google/wiki40b huggingface dataset:
אולפנית בני עקיבא תל אביב

היסטוריה

האולפנית נוסדה בכ"ח באב התשל"ח, 31 באוגוסט 1978, על ידי קבוצת הורים מקומיים שביקשו להקים מוסד דתי לבנות בתל אביב ולא לשלוח את בנותיהן לאולפנות בהן יש פנימיות. קבוצה של שמונה עשרה בנות היוותה את הנדבך הראשוני לפתיחת מסגרת חדשנית ניסויית - אולפנא לבנות ללא פנימיה. לפיכך, "בני עקיבא תל אביב" היא חלוצת האולפניות בישראל.
משכנה הראשון של האולפנית היה בבית כנסת "איחוד שיבת ציון" שברחוב בן יהודה, ולאחר מכן עברה מספר מקומות וביניהן כיתת לימוד ברחוב שפע טל בתל אביב. כיום משכן האולפנית הוא בנין בית הספר תחכמוני לשעבר.

ניהול האולפנית

מאז הקמתה ועד לשנת תשע"ד (2014) עמדה בראש האולפנית הרבנית יפה מגנס, אשת הרב יהושע מגנס אשר שימש במקביל כרב האולפנית, ואחיינית הרב אברהם צוקרמן. בשנת תשע"ה פרשו הרב והרבנית מגנס מניהול האולפנית, והמשיכו בתפקידי חינוך בירושלים: הרבנית דיקנית הסטודנטיות במכללה בית וגן, והרב כר"מ בישיבת מרכז הרב, תפקיד בו שימש לאורך שנות ניהול האולפנית. משנת תשע"ה עד לשנת תשע"ז (2015–2017) עמדה בראש האולפנית מיכל פלג, אשר עבדה כאשת חינוך מובילה באולפנת כפר פינס, והרב אחיה פרינס שימש כרב האולפנית. מאז 2017 משמשת כראש האולפנית חני גולדמן, שהייתה לפני כן מנהלת בית הספר היסודי יפה נוף.
והרב צבי יהודה דיקשטיין היה רב האולפנית בשנת תשע"ז, למשך שנה אחת.
נכון לשנת 2019, מונה אולפנית תל אביב כ-180 בנות שלומדות בשכבות ז'–י"ב. התלמידות מגיעות מערי המרכז.

דרכו החינוכית של בית הספר

האולפנא מחנכת את תלמידותיה ברוח הציונות הדתית על-פי תורת הרב קוק: 
"מטרת החינוך להכשיר את האדם בצורתו המתוקנת ולעשותו טוב וישר דרך תלמוד תורה...והקניית ידיעות אחרות, שמטרתן להכשיר את האדם לצורך קיומו"
באולפנית מושם דגש על חינוך תורני ותרומה חברתית, וכן מושם דגש על חיפוש ה"אני". האולפנית שואפת להעצים את תלמידותיה מבחינה אישית, תורנית ולימודית ומציאת ייחודן. היא פועלת להעצים את כישרונותיהן של הבנות, כגון בהצגת תערוכות אמנות בלובי האולפנית. האולפנית מכוונת להכנה המקסימלית להשתלבות בחברה הישראלית מתוך קדושה, גדלות מתוך ענווה.
תלמידות האולפנא מתנדבות במסגרות חוץ כגון בתי אבות, בתי ספר, בתי חולים ומוסדות לחינוך מיוחד.
בשנת ה'תשע"ג (2013) זכתה האולפנית בפרס החינוך הדתי.

בית ספר ניסויי

מזה כמה שנים שהאולפנית היא ניסויית, תחת הנושא: "מה הסיפור שלך, אדם? החיפוש אחר האני".
שאיפת הניסוי לנווט את התלמידה להתבוננות פנימית ולגילוי האני האמיתי שבה. האדם עסוק בקליטת מסרים חיצוניים. הציפייה שבעקבות התהליכים הרפלקטיביים שהתלמידה תעבור היא תצליח לשמוע את עצמה, ומתוך כך את זולתה. תהליך זה נעשה באמצעות כתיבת נרטיב, ובאמצעות כלים רפלקטיביים נוספים.

דרכו המקצועית של בית הספר

בבית הספר מגמות מורחבות במקצועות ביולוגיה, פיזיקה, כימיה, אמנות, ספרות, פסיכודרמה ומחשבים.
תוכנית הניסויי בבית הספר עוסקת בסוגיות של זהות אידאולוגית ודתית על רקע טלטלות שעברו על הציונות הדתית כגון ההתנתקות ובוחנת עם התלמידות היבטים שונים בחברה הישראלית הדמוקרטית.

קשר עם הבוגרות

הרב והרבנית מגנס שומרים על קשר עם בוגרות האולפנית, באמצעות מיילים חודשיים בנושאים אקטואליים ותורניים, שבתות מחזור, שבתות אצל בוגרות, וייעוץ והכוונה לבוגרות הרוצות בכך. במשך שנים רבות הנהיג הרב מגנס בביתם שבקרית משה בירושלים שיעור לבוגרות הצעירות של האולפנית. במקביל, וב-6 שנים האחרונות מעביר הרב שיעורים לבוגרות - החל ממחזור א' של האולפנית - בגבעת שמואל, בביתה של בוגרת מחזור א'.
משפחת מגנס מפעילה אף את "מדרשת בת-ציון" בקריית משה בירושלים, אשר גם אליה מגיעות בוגרות האולפנית.
הרפתקאותיה המצמררות של סברינה

פיתוח

לאחר הביקורת החיובית של כרך #6 של "לאחר המוות עם ארצ'י", שהתמקד בדמותה של סברינה, יוצר הקומיקס, רוברטו אגירה-סאקאסה, הכריז על קומיקס סולו בכיכובה ביוני 2014. כרך #1 יצא לאור באוקטובר 2014, והרצתו נמשכה במשך שישה חודשים עד לאפריל 2015, שאז הקומיקס חזר עם כרך #2 תחת הפצתה של "ארצ'י הורור", שאחראית גם להפצת "לאחר המוות עם ארצ'י".
למרות ששני הקומיקסים חולקים מספר דמויות משותפות, כל קומיקס מתרחש במציאות משלו ואינו קשור ישירות זה לזה. עם זאת, בכרך #8, סברינה חווה חיזיון שלה ושל ג'אגהד מהמציאות של "לאחר המוות עם ארצ'י", מה שמרמז על קשר כלשהו בין שני הקומיקסים.

ביקורות

שני הכרכים הראשונים של הקומיקס נמכרו עד שכל העותקים אזלו. האתר "Comic Book Resources" כינו אותם "חתימת משנה אימתנית קטנה שמצליחה להפתיע", ואמרו ש"אגווייר-סאקאסה והאק יצרו קומיקס אימה שמתפקד היטב גם אם הוא לא קשור באופן הדוק ל'סברינה' האייקונית". האתר "The Mary Sue" אמר שהקומיקס מהווה "שינוי קצב מרענן לסיפור שכולנו חושבים שאנחנו מכירים כבר". האתר "IGN" נתן לכרך #1 את הציון 8.9 מתוך 10 וקרא לו "משהו שמעריצים של 'אחרי המוות' ושל ז'אנר האימה יהיו מרותקים לכרך עד סופו." האתר "Comics Alliance" כינה את הקומיקס "הישג מדהים למדי" ואמר כי "למרות שאנחנו מקבלים מספר חוברות קומיקס מז'אנר האימה והפנטסטיה מהדוכנים, ייתכן ש'סברינה' הוא הטוב ביותר מתוכם".
ניגריה במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של ניגריה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור הייתה המשלחת הגדולה ביותר שניגריה שלחה עד כה. המשלחת כללה 13 ספורטאים שהתחרו בשישה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה עם זכייה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר וריצת 200 מטר נערות, מדליית ארד בריצת 400 מטר נערות והעפלה לגמרים בריצת 200 מטר נערים והדיפת כדור ברזל נערות. המשלחת הגיעה להישג גם בענף ההרמת משקולות עם זכייה במדליית ארז בקטגוריית נערות עד 58 ק"ג. המשלחת הגיעה להישגים נאים גם בענפים היאבקות וטניס שולחן ולמקומות האחרונים בענפים איגרוף ובדמינטון.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 12 ספורטאים שהיו עתידים להתחרות בשלושה ענפי ספורט: אתלטיקה, היאבקות וכדורעף חופים. אולם ב-13 באוגוסט 2014 המשלחת פרשה מהמשחקים לאור לחץ שהופעל עליה מהרשויות בהרפובליקה העממית של סין במטרה למנוע מהגעת נגיף האבולה למדינתם בעקבות התפרצות האבולה במערב אפריקה.
לייזי גורדון

צעירותו וקריירת מכללות

גורדון נולד בניו יורק, ארצות הברית, ועלה לישראל בגיל 4 עם הוריו. בילדותו נהג לנגן בפסנתר, החל מגיל 7. בצעירותו שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. בגיל 16 חזר לארצות הברית, ושיחק כדורסל בנבחרת תיכון בלאייר בטקסס בשם אלן גורדון. לאחר מכן למד לתואר ראשון בשיווק באוניברסיטת טאוסון ובאוניברסיטת וסט טקסס סטייט, ובמקביל שיחק בנבחרות הכדורסל של אוניברסיטאות אלו, תחת השם לייזר גורדון. בשנת 1988 נרשם לדראפט ה-NBA אך לא נבחר.

קריירה מקצוענית

בשנת 1988 חזר לישראל, בגיל 23, התגייס לצה"ל והצטרף מחדש למכבי תל אביב, בחוזה לשלוש שנים. בעונת 1988/1989 החל לשחק בליגה הלאומית במדי מכבי תל אביב, תחת הדרכתו של צביקה שרף. גורדון שיחק כרכז מחליף לצד גלעד כץ, בעוד חן ליפין משמש הרכז המוביל. בעונת הבכורה שלו היה שותף לעונה אירופית מוצלחת של הקבוצה, כאשר בגביע אירופה לאלופות סיימה מכבי במקום הראשון בבית הגמר, והפסידה את גביע אירופה במשחק הגמר ליוגופלסטיקה ספליט. בעונה זו קלע 45 נק' בסה"כ בליגה הישראלית ב-9 משחקים, ממוצע של 5 נק' למשחק. בעונה הבאה שותף ב-7 משחקים וקלע 2 נק' בלבד בליגה. הוא נחשב במכבי אכזבה מקצועית, ונחשב בעל אופי יצרי, שהוביל גם להתנגחויות עם מאמן הקבוצה צביקה שרף. לעונה האחרונה בחוזה שלו בקבוצת מכבי תל אביב, בעונת 1990/1991, ניסתה הקבוצה להעבירו לקבוצה אחרת בליגה הלאומית, ללא הצלחה. את עונה זו החמיץ לאחר שלא הצליח למצוא קבוצה.
בעונת 1991/1992 חתם בקבוצת הפועל אילת, שהייתה זו עונתה הראשונה בליגה הבכירה בישראל. בשלוש העונות הבאות שיחק במדי הקבוצה כאשר הוא מהווה בה שחקן מוביל, כאשר בשתי העונות הראשונות שיחק תחת הדרכתו של המאמן אריק שיבק ובעונה השלישית תחת הדרכתו של ישראל לב. בעונה הראשונה קלע ממוצע של 14 נק' למשחק ומסר 5.6 אסיסטים, בשנייה 12 נק' ו-4 אסיסטים למשחק ובשלישית 9 נק' ו-3.9 אסיסטים למשחק. בשתי העונות האחרונות בקבוצה אף שיתף פעולה עם וילי סימס ששיחק עמו במכבי תל אביב. גורדון ממוקם במקום השמיני ברשימת קלעי כל הזמנים של הפועל אילת בליגת העל, עם 849 נק' ב-74 משחקים.
בעונת 1994/1995 חתם בהפועל חיפה, במדיה הצטיין ורשם ממוצע של 16.1 נק' ו-4.4 אסיסטים למשחק ב-25 משחקים. בעונת 1995/1996 חתם תחילה בהפועל גליל עליון, במדיה שיחק 3 משחקים בלבד וקלע 5 נק' בממוצע. בהמשך העונה חתם בהפועל תל אביב, במדיה שיחק 14 משחקים, קלע 4 נק' למשחק ומסר 1.8 אסיסטים למשחק. את עונתו האחרונה בליגת העל בעונת בעונת 1996/1997העביר במכבי רמת גן, במדיה קלע 4.6 נק' למשחק ומסר 1.5 אסיסטים למשחק ב-8 משחקים.

לאחר הפרישה

בשנות ה-2000 החל לעבוד בערוץ הראשון כפרשן כדורסל. הוא נחשב פרשן קליל ואנרגטי, והתבלט בסגנונו הייחודי עם מבטא חצי אמריקאי חצי ישראלי. לצד קריירת הפרשנות, מנהל גורדון קריירת מוזיקה. בהופעותיו משלב שירים באנגלית וקטעי סטנדאפ, ומלווה את עצמו בפסנתר.
קורוקו הדור

תיאור

אורכו של הקצאל (ללא הזנב) כ-36 עד 40 ס"מ. הזנב ארוך מאוד, ואורכו עשוי להגיע, אצל הזכר, לכ-65 ס"מ. משקלו כ-210 גרם. אצל הפרטים מתת-המין costaricensis אורך הגוף והזנב קטן יותר, והזנב צר יותר. צבע נוצות הקצאל משתנה לפי זווית ההסתכלות, ונע בין ירוק-זהבהב לכחול-סגלגל. הבטן אדומה. נוצות הכיסוי, שמכסות את הזנב, ירוקות בוהקות, וארוכות באופן יוצא דופן. לזכר יש ציצה. המקור צהוב אצל זכרים בוגרים, ושחור אצל הנקבות.

התנהגות

עופות הקצאל הנם אוכלי פירות, אם כי הם עשויים לאכול גם חרקים (בעיקר צרעות, נמלים ופגיות), צפרדעים ולטאות. פירות האבוקדו והעצים ממשפחת העריים מהווים חלק חשוב מתזונתם. הקצאלים בולעים פירות אלו שלמים; הזרעים עוברים במערכת העיכול שלהם בלי להינזק, ומוקאים. כך, הקצאל מסייע להפצת הזרעים ברחבי יער הגשם.
עופות הקצאל בדרך כלל חיים לבדם מחוץ לעונת הרבייה. הם טריטוריאליים ומונוגמיים. גודל הטריטוריה נע בדרך כלל בין 60,000 ל-100,000 מ"ר. עונת הרבייה נמשכת בין מרץ לאפריל במקסיקו, ובין מרץ למאי בגואטמלה. הנקבה מטילה 2 ביצים כחולות בהירות. עצים בשלב מסוים של ריקבון רגישים למזג האוויר, ונוצרים בהם חורים לעיתים קרובות. הזמינות של עצים אלה מגבילה את תפוצתו של הקצאל ההדור.

רבייה

שני ההורים לוקחים חלק בדגירה על הביצים. נוצות הזנב הארוכות של הפרט הדוגר מזדקרות מפתח הקן, והן נראות כשרכים, דבר שמסייע להסוואת הקן. הדגירה נמשכת כ-18 ימים; הזכר דוגר בדרך כלל ביום, והנקבה - בלילה. לאחר הבקיעה, שני ההורים מאכילים את הגוזלים בפירות, פירות יער, חרקים, לטאות וצפרדעים קטנות. עם זאת, הנקבה עוזבת לעיתים קרובות את בן זוגה וגוזליה לקראת סוף עונת הקינון, כך שהזכר לבדו אחראי כעת על הגוזלים, עד שיפרחו מהקן ויעשו עצמאיים.
היכל הספורט רוממה חיפה

היסטוריה

ההיכל, אשר נבנה בשנת 1976, הכיל כ-3,000 מקומות ישיבה, כאשר תוספת טריבונות זמנית מאחורי הסלים הגדילה את קיבולתו לכ-3,400 מושבים. שטח המבנה היה כ-6,000 מ"ר. חזית המבנה עוטרה בחמישה תבליטי אלומיניום שגודל כל אחד 5X8 מ"ר, מעשה האומן גרשון קניספל שהציגו ספורטאים במהלך תחרויות בתנוחות שונות.
משנת 2010 עבר ההיכל שיפוץ מקיף במימון עיריית חיפה על ידי חברת י. לרר הנדסה החיפאית ומספר המקומות ביציעים הוגדל ל-5,000. השיפוץ הסתיים בספטמבר 2012 ועלה 70 מיליון ש"ח. שטח המבנה המחודש גדל לכ-13,000 מ"ר. לאולם 12 כניסות שכל אחת נצבעה בגוון שונה. הותקנו מושבים בגווני שחור ואפור. בתקרת האולם הורכבו מערכות תאורה אינטראקטיביות שמותאמות גם למופעי המוזיקה שמארח האולם. המעטפת החיצונית של האולם חודשה ותבליטי האלומיניום שיצר האמן גרשון קניספל, בעת הקמת האולם ב-1976, הוסתרו ברובם על ידי מבנה קדמי שהוסף להיכל.
חנוכתו מחדש באופן רשמי הייתה באירוח טורניר גביע ווינר שהתקיים ב-2 עד 6 באוקטובר 2012. שיפוץ האולם הוותיק הביא לביטול תוכנית חלופית להקמת אולם ספורט עירוני חדש סמוך לאצטדיון סמי עופר.
היכל הספורט החיפאי נבחר לארח ב-18 במרץ 2013, את משחק האולסטאר בין נבחרות הישראלים והזרים, כוכבי ליגת העל הישראלית בכדורסל. מלבד המשחק התקיימו במהלך האירוע תחרות קליעות מיוחדות לסל, הופעות זמרים ישראליים ועוד. האולם גם נבחר לארח את משחק גמר הפלייאוף של ליגת ווינר באותה שנה. משחק הגמר שהתקיים ב-13 ביוני 2013 הסתיים בניצחונה של מכבי חיפה בתוצאה 79:86 על מכבי תל אביב.
שטח החנייה ליד האולם מצומצם לאחר שהוקטן גם במסגרת הרחבת המבנה ולאוהדים מוצע להגיע בתחבורה הציבורית ובמקרה הצורך אף לחנות את רכבם בחניון ציבורי בפאתי העיר ולהגיע לאולם בהסעה ציבורית כחלק מתפיסה סביבתנית לצמצום תנועת הרכבים הפרטיים בלב העיר.
טרי רוזיר

תיכון ומכללות

רוזיר למד בתיכון בעיר שייקר הייטס באוהיו. בשנת 2012, שנת הלימודים האחרונה בבית הספר, קלע 25.6 נקודות, לקח 6.5 ריבאונדים, מסר 4.5 אסיסטים וחטף 4.7 פעמים בממוצע למשחק. הוא הוביל את התיכון למאזן 3-21 ולחצי הגמר האזורי. בעקבות הציונים התקבל לאקדמיה הצבאית הארגייב (Hargrave Military Academy), בה שיחק במשך עונה אחת. במהלך העונה קלע 29.3 נקודות, לקח 7.8 ריבאונדים ומסר 5.6 אסיסטים בממוצע.
בשנת 2013 הצטרף לאוניברסיטת לואיוויל. בעונתו הראשונה שימש בעיקר כשחקן מחליף והעמיד ממוצע של 7 נקודות למשחק. עונה לאחר מכן עלה החמישייה בכל המשחקים למעט אחד והעלה את ממוצע הנקודות שלו בכ-10 נקודות למשחק. בסיום העונה הודיע על כוונתו להיבחר בדראפט הקרוב.

בוסטון סלטיקס

בדראפט של שנת 2015 נבחר רוזיר במקום ה-16 על ידי קבוצת בוסטון סלטיקס וחודש לאחר מכן חתם על חוזה בקבוצה. בעונת הרוקי שותף ב-39 משחקים ונשלח מספר פעמים לקבוצת מיין רד קלאוס מליגת הפיתוח. בעונתו השנייה שותף במרבית משחקי הקבוצה, הכפיל את מספר הדקות על המגרש והעלה את ממוצע הנקודות מ-1.8 ל-5.5 נקודות למשחק.
ב-31 בינואר 2018 עלה לראשונה בחמישייה הפותחת, כמחליפו של קיירי אירווינג. במהלך המשחק השיג טריפל דאבל ראשון בקריירה לאחר שקלע 17 נקודות, לקח 11 ריבואנדים ומסר 10 אסיסטים

שארלוט הורנטס

ביולי 2019 סיכם רוזיר על חוזה בשארלוט הורנטס, ועבר אליה בעסקת "חתימה והעברה" (sign-and-trade) בתמורה לקמבה ווקר.
ג'ון, נסיך הממלכה המאוחדת

ביוגרפיה

הנסיך ג'ון נולד ב-12 ביולי 1905 באחוזת סאנדרינגהאם בנורפוק שבאנגליה. אביו היה ג'ורג', נסיך ויילס (לימים המלך ג'ורג' החמישי), בנם השני של אדוארד השביעי והמלכה אלכסנדרה. אמו הייתה מרי, נסיכת ויילס, ואחר כך המלכה מרי, בתם של הדוכס והדוכסית טק. כשנולד היה הנסיך ג'ון השישי בסדר הירושה לכתר הבריטי.
ב-3 באוגוסט 1905 הוטבל הנסיך בכנסיית סט. מרי מגדלן בסאנדרינגהאם, וסנדקיו היו קרלוש מלך פורטוגל, הדוכס והדוכסית מטק והנסיך קרל מנורווגיה.
בגיל ארבע לקה בהתקף האפילפטי הראשון. הנסיך לא שותף בחלק מהצילומים המשפחתיים הרשמיים, ונמנע ממנו לחזות בטקס הכתרת אביו למלך ב-22 ביוני 1911. 
הנסיך סבל כנראה מתסמונת אספרגר, לעיתים היה מהיר תפיסה ובעל דמיון ואמר דברים משעשעים שאנשים זכרו זמן רב אחר-כך. הוא חי כך נראה בעולם משלו, מעט משונה מהרגיל. ג'ון היה בעל יכולת חשיבה וביטוי טובים והתעניין בעולם סביבו. אחת ההנאות הגדולות בחייו הייתה הגינה שטיפח. בשנת 1917 כשהיה ג'ון בן 12 התדרדר מצבו הבריאותי עקב מחלת הנפילה ממנה סבל, והוא נשלח לגור בחוות ווד באחוזת סאנדרינגהאם.
בחוות ווד היה צוות משרתים שטיפל היטב בנסיך ג'ון, הרכב מטירת וינדזור תומאס הייברלי שנחשב מהימן היה מסיע אותו לטיולים באזור ולאחוזת סאנדרינגהאם כשהמשפחה שהתה במקום. עוד היו בחווה האומנת של הנסיך, שרלוט ביל שהייתה ידועה בשם לָאלָה, ומורה פרטי. בגן היה שטח עם שלט "הגן של הנסיך ג'ון", והיו גננים שעזרו לו לטפל בגן. בתמונות מאותה תקופה רואים אותו רוכב לבד על אופניים ועל סוס.
ג'ון לא היה בודד בחוות ווד, הייתה לו חברה בת גילו, וינפריד תומאס, ילדה בת 8 מיורקשייר שסבלה מאסתמה ונשלחה לגור בכפר אצל דודה ודודתה. הדוד ג'ורג' סטראטון היה מורה לרכיבה בסאנדרינגהאם, וזמן קצר אחרי שהגיעה וינפריד ביקרו המלכה מרי ושרלוט ביל בבית משפחת סטראטון, כשהם מבקשים למצוא ידיד לג'ון. וינפריד בקרה את הנסיך ושיחקה איתו כמעט כל יום. כשהנסיך היה חולה היא ישבה ליד מיטתו ושרלוט ביל קראה באוזניהם. הם יצאו לטייל בחיק הטבע ועבדו יחד בגינה של ג'ון. שנים אחר-כך זכרה וינפריד מרוץ אופניים בין הנסיך ג'ון והנסיך אולף (לימים אולף החמישי, מלך נורווגיה).
וינפריד המשיכה להיות בקרבתו של הנסיך ג'ון בתקופת מלחמת העולם הראשונה. היא זכרה את התרגשותם כשצפו בצפלין שעבר מעל סאנדרינגהאם ב-1916, ואת הנאתו מפגישה עם "חייל אמיתי", אביה שבא לבקרה באותה שנה. היא זכרה גם את אימו של ג'ון, המלכה מרי, כאם אוהבת ודואגת, המבלה זמן רב עם בנה. 
הוריו של ג'ון לא נכחו בחוות ווד כשהוא מת באופן פתאומי ב-18 בינואר 1919. בשעה 5:30 צלצל הטלפון בארמון בקינגהאם, ושרלוט ביל הודיעה למלכה שלנסיך היה התקף קשה שלא התאושש ממנו. מאז שמלאו לנסיך 13 שנים היו ההתקפים תכופים וקשים יותר, עד מותו. המלך והמלכה הגיעו לחווה זמן קצר לאחר מותו.
הנסיך ג'ון נקבר ב-21 בינואר 1919 בכנסיית סאנדרינגהאם בנורפוק.
מאז מותו של הנסיך, נחשב השם "ג'ון" לשם המביא מזל רע ומשפחת המלוכה נמנעת מלהשתמש בו. נוספה לכך גם ההתייחסות השלילית למלך ג'ון, שהוא היחיד בשם זה בין מלכי אנגליה. הנסיכה דיאנה ביקשה לקרוא לבנה הבכור בשם ג'ון, כשמו של אביה, אך מנעו זאת ממנה בגלל המסורת של בית המלוכה.
המחזאי סטיבן פוליאקוף כתב וביים מיני-סדרה לטלוויזיה על חייו של הנסיך ג'ון. הסדרה "הנסיך האבוד" הוקרנה ב-BBC בשנת 2003, וזכתה בפרס אמי בספטמבר 2005.
נדב ידי זהב

תקציר העלילה

הסדרה עוסקת בנדב ידי זהב ובכלי העבודה המדברים שלו שבכל פרק מתקנים דבר שונה ועוזרים בכל צרה שמתעוררת בשכונה.
חיימה הראשון, מלך אראגון

בצעירותו

חיימה נולד ב-2 בפברואר 1208 לפדרו השני, מלך אראגון, ומארי דה מונפלייה. ב-12 בספטמבר 1213, נהרג אביו במהלך קרב מירה, ואילו חיימה נשבה בידי סימון דה מונפור והוא בן שש שנים בלבד. אולם, האפיפיור אסר על דה מונפור לנצל עובדה זו והוא נאלץ לשלוח את הילד, עם ליווי מתאים, לממלכתו.

כיבושיו

בשנת 1227 תפס חיימה את השלטון, לאחר שדיכא את מרידות האצולה נגדו. שנים רבות לחם חיימה במוסלמים, ועקב מסעות הכיבוש הרבים שעשה, כונה חיימה ה"כובש". בשנת 1229 כבש חיימה את מיורקה, ובשנת 1235 כבש את איביזה ופורמנטרה. בין 1238 ל-1232 כבש חיימה את כל אזור ולנסיה, והפך אותה לממלכה נפרדת החברה באיחוד של אראגון וקטלוניה. בשנת 1264 כבש חיימה את אלש, ובשנת 1266 כבש את מורסיה, ומסר אותה לאלפונסו העשירי, מלך קסטיליה.
בשנת 1258 חתם חיימה על הסכם שלום עם לואי התשיעי, מלך צרפת, שבו ויתר לואי על העיר מונפלייה שבדרום צרפת ועל אזור הגבול עם קטלוניה, בתמורה לפרובנס וחבל לנגדוק. בשנת 1273 בנה חיימה את קתדרלת וסקה על חורבות מסגד מוסלמי, ובשנת 1274 הקים את ויאריאל (מספרדית-עיירת המלך).

היחס ליהודים

בתחילת תקופתו יכלו היהודים להסיר את הטלאי הצהוב אשר חייבה אותם הכנסייה לשים בעקבות גזירתו של אינוקנטיוס השלישי בוועידה הלטרנית הרביעית. חיימה אף הבטיח ליהודים זכויות אזרחיות. אך לאחר שהפצירו בו הכמרים, החזיר את הגזירה לתוקפה. בשנת 1263 נערך בפניו ויכוח ברצלונה המפורסם, שבו השתתף הרמב"ן, שאותו חיבב המלך ואף כיבדו. אך בשבת שאחר הוויכוח ירד המלך בעצמו לבית הכנסת כדי לבקש מהיהודים שימירו את דתם.
גורדון קנדי (שחקן)

ביוגרפיה

קנדי גדל בעיר טרננט שבמזרח לותיאן בסקוטלנד. הוא למד בקולג' ג'ורג' ווטסון באדינבורו. אחר כך למד בקולג' ג'ורדנהיל באוניברסיטת סטרת'קלייד .
תפקידו הבולט הראשון של קנדי היה בתוכנית המערכונים "Absolutely" . הוא הגיש את תוכנית הלוטו  לצדה של מנחת הטלוויזיה אנתאה טרנר, והופיע בתפקיד עצמו בתוכנית הפרודית "Plugs".
הוא שיחק בסדרות דרמה כמו "כובע אדום" של ה-BBC בתפקיד סמל ברוס הורנסבי. עוד הופיע באופרת סבון של ערוץ BBC Scotland בשם "River City".
מ-2006 ועד 2009 שיחק בתפקיד ג'ון הקטן בכל שלוש העונות של סדרת הטלוויזיה "רובין הוד" בהפקת ה-BBC.
מאז 2007 הוא הקריין בתוכנית הריאליטי הבריטית "Kitchen Nightmares" 
בנוסף להיותו שחקן, קנדי הוא גם מאמן רגבי בקבוצת לונדון ואספס . פעמים רבות השתתף בתוכנית הרדיו "Test Match Sofa" העוסקת בפרשנות של משחקי קריקט.
הגבנה

הגבָּנה היא תהליך שבו יוצרים גֶּבֶן מחלב. תהליך זה הוא חלק מתהליך הכולל שבסופו מתקבלות גבינות.

אלרגיה לחלב כמבחן לכשרות החיה

במחקר שגילה את הרצף של החומצות האמיניות שבחלבוני הקפא-קזאין האחראיות על הגיבון והאלרגיות הייתה התאמה מושלמת (100%) בין אלרגיה לחלב פרה לאלרגיות לחלב "בהמות לא טהורות". תוצאות המחקר לא עולות בקנה אחד עם העובדה כי עדיין לא נעשה מחקר הבודק אלרגיה לחלב גמלים אצל אנשים האלרגיים לחלב פרות או עם העובדה כי אלרגיה לחלב עזים לא נמצאת במתאם מושלם לאלרגיה לחלב פרות אלא רק ברוב המקרים.
גקטורקים

הגקטורקים (בטורקית: Göktürk, בכתב הטורקי הקדום: 𐱅𐰇𐰼𐰰:𐰜𐰇𐰛 - "הטורקים השמימיים" או "הטורקים הכחולים"; בסינית: 古突厥, gǔ tū jué) היו קבוצת עמים נודדים רבת עוצמה בתקופת ימי הביניים במרכז אסיה, בין השנים 552 ל-745. תחת הנהגתו של בומין ח'אן ובניו הצליחו שבטי הגקטורקים להשתלט על דרך המשי וירשו את הז'וֹאוּזָ'אן ככוח המרכזי באזור. בין היתר, היו קשורים לעלייתה של שושלת טָאנְג בסין (618). האימפריה הגקטורקית השתרעה בשיא כוחה בין הים הכספי למנצ'וריה והייתה המדינה הראשונה בהיסטוריה של מדינות העמים הנודדים במרכז אסיה שניתן לזהות את שפתה הרשמית (טורקית עתיקה) ואת הכתב שלה באמצעות הכיתובים שנמצאו על מצבות שליטיה, לוחות אורחון. הם גם העם הראשון אליו יש התייחסות כ"טורקי", או "tūjué", מילה שמשמעותה "חזקים".
יבגני גרישין

ביוגרפיה

יבגני גרישין נולד בעיר טולה והתחיל להתאמן כרוכב אופניים. בשנות ה-50 הוא היה נחשב בין טובי רוכבי אופניים של ברית המועצות ואף היה מועמד להשתתף באולימפיאדת הלסינקי (1952). בתקופת החורף, לצורכי האימונים הוא היה מתאמן ההחלקה מהירה על הקרח. במהלך שנות ה-50 הוא עבר להחלקה על הקרח והתרכז באימונים בענף זה. לאחר השתתפות בארבעה משחקים אולימפיים וזכיית 4 מדליות זהב גרישין פרש והחל בקריירה כמאמן. יבגני גרישין היה הראשון שהצליח לרדת מ-40 שנ' בריצה ל-500 מ'.

מדליית זהב אולימפית

בקורטינה ד'אמפצו 1956 גרישין זכה באליפות בריצה ל-500 מ' ול-1500 מ' תוך שבירת שיאי אולם. בסקוו ואלי 1960 הוא הצליח לחזור על הישג זה וזכה ב-2 מדליות זהב נוספות.
באינסברוק 1964 הוא היה המוביל לזכות במדליית זהב שלישית ברציפות. אומנם בהחנות המחליקיים הוא עשה טעות וכתוצאה הגיע רק למקום השני.
לפני גרנובל 1968 גרישין נפצע אך הצליח להשתקם ובגיל 37 הגיעה לתחרות. במקצוע החזק שלו ריצת 500 מ' הוא הגיע למקום הרביעי.

אליפות העולם

גרישין השתתף באליפויות העולם החל משנת 1954 ועד ל-1963. מכיוון שהוא היה חזק במיוחד בריצות קצרות, רק ב-1954 וב-1956 הוא הצליח להגיע למקום השלישי בקרב רב. במקצוע החזק - 500 מ' הוא זכה באליפות העולם במספר אליפויות עד לשנת 1963.
טיסה 967 של ואריג

המטוס

המטוס המעורב היה בואינג 707-323C, מספר בינוי 19235, קו מס' 519, שנמסר כשהוא חדש לאמריקן איירליינס תחת מספר N7562A ב-31 באוגוסט 1966, ונמכר לואריג כ-PP-VLU ב-28 במרץ 1974. המטוס הופעל על ידי ארבעה מנועי פראט אנד ויטני JT3D-3-B.

צוות הטיסה

צוות הטיסה כלל את קפטן ז'ילברטו אראוז'ו דה סילבה, 49, קצין ראשי ארני מיליוס, 45, הקצינים המשניים אנטוניו ברסילריו דה סילבה נטו, 39, ואוון בראגה סונדרס, 37, מהנדסי טיסה ז'וזה סברינו, 42, וניקולה אספוזיטו, 40. ב-1973, קפטן אראוז'ו דה סילבה היה אחראי על טיסה 820 של ואריג, בבואינג 707 שנשא 134 אנשים שהתרסק ליד נמל התעופה אורלי בפריז, עם 123 הרוגים. ב-1979, בזמן ההיעלמות, היו לו למעלה מ-23,000 שעות רשומות.

התאונה

ב-30 בינואר 1979, מטוס בואינג 707-323C רשום PP-VLU נעלם בדרך מנמל התעופה הבינלאומי של נריטה לנמל התעופה הבינלאומי ריו דה ז'ניירו-גאליאו. מטוס המטען, שהופעל על ידי ואריג, איבד קשר רדיו 30 דקות לאחר ההמראה, כ-200 ק"מ מטוקיו. יש לציין, כי המטען כלל 53 ציורים מאת הצייר היפני-ברזילאי מנבו מבה, שחזרו מתערוכה בטוקיו, המוערכים ב-$1.24 מיליון דולר. הן שברי המטוס והן הציורים לא נמצאו מעולם.
החוקרים מצאו שסיבת התאונה הייתה ירידת הלחץ במטוס, שגרמה למותו של הצוות.
רפאל בניטס

תקופתו כשחקן

בתור שחקן, שיחק בניטס בקבוצות הזוטרות של ריאל מדריד מעונת 1973/1974 עד עונת 1980/1981. מ-1981 עד 1986 שיחק בליגה השנייה והשלישית בספרד, שם סיים את הקריירה כשחקן לאחר פציעה בגיל 26.

תקופתו כמאמן

ב-16 ביוני 2004 הוא מונה למאמן הקבוצה האנגלית ליברפול, ממנה שוחרר שש שנים לאחר מכן בסיום עונת 2009/2010. ביוני 2010 מונה בניטס למאמן אינטר מילאנו, אך ב-23 בדצמבר 2010 הגיע להסכמה הדדית עם הנהלת אינטר על התרת חוזהו.
ב-21 בנובמבר 2012 מונה בניטס למאמנה של צ'לסי עד לסיום עונת 2012-2013 לאחר פיטוריו של המאמן הקודם, רוברטו די מתאו, בעקבות אי הצלחתו.
במאי 2013 חתם בניטס בנאפולי האיטלקית על חוזה לשנתיים. אחרי שנתיים בתפקיד בהן זכה בגביע האיטלקי, סיים בניטס את תפקידו וב-3 ביוני 2015, חתם בניטס לשלוש עונות בריאל מדריד. ב-4 בינואר 2016 פוטר מהקבוצה.

ניוקאסל יוניטד

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. 
ב-11 במרץ 2016 מונה למאנג'ר של ניוקאסל יוניטד לאחר שפוטר חודשיים קודם לכן מריאל מדריד. בניטס חתם על חוזה של 3 שנים בקבוצה עם אפשרות לעזיבה במידה ולא יצליח להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה של אנגליה. המשחק הראשון שניהל היה מול קבוצת לסטר סיטי, אותו הפסיד בתוצאה 1-0. המשחק השני שלו בקבוצה היה משחק גורלי בבית מול היריבה סנדרלנד שנלחמה גם היא על מנת להישאר בליגה. המשחק נגמר בתיקו בזכות הנגיחה של אלכסנדר מיטרוביץ' בדקה 83. לאחר משחק לא מוצלח מול סאות'המפטון הקבוצה הצליחה לייצר רצף של 6 משחקים ללא הפסד, לרבות מול מנצסטר סיטי,ליברפול וביום האחרון של עונה מול טוטנהאם הוטספר אותם ניצחו 5-1 בבית, אך כל זה לא הספיק על מנת להשאיר את הקבוצה בליגה האנגלית הבכירה.
ב-24 ביוני 2019 הודיע כי הוא עוזב את הקבוצה ולא יאריך את חוזהו.
ב-2 ביולי 2019 בניטז מונה למאמנה של דליאן ייפאנג מליגת העל הסינית.
מזרקת סילון המים

מזרקת סילון המים (בצרפתית: Jet d'Eau, ז'ה ד'או) היא מזרקה גדולה בז'נבה, שווייץ. המזרקה היא אחד מאתרי התיירות המפורסמים בעיר ואחת המזרקות הגדולות בעולם. היא ממוקמת על הגדה הדרומית של אגם ז'נבה, במקום בו הוא מתנקז אל נהר רון.
סילון המים הניתז מן המזרקה מתנשא לגובה רב וניתן לחזות בו מרחבי העיר ואף בתעופה בגובה 10 ק"מ מעליה. בסך הכול, 150 ליטר מים ניתזים מהמזרקה בשנייה לגובה של 140 מטרים על ידי שתי משאבות הצורכות 500 קילוואט ומופעלות באמצעות מתח של 2,400 וולט. המים יוצאים מן המזרקה במהירות של 200 קמ"ש. בזמן פעילות המזרקה נמצאים בכל רגע כ-7,000 ליטר מים באוויר, ולכל טיפה לוקח כ-16 שניות לחזור לאגם מרגע התזתה מהמזרקה. כאשר נושבת רוח חזקה, נוטה המזרקה להרטיב את סביבתה אם היא פועלת, ובעקבות שינויים בכיוון הרוח יכולים מבקרים המצויים בסביבת המזרקה להירטב בפתאומיות.

היסטוריה

המזרקה בגרסתה הראשונה נבנתה ב-1886 ב-Usine de la Coulouvrenière, לא רחוק ממיקומה הנוכחי. באותו זמן הטורבינות ההידראוליות החדשות שנבנו בנהר רון הביאו להצטברות לחץ גבוה של מים בעת שבעלי המלאכה סיימו את יום העבודה וסגרו את הברזים במקום עבודתם. הפתרון הזמני שנמצא לשם כך, בזמן פיתוחה של מערכת חלופית, היה ליצור מפלט למים המצטברים, מה שהביא להיווצרות מזרקה שהתנשאה לגובה 30 מטרים ושחררה את לחץ המים. היו שזיהו את הפוטנציאל התיירותי של המזרקה ואת ערכה האסתטי, וב-1891 עברה המזרקה למיקומה הנוכחי והופעלה לראשונה בחגיגות "פסטיבל ההתעמלות הלאומי", בהן צוינו גם 600 שנה להקמתה של שווייץ. הגובה המרבי של סילון המים הניתז היה באותו זמן 90 מטרים. המזרקה כפי שהיא מוכרת כיום הוקמה ב-1951, ומערכת השאיבה שלה שואבת מים מאגם ז'נבה במקום ממימי העיר.
החל מ-2003 פועלת המזרקה במשך כל שעות היום בכל ימות השנה, למעט בימי כְּפוֹר ובימים בהם נושבת רוח חזקה במיוחד. המזרקה פועלת גם בשעות הערב בין האביב לסתיו, ומוארת באמצעות 12 נורות הצורכות 108 קילוואט.