הרוכב לעבור קורס עיוני שבסופו יש מבחן מטעם הרשות לנהיגה ספורטיבית ובנוסף, לבצע בדיקות גופניות במכון ייעודי לספורטאים. רק רוכבים מתחת לגיל 16 שאין להם רישיון תעבורתי בישראל מחויבים לעבור בנוסף למבחן העיוני גם מבחן מעשי על ידי בוחן רשמי שמוכשר על ידי הרשות לנהיגה ספורטיבית.
רישיון המרוצים תקף אך ורק במסלולים חוקיים, מוסדרים ומאושרים על ידי הרשות לנהיגה ספורטיבית. רישיון המרוצים מקנה לרוכב להתחרות במרוצים ולהתאמן במסלולים מאושרים בצורה חוקית עם ביטוח מלא לתאונות. כדי להתחרות ולהתאמן בצורה חוקית חובה על הרוכב מלבד רישיון המרוצים וביטוח גם לרשיין את האופנוע עליו הוא רוכב, הרישיון הנ"ל נקרא רישיון דואלי. האופנוע נבדק על ידי בודק מוסמך מטעם הרשות לנהיגה ספורטיבית שהוא כשיר למרוצים, ולאחר מכן מקבל האופנוע את הרישיון הדואלי.

עמותת מועדון המוטוקרוס הישראלי

עמותת מועדון המוטוקרוס הישראלי היא אחת הוותיקות בענף ופועלת משנת 1999. העמותה מקיימת מרוצי מוטוקרוס במסלולים שונים החל ממסלול אשקלון בו שולבו מרוצי מכוניות ואופנועי מוטוקרוס, דרך בית נבאלא, עפולה, מעוז חיים וויתקין בו התקיימו רוב מרוצי העמותה. מספר חבריה עולה מעת לעת ומונה מעל 150 חברים, כל זאת בשל חוק הספורט המוטורי והיכולת לקנות אופנוע מוטקורס באופן חוקי.
ג'וניור קבאננגה

קריירת מועדונים

קבאננגה החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2009 בקבוצת MK Étanchéité מעיר הולדתו, ששיחקה אז בליגה השנייה בקונגו. הוא שיחק בקבוצה עונה אחת, שלאחריה עבר לשחק באנדרלכט מליגת העל הבלגית. מאוחר יותר נודע כי הקבוצה הבלגית השתמשה במסמכים מזויפים בעת ההעברה. בעונת 2011 עבר ג'וניור בהשאלה לבירסחוט, ועונה לאחר מכן בהשאלה לרוסלארה. ב-2013 חתם על חוזה לשנתיים בסרקל ברוז'. אחרי שתי עונות בברוז', בהן כבש 13 שערים ב-64 הופעות, עבר ג'וניור ביוני 2015 לאסטנה מליגת העל הקזחית, בה חתם על חוזה לשנתיים וחצי. ג'וניור הבקיע 5 שערים בחצי העונה הראשונה שלו בקזחסטן, ועזר לקבוצה לזכות באליפות. בסיום העונה בקזחסטן עבר בהשאלה לקראבוקספור עד סיום העונה האירופית. בעונה הבאה באסטנה עזר ג'וניור לקבוצה לזכות באליפות ובגביע הקזחי, כשהוא מבקיע 5 שערים בליגה ו-3 בגביע. ב-31 בינואר 2018 חתם בא-נסר הסעודית לשנתיים וחצי. ב-11 ביולי 2018 הושאל לאסטנה לשנה.

קריירה בינלאומית

ג'וניור משחק בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל מאז 2014, השתתף איתה בגביע אפריקה לאומות 2015, בו זכתה במדליית הארד, ובגביע אפריקה לאומות 2017, בו הבקיע שלושה שערים בשלושת המשחקים הראשונים - מה שנתן לו את תואר מלך השערים של הטורניר.
זהות - איגוד המרכזים לזהות יהודית

זהות - איגוד המרכזים לזהות יהודית, היא גוף המאגד בתוכו 40 עמותות הפועלות בפיקוח האגף לתרבות יהודית ומטה שנהר במשרד החינוך. איגוד זהות מפעיל 63 סניפים הפועלים ברחבי בארץ, מקריית שמונה שבצפון ועד אילת שבדרום.

פעילות האיגוד

מרכזי זהות פועלים בלמעלה מ-700 גנים ובתי ספר יסודיים ועל יסודיים, בזרם הממלכתי בלבד, במטרה לערוך פעילויות בנושא זהות יהודית וישראלית בקרב תלמידים ולתת מענה חינוכי וחוויתי על מנת לחזק את לימודי מורשת ישראל במערכת החינוך הישראלית. האיגוד עוסק בהכשרת מדריכים ובנות שרות לאומי ומעביר השתלמויות מקצועיות במהלך השנה. כמו כן נותן האיגוד גם הכשרה מקצועית ומגוונת למנהלי ומנחות המרכזים השונים.
זהות שותפה במגוון פרויקטים ארציים, כגון יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל, מיזם "בעוז רוחם", מיזם "דיבור טוב", "הכתה של ישראל". יו"ר העמותה הוא הרב חיים רטיג, לשעבר ראש ישיבת בינות ולשעבר ראש ישיבת נהריה, והמנכ"ל הוא איתי גרנק.

דיון ציבורי

לדברי מיכל שליו-רייכר מהפורום החילוני, "זהות" משמש כזרוע של מפלגת הבית היהודי במטרה לחזק תכנים שעולים בקנה אחד עם ערכי המפלגה וכן כדי לחולל תהליכי הדתה במערכת החינוך הישראלית. אחד המקורות לטענה זו הוא חברותו של מנכ"ל האיגוד במפלגה זו. מאידך אנשי האיגוד טוענים שמדובר באיגוד פלורליסטי] ששם למטרה לחזק ערכים ותכנים ציוניים ישראליים ויהודיים שמשתלבים בעקרונות של מערכת החינוך הממלכתית וכי אין מדובר בניסיונות של החזרה בתשובה.
95472 555

95472 "5" 555 היא דמות קומיקס מן הסדרה פינאטס פרי עטו של צ'ארלס מ. שולץ.
הדמות הופיעה לראשונה בשנת 1963, והופיעה לסירוגין עד לשנת 1981. ל-5 יש שיער קוצני והוא הולך לעיתים עם חולצה שעליה מופיעה הספרה 5. "95472" זהו שם משפחתו של "5". במציאות זו קידומת הטלפון של סבאסטופול, קליפורניה, שבה התגורר שולץ באותה עת. 5 צריך להעיר למוריו כל הזמן, שבהגיית שמו ההטעמה היא בספרה 4.
5 פעם הסביר לצ'ארלי בראון כי אביו, מתוך תחושות ייאוש וקדרות לגבי החשיבות שאנשים מעניקים למספרים בחייהם, שינה את כל שמות בני משפחתו למספרים. כאשר נשאל 5 על ידי צ'ארלי בראון, אם זו הייתה דרכו של מר 95472 להביע מחאה, אמר לו 5 שזו הייתה בעצם כניעתו לתופעה.

ל-5 יש שתי אחיות: 3 ו-4 (לפי דעתו של צ'ארלי בראון אלה שמות נשיים יפים). ניתן להסיק כי הוריו של 5 נקראים 1 ו-2.
שולץ הרבה לכתוב את פרקי הסדרה על פי נושאים אקטואליים והכניס בהם את נגיעותיו הקטנות ואת הלכי רוחו. דמותו של 5 היא לא מהמרכזיות ביותר בסדרה אך היא באה כנדבך לשלל הדמויות המייצגות את אופיו של שולץ. הופעתו מצביעה על הסתכלותו האירונית / סרקסטית על החברה בה הוא חי.
Turn Up the Radio

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה של השיר צולם בפירנצה, איטליה ב-18 וב-19 ביוני 2012. במאי הקליפ היה טום מונרו שהפיק וביים עבורה גם את הקליפ של "Give It 2 Me". כשהייתה באמצע סיבוב ההופעות "The MDNA Tour", החליטה מדונה כי היא תפסיקו לטובת צילום הקליפ לשיר בסטודיו ארטמיו פראנצי. על פי ה-"דיילי מייל", נאמר כי בקליפ מדונה תיסע במכונית ישנה והיא תצבע את שיערה לבלונד. רשת האופנה "באלמין", סיפקה את התלבושות עבור הקליפ, והוא פורסם ב-16 ביולי 2012, עם תצוגה מקדימה שפורסמה כבר ב-13 ביולי 2012.
הקליפ מתחיל כאשר ניתן לראות את מדונה כשהיא בורחת מצלמי פפראצי, אל תוך מכוניתו של הנהג שלה. לאחר מכן הנהג מדליק את הרדיו והיא נרגעת בהדרגה. לאורך הנסיעה, ממשיכים הצלמים לרדוף אחרי מדונה והיא בורחת מהם.
נכון לאוקטובר 2017, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-10 מיליון צפיות.
בארוק אנגלי

בארוק אנגלי (אנגלית: English Baroque) הוא מונח המשמש לתיאור ההתפתחויות באדריכלות האנגלית המקבילות להתפתחות אדריכלות הבארוק באירופה, בתקופה שבין השריפה הגדולה של לונדון (1666) להסכם אוטרכט (1713).
מאפייני האסתטיקה של הבארוק, שהשפעתם בצרפת באמצע המאה ה-17 הייתה חזקה וכמעט ולא השפיעו על אנגליה בתקופת אוליבר קרומוול ושנות הרסטורציה הראשונות. בין מותו של איניגו ג'ונס ב-1652 לביקורו של כריסטופר רן בפריז ב-1665 לא היה אדריכל אנגלי פופולרי בקרב המעמד הגבוה, וכמעט לא הייתה התעניינות בשינויים שחלו באדריכלות באירופה.
כריסטופר רן היה זה שבישר על לידתו של הבארוק האנגלי, שנבדל מהסגנון הקונטיננטלי בבהירות העיצוב ובנטייה קלה לקלאסיציזם. לאחר השריפה הגדולה של לונדון שיקם רן 53 כנסיות, שבהן עקרונות האסתטיקה של הבארוק בוטאו במבנה הדינמי ובנופים המשתנים. עבודתו הידועה ביותר הייתה קתדרלת סנט פול (1675–1711), שהושוותה פעמים רבות לכנסיות הכיפה הגדולות ביותר של איטליה וצרפת. גורמים בעלי השפעה פחותה היו הניסיונות ליישם את חזונו של ברניני על אדריכלות כנסיות בריטית.
למרות שרן היה פעיל גם באדריכלות חילונית, בית הכפר הבארוקי הראשון באנגליה נבנה לפי עיצוב של ויליאם טאלמאן בצ'אטסוורת' החל מ-1687. שיא אדריכלות הבארוק באנגליה הגיע בתקופתם של סר ג'ון ואנברו וניקולס הוקסמור. שניהם היו בעלי משנה אדריכלית סדורה, אך הם העדיפו לעבוד זה אחר זה, כשהמקומות הידועים ביותר הם טירת הווארד (1699) וארמון בלנהיים (1705).
למרות ששני הארמונות הללו עשויים להיראות גדולים יתר על המידה במושגים איטלקיים, הקישוטים הכבדים והמראה המסיבי שלהם זכו לתשומת לב רבה מהציבור הבריטי, גם אם לזמן קצר. טירת הווארד היא אוסף מצועצע של מבנים רבים הנשלטים על ידי מגדל גבוה עם כיפה, שהיה אופייני גם בדרזדן או במינכן. בלנהיים בנוי בצורה יותר שקולה, והאבן המסיבית של שערי הכניסה הקשתיים והפורטיקו הגדול הם הקישוטים העיקריים. עבודתו האחרונה של ואנברו הייתה אחוזת סיטון דלאוואל (1718), שהייתה אחוזה צנועה יותר בהשוואה למבנים הקודמים שבנה, אך ייחודית בנועזות המבנית של הסגנון האדריכלי שלה. למרות מאמציו של ואנברו הבארוק מעולם לא היה חביב על האוכלוסייה האנגלית, וזמן רב לפני מותו ב-1724 הוא יצא מהאופנה באנגליה.
פול לקאמרה

קריירה צבאית

לקאמרה החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית ווסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1985, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט. עם סיום לימודיו התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר והסמכה כצנחן. לאחר מכן התנדב לקאמרה לרגימנט הריינג'רס ה-75. לקאמרה שימש ברגימנט הריינג'רס כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלוגה ולחם במבצע מטרה צודקת. לאחר מספר תפקידי פיקוד שימש לקאמרה כמפקד גדוד בדיוויזיה ההררית ה-10 והוביל אותו בלחימה במבצע אנקונדה. בשנים 2003–2004 פיקד על הגדוד השלישי ברגימנט הריינג'רס ה-75. בשנים 2005–2007 פיקד לקאמרה על רגימנט הריינג'רס. לאחר מכן שירת כקצין המבצעים של פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC) וכעוזרו של מפקד פיקוד המבצעים המשולבים המיוחדים. בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד דיוויזיית החי"ר ה-25 ולאחר מכן כמפקד דיוויזיית החי"ר ה-4 בתקופה בה פרשה בדרום אפגניסטן, וסגן מפקד הקורפוס המוטס ה-18.
בינואר 2018 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס המוטס ה-18.
סבסטיאן (סרט)

עלילה

בשנת 300 לספירה, סבסטיאן מגורש מרומא העתיקה ונשלח לגלות במאחז נידח המיושב אך ורק על ידי גברים. על מנת לספק את יצרם המיני מקיימים הגברים יחסים הומוסקסואליים ביניהם במאחז המשמש לרבים מהם כמעין "מקום מפלט" למימוש פנטזיות מיניות. סבסטיאן הופך למושא תשוקה עבור קנטוריון רב עוצמה אך מסרב להתמסר לו. הוא מקדיש עצמו אך ורק לעבודת האל, דבר שמביא לקרב אלים בין השניים.
מוגרן בודווה

הופעות במפעלים האירופיים

הקבוצה הופיעה בפעם הראשונה בתולדותיה במפעלים האירופיים בעונת 2008/2009 בגביע אופ"א, אז פגשה בשלב המוקדמות הראשון בקבוצת עירוני קריית שמונה הישראלית.  המשחק הראשון, שנערך באצטדיון קריית אליעזר נגמר בתיקו 1-1 אך משחק הגומלין במונטנגרו נגמר בניצחון של קריית שמונה 3-0 ומוגרן לא המשיכה לשלב הבא.