google/wiki40b huggingface dataset:
יוסי גנוסר

ביוגרפיה

נולד בשם אוסיה גינצבורג ב-31 בדצמבר 1945 בווילנה בירת ליטא הסובייטית. בשנת 1957, כשהיה בן 12, עלה לישראל עם משפחתו. למד בכפר הנוער "הדסים". התגורר ברמת גן ושירת בצה"ל בשלישות.
בשנת 1968 התגייס לשב"כ, ולאחר לימודי ערבית באולפן עבד באגף לענייני ערבים בירושלים. ב-1972 עבר למרחב דרום, בו התקדם עד לראש צוות באגף החקירות. ב-1975 מונה לראש מחלקה במטה השב"כ וב-1978 לראש מחלקה באגף האבטחה של הארגון. ב-1979 מונה לסגן וממלא מקום ראש אגף החקירות וב-1981 לראש מרחב צפון. בשנת 1984 יצא לשליחות בת שנתיים בצפון אמריקה כאחראי על תחום הביטחון בצפון ומרכז אמריקה. עם שובו לישראל השתקע בכוכב יאיר. בהמשך עמד בראש אגף לענייני זרים, ובתפקידו זה נטל חלק חשוב באיתורו של "מרגל האטום" מרדכי ואנונו.
ב-26 באפריל 1984, מונה לחבר ועדת זורע כנציג השב"כ, והדליף לאנשי השב"כ עדויות שעלו בדיוני הוועדה כדי לסייע להם להסתיר את העובדה שאנשי השב"כ הוציאו להורג את המחבלים שנתפסו חיים בקו 300. 
משהתפוצצה פרשת קו 300, הסביר גינוסר שהתבקש על ידי ראש השב"כ, אברהם שלום, להסתיר את מעורבות השב"כ בחיסול המחבלים וכי שלום אמר לו שהדבר נעשה על דעת ראש הממשלה. גינוסר קיבל חנינה מראש, לפני הגשת כתב אישום, מנשיא המדינה, חיים הרצוג, יחד עם ראש השב"כ והיועצים המשפטיים של השב"כ. גינוסר מונה לתפקיד חדש בשב"כ והדבר פורסם בתקשורת כקבלת קידום וגרר ביקורת ציבורית. לאחר זמן לא רב הוא נאלץ לפרוש מהשב"כ והחל לעסוק בפוליטיקה כמקורב של אריאל שרון שמינה אותו לראש מכון הייצוא. בעקבות הפעילות הפוליטית פורסמה תמונתו בעיתונות בינואר 1987.
תמונתו של גינוסר זוהתה על ידי קצין צה"ל עיזאת נאפסו שהגיש באותו זמן ערעור לבית המשפט העליון על הרשעתו בריגול, כאחד מחוקריו שהוציאו ממנו הודאת שווא בעינויים. בדיקה חוזרת שנעשתה על ידי הפרקליטות בעקבות טענות נאפסו ומשבר האמון בין הפרקליטות והשב"כ בעקבות פרשת קו 300 מצאה כי נאפסו אכן עונה בחקירותיו וכי חוקרי השב"כ שיקרו בבית המשפט כאשר הכחישו את העינויים. בעקבות הפרשה הוקמה ועדת לנדוי שקבעה כללים לשימוש בעינויים בחקירות השב"כ.
בהמשך פנה גינוסר לעסקים. בשנת 1993 פסל בג"ץ את מינויו למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון נוכח מעורבותו בפרשת קו 300. גנוסר פעל כאיש קשר מטעם ראש הממשלה יצחק רבין ליאסר ערפאת. מאוחר יותר השתמש אף ראש הממשלה אהוד ברק בגנוסר כאיש קשר לערפאת. לגנוסר היו קשרים עסקיים בשטחים, דבר שהעלה חששות בדבר אפשרות של ניגוד אינטרסים. ב-1998 עמד בראש ועדה ציבורית שהמליצה על רפורמה במערך שירותי הכבאות וההצלה, שעיקרה שינוי ארגוני והפיכתו ממבנה של איגודי ערים למערך ארצי, וכן הכפלת מספר הכבאים. המלצות הוועדה יושמו לבסוף לאחר השריפה בכרמל. 
לגנוסר היו קשרים עסקיים הדוקים עם בכירים ברשות הפלסטינית והוא ניהל את כספם בחשבונות בנק בשווייץ ובעסקאות שונות. כמו כן היה שותף עסקי קרוב של איש העסקים האוסטרי מרטין שלאף, ותיווך בינו לבין ראש הרשות יאסר ערפאת ויועצו הכלכלי מוחמד ראשיד,
גנוסר נפטר בשנת 2004 בביתו שבכוכב יאיר מסרטן. היה נשוי ואב לארבעה. בנו הבכור, שחר נהרג ב-1991 במהלך שירותו בצה"ל ברצועת עזה.
אנג'ליקה סידורובה

סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בסופוט, פולין במרץ 2014 זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט ביחד עם ייז'ינה פטאצ'ניקובה מצ'כיה בתוצאה של 4.70 מטר, אחרי יאריסלי סילבה מקובה (4.70 מטר).

אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.65 מטר, לפני קטרינה סטפנידי מיוון (4.60 מטר) ובת ארצה אנג'לינה ז'וק-קרסנובה (4.60 מטר).

2015

אליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 סיימה סידורובה במקום 13 לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב הגמר.

2017

אליפות העולם שנערכה בלונדון, באוגוסט 2015 סיימה סידורובה במקום 25 לאחר שלא הצליחה לקבוע כל תוצאה בשלב המוקדמות.

2018

באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 זכתה סידורובה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.90 מטר, אחרי סנדי מוריס מארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 4.95 מטר ולפני קטרינה סטפנידי(4.80 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.70 מטר.

אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכתה סידורובה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 4.95 מטר, לפני סנדי מוריס (4.90 מטר) וקטרינה סטפנידי (4.85 מטר).
חוליה קאלבו

ביוגרפיה

היא למדה במגמת תיאטרון בבית הספר הלאומי לאמנות דרמטית בבואנוס איירס עד שנת 1985, השנה שבה סיימה כשחקנית ואחר כך כמנהלת תיאטרון, היא נכנסה לעולם הקולנוע בשנות ה-70 אבל היא קיבלה תפקידים קטנים היא החלה את הקריירה שלה בשנת 1970 בסרט Los mochileros.
לתת (ארגון)

הייעוד של לתת

לפעול לצמצום העוני למען יצירת חברה צודקת וטובה יותר, על ידי: סיוע לאוכלוסיות במצוקה על בסיס אוניברסלי, הנעת החברה האזרחית לערבות הדדית ונתינה והובלת שינוי בסדר העדיפויות הלאומי.

ההיסטוריה של לתת

עם הקמתו ב-1996, בנוסף למאבק בעוני בישראל, התמחה הארגון במשלחות סיוע חירום וסיוע הומניטרי בחו"ל בעקבות מלחמות ואסונות טבע: קוסובו ורואנדה לאחר מלחמת האזרחים ב-1997 וב-1999, הודו לאחר רעידת האדמה ב-1999, סרי לנקה לאחר הצונאמי בשנת 2005 והאיטי בעקבות רעידת האדמה בשנת 2010.
לאחר משלחת החירום להאיטי, שינה הארגון את דרכו להתמקדות בהפחתת העוני ובסיוע לישראל בלבד.

מטרת הארגון

על פי דו"ח רשמי של המוסד לביטוח לאומי לשנת 2017, 466 אלף משפחות (1,780,500 נפשות) חיות בישראל בעוני, מתוכם 814,800 ילדים. במאמציה להקל על העוני ולהקל על אי-הביטחון התזונתי, פיתחה לתת מודל תפעולי המאפשר חלוקת מזון בשווי 100 מיליון שקל ל-60,000 משפחות נזקקות ברחבי הארץ. מתוך אמונה שהחברה האזרחית הישראלית היא חלק בלתי נפרד מהפתרון לצמצום העוני, ארגון לתת מקיים מספר רב של יוזמות שנתיות להגברת המודעות בקרב הציבור הרחב: מייצגים ציבוריים, מבצעי איסוף מזון ומשדר התרמה ארצי. כמו כן, הארגון מסתמך על יותר מ-19,000 מתנדבים אשר מצטרפים מדי שנה לפעילות של לתת, ומעניקים למעלה מ-400,000 שעות התנדבות.

הערכים של לתת

הארגון מגדיר את ערכי הליבה שלו ככאלה:
שוויון ואוניברסליות: סיוע שווה לכל תחומי המדינה ולכל מגזרי האוכלוסייה, ללא כל קשר לדת, גזע, מין ותרבות.
מקצועיות ויעילות תפעולית: הארגון פיתח מודל פעולה בר-קיימא באמצעות שותפויות אסטרטגיות ואיגום משאבים עם חברות מובילות בתעשיית המזון וארגונים א-ממשלתיים אחרים.
תקורה נמוכה: שמירה על תקורה נמוכה בשיעור של 6% בלבד.
שקיפות: כל הנתונים הכספיים בדבר הפעולה של הארגון ניתן למצוא באתר האינטרנט של ארגון לתת ופתוחים לכל דורש.
שמירה על כללי המנהל התקין: הארגון אוחז באישור ניהול תקין מרשם העמותות, מוכר כארגון ציבורי, עבר בהצלחה ביקורות עומק של רשם העמותות ומבוקר מזה יותר מעשור על ידי קוסט פורר גבאי את קסירר e&y.

דו"ח העוני האלטרנטיבי - שינוי מדיניות

ארגון לתת מפרסם משנות ה-2000 "דו"ח עוני אלטרנטיבי", המשקף את המגמות העדכניות בנושא ומשמש כלי משלים להיכרות והבנה מעמיקה של התופעה. באמצעות אינטגרציה בין נתונים וממצאים הנאספים מנתמכי הסיוע, עמותות החברה האזרחית והציבור הרחב. החל משנת 2014 נכלל בדו"ח, לראשונה בישראל, מדד עוני אלטרנטיבי רב ממדי, אשר פותח על ידי ארגון לתת ומכון המחקר ERI ומתבסס על מודל חדשני, הקובע האם ועד כמה אדם הוא עני בהתאם למידת המחסור שלו בחמישה ממדים חיוניים: אי-ביטחון תזונתי, השכלה, בריאות, דיור ויוקר המחיה.
בנוסף ארגון לתת מפיץ ניירות עמדה בנושא הטיפול הממשלתי בעוני, בפערים החברתיים ובאי-הביטחון התזונתי מקדם הצעות חוק ורגולציה– כמו הקמת גוף מתכלל למלחמה בעוני, הקמת מיזם לאומי לטיפול בבעיית אי-הביטחון התזונתי, עידוד הצלת מזון וכו'. 

מעגלי ההשפעה

ארגון לתת מקבל תמיכה ציבורית רחבה מהחברה הישראלית, מאז הקמתו בשנת 1996, כמעט 2,000,000 ישראלים תרמו זמן, כסף ומוצרי מזון כדי לתמוך במאמציו של הארגון ויותר מ-100,000 מתנדבים לקחו חלק ותרמו לפעילות ולתוכניות שהארגון מפעיל.
רוברט ונטורי

חייו

ונטורי נולד בעיר פילדלפיה ולמד באוניברסיטת פרינסטון. הוא התמחה במשרדיהם של לואיס קאן ואירו סארינן לפני שפתח משרד אדריכלים יחד עם אשתו דניז סקוט בראון. ונטורי היה המבקר החריף ביותר של האדריכלות המודרנית כבר בשנות ה-60. הוא התנגד נחרצות לגישה הפונקציונלית של המודרניזם והיה מחלוצי הפוסטמודרניזם באדריכלות.
בשנת 1966 הוציא לאור את ספרו "Complexity and Contradiction in Architecture" (מורכבויות וניגודים באדריכלות) בו פרס את משנתו והגדיר את העקרונות לפיהם צמח לאחר מכן הסגנון הפוסט-מודרני. הספר זכה להצלחה בלתי צפויה ולשבחים רבים מאדריכלים ותאורטיקנים רבים, שחלקם אף ראו בו את התאוריה החשובה ביותר מאז זו של לה-קורבוזיה, בספרו "לקראת אדריכלות" (1923).
בספרו טבע ונטורי את הביטוי "Less is bore" (פחות הוא משעמם), כפרפראזה על האמירה המפורסמת של מיס ואן דר רוהה כי "Less is more" ("פחות זה יותר").  ונטורי לא הצדיק את הקישוטיות שאליה התנגדו המודניסטים כגון מיס ואן-דר-רוהה אלא לתפיסה הפונקציונאליסטית.  על החיפוש אחר ה"אמיתיות", זו שעליה מתבססת האדריכלות המודרנית, סיפר ונטורי בספר ידוע נוסף אשר הוציא בשם "Learning from Las Vegas" (ללמוד מלאס-וגאס). בספר זה הוא הצדיק את האדריכלות "המזויפת" של לאס וגאס וטען כי בעידן הפוסט מודרני, אין אמת אחת וכי מושג ה"אמת" כבר אינו רלוונטי לאדריכלות. כמו כן טען ונטורי כי הסמליות של המבנים בסטריפ והצעצועיות שלהם עושים בסופו של דבר את מה שנדרשו לעשות כך שאנשים (ואפילו אדריכלים, הוא הוסיף) יכולים ליהנות מאדריכלות זו. התאוריות האדריכליות שפיתח גרמו להכתרתו כ"מציל האדריכלות המודרנית מפני עצמה".
לאורך השנים זכה ונטורי בשנים עשר פרסים שונים על בתים שתכנן ועל ספריו, ביניהם פרס פריצקר היוקרתי בו זכה בשנת 1991.
נפטר ב-19 בספטמבר 2018.
ועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים

הוועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים (ולקחש"פ) שפועלת מכוח חוק התכנון והבנייה, הוועדה היא במדרג הארצי ומטרותיה הם לשמור על עתודות הקרקע שישמשו לחקלאות ולשטחים פתוחים במדינת ישראל.
שי אגסי

ביוגרפיה

אגסי נולד וגדל ברמת גן. בנעוריו התגורר בארגנטינה למשך מספר שנים שם שימש אביו ראובן אגסי נציג "תדיראן" בדרום אמריקה. סיים את לימודיו בבית הספר האמריקני שם כשחזר ארצה והחל ללמוד בטכניון עוד בטרם מלאו לו 16. במהלך לימודיו נפצע קשה בתאונת דרכים שבה פגע בו אוטובוס. בשל פציעתו וזיהום בדם שיחרר אותו צה"ל משירות חובה. לאחר ההחלמה שב ללימודיו ובשנת 1990, בגיל 22, סיים את התואר הראשון במדעי המחשב. לאחר מכן התנדב לשירות בצה"ל ושובץ בחיל המודיעין.

פעילותו העסקית

לאחר שירותו הצבאי הקים אגסי ביחד עם אביו את חברת "קוויקסופט", שעסקה בשיווק תוכנה למחשבי מקינטוש. ב-1994–1995 פיתחה החברה את תוכנת "מנהל", להנהלת חשבונות בסביבת מקינטוש. מאוחר יותר הכריזו על גרסה לסביבת "חלונות" בחברה בשם "טופמנג'". 
לאחר כמה ניסיונות בפיתוח למידה ממוחשבת, הקים בסוף שנות ה-90 את חברת ההזנק Top Tier שפיתחה טכנולוגיה בשם Drag and Relate, שקישרה בין נתונים במערכות מידע ויצרה בסיס לפורטל ארגוני. חברת באאן ההולנדית השקיעה בחברה 14 מיליון דולר ומאוחר יותר רכשה 95% ממנה, תמורת 110 מיליון דולר. Top Tier נמכרה באפריל 2001 לחברת SAP הגרמנית תמורת 400 מיליון דולר, ושולבה בחטיבת הפורטלים של החברה. לאחר מכן רכשה SAP גם את תוכנת "מנהל", תמורת 7 וחצי מיליון דולר.
ב-2006 נכנס אגסי כממלא מקום בהנהלת SAP העולמית, היה לחבר הדירקטוריון הראשון שאינו גרמני והיה הטכנולוג הראשי של החברה. במשך שנה זו עמד בראש פרויקט הפיתוח של תוכנת ומתודולוגיית NetWeaver של SAP ושכרו היה חמישה מיליון דולר בשנה. בסוף שנת 2006 החל לגלות עניין בתחום הרכב החשמלי ובחן אפשרות להטמעת שיפורים טכנולוגיים מוכחים בסוללות של מחשבים ניידים בכלי רכב. בתחילת שנת 2007, לאחר שחוזהו של מנכ"ל החברה הוארך בשנתיים נוספות בעקבות חוסר הביטחון של דירקטוריון SAP בהעברת תפקיד המנכ"ל אל אגסי, התפטר מתפקידו ב-29 במרץ 2007, כאשר הועיד פניו לפיתוח טכנולוגיות תשתית לכלי רכב חשמליים. בנובמבר 2007 הודיע יחד עם עידן עופר מהחברה לישראל, על הקמת מיזם "Better Place" ("מקום טוב יותר"), להקמת מערך הטענה והחלפת סוללות להנעת מכוניות חשמליות. הוא מונה למנכ"ל החברה. 
באוקטובר 2012 הופסקה כהונתו כמנכ"ל החברה, ולאחר מכן התפטר מדירקטוריון החברה.
ב-2003 הופיע שי אגסי ברשימת 20 האנשים המשפיעים על הכלכלה הגלובלית ב-CNN.
בשנת 2009 הופיע ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של TIME. מגזין סיינטיפיק אמריקן בחר בו כאחד מעשרת המנהיגים הבולטים בעולם המדע לשנת 2009.

חיים אישיים

אגסי מתגורר בכפר שמריהו, הוא גרוש ואב לשני בנים.
גאוגרפיה של רמת הגולן

רמת הגולן היא חבל הארץ הצפוני ביותר והמזרחי ביותר שבשליטת מדינת ישראל, והיחיד מבין אזורי המדינה המצוי מזרחית לבקעת הירדן.

מבנה חבל הארץ

רמת הגולן היא רמה מישורית המשתפלת מצפון לדרום. בדרומה - גובה המישור כ-300 מטרים מעל פני הים, ובצפונה מגיעה הרמה לגובה של כ- 1,100 מטרים מעל פני הים. מן המישור מתרוממים פסגות הרי געש. גובהם של הרי הגעש מעל המישור מגיע ל-30 מטרים מעל המישור בגבעת פזרה ול- 300 מטרים מעל המישור בהר אביטל.

נחלי צפון הגולן

בצפון הגולן עוברים הנחלים ממזרח למערב ויורדים לעמק החולה. באזור זה כ-25 נחלים (בממוצע נחל חוצה את הגולן כל קילומטר מצפון לדרום).
ברמה רק שני נחלי איתן - נחל ג'ילבון ונחל שוח (ואדי אל-פאג'ר). שאר הנחלים הם נחלי אכזב המובילים מים רק בחורף ובהם:
נחל עורבים, נחל פרע, נחל חמדל, ונחל נשף.

מפלים בגולן

רמת הגולן היא האזור הגאוגרפי בו מספר המפלים הרב ביותר בארץ ישראל. הסיבה לכך היא אופייה הטופוגרפי של הרמה (הפרשי גובה משמעותיים) וכן כמות המשקעים המרובה.
בגולן 20 מפלים שגובהם עולה על 10 מטרים.
הגבוה במפלי הגולן הוא מפל גמלא (שגובהו 53 מטרים), והשני בגובהו הוא מפל גילבון (41 מטרים).
ישנם שני סוגי מפלים עיקריים - מפלים החורצים את סלעי הבזלת - דוגמה למפל מסוג זה הוא המפל השחור, ומפלים החורצים את סלעי המשקע הגיריים - דוגמה למפל מסוג זה הוא המפל הלבן.

אקלים רמת הגולן

האקלים של אזור רמת הגולן הוא אקלים ים תיכוני בדרום ובמרכז שלו וממוזג בחלקו הצפוני.
חרפה (ספר)

עלילה

דייוויד לורי הוא פרופסור דרום אפריקאי לאנגלית שמאבד את הכל: את המוניטין שלו, העבודה שלו, השקט הנפשי שלו, חלומותיו על הצלחה אמנותית, ולבסוף גם את היכולת שלו להגן על בתו. הוא גרוש פעמיים, ומרוצה מעבודתו כמרצה לתקשורת. בנוסף הוא מלמד כיתה אחת ספרות רומנטית באוניברסיטה טכנית בקייפטאון. התקופה היא לאחר האפרטהייד בדרום אפריקה. ה"חרפה" שלו מגיעה כאשר הוא כמעט בכוח מפתה את אחת מהתלמידות שלו, בחורה בשם מלאני אייזקס. פרשה זו מתגלה לאחר מכן להנהלת בית הספר. ועדה של בית הספר מתכנסת כדי לשפוט את מעשיו. לורי מודה מייד באשמתו, ומסרב להתנצל בצורה שתשאיר אותו בעבודתו. בשל כך הוא נאלץ להתפטר מתפקידו. 
הוא עוזב את ביתו בעיר, ומוצא מחסה בחווה של בתו בכף המזרחי. במשך זמן, ההשפעה של הבת שלוותה בקצב הטבעי של החווה מבטיחים ללורי חיים שקטים בהרמוניה של חיי הכפר. אבל מאזן הכוחות במדינה משתנה. זמן קצר לאחר שהוא חש בנוח בחיי כפר, הוא נאלץ להשלים עם תוצאותיה של התקפה אלימה בחווה. הבת שלו נאנסת, והוא עצמו מותקף באלימות, ונפצע. מעתה הוא חושש לחיי בתו ולעתידה במקום הזה. ניסיונותיו לשכנע אותה לעזוב את החווה ואולי גם את המדינה לא נושאים פרי. הוא חוזר לביתו בקייפטאון, אך גם שם אינו מוצא מנוחה. הוא חוזר לבתו בחווה, אך מגלה שחייה עומדים להשתנות ולא בכיוון שהוא חלם עליו. 
הרומן נוגע גם לאינטראקציה של לורי עם כמה דמויות אחרות. בו (Bev) – עוסקת בריפוי וגם בהמתה של חיות בית, ובמידה מסוימת נקשרת ללורי. האיכר השחור פטרוס, העובד לשעבר של לוסי, שמקבל בעלות על חלק מהחווה, ומעורבותו בהתקפה על ביתה אינה ברורה דיה.
הרומן עובד לסרט אוסטרלי בשנת 2007. 
תורגם לעברית בידי סמדר מילוא, ופורסם בעברית בידי הוצאת עם עובד בשנת 2000.
פולי (אדריכלות)

מבנה פולי, מבנה הבל (נקרא גם: מבנה שטות. באנגלית: Folly) הוא מונח בתחום האדריכלות המתאר מבנה שנבנה לצורכי קישוט בלבד, ולא לצרכים פונקציונליים (מגורים, מסחר או מבנה ציבור). מבנים אלו נבנים לרוב על מנת לעטר פארקים או גנים ציבוריים או פרטיים והם נפוצים בעיקר בבריטניה.

היסטוריה

בשלהי המאה ה-16 וראשית המאה ה-17 בעלי האחוזות הגדולות באנגליה, צרפת ומאוחר יותר (במאה ה-19) גם בגרמניה ובארצות הברית רצו לחקות את גני האחוזות שהיו באיטליה. באזור אגן הים התיכון נותרו שרידים רבים של אדריכלות יוון העתיקה ורומא. שרידים אלה עיטרו גני אחוזות ויצרו אפקט רומנטי לגנים. בצפונה של אירופה, בצפון אמריקה ובאנגליה לא נותרו או היו בנמצא שרידים מעין אלה, ובעלי האחוזות בעלי הממון בנו אלמנטים אלה - אשר לרוב זכו לשם "Folly". בגנים האנגליים שהוקמו במהלך המאה ה-19 נבנו מבני פולי רבים, חסרי כל פונקציה, אשר הוקמו במרחבי הפארק. רבים מהם נבנו כהריסות, כלומר נבנו במכוון כדי שייראו כמו מבנה עתיק הרוס. התפישה שעמדה מאחורי בנייה זו הייתה תפישה רומנטית, כרוח האדריכלית השולטת בבריטניה הוויקטוריאנית שבמסגרתה גם חודשה הבנייה הגותית.
טונגה במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של טונגה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי הטאקוונדו והרמת משקולות. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה טונגה עד כה. המשלחת מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. גם משלחת זו לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי ההרמת משקולות, הקשתות והשחייה.
סמיר באירקטרביץ'

קריירה

באירקטרביץ' חתם בקיץ 2011 באף קיי סרייבו מליגת העל הבוסנית, אליה הגיע מסאשק נפרדאק. ב-20 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ולז' מוסטר. ב-10 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-4 נגד קוזרה גרדישקה.
בקיץ 2012 חתם בצ'ליק זניצה בה שיחק שנתיים. בקיץ 2014 חתם בסלובודה טוזלה בה שיחק חצי עונה, אז חזר לצ'ליק זניצה.
בקיץ 2016 עזב לראשונה את בוסניה וחתם בעירוני נשר, העולה החדשה לליגה הלאומית. ב-22 בינואר 2017 חתם בהפועל פתח תקווה.
ב-2 ביולי 2017 חתם בהפועל חדרה. בחדרה רשם את העונה הטובה בקריירה שלו כאשר הבקיע 8 שערים ב-35 משחקי ליגה, והיה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל אחרי 39 שנות היעדרות.
ב-16 באוגוסט 2018 באירקטרביץ' חתם במכבי אחי נצרת.
ב-5 באוגוסט 2019 באירקטרביץ' חתם בפלמוראטי ולורה מליגת העל האלבנית.
טוביה פרשל

טוביה פּרֶשֶל (Tovia Preschel;‏ 14 בספטמבר 1922 – 25 בדצמבר 2013) היה חוקר יהדות, עיתונאי ומסאי עברי ישראלי ואמריקאי.

ביוגרפיה

פרשל נולד ב-1922 בווינה בירת אוסטריה.
היגר לבריטניה, שם למד בישיבת 'עץ חיים' של הרב אליהו לופיאן וחבר לרב יחזקאל אברמסקי. נמנה עם הציונים הרוויזיוניסטים ואף הצטרף לאצ"ל, וב-1948 עלה לישראל, לחם כמתנדב בצה"ל במלחמת העצמאות ולאחר מכן זיהה עצמו עם מפלגת חרות ובטאונה. 
כתב בשני עיתונים יומיים בישראל, היה חוקר במערכת האנציקלופדיה התלמודית ועורך במוסד הרב קוק.
בשנת 1957 היגר לארצות הברית. שם עבד בבית המדרש לרבנים באמריקה (הסמינר התאולוגי היהודי) והיה עוזרו האישי ותלמיד חבר של הרב פרופ' שאול ליברמן. במשך השנים כתב במספר עיתונים וכתבי עת והשתתף בפרסומים יהודיים שונים. 
בנוסף, היה חוקר נוסע של קהילות יהודיות ותרבותם, ולשם כך יצא למסעות סביב העולם בספרד, הודו וחוף מלאבר, ודרום אמריקה.
בעשור האחרון לחייו הם חזרו לגור בביתם בירושלים, אך מסיבות רפואיות חזרו לארצות הברית כשלש שנים לפני מותו. הוא נפטר בלייקווד שבניו ג'רזי ונקבר בהר הזיתים. 
משנת תשי"ב 1952 ועד מותו היה נשוי לחנה רחל לבית פלאם, בתו של האדמו"ר מאלעסק רבי דוד פלאם (אביו של רבי שלום פלאם האדמו"ר מסטרטין בניו יורק). אשתו סייעה בידו בעריכת מאמריו בעברית ובתרגום כתביו לאנגלית.
היה אב לארבעה. בתו פרל הרצוג היא עורכת לשעבר של העיתון "ג'ואיש פרס", ובנו הרב חגי פרשל הוא אב"ד מוסקבה לשעבר וכותב סדרת הספרים על חומשי התורה "בחגוי הסלע" (תשס"ט–תשע"ד).
לאחר פטירתו הוקם אתר מרשתת לזכרו, ובו מבחר ממאמריו באנגלית ובעברית, על אישים ציונים, רבנים וחוקרי תורה, וכן על מושגים יהודיים ועדות יהודיות במקומות נידחים.
בשנת 2016 יצאו לאור בהוצאת מוסד הרב קוק שני כרכים של רשימות ומאמרים שכתב בשם בשם "מאמרי טוביה".

חיים אישיים

פרשל נשוי לחנה רחל (אחות לשעבר) ולהם שני ילדים: הגדול שבהם, יוחנן, פסיכיאטר בניו יורק, ושמואל אהרון, רופא משפחה בליקווד.
יונה אליאן

משפחתה

בשנת 1972, במהלך צילומי הסרט "נורית", הכירה אליאן את ששי קשת ושנה אחר כך, השניים נישאו. יש להם שני ילדים והם מתגוררים בשכונת רמת אביב בתל אביב. בנה, אריאל קשת-אליאן, הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי, ניגן במשך תקופה בקלידים בלהקת "בוטן מתוק בקרקס" והוא חבר להקת פול טראנק ובן זוגה של הזמרת גל דה פז. בתה, מאי קשת היא שחקנית.
Panhard Dyna Z

יצרנית כלי הרכב "Panhard"

"Panhard" נוסדה בשנת 1845 על ידי
René Panhard ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "Panhard" משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח, ושיריוניות,
בין השנים 1963–1968 "Panhard" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר יותר בבעלות פיג'ו.
בשנת 2005 הייתה "Panhard" בבעלות "Auverland". היום "Panhard" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group).
היפופוטם (תוכנית רדיו)

היפופוטם היא חבורת יוצרים קומיים שהפיקו יחד תוכנית רדיו היתולית ששודרה בתחנת הרדיו "רדיו תל אביב" (102FM) בשנים 1999–2001. תוכנית מערכונים בוידאו לאינטרנט בשנים 2009-2007. סרט לקולנוע, מופע בימתי ועוד.

"ראשונית"

הגלגול הראשון של התוכנית היה בתחנת הרדיו "ראשונית" (105.4FM), תחנת הרדיו המקומית הפיראטית של ראשון לציון והסביבה (שכיום כבר לא קיימת). התוכנית שודרה אז בין השנים 1993–1994. התוכנית ירדה מפני שתחנת הרדיו "ראשונית" הפסיקה את שידוריה: התחנה התחרתה על המכרז הראשון של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו להפעלת תחנות הרדיו האזוריות, הפסיקה את שידוריה בלילה שלפני המכרז, ולא החזירה אותם גם לאחר שהפסידה במכרז ל"רדיו קול לב המדינה".

מחאת המעריצים על ירידת התוכנית

בשנת 2000, עת ירדה התוכנית מהשידור ברדיו, הועלה לאתר "היפופוטם", אשר כלל הקלטות אודיו של כמחצית מהמערכונים ששודרו בתוכנית. עם זאת, האתר כלל אך ורק קטעים ישנים, ולא הוקלטו עוד מערכונים חדשים. מעריצי התוכנית הביעו את מחאתם על כך שהתוכנית אינה חוזרת להיות משודרת, ושיא המחאה בא לידי ביטוי בעצומה מקוונת שפורסמה באינטרנט.

גרסת הווידאו

בעקבות מספר החותמים הרב על העצומה, עלתה התוכנית מחדש בשנת 2007, כתוכנית מצולמת באתר האינטרנט Flix של "תפוז". מדי שבוע עלו לרשת שני מערכונים חדשים. במסגרת הסדרה חודשו מערכונים ותיקים כגון "תדריך יציאה לחיילים" ו"איך לכתוב מערכון". מערכוני הווידאו הם בהשתתפות הכוכבים המקוריים של התוכנית, אלון גור אריה, נועם שגב, איל שינדלר, נמרוד יזהר, אביעד רוטר והשחקנית שירי גדני שהצטרפה אליהם. ליאור אברבנאל, שהיה חלק מהצוות המקורי, נמצא אז בשליחות בארצות הברית ולא השתתף בתוכנית הווידאו.
בשנת 2008 עלתה העונה השנייה של הסדרה המצולמת באתר נענע10.

סרטים

ב-2007 יצא סרטם הראשון של היפופוטם הפקות יוקרה בבימוי של אלון גור אריה, המוסד הסגור.
ב-2019 יצא איתחול לסרט בשם "המוסד"

קונגרס היפופוטם

בסוכות תשס"ז נערך אירוע מעריצים בשם קונגרס היפופוטם בו הוקרנו מערכוני וידאו נבחרים של החבורה, מערכוני וידאו שצולמו בעבר ונחשפו בפעם הראשונה, סרט דוקומנטרי על ימי תוכנית הרדיו ומערכונים שבוצעו בהופעה חיה על הבמה ביניהם פרק חדש של "המועדון של שועלי", "הברנף", ו"קולנועפון". באירוע שנערך במסגרת פסטיבל אייקון נכחו כ-400 ממעריצי היפופוטם, חלקם הגיעו עם אביזרים (מתקן-סיכות, חרב ענקית) ותלבושות מתוך מערכונים מפורסמים.

מופע היפופוטם

בשנת 2010 עלה מופע היפופוטם. אירוע בימתי שמשלב מערכוני נונסנס והפעלות לקהל משולבות בוידאו. מידי מופע משתנה תוכן המערכונים ונוספים חומרים חדשים.
המופע מתקיים לסרוגין בסינמטק תל אביב ובסינמה סיטי גלילות וראשון לציון, כשתוכן כל אירוע שונה מקודמו. חלק גדול מן הקהל מגיע שוב ושוב למופע, וידוע לפחות על אדם אחד שהגיע יותר משמונים פעם למופע.] באופן מסורתי, מתארחים במופעים אומנים כמו תומר שרון, לנה אטינגר, נעם יעקובסון ועוד.

שועלי לראשות הממשלה

במקביל לבחירות לכנסת בשנת 2012 נערך קמפיין סאטירי למען בחירת דמותו של שועלי לראשות הממשלה. המבצע לווה בסדרת מערכונים חדשים, כינוסי בחירות ומופעים שהופקו לקדם את המטרה הפיקטיבית.

איחודים רדיופונים

הצוות התארח בתכניתו של דודו ארז "שלושה שיודעים" בתאריך 25.7.19 בכאן תרבות.
בתאריך 4.10.19 שודרה בגלי צה"ל התכנית "היפופוטמי לילה" בה אלון גור אריה התארח אצל עידו קינן, השמיע מערכונים וסיפר על מאחורי הקלעים של היפופופטם, המוסד הסגור ו"המוסד". אותם ביים.
יוקוס

יוּקוֹס (ברוסית: ОАО НК ЮКОС) - חברת נפט רוסית שעד 2006 הייתה החברה הגדולה ברוסיה. החברה הוקמה ב-15 באפריל 1993 ופורקה ב-21 בנובמבר 2007. לאורך כל שנת 2007 החברה סבלה ממכירות חיסול של נכסיה לחברות שונות, דבר שהוביל לפירוקה.
החברה הייתה בשליטת איל הנפט היהודי-רוסי מיכאיל חודורקובסקי ומספר אוליגרכים דומיננטיים אחרים ובשיאה הייתה חברת הנפט הגדולה ביותר ברוסיה. בשנים 1995-2005 החברה הייתה אחת מעשר החברות המובילות ביותר בפדרציה הרוסית. החברה הוקמה על פי צו נשיאותי מה-17 בנובמבר 1992, של הנשיא בוריס ילצין והייתה חברה ממשלתית גדולה. השם "יוקוס" הוא ראשי התיבות של חברות הבת שהרכיבו אותה: "יוגאנסקנפטגז" "קויבישבנפטאורגסינטזה". החברה הוקמה ביוזמת ראש ממשלת רוסיה, ויקטור צ'רנומירדין, מי שהקים גם את גזפרום. בסיסה של החברה היה במוסקבה. ב-1 באוגוסט 2006 הכריז עליה בית המשפט הרוסי כפושטת רגל. במהלך שנת 2007 נערכו מכירות פומביות של רכוש החברה וב-21 בנובמבר 2007 היא הפסיקה להתקיים ונמחקה מרשימת החברות הרוסיות.

היסטוריה

יוקוס הייתה אחת מהחברות הגדולות בתחומה. היא שלטה על 20% מייצור הנפט הרוסי, או כ-2% מהייצור העולמי. בדצמבר 1995 הופרטו נכסי החברה באופן שנוי במחלוקת והועברו לידיו של מיכאיל חודורקובסקי ששלט בחברה באמצעות בנק מנאטפ. בתחילת 2003 יצאה לדרך עסקה עם סיבנפט, אך זו לא הושלמה בעקבות פרשת יוקוס 
ב-31 באוקטובר 2003, מיד לאחר מאסרו של חודורקובסקי, הקפיאה הממשלה 44% מנכסי החברה (על פי הממשלה: כדי למנוע את מכירתה לאקסון מוביל האמריקאית). כשנה מאוחר יותר מכרה הממשלה חלק זה לחברת הנפט הגדולה ברוסיה, רוסנפט תמורת 9.4 מיליארד דולר.
ינס ירמיס

דינמו דרזדן ומינכן 1860

ירמיס, שגדל בגרמניה המזרחית, הצטרף לדינמו דרזדן בגיל 12. ובשנת 1993, בגיל 19, עלה לבוגרים. ירמיס מיעט לשחק בדינמו דרזדן, ובשנת 1995 עבר למינכן 1860, שם שיחק שלוש עונות, וסייע לקבוצה להעפיל לגביע אופ"א. במהלך שלוש העונות במינכן 1860, צבר ירמיס 30 כרטיסים צהובים ושני כרטיסים אדומים.

באיירן מינכן

בקיץ 1998 חצה ירמיס את הכביש אל היריבה העירונית המושבעת, באיירן מינכן, בה שיחק עד לתום קריירת המשחק הפעיל שלו בשנת 2006. עם באיירן מינכן זכה ירמיס בשש אליפויות בבונדסליגה, ארבעה גביעים מקומיים, ארבעה סופר-קאפ, זכייה אחת בליגת האלופות בשנת 2001 לאחר ניצחון במשחק הגמר על ולנסיה, ממנו נעדר עקב צבירת כרטיסים צהובים, וזכייה אחת בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 2001, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על בוקה ג'וניורס. בשתי העונות האחרונות של ירמיס בבאיירן מינכן, סבל מפציעות רבות ונאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 32 בלבד. ירמיס צבר 160 הופעות וכבש שישה שערים במדי באיירן מינכן, כאשר החשוב שבהם היה שער ניצחון על ריאל מדריד בחצי גמר ליגת האלופות, בדרך לזכייה בשנת 2001.

נבחרת גרמניה

ירמיס ערך בכורה בנבחרת גרמניה בשנת 1997, וייצג את גרמניה במונדיאל 1998, יורו 2000, מונדיאל 2002 בו גרמניה הפסידה בגמר לנבחרת ברזיל, ויורו 2004, בו הודחה גרמניה כבר בשלב הבתים עם שתי נקודות בלבד. לאחר כישלון זה, פרש ירמיס מהנבחרת והצהיר שבכוונתו להשקיע את מאמציו בבאיירן מינכן.