google/wiki40b huggingface dataset:
מרעה

מרעה הוא שטח אדמה ועליו צמחייה המשמש לרעיית בעלי חיים; אם לרעיית מקנה כחלק ממערכת חקלאית או טבעית ואם לרעיית חיות בר בסביבתן הטבעית. לפני התפתחות החקלאות התעשייתית היה המרעה מקור המזון העיקרי בגידול מקנה כגון בקר, צאן וסוסים.] השימוש במרעה על ידי בני אדם עדיין נפוץ, במיוחד באזורים צחיחים בהם הקרקע איננה מתאימה לעיבוד חקלאי. באזורים ממוזגים יותר קיים, בייחוד בעולם המערבי, שימוש במרעה לצורך גידול בעלי חיים בשטח פתוח וחקלאות אורגנית]. בדרך כלל השימוש במונח "מרעה" הוא עבור יונקים, אולם מונח זה מקובל גם בהתייחס למרחבי ההזנה הצמחית של עופות ודבורים.

צמחיית המרעה

צמחיית המרעה יכולה לכלול מינים שונים של עשב, צמחי קטנית, בעלי פרחים, שיחים ואף עצים. סוג הקרקע, ומאפיינים אקלימיים כגון: כמות משקעים ורמות טמפרטורה הם משתנים בעלי חשיבות בממשק המרעה.
בממשק החקלאי המודרני קיים גם מרעה זרוע. המרעה הזרוע יכול להיות זרוע בגידול חד-שנתי או בגידול רב-שנתי, בממשק בעל או שלחין.]
צ'ארלי מרפי (שחקנית)

ביוגרפיה

מרפי נולדה ב-30 בנובמבר 1989 באניסקורת'י שבמחוז וקספורד למשפחה בת שישה ילדים. הוריה, פט וברנדה, הם הבעלים של מספרה. כשהייתה בת 12 המשפחה עברה לגור בווקספורד. בין השנים 2006 ל-2008 למדה מרפי בבית הספר למשחק "Gaiety School of Acting" בדבלין.
היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד שיבון דילייני בסדרת הדרמה "Love/Hate" של רשת RTÉ, עליו זכתה ב-2013 בפרס האקדמיה האירית לקולנוע ולטלוויזיה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר. עוד היא מוכרת מהופעתה בתפקיד אן גלאגר בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים "עמק האושר" של ערוץ BBC One. ב-2017 החלה מרפי להופיע בסדרת הפשע ההיסטורית "כנופיית ברמינגהאם".
מסעוד גנאים

ביוגרפיה

גנאים, בוגר תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה, החל את פעילותו הציבורית כחבר הוועדה העממית בסח'נין. בשנים 1999–2001 שימש מנכ"ל המרכז התרבותי בעיר. הוא היה חבר המועצה המרכזית של התנועה האסלאמית, ובשנים 2000–2007 כיהן כיו"ר התנועה בסח'נין. בשנים 2003–2005 היה חבר המועצה המקומית סח'נין.
עבד כמורה להיסטוריה ועסק בהוראה ובחינוך חברתי בתיכון בסח'נין.
גנאים הוצב בבחירות לכנסת השמונה עשרה במקום הרביעי ברשימת רע"מ-תע"ל, ונבחר כחבר הכנסת ה-18. בכנסת ה-18 היה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדת המשנה לנושאי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
בכנסת ה-19 היה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, וכן יושב ראש השדולה למאבק באלימות בחברה הערבית והשדולה לקידום החינוך בחברה הערבית. חבר בשדולות לחיזוק וקידום הכלכלה הערבית, והשדולה לקידום תעסוקת אקדמיות ערביות.
בכנסת ה-20 כיהן מטעם סיעת הרשימה המשותפת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 החליט לפרוש מהפוליטיקה.
גנאים נשוי ואב לשלושה ילדים.
סיירת חרוב

היסטוריה

היוזמה להקמת סיירת חרוב החלה באפריל 1966. מקים הסיירת ומפקדה הראשון היה יחזקאל (חזי) שלום. לוחמי היחידה נבחרו משורות חטיבת הצנחנים ואורגנו כמחלקת סיור ביחידת המודיעין של חטיבת הבקעה. בהמשך מפקדה השני אריה צידון (צימל) הוא שהפכה מיחידה בהקמה, ליחידה מבצעית.
לאחר הקמתה, פעלה הסיירת בעיקר בגבול ירדן. במלחמת ששת הימים לחמה הסיירת באזור מצפון לירושלים, רמאללה וצפונה לכיוון שכם. במלחמת ההתשה בבקעת הירדן פעלה הסיירת במשימות סיור, אך בייחוד במשימות מיוחדות שעיקרן תצפיות, מארבים חודרים מעבר לגבול ומרדפים אחר מחבלים ומסתננים באזורי יהודה ושומרון והגבול החדש עם ירדן. בתקופה זו הסיירת טופחה על ידי אלוף הפיקוד רחבעם זאבי.
באירוע חטיפת המטוס הלבנוני באוגוסט 1973, שבו מטוס בואינג 707 לבנוני נחטף על ידי אזרח לובי והונחת בנתב"ג, הוטלה משימת ההשתלטות על הסיירת, תוך העדפתה על-פני כוח מסיירת מטכ"ל. כוח בפיקוד שלום קורן, מפקד פלוגה בסיירת, פרץ פנימה והשתלט על החוטף, החמוש באקדח, ושחרר את בני הערובה. 
במהלך מלחמת יום הכיפורים לחמה היחידה, בפיקוד חיים אורן, בחזית הדרום. בתחילה נועדה הסיירת להשתתף ב-22 באוקטובר, כחלק מכוח מיוחד עליו פיקד מתן וילנאי, בפשיטה על פורט פואד, אולם זו בוטלה בשל כניסת הפסקת האש הראשונה לתוקפה. לאחר מכן לחמה בקרבות טיהור החיץ החקלאי ובחילוץ הצנחנים הנצורים במהלך הקרב בעיר סואץ, עד לכניסת הפסקת האש לתוקף. 
לאחר מלחמת יום הכיפורים כחלק מרפורמה במערך חיל הרגלים פורקו כל הסיירות הפיקודיות וכוח האדם הופנה לאיוש גדודי חי"ר. בין אלה שפיקדו על פלוגות בסיירת ניתן למנות את יוני נתניהו, אסא קדמוני, יואב גלבר ואת שריה עופר ("ייה").
על שמה של הסיירת הוקם בשנת 1995 גדוד חרוב של חטיבת כפיר. במרץ 2017 הוסב גדוד חרוב לסיירת, ובכך הפך לחוד החנית של חטיבת כפיר ומיועד לפעול בלחימה באיו"ש ועזה. בסיירת החדשה הקימו צוותי לת"ק (לוחמה תת-קרקעית), צוותי פשיטה מיוחדים וצוות מודיעין מדויק.

סמל היחידה

רעיון ראשוני לסמל היחידה צוייר על ידי אייזיק ("עזי") שפירא, בן קיבוץ אפיקים, ששירת כמש"ק במחלקת המודיעין של חטיבה 35. ציור ראשון של הסמל בגרסתו הסופית בוצע על קיר ודלת במגורי הסיירת בתל נוף, על ידי לוחם היחידה, משה שדה (שטיינפלד). המוטיבים העיקריים בסמל מדגישים את ייעוד הסיירת ושיוכה: האריות מצביעים על שיוך היחידה לפיקוד מרכז, הג'יפ מסמל את משימות ואופי פעילות היחידה, הכנפיים מסמלות את השיוך למערך המוצנח והחבצלת היא סמל המודיעין.
עם גיבוש הרעיון וציור הסמל, הוא הוצג ב-1966 על ידי יעקב רוזנצווייג (לימים, "רוזן"), לוחם ביחידה, בפני אביו, אשר עסק בצורפות. האחרון התנדב מייד להכין תבנית ואבטיפוס ללא כל עלות. לאחר קבלת האישורים הנדרשים לנשיאת הסמל היחידתי, אורגן על ידי אחד מקציני הסיירת, נדב בר אמוץ, יום עבודה לחיילי היחידה במסיק הזיתים. בהכנסות מיום עבודה זה, מומון ייצור סמל סיירת חרוב. הסמל יוצר כפי שעוצב ובהתאם לאבטיפוס שייצר הצורף חיים רוזנצווייג מחיפה.
Dress You Up

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אנדריאה לה רוסו ופגי סטנזיאל והופק על ידי נייל רודג'רס. אף על פי שמדונה לא כתבה את השיר בעצמה היא אהבה את המילים שלו ולכן החליטה להכניס אותו לאלבום. 
מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר דאנס-פופ. מבחינת מכשור בשיר יש שילוב של תוף וגיטרה, כולל סולו גיטרה של מפיק השיר. מילות השיר הן מילות מטאפוריות שמשוות אהבה ותשוקה להלבשה ואופנה. הקליפ הרשמי לשיר מציג את מדונה מופיעה עם השיר במהלך סיבוב ההופעות הראשון שלה.

ביקורות והצלחה

השיר זכה לביקורות חיובות ואף זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-5 בארצות הברית והפך לשיר השישי שלה לעשות זאת. בנוסף הוא הגיע גם לעשירייה הראשונה גם באוסטרליה, בלגיה, קנדה, אירלנד, ניו זילנד ובריטניה.  
באופן כללי הוא זכה להצלחה באירופה כאשר הגיע למקום השישי במצעד האירופאי הכללי. השיר בוצע ב-4 מסיבובי ההופעות שלה אשר האחרון ביניהם היה Rebel Heart Tour. בעקבות אופיו המיני של השיר הוא סומן בארצות הברית כשיר שלא מומלץ לשמיעה לילדים על ידי "Parents Music Resource Center".
נוסחת קיילי

נוסחת קיילי היא נוסחה בתורת הגרפים הקובעת שמספר העצים הפורשים של גרף שלם בעל n צמתים הוא . בניסוח אחר ניתן לומר שמספר העצים המחברים n צמתים מסומנים הוא . הנוסחה נקראת על שמו של המתמטיקאי הבריטי ארתור קיילי, וניתן לראות אותה כמקרה פרטי של משפט קירכהוף, המאפיין את מספר העצים הפורשים בגרף כלשהו.
הנוסחה הוכחה לראשונה על ידי המתמטיקאי הגרמני קרל בורכרט ב-1860, על ידי שימוש בדטרמיננטות. היא הוכללה על ידי קיילי ב-1889, ואף שהלה התייחס במפורש לבורכרט שמו נדבק לנוסחה.

מושגי יסוד

בתורת הגרפים גרף הוא אוסף של צמתים ושל קשתות המחברות בין הצמתים. 
גרף שלם הוא גרף שבו צומת מחובר בקשת לכל אחת מהצמתים האחרים. באיור ניתן לראות גרף שלם בעל 5 צמתים.
עץ הוא גרף שבו קיים מסלול אחד בלבד המחבר כל שני צמתים.
עץ פורש הוא תת גרף הוא עץ המכיל את כל הצמתים של הגרף המקורי.
דרגה של צומת - מספר הקשתות המחוברות לאותו צומת.
עלה הוא צומת בעץ המחובר לצומת אחד בלבד, כלומר צומת בעל דרגה 1.

הוכחת משפט קיילי

למשפט קיילי מספר הוכחות, נביא כאן שתיים מהן.

בניית פרופר

הוכחה זו התגלתה על ידי היינץ פרופר בשנת 1918. ההוכחה מבוססת על קוד פרופר. קוד פרופר הוא מילה המציינת מבנה של עץ ובכך מראה התאמה חד חד ערכית בין העצים הפורשים של גרף שלם לבין המילים  באורך n-2  מעל אלפבית של n אותיות אפשריות. 
בהינתן עץ עם  קדקודים הממוספרים מ-1 עד  נבנה ממנו מילה שאורכה . בשלב הראשון נמצא את העלה שמספרו הוא הקטן ביותר, במקרה של האיור זהו העלה מספר 1. מספר הצומת שאליו מחובר העלה יהיה האות הראשונה במילה המתקבלת מקידוד פרופר, כך שבדוגמה האות הראשונה היא 4. עתה מוחקים את העלה, וחוזרים על התהליך: מחפשים את העלה הקטן ביותר, מוסיפים למילה את המספר של הצומת אליו מחובר העלה ומוחקים את העלה. חוזרים על הפעולה הזאת עד שנשארים לבסוף עם גרף המכיל שני צמתים בלבד המחוברים בקשת. מכיוון שבגרף המקורי היו n צמתים, במהלך התהליך מחקנו  צמתים ולכן בסיום אנחנו מקבלים מילה שאורכה   אותיות. 
כעת נראה שיש גם התאמה מכל מילה באורך  אותיות מעל אלפבית בגודל n לעץ פורש בעל n קדקודים.
נשים לב שהדרגה של כל צומת בעץ שווה למספר הפעמים שהצומת מופיע בקוד פרופר ועוד אחד. מכאן על מנת לייצר עץ מתוך מילה נתונה, נתחיל בכך שנחשב באופן זה את הדרגה של כל צומת. עתה נבדוק מבין כל הצמתים בעלי דרגה 1, דהיינו אלה שכלל לא הופיעו במילה, מהו הצומת שמספרו הסידורי הוא הקטן ביותר. האות הראשונה בקוד פרופר מציינת קשת בין צומת זה לבין המספר הראשון בקוד. באופן זה ממשיכים את התהליך עד אשר מייצרים את העץ המתאים לקוד.
מכאן שיש התאמה חד חד ערכית בין עצים בעלי n קודקודים למילים המכילות n-2 אותיות מתוך n אותיות אפשריות. מספר המילים הללו הוא , ומכאן נובעת נוסחת קיילי.
קאלימאכוס (פסל)

חייו

קאלימאכוס נודע באתונה כבעל כישרון אסתטי בלתי רגיל ואף זכה לכינוי "katatêxitechnos" שפירושו פרפקציוניסט. חלק גדול מעבודותיו נהרסו ואבדו עם השנים אך נעשו מהם העתקים במאה השנייה על ידי פסלים רומיים. בין העתקים אלו פסלי ונוס, פסלי רקדנים לאקוניים ומאֶנדות. מבין יצירותיו שהשתמרו ניתן למנות את האפריז של ניקה במקדש אתנה שבאקרופוליס של אתונה.
היצירה הידועה ביותר, המיוחסת לו על פי האדריכל והסופר הרומי מרקוס ויטרוביוס פוליו היא עיצוב כותרת העמוד הקורינתי אשר אומץ כחלק מהסדרים הקלאסיים. הכותרת הקורינתית כוללת תבליטי עלים מסוג אקנתוס העוטפים את העמוד ונראים כתומכים את האבקוס. על פי ויטרוביוס, האגדה מספרת כי מקור השראתו של קאלימכוס לכותרת היה סלסלת קש שהונחה על יד קברה של ילדה מעל שיח קטן של אקנתוס. בסלסלה היו כמה מצעצועיה והם כוסו בלבנה מלבנית על מנת להגן עליהם מפני הגשם. אילוסטרציה של מקור ההשראה צוירה על ידי הצרפתי קלוד פרו (כפי שנראה בתמונה משמאל).
הכותרת הקורינתית בעיצובו של קאלימאכוס שוכפלה והפכה לאידיאל עיצובי ששימש אדריכלים רבים. היא משמשת ככותרת עמודים ברבבות מבנים קלאסיים מתקופתו של קאלימאכוס ועד סגנונות אדריכליים מאוחרים עד כדי המאה ה-20.
עבודה נוספת המיוחסת לקאלימאוס היא בניית מנורת זהב אשר הייתה תלויה בתקרת האולם המרכזי של הארכתיאון. על פי הגאוגרף היווני מן המאה השנייה, פאוסניאס, שראה ותיאר בספרו יצירות רבות של קאלימאכוס, גאוניותה של מנורה זו הייתה הצורך למלאה מחדש רק פעם אחת בשנה.
צופן אל-גמאל

הצפנת אל גמאל (ElGamal encryption) היא שיטת הצפנה אסימטרית אקראית שהומצאה ב-1984 על ידי טאהר אל-גמאל, קריפטוגרף אמריקאי ממוצא מצרי. בדומה לפרוטוקול דיפי-הלמן, ביטחונה מסתמך על הקושי המשוער שבבעיית הלוגריתם הבדיד ובעיית דיפי-הלמן. והיא יכולה לשמש הן להצפנה והן לחתימה דיגיטלית. צופן אל-גמאל היה בשימוש בתוכנות חופשיות GPG וכן PGP ומערכות אחרות. אלגוריתם חתימה דיגיטלית DSA הוא וריאציה של חתימה דיגיטלית של אל-גמאל. 
אף על פי ש-RSA קדמה לה, להצפנת אל-גמאל חשיבות היסטורית מאחר שהיא הצפנת מפתח-ציבורי הנחשבת המשך ישיר למאמר המפורסם של דיפי והלמן מ-1979 "כיוונים חדשים בהצפנה" שהעלה לראשונה את ההצפנה האסימטרית וחתימה דיגיטלית על המפה. אפשר ליישם את הצפנת אל-גמאל מעל שדה סופי  או מעל חבורת עקום אליפטי. וכן זוהי ההצפנה הראשונה שיישמה הצפנה הסתברותית, כלומר מוכחת כבטוחה סמנטית תחת מודל התקפת מוצפן-נבחר, בהנחה שבעיית דיפי-הלמן היא בעיה קשה.

הצפנה הסתברותית וביטחון סמנטי

היסטורית אל-גמאל היה הצופן הראשון שיישם הצפנה הסתברותית. בניגוד לשיטות הצפנה דטרמיניסטיות צופן אל-גמאל מוסיף מספר אקראי בתהליך ההצפנה ולכן בכל הצפנה של אותו מסר יתקבל טקסט מוצפן אחר גם אם מפתח ההצפנה זהה. אלגוריתם שעונה להגדרה זו מספק ביטחון סמנטי, שפירושו שהטקסט המוצפן אינו מדליף שום מידע אודות טקסט המקור שתוקף פוטנציאלי המוגבל בזמן ומקום לא היה יכול להשיג בדרך אחרת. ביטחון סמנטי ניתן לפירוש כגרסה מרוככת של ביטחון מושלם. ההבדל ביניהם הוא שביטחון מושלם בהגדרה הוא כזה שגם תוקף בעל עצמת חישוב בלתי מוגבלת לא ילמד מאומה מהטקסט המוצפן אודות טקסט המקור. למשל RSA הבסיסי הוא דטרמיניסטי ולכן בכל הצפנה של אותו מסר עם אותו מפתח הצפנה יתקבל תמיד טקסט מוצפן זהה. בדרך זו המתקיף יכול לזהות הצפנה חוזרת של מסר מסוים גם אם הוא לא יודע מהו ולכן אינו מוגדר כבטוח סמנטית. אפשר להפוך כל הצפנה דטרמיניסטית לבטוחה סמנטית על ידי ריפוד המסר לפני ההצפנה.

יעילות ויתרונות

החסרון העיקרי של צופן אל-גמאל הוא שהטקסט המוצפן כפול בנפחו מהמסר המקורי. בנוסף צופן אל-גמאל מצריך שתי העלאות בחזקה מודולרית. לא כל הפעולות תלויות לגמרי במסר כך שניתן לחשב לפחות אחת מהן מראש. בניגוד לשיטות הצפנה אחרות לא ניתן להאיץ את צופן אל-גמאל באמצעות CRT. לייעול הצופן אפשר לשתף מספר ראשוני ויוצר בין מספר משתתפים כפרמטרים ציבוריים משותפים לכולם. לשיטה זו יתרון כיוון שאפשר לנצל זאת כדי להאיץ את תהליך ההצפנה בעזרת טכניקות לחישוב העלאה בחזקה המנצלות את העובדה שבסיס החזקה קבוע.
הצפנת אל-גמאל אינה נפוצה בשימוש מעשי מהסיבה שישנן שיטות יעילות יותר. למשל פרוטוקול דיפי-הלמן בשילוב עם צופן סימטרי מהיר כמו AES מציעים פתרון טוב יותר. אולם להצפנת אל-גמאל תכונות חשובות שאין בפרוטוקול דיפי הלמן. היא מאפשרת הצפנה הומומורפית חלקית וכן הצפנת סף.

זכויות

צופן אל-גמאל אינו מוגן בפטנט כלשהו כיום. גם שיטת דיפי-הלמן אינה מוגנת כיום בפטנט (תוקפו פג ב-1997). כך שלמעשה צופן אל-גמאל ניתן לשימוש חופשי הן לצורך הצפנה והן לצורך חתימה דיגיטלית.
Engadget

היסטוריה

Engadget הוקם על ידי אחד ממקימי האתר "גיזמודו", פטר רוג'ס. Engadget הייתה חברה ברשת בלוגים אשר AOL רכשו ב-2005, מאז האתר ברשות החברה.
ב-21 במרץ 2011, פרש יהושוע טופולסקי מתפקידו כעורך האתר והודיע כי הוא מוריש את תפקידו כעורך לטים סטיבנס. ב-15 ביוני 2013, הודח טים סטיבנס מתפקידו כעורך האתר על ידי AOL, סיבות הדחתו עדיין לא ברורות. AOL מינו את מארק פרטון מהאתר "gdgt" כעורך האתר.

אפליקציה

ב-30 בדצמבר 2009, שיחרר האתר את האפליקציה הראשונה שלו למכשירי האייפון והאייפוד טאצ'. האפליקציה בשביל מערכת ההפעלה WebOS שוחררה ב-1 בינואר 2010, בטענה שזוהי האפליקציה ה-1,000 בחנות האפלקציות של WebOS. כשבוע לאחר מכן, ב-8 בינואר 2010, שוחררה אפליקציה בשביל מערכת ההפעלה של בלאקברי. אפליקציה בשביל מערכת ההפעלה אנדרואיד, שוחררה ב-25 במרץ 2010. ב-15 בדצמבר 2010, התאים האתר את אפליקצית האייפון והאייפוד טאצ' גם למכשיר האייפד. מאוחר יותר, ב-28 ביולי 2011, התאים האתר גם את אפליקצית האנדרואיד לטאבלטים הפועלים של מערכת ההפעלה אנדרואיד. לאחר שחרורן של אפליקציות אלו, לאתר הייתה אפליקציה כמעט לכל מערכת הפעלה ניידת. האפליקציה מאפשרת לקרוא כתבות, לשתף כתבות באמצעות פייסבוק, טוויטר או בדואר אלקטרוני.
אינקיטאטוס

אִינְקִיטַאטוּס (בלטינית: Incitatus) היה סוסו האהוב של קליגולה, קיסר רומא בין השנים 37 עד 41 לספירה. משמעות שמו בלטינית היא מהיר.
על פי ההיסטוריון קסיוס דיו, קליגולה נהג להזמין את אינקיטאטוס לסעודות רשמיות ונהג בו בכבוד רב, נהג להאכיל אותו שעורה מעורבת בפתיתי זהב והשקה אותו ביין מגביעי זהב. הוא אף נהג להישבע בחייו ובמזלו של הסוס והבטיח למנות אותו לקונסול, הבטחה שלא יצאה לבסוף אל הפועל בעקבות רציחתו של קליגולה בשנת 41. כמו כן הוא מדווח שקליגולה מינה אותו לכהן בחבר הכוהנים שהוא הקים לעצמו. 
ההיסטוריון סווטוניוס מספר שקליגולה סיפק לאינקיטאטוס אורווה משיש, אבוס משנהב, שמיכות סגולות ורסן מצופה באבנים יקרות. כמו כן סיפק לו בית מרוהט וחבר עבדים שנועדו לשרתו. קליגולה ציווה על חייליו לשמור על השקט בשכונה שבה אינקיטאטוס התגורר ביום לפני המשחקים כדי שלא יפריעו את מנוחתו ונהג לזמן אורחים בשמו לביתו. כמו קסיוס דיו, סווטוניוס מספר שקליגולה תיכנן למנותו לקונסול אולם בניגוד אליו הוא מסייג את הדבר באומרו שזאת שמועה.
יש היסטוריונים מודרניים שמקבלים את התיאור במקורות העתיקים ורואים בכך עוד הוכחה לטירופו של קליגולה, אולם היסטוריונים כאנטוני בארט חולקים על הדימוי השלילי שניתן לקליגולה וטוענים שיחסו המיוחד לאינקיטאטוס נבע מחוש הומור שלא הובן כהלכה על ידי בני זמנו ואי ההבנה הזאת חדרה לספרי ההיסטוריה. דעה נוספת טוענת כי הסיפור הוא בדיה שנועדה להציג את קליגולה כאדם חסר כבוד למוסדות המכובדים ביותר (כמו הקונסולאט) וכפועל על פי גחמותיו האישיות, תיאור אופייני לעריצים.
יוסף בן עלים

יוסף בן עלים או בן אילם היה כהן ששירת בבית המקדש השני בסוף המאה הראשונה לפנה"ס וזכה לשמש במשך יום אחד בלבד ככהן גדול.
בזמן כהונתו של מתתיהו בן תיאופילוס (הראשון), ביום הכיפורים, מנע מעצמו מתתיהו לשרת ככהן, בהיותו טמא כבעל קרי, ומסיבה זאת מינה ליום אחד את קרובו, הכהן יוסף בן עלים:
"בימי כהונתו של מתתיה זה אף אירע שמוּנה כהן גדול אחר ליום אחד, היום שהיהודים צמים בו. וזה טעמו (של דבר): למתתיה הכהן נראה בחלום בלילה שלפני הצום שנזדווג (לאשה), ומשום כך לא יכול לשרת ככהן, וכיהן אתו יוסף בן עלים קרובו."
— יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ו, פסקה ד, סעיפים 166-165.
פסילתו זו של מתתיהו מלשמש בכהונה, היא כנראה הסיבה לחוק, לפיו 7 ימים לפני יום הכיפורים "מתקינין לו (לכהן-גדול) כהן אחר תחתיו, שמא יארע בו פיסול" וגם משתדלים שלא ירדם בליל הכיפורים.
התלמוד מוסיף על כך, כי בן אילם רמז למלך (הורדוס, על פי יוסף בן מתתיהו) שברצונו לקבל את משרת הכהונה הגדולה באופן קבוע וננזף על ידיו בתגובה:
"מעשה בבן אילם מציפורין, שאירע קרי לכהן גדול ביום הכפורים ונכנס בן אילם ושימש תחתיו בכהונה גדולה וכשיצא אמר למלך: אדוני המלך, פר ושעיר של יום הכפורים, משלי הן קריבין או משל כהן גדול? וידע המלך מה הוא שואלו, אמר לו: בן אילם, אילו לא דייך אלא ששימשתה שעה אחת לפני מי שאמר והיה העולם. וידע בן אילם שהוסע מכהונה גדולה."
— תלמוד ירושלמי, סדר מועד, מסכת יומא, דף ה, עמוד א; פרק א, הלכה א
סמיח אל-קאסם

סמיח אל-קאסם (בערבית: سميح القاسم; 11 במאי 1939 - 19 באוגוסט 2014) היה משורר דרוזי תושב ישראל, יליד עבר הירדן. הוא כתב בשפה הערבית וייצג קבוצה בציבור הדרוזי, אשר מעוניינת בחיזוק הזהות הערבית-פלסטינית של הדרוזים בישראל, ומתנגדת לגיוס החובה של הציבור הדרוזי לצה"ל.

ביוגרפיה

אל-קאסם נולד בעיר זרקא (כיום בירדן). אביו שירת בלגיון הערבי והגיע במקור מהכפר ראמה שבגליל. לפני מלחמת העצמאות חזרה המשפחה לכפר ראמה, שם למד בבית ספר יסודי ובתיכון למד בנצרת. לאחר מכן החל לעבוד בהוראה. אל-קאסם הוא הצעיר הדרוזי הישראלי הראשון שסירב לשרת בצה"ל מטעמים ערביים-לאומיים. ב-1965 פוטר ממשרתו כמורה עקב פעילותו הפוליטית.
אל-קאסם שימש כעורך "האדא אל עאלם", המהדורה הערבית של העולם הזה, והתפטר מתפקידו ב-1966.
בינואר 1968 הטיל עליו אלוף פיקוד הצפון דוד אלעזר צו ריתוק שחייב אותו להתייצב פעמיים ביום בתחנת משטרה ואסר עליו לצאת את ביתו כל יום משעה 17:00 עד 05:00 בבוקר.
באוקטובר 1968 נעצר בשובו מבולגריה, כאשר ברשותו חומר הסברה של פת"ח. 
ב-1969 הביא פרסום קובץ שיריו "והיה כי תבוא ציפור הרעם" למעצרו בחשד להסתה למרד. עותקי הספר נאספו על ידי המשטרה.
במאי 1978 נחשפה כוונה לצנזר שיר שלו שהודפס בכתב העת אריאל, בטרם הופץ. במחאה על כך דרשו המשוררים דליה רביקוביץ', יהודה עמיחי ומאיר ויזלטיר לגזור גם את שיריהם מן החוברת.
בשנת 1992 החליף את מוחמד ותד כעורך השבועון "כל אל-ערב". בין השנים 1986 ל-1988 פרסם יחד עם מחמוד דרוויש את הספר "מכתבים בין שני חלקי התפוז". בשנת 1995 תרגם משירי רוני סומק לערבית.
בבחירות לכנסת השמונה עשרה ולכנסת התשע עשרה הוצב אל-קאסם במקום סמלי ברשימת חד"ש.
בשנת 2001 היה אמור אל-קאסם לנסוע ללבנון בהזמנת הנשיא אמיל לחוד. תוכננה לו גם פגישה עם המנהיג הדרוזי וליד ג'ונבלט אך גורמי ביטחון בישראל אסרו עליו לנסוע.
אל-קאסם נפטר בכפר ראמה ב-19 באוגוסט 2014, ממחלת הסרטן. לפני מותו עבר אשפוז אחרון בצפת
המכון האוסטרי

המכון האוסטרי (Österreich Institut) הוא ארגון בינלאומי שבסיסו באוסטריה, שמטרתו להפיץ את השפה הגרמנית והתרבות האוסטרית ברחבי העולם.
הארגון הוקם בשנת 1997 על ידי הממשלה האוסטרית והוא בבעלותה המלאה, ומופעל על ידי משרד החוץ האוסטרי. פעילות המכון מוסדרת בחוק שעבר על ידי הפרלמנט האוסטרי, הנקרא "חוק המכון האוסטרי" (Österreich Institut Gesetz). כיום פועלים סניפי המכון בבלגרד, ברנו, ברטיסלאבה, בודפשט, קרקוב, לובליאנה, רומא, ורשה וורוצלב. המטה הראשי של המכון שוכן בווינה, בירת אוסטריה. תלמידי המכון נבחנים במבחן הרשמי של אוסטריה לשפה הגרמנית, Österreichisches Sprachdiplom Deutsch.
קרבות איפר

קרבות איפר היו סידרה של חמישה קרבות שהתנהלו בין חילות מעצמות המרכז לחילות מדינות ההסכמה בסמוך לעיר איפר שבמערב בלגיה בעת מלחמת העולם הראשונה. בקרבות אלו, שהתנהלו בין אוקטובר 1914 לאוקטובר 1918, נהרגו כמיליון בני אדם בני חמישה עשר לאומים ויותר.

המיקום האסטרטגי

למיקומה האסטרטגי של איפר בין גרמניה לצפון צרפת נודעה משמעות רבה בעת המלחמה. הגרמנים, שפעלו לפי תוכנית שליפן וניסו לפרוץ לצרפת מצפונה, כבשו בסערה את פלנדריה והגיעו לסביבות איפר. הם התבססו בגבעות שמצפון, ממזרח ומדרום לעיר, וכיתרו את "מבלט איפר" - שטח בצורת חצי סהר ובמרכזו איפר. השטח הוחזק בידי מדינות ההסכמה, ובלט מזרחה לתוך השטח שהוחזק בידי הגרמנים. הבריטים, שהתערבו במלחמה עקב הפרת הגרמנים את הנייטרליות של בלגיה, יחד עם הצרפתים ולוחמים ממדינות ההסכמה האחרות, ניסו להדוף את הגרמנים מזרחה, אך קרב רדף קרב ללא תוצאות משמעותיות מלבד אבידות רבות לשני הצדדים. במהלך שנות המלחמה הפכה איפר לסמל חשוב בעיני העם הבלגי, בהיותה אחת הערים הבלגיות המעטות שלא נכבשו על ידי הגרמנים.

הקרב הרביעי

הקרב הרביעי של איפר ידוע גם בשם "הקרב על לייה". את הקרב יזמו הגרמנים כחלק ממתקפת האביב, במטרה לכבוש את איפר ולהדוף את הבריטים אל נמלי התעלה. סדרת הקרבות, שהחלו ב-9 באפריל 1918 ונמשכו עד ה-29 באותו חודש, התחוללו בחמישה מוקדים עיקריים במבלט איפר. הגרמנים, שנהנו מעדיפות איכותית ומספרית, ריסקו בתחילה את שתי הדיוויזיות הפורטוגזיות שהגנו על קווי מדינות ההסכמה, אך למרות זאת הצליחו הדיוויזיות האוסטרליות, הצרפתיות והבריטיות לעצור את התקדמות הגרמנים.

הקרב החמישי

הקרב החמישי של איפר, הידוע גם בשמות "התקדמות בפלנדריה" ו"הקרב על פסגות פלנדריה", התחולל בין 28 בספטמבר 1918 לבין 2 באוקטובר באותה שנה. היה זה לאחר כישלונה של מתקפת האביב הגרמנית. מדינות ההסכמה יזמו מתקפה משולבת בכל החזיתות, כדי למוטט את שארית ההתנגדות הגרמנית. אחד משדות הקרב האלו היה מבלט איפר. במהלך הקרב נכבשו הגבעות הסמוכות לעיר וכוחות ההסכמה התקדמו מזרחה לחנט. הרוגי הגרמנים הוערכו בכ-10,000, ואילו הרוגי מדינות ההסכמה הגיעו לכ-9,000. 
בארבע שנות המלחמה הופגזה איפר פעמים אין ספור, ונחרבה כמעט כליל. הגרמנים שישבו על הגבעות הסובבות את העיר המישורית, נהנו מתנאי ארטילריה משופרים וטיווחו את תותחיהם לעבר העיר. בחודש מאי 1915 פונתה איפר בכפייה מאחרוני האזרחים שעדיין נותרו בה, ונותרה עיר רפאים עד סיום המלחמה ושיקום העיר. ב-1919 ו-1920 הוקמו כמאה וחמישים בתי קברות צבאיים בעיר ובסביבותיה, והוקמה בה אנדרטת שער מנן לזכר חללי צבאות האימפריה הבריטית שמקום קבורתם לא נודע.
סטפני ארנולד

קריירה

לאחר סיום הלימודים, ארנולד עבדה בחברת ההפקות "Higher Authority Productions" במיאמי, והפיקה סרטים תיעודיים יהודיים חינוכיים. היא הקימה חברת הפקות משל עצמה בשם "Fisch Food Productions", והייתה מייסדת שותפה של "Busby" רשת חברתית מקוונת הפועלת על פי עקרון של הזמנות בלבד.
במהלך קריירת ההפקות שלה עבדה עם שרה ג'סיקה פרקר, כריס נות' מארק אנת'וני, חוליו איגלסיאס ואחרים. בשנת 1995 קיבלה את פרס Premio Lo Nuestro על בימוי הסרט "Tu Amor".
עקב הידע שלה במוזיקה, היא גם שימשה בחבר המנהלים של סניף פלורידה של פרסי גראמי.
לימים עברה סטפני לשמש בחבר המנהלים של קרן AFE ונבחרה ל"אחת מ-100 הנשים בעלות ההשראה של שיקגו" ומעבירה נאומים בכנסי רופאים, סטודנטים לרפואה, אוניברסיטאות, משרד ההגנה האמריקאי ועוד בפעילות שמטרתה לעודד מודעוּת ועזרה לזולת.
ספרה הראשון "37 שניות" (על שם 37 שניות שהייתה במוות קליני) תיאר את מהלך ההריון, הלידה והתקופה שלאחר הלידה שבה חוותה את המוות הקליני. הספר זכה במספר פרסים, ביניהם The Reader's Favorite Gold Medal והיה לרב-מכר לאומי.

חוויית המוות הקליני

ארנולד חוותה גילויים במהלך ההריון לגבי כך שהיא עתידה למות במהלך הלידה ואף כתבה על כך טרם הלידה לרופאים, למשפחה, חברים, ברשתות חברתיות ועוד, התעקשה על בדיקות רפואיות מקיפות שוב ושוב אולם אלו לא העלו כל ממצאים ובסביבתה הקרובה, כולל בעלה ייחסו את התחושות שלה להיסטריה. עם זאת, הרופאה האנסתזיולוגית שלה במהלך הלידה שילבה אמצעים עודפים בשל חשש שלסטפני הייתה אינטואיציה נכונה לגבי מהלך האירועים בלידה, כמו מנות דת עודפות, אשר בסופו של דבר למעשה הצילו את חייה.
מאז החוויה שלה היא מעודדת אנשים לחשוף אינטואיציות שלהם ולא לחשוש לביקורת וליחס המזלזל של החברה ולראייה מביאה את המקרה שלה, שאילו לא הייתה מתעדת הכל לפני הלידה לא היו מאמינים לא לאחר מכן.
לטענתה מאז המוות הקליני היא מרגישה אירועים טרם התרחשותם באופן קבוע.
תאים (בית המקדש)

התאים, הם לשכות שהקיפו את ההיכל ואת קודש הקודשים במרחק של 5 אמות מצפונם, מדרומם וממערבם.

מקדש יחזקאל

לעומת זאת במקדש יחזקאל (שם נקראים "צלעות") ישנם 33 תאים. 5 על 3 קומות בצפון, וכן בדרום. ושלושה זה על גב זה במערב. מידת כל אחד קנה שהוא שש אמות.
אומה (ספר)

עלילה

זמן התרחשות הספר הוא במאה התשע עשרה, רובו של הספר מתרחש באי קטן באוקיינוס השקט זמן קצר לאחר ששטף אותו גל צונמי שהחריב והרג את כל תושבי האי מלבד נער בן 13 בשם מאו שבאותו הזמן נסע לאי שכן בלתי מיושב כחלק מטקס מעבר שנועד להפוך אותו לגבר. מכיוון שכל בני עמו מתו על מאו נותרה המעמסה להמשיך את קיומה של אומתו.
איתו על האי נמצאת דפני (ארמינטרוד, במקור), נערה אנגליה אריסטוקרטית שנמצאת במקום ה-139 בסדר הירושה לכתר הבריטי שספינתה נטרפה על האי בעקבות גל הצונמי. במשך התקדמות העלילה מגיעים עוד ניצולים מאיים שכנים ומתחילים להתארגן כקהילה.
עיקר הספר עוסק במשמעות של דת ומסורת והמאבק ביניהם לבין הרציונליות וחשיבה חופשית.
הספר "אומה" תורגם לעברית בשנת 2009 על ידי יונתן בר, ויצא לאור בהוצאת "קדמת עדן".