google/wiki40b huggingface dataset:
יואב מאיר

ביוגרפיה

מאיר נולד בגבעתיים וגדל ביישוב אורנית.
מאיר החל את דרכו המקצועית בתחום עיצוב האופנה כאשר השתתף בתוכנית פרויקט מסלול, והיה אחד המתמודדים הבולטים בה.
לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון בעיצוב אופנה בבית הספר הגבוה להנדסה ולעיצוב שנקר, החל לעבוד כמעצב בבית אופנה חרדי בבני ברק לעיצוב שמלות ערב לילדות, עבד בשיתוף פעולה עם מעצבת התכשיטים והאופנה מיכל נגרין, עיצב תלבושות לחברת טבק ועוד.
מאיר מגיש תוכנית בשם "DIY" יחד עם לאון שניידרובסקי בערוץ זום. בנוסף מפעילים השניים ערוץ יוטיוב משותף בשם "נכנסים לארון עם יואב ולאון". הוא הגיש בעבר תוכניות אופנה שונות ופינות כחלק מתוכניות בערוצי טלוויזיה: התוכנית "אופנה אורבנית" בערוץ E!, ועוד.
בנוסף משמש כמרצה לאופנה וסטייל לארגונים וללקוחות פרטיים.
מאיר מעצב קולקציות אופנה שונות, כולל מותג הבית שלו בשם JO MAYER. הוא שיתף פעולה עם סבו, שהפך לפרזנטור של המותג. בתקופת היותו סטודנט, פתח בפניו סבו את המורשת האופנתית של בני משפחתו, שהיו בעסקי האופנה בפולין.
מאיר הוא פעיל חברתי, מתנדב בחוש"ן מאז שנת 2006 והיה חבר דריקטוריון בארגון (משנת 2012). חבר בפורום הגאה של עיריית תל אביב. בעבר היה חניך באיגי - ארגון נוער גאה, והתנדב בבית דרור.

אוצרות

מאיר עוסק גם באוצרות בתחום תערוכות אופנה בשיתוף עם כתבת האופנה גילי סיוון-כהן. מאיר וסיוון-כהן אצרו את התערוכות: "כאן נולדתי" בשנת 2015, "חיות אופנה" בשנת 2016 ו"כמו נוצה" בשנת 2017.
בתערוכה "כאן נולדתי", העוסקת בשמלות לילדות והוצגה במסגרת העונה הישראלית לעיצוב בחולון, בחרו מאיר וסיוון-כהן לצורך הצילומים ילדות ישראליות ממוצא אתיופי שנולדו בארץ המסמלות, על פיהם, את הצורך בשוויון הזדמנויות ובייצוג הולם בתעשיית האופנה, כמו גם בחברה הישראלית בכלל.
התערוכות "חיות אופנה" ו"כמו נוצה" הוצגו במסגרת העונה הישראלית לעיצוב בחולון בגלריית החווה בעיר, ועסקו בהעלאת המודעות לסבלם של בעלי חיים בתעשיות רבות, ביניהן תעשיית האופנה. מאחורי שתי תערוכות אלו עומד רעיון קידום האופנה ללא פגיעה בבעלי חיים, כשהמטרה היא להשאיר את בעלי החיים כהשראה בלבד ולא לפגוע בהם.
אביגייל אדמס

ביוגרפיה

אדמס נולדה בוויימאות' שבמסצ'וסטס. אמה הייתה שייכת למשפחת קווינסי - אחת המשפחות העשירות והידועות במושבה. אדמס לא הלכה לבתי ספר, אולם אביה לימד אותה לקרוא והיא נהגה לקרוא ספרים רבים מהספרייה של אביה, ובעקבות השכלתה הלא פורמלית הפכה לפמיניסטית ותומכת בזכויות נשים.
אביגייל נישאה לג'ון אדמס שהיה בן דודה מדרגה שלישית, בשנת 1764 והם התגוררו בחווה במקום הולדתו של ג'ון - בריינטרי. שם החווה שונה מאוחר יותר ל"קווינסי". לאחר שג'ון אדמס החל לעבוד כעורך דין עברו השניים לבוסטון. במהלך עשר השנים הראשונות של נישואיהם ילדה עשרה ילדים, בהם אביגייל אמיליה (1765–1813), ג'ון קווינסי אדמס - לימים נשיא ארצות הברית (1767–1848), סוזנה בוילסטון (1768-70), צ'ארלס (1770–1800), תומאס בוליסטון (1772–1832), ואליזבת, שנפטרה בלידתה בשנת 1775.
אדמס כתבה לבעלה מכתבים רבים בעת שהוא שהה בקונגרס הקונטיננטלי בפילדלפיה שבפנסילבניה - מכתבים שפורסמו מאוחר יותר. כתביה שתיארו את קרב בנקר היל ושריפת צ'ארלסטון הפכו לתעוד ייחודי ומדויק של המהפכה האמריקנית, והשפעתה על בעלה השפיעה גם על מבנה המדינה שהוקמה (אף כי לא ניתנה לבסוף זכות בחירה לנשים).
בשנת 1784 הצטרפה אדמס לבעלה בעת כהונתו כשגריר בפריז, ובשנת 1785 באנגליה.
בשנת 1788 שבו השנים למסצ'וסטס לחוותם. הבית מהווה כיום מוזיאון כחלק מהפארק ההיסטורי הלאומי אדמס.
בעת כהונתו של ג'ון אדמס כנשיא ארצות הברית הפכה חברה קרובה של מרתה וושינגטון, שעזרה לה לארח מתוקף תפקידה הרשמי את אורחי הנשיא, והייתה אשת הנשיא הראשונה שאירחה בבית הלבן שטרם הושלמה בנייתו. בכתביה היא מתארת את העובדה שנאלצו להדליק אש באחים של הבית שהיה תמיד קר, והיא נאלצה לתלות ולייבש כביסה באחד האולמות הגדולים, בהיעדר מקום אחר לעשות זאת.
בני הזוג אדמס פרשו לחוותם בשנת 1801. אדמס נפטרה מטיפוס ב-28 באוקטובר 1818 ונקברה לצד בעלה בכנסיית יוניטד פאריש בקווינסי שבמסצ'וסטס (המכונה "כנסיית הנשיאים").
נת'ניאל קליפטון

נעורים ותחילת הקריירה

קליפטון נולד בעיר ליטל רוק שבארקנסו, וגדל בשיקגו שבאילינוי. בשל חיבתו למשקאות מתוקים זכה לכינוי "סוויטווטר" (Sweetwater; "מים מתוקים"), אשר דבק בו לכל אורך קריירת המשחק. בשנת 1942 החל ללמוד באוניברסיטת זאוויר בלואיזיאנה, וכשנה לאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית, בו שירת במשך 3 שנים עד תום מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1945 החל לשחק עבור ניו יורק רנסאנס – קבוצת ראווה המורכבת כולה מכדורסלנים אפרו-אמריקאים, אשר הופיעה ברחבי ארצות הברית. בין השנים 1947–1950 שיחק בהארלם גלובטרוטרס, ובמקביל השתתף בליגת הבייסבול לשחורים כשחקן קבוצת "שיקגו אמריקן ג'איינטס".

ליגת ה-NBA

בעונת 1950/1951 חתם קליפטון על חוזה בקבוצת ניו יורק ניקס, ובכך הצטרף לצ'אק קופר וארל לויד כשלושת השחקנים האפרו-אמריקאים הראשונים בתולדות ליגת ה-NBA. בעוד קופר היה הראשון מבין השלושה אשר נבחר בדראפט ה-NBA (בחירה 14), ולויד היה הראשון שהשתתף בפועל במשחק NBA, קליפטון זכור כאפרו-אמריקאי הראשון שחתם על חוזה רשמי בקבוצת NBA. ב-4 בנובמבר 1950 השתתף לראשונה במשחק NBA, ארבעה ימים לאחר משחק הבכורה של ארל לויד עם וושינגטון קפיטולס.
בשש מתוך שבע עונותיו בניו יורק העפיל עם הניקס לשלב הפלייאוף, ובשלוש מתוכן הפסיד עם הקבוצה בגמר ה-NBA. בעונת 1956/1957 נבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, לצד חבריו לקבוצה הארי גלאטין וקארל בראון. בהיותו בן 34, קליפטון הוא השחקן המבוגר ביותר בתולדות הליגה אשר משתתף לראשונה במשחק האולסטאר.
לקראת עונת 1957/1958 הועבר בטרייד לפורט ויין פיסטונס, יחד עם הארי גלאטין, בתמורה למל האטצ'ינס וצ'ארלי טיירה. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק, והודח עם הפיסטונס בגמר האזור המערבי. בעת פרישתו ממשחק בשנת 1958 ניצב קליפטון במקום התשיעי בתולדות ה-NBA במספר ריבאונדים בקריירה, עם 4,469.

לאחר קריירת ה-NBA

בקיץ 1958 עזב קליפטון את הפיסטונס וחתם בקבוצת "דטרויט קלאונס" מליגת הבייסבול לשחורים. בשנת 1961 חזר לשחק כדורסל, ושיחק במשך עונה אחת בקבוצת "שיקגו מייג'ורס" מליגת ה-ABL בטרם פרש ממשחק באופן סופי.
לאחר קריירת המשחק עבד כנהג מונית בעיר שיקגו. ב-31 באוגוסט 1990 נפטר קליפטון, בגיל 67.
בשנת 2014 הונצח בהיכל התהילה של הכדורסל, כשחקן.
שאבה פדילה

ביוגרפיה

פדילה זלמאט נולדה בשנת 1962 בעיר אוראן באלג'יריה בשכונת עוני במה שהיה בעבר הרובע היהודי של העיר. היא התחילה להופיע במופעי מוזיקה מגיל 8. בגיל 14, ב-1976 היא כיכבה בסרט "ג'לטי" בבימויו של מוחמד פתיסאן. בהמשך בלטה כזמרת בלהקתו של בוטייבה סע'יר.
היא שיחקה בהלהקת התיאטרון של עבד אל-קאדר אלולה.
פדילה התחילה להקליט שירים בשלהי שנות ה-1970 אצל המפיק רשיד באבא אחמד. היא הייתה האישה הראשונה שהפרה את האיסור שחל על נשים לשיר במועדונים וזכתה להצלחה רבה בארצה.
ב-1979 השיר שלה "אנא מא חלאלי אנום" (أنا ماحلالي النوم, לא מתחשק לי לישון) הפך ללהיט באלג'יריה.
פדילה, בעלת קול ומראה מרשימים, זכתה לכינוי "בילי הולידיי האלג'יראית". היא פגשה את הזמר א-שאבּ מוחמד סחראווי והתחתנה איתו בשנת 1982. השניים שיתפו פעולה כצמד החל משנת 1983 כשהקליטו ביחד את הלהיט "נסאל פיךּ" (את שלי نسال فيك), אחד מראשוני הלהיטים הבינלאומיים של מוזיקת הראי.
ב-1989 הקליטו שניהם אלבום שירים בחברת Mango/Island/PolyGram Records.
בשנות ה-1980 ערכו שאבה פדילה ושאב סחראווי סיורים ברחבי העולם והקליטו אלבומים נוספים.
ב-1993 בניו יורק הקליטו את האלבום "ואלי" בחברת ההפקות של ביל לזוול.
בשנת 1994 פדילה ובעלה התיישבו בצרפת
בסוף שנות ה-1990 שני הזמרים התגרשו והפסיקו את קשר האמנותי ביניהם ופדילה המשיכה את הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת סולו.
המועצה המדינית

המועצה המדינית (ברוסית: Государственный совет) מוסד ממשל עליון באימפריה הרוסית שהוקם בשנת 1806. עד לשנת 1906 תפקד כמועצה מייעצת לקיסר, בשנים 1906–1917 היה הבית העליון של הפרלמנט הרוסי.
עוצבת כדור האש

היסטוריה

האגד מבוסס על יחידות המערך המוצנח של חיל התותחנים. תחילה הוקם ב-1949 גדוד 332, גדוד מרגמות כבדות שהשתייך לחטיבת גבעתי, לאחר פירוק החטיבה ב-1956 עבר הגדוד לכפיפות חטיבת הצנחנים, ונטל חלק במבצע שומרון ובמלחמת סיני. 
ב-1961 הוקם גדוד מוצנח נוסף, גדוד 425 שהשתייך לחטיבה 80, הגדוד פורק ב-1981. במלחמת ששת הימים לחם גדוד 332 עם חטיבה 35 וגדוד 425 עם חטיבה 55. ב-1973 הוקם גדוד מוצנח שלישי, גדוד 343.
במלחמת יום הכיפורים לחם גדוד 332 עם חטיבה 35, גדוד 343 לחם עם חטיבה 55 וגדוד 425 עם חטיבה 80. כמו כן השתתפה במלחמה סוללת "נתרן" שצוידה בתותחים מסוג M-102 יבילי אויר בקליבר 105 מ"מ, וביצעה ירי מג'בל עתקה במבצע פונטיאק, ב-1976 צורפה הסוללה לגדוד 343. לאחר הקמת עוצבת האש צורפו ב-1977 גדודים 332 (תחת המספר 7038) ו-343 (תחת המספר 7041) לאוגדה וגדוד 425 פורק ויחידות התותחנים בעוצבה אורגנו תחת מפקדת סיוע אוגדתית. גדוד 7041 עבר הסבה מתותחי D-30 לתותחי M-71.
במלחמת לבנון הראשונה לחם גדוד 7038 עם חטיבה 35 וגדוד 7041 השתתף בלחימה בגזרה המערבית, נטל חלק במצור על ביירות ויחידות שלו הונחתו בשפך נהר האוואלי. ב-1983 אורגנה העוצבה לאגד מלא בפיקודו של רן כהן. בשנת 2000 פורק גדוד 7038.
האגד פורק ב-2016 במסגרת תוכנית "גדעון".
בין מפקדי גדוד 332/7038: חיים שפיר (1949), עמי גלעדי (1949-1950), מיכה בארי (1950), מוטי לנדאו (1956), אלכס פרג (1956-1957), יהודה נאות (1957-1961), אריה לוי (1961-1962), אלי עשת (1963-1964), משה פלד (איזנפלד) (1965-1966), מאיר דורון (1966-1968), אברהם בר דוד (1968-1969), יעקב צור (1969-1974), רן כהן (1974-1977), אבי שדמי (1977-1982), יצחק פורת (1982-1983), הלל אהרמן (1983-1987), עצמון ליפשיץ (1987-1988), דורון חרפק (1989-1992), ערן בן דוד (1995-1997), רועי סעדיה (1997-2000). 
בין מפקדי גדוד 425: עמוס ברעם, מאיר ציקלג, אורי אבני.
בין מפקדי גדוד 343/7041: אשר דיאמנט, אורי וגמן, דוד הרמתי.
בין מפקדי האגד: יעקב צור (1977-1982), שמעון רום (1982), ארנון בן עמי, רן כהן (1983), מנחם בכרך.
פרדיננד פוש

קריירה מוקדמת

פרדיננד פוש נולד ב-2 באוקטובר 1851 בעיר טרבה בחבל דרום-פירנאים שבדרום מערב צרפת. בשנת 1870, במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה, התנדב לצבא הצרפתי. לאחר סיום המלחמה החליט להישאר בצבא. הוא התקבל לאקול פוליטכניק, שאותו סיים בשנת 1873.
לאחר סיום לימודיו הוענקה לו דרגת סגן, והוא נשלח לשרת ברגימנט תותחנים מס' 24. בשנת 1885 התקבל לאקדמיה צבאית, שאותה סיים בהצטיינות בשנת 1887. בשנים 1895–1901 לימד טקטיקה והיסטוריה באקדמיה הצבאית. בשנת 1901 חזר שוב לתפקידים פיקודיים - היה מפקד רגימנט ומפקד חטיבה. בשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד האקדמיה הצבאית Écoles supérieures de guerre. בשנת 1913 מונה למפקד הגיס ה-20. 
בסדרת הרצאותיו הנודעות באקדמיה ובספריו "עקרונות המלחמה" (1903,Les Principes de la guerre) ו"ניהול המלחמה" (1905,La Conduite de la guerre), העלה פוש על נס את הרצון לנצח כמפתח לניצחון. עקרון שנוסח בפתגמו "הניצחון הוא הרצון" (Victoire c'est la volonté). מתוך עקרון זה נובעים הצורך בעידוד מורל הלוחמים, רוחם ההתקפית בכל תנאי ויכולתם לחשוב ולאלתר. בניגוד לאבי תורת הלחימה הגרמני קלאוזביץ, האמין פוש שלחייל בקרב חייב להיות מרחב תמרון מחשבתי שיחרוג מהתכנון. הוא לא זלזל בנוהל קרב מסודר אך הטיף לקציניו שעליהם ללמוד לחשוב, ליזום ולהתכונן לבלתי צפוי. זאת יכולים לעשות רק מי שבטוחים בניצחון, מאמינים בו ומשתוקקים לו. קצין שדיווח לז'ורז' קלמנסו על שיעוריו של פוש טען ש"הקצין הזה מלמד מטפיזיקה מעורפלת". עם זאת, רוח ההתקפה והנכונות ליזום באה לידי ביטוי בהתקפה הצרפתית שנראתה חסרת סיכוי והובילה למפנה ולבלימת הצבא הגרמני בקרב הראשון על המארן שנודע כ"נס על המארן".

מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה פיקד פוש על הקורפוס ה-20 שהיה חלק מהארמייה השנייה בקרבות נגד הצבא הגרמני בלורן. לאחר מכן פיקד על הארמייה התשיעית בקרב הראשון על המארן. בשנת 1915 מונה למפקד קבוצת ארמיות "צפון" איתה נטל חלק בקרב על הנהר סום. בשנת 1917 מונה פרדיננד פוש לתפקיד ראש המטה הכללי של הצבא הצרפתי. ב-26 במרץ 1918 מונה לתפקיד המפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה. באוגוסט 1918 הוענקה לו דרגת מרשל של צרפת. בשיתוף עם הפילדמרשל הבריטי דאגלס הייג תכנן פוש את המתקפה הגדולה של בעלות הברית על גרמניה, אשר החלה ב-26 בספטמבר 1918 והביאה להתמוטטות האימפריה הגרמנית ולסיום מלחמת עולם הראשונה.

לאחר המלחמה ומותו

לאחר תום המלחמה היה פרדיננד פוש יועץ צבאי של צבא פולין בעת המלחמה הפולנית סובייטית. על תפקיד זה הוענק לו בשנת 1923 תואר מרשל פולין.
פרדיננד פוש נפטר ב-20 במרץ 1929 בפריז. הוא נקבר באינווליד, לצד נפוליאון ומצבאים צרפתים מפורסמים אחרים.
סידר רפידס

היסטוריה

במקום בו נמצאת העיר היום ישבו בעבר שבטי המסקוואקי (Meskwaki) והסאוק (Sauk).
ב-1838 הגיעו מתיישבי הקבע הראשונים לאזור. הם הקימו באותה שנה את ההתיישבות קולומבוס, אם כי ההקמה באופן רשמי הייתה ב-1849. ב-1841 שם ההתיישבות שונה לסידר רפידס. משמעות השם היא "אשדי סידר" והוא מתייחס לאשדים בנהר הסידר הנמצאים באזור ההתיישבות.
ב-2008 היה שיטפון במספר נהרות באיווה, בהם גם נהר סידר שעלה על גדותיו. חלק גדול מהעיר הוצף, כולל האי מייס (Mays Island) בו שכנו מוסדות השלטון העירוניים, אלפי אנשים פונו מבתיהם ומאות בניינים נהרסו.

כלכלה

כלכלת העיר מתבססת בעיקר על עיבוד תירס. כמו כן בעיר יש משרדים ראשיים ואזוריים של מספר תאגידים גדולים.

חינוך

בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת מאונט מרסי ומכללת קו (Coe).

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה איווה המזרחית, המציע טיסות למספר יעדים מרכזיים במערב ובמרכז ארצות הברית.
מספר חברות רכבות מציעות נסיעות רכבת העוברות דרך העיר, כשהגדולה ביניהן היא יוניון פסיפיק.
קונסטנטין לרנר

ביוגרפיה

קונסטנטין לרנר נולד באודסה שבברית המועצות (כיום באוקראינה). בשנת 1978 וב-1982 הוא היה אלוף אוקראינה הסובייטית. קונסטנטין לרנר השתתף בהצלחה באליפויות ברית המועצות בשחמט. בשנת 1984 הוא זכה במקום השני ובשנת 1986 חלק מקומות 2–7 (בין היתר עם ויאצ'סלב איינגורן ויבגני ברייב).
במהלך שנות ה-80 לרנר השתתף בתחרויות רבות. בשנת 1985 ו-1986 הוא ניצח בפולין, בשנת 1988 ו-1989 ניצח בז'נבה.
בשנת 1978 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי ובשנת 1986 דרגת רב אמן.
בשנת 2001 הוא עלה לישראל והתיישב בהרצליה. בהיותו בישראל לרנר המשיך להשתתף בתחרויות שנערכו בארץ. הוא ניצח, בין היתר, בתחרויות בתל אביב (2001 ו-2002), ראשון לציון (2004), גבעתיים (2005) והרצליה (2005).
בשנת 2004 הוא זכה במקום הרביעי באליפות ישראל ובשנת 2006 במקום השני.
בשנת 2008 הוא סיים במקום ה-6 באליפות ישראל וב-2009 סיים במקום ה-6 בתחרות במכביה.
בשנותיו האחרונות מצבו הבריאותי הדרדר. הוא נפטר בהרצליה בשנת 2011.
תחומים בביולוגיה

הביולוגיה הפכה לתחום מחקר רחב כל כך עד כי היא לא נתפסת בדרך כלל כדיסציפלינה או כמקצוע אחד, אלא כמספר תת-דיסציפלינות מקובצות. הפרק הזה מחלק את תחומי המחקר לארבע קבוצות עיקריות. הקבוצה הראשונה מורכבת מהמקצועות שחוקרים את המבנים הבסיסיים של מערכות חיות: תאים, גנים וכו'; הקבוצה השנייה בוחנת את הפעילות של מבנים אלה ברמה של רקמות, איברים וגופים; הקבוצה השלישית מתבוננת ביצורים החיים ובהיסטוריה שלהם; הקבוצה האחרונה של תחומי מחקר מתמקדת ביחסי הגומלין ביניהם.
עם זאת, חשוב לשים לב כי גבולות, הקבצות ותאורים אלה הם מאפיינים פשטניים של המחקר הביולוגי. במציאות, הגבולות בין דיסציפלינות גמישים, ורוב תחומי המחקר משתמשים לעיתים קרובות בטכניקות מתחומים אחרים. לדוגמה, ביולוגיה אבולוציונית נשענת במידה רבה על טכניקות של ביולוגיה מולקולרית כדי לקבוע את הרכבם של רצפי DNA אשר מסייעים בהבנה של המגוון הגנטי של אוכלוסייה; ופיזיולוגיה משתמשת בממצאים מתחום הביולוגיה של התא כדי לתאר את התפקוד של מערכות איברים. אתולוגיה ופסיכולוגיה משווה מרחיבות את הביולוגיה כדי לבצע מחקר של ההתנהגות ומאפייני החשיבה בבעלי חיים, בעוד שפסיכולוגיה אבולוציונית גורסת כי שדה הפסיכולוגיה, כולל זו של בני האדם, הוא ענף של הביולוגיה.
ניתן לסווג את תחומי המחקר הביולוגיים גם בצורות אחרות, למשל בהתאם לסוג היצורים הנחקרים: פלאונטולוגיה - חקר המאובנים, ונאונטולוגיה - חקר היצורים בני זמננו.
קרל פבריציוס

ביוגרפיה

קרל פיטרס פבריציוס נולד בפברואר 1622 במידנבימסטר, כפר במחוז בימסטר בן העשר ברפובליקה ההולנדית, והוטבל ב-27 בפברואר של אותה שנה. הוא היה בנו של פיטר קרלז, צייר ומורה בבית ספר. היו לו שני אחים צעירים, ברנט ויוהנס שהיו גם הם לציירים.
בתחילת הקריירה שלו, פבריציוס עבד כנגר (בלטינית:faber). בתחילת שנות ה-40 הוא למד בסטודיו של הצייר הנודע רמברנדט באמסטרדם יחד עם אחיו ברנט. בתחילת שנות ה-50 הוא עבר לעיר דלפט והצטרף לגילדת הציירים של דלפט, שלימים תוודע כאסכולת דלפט, עליה נמנו גם יאן ורמיר, פיטר דה הוך, בלתזאר ואן דר אסט, וילם ואן אלסט ועוד.
פבריציוס מת צעיר, כתוצאה מפיצוץ של מחסן אבק שריפה שהרס חלק גדול מהעיר, יחד עם הסטודיו של פבריציוס ורוב ציוריו. רק כ-12 ציורים שלו שרדו. לפי ארנולד הוברקן, צייר בן התקופה הזכור בעיקר בזכות עבודתו כביוגרף של רבים מאומני תור הזהב של הולנד, השולייה של פבריציוס, מאטיאס ספורס ודיקון הכנסייה סיימון דקר, מתו עם פבריציוס בזמן שעבדו יחדיו על ציור משותף ברגע הפיצוץ. מטיאס ודקר מתו מיידית, ואילו פבריציוס עוד היה חי כאשר מצאו את גופתו מתחת להריסות הבית, וזמן קצר לאחר שגררו אותו מחוץ להריסות, נפח את נשמתו האחרונה.
בשיר שנכתב על ידי ארנולד בון, מוציא לאור וצייר נוסף בן התקופה, אשר הוקדש לפבריציוס ויאן ורמיר, קורא בון בשירו לפבריציוס "קרל פבר".
אולסקו

יהודי אולסקו

בשנת ה'תכ"ח היו רשומים 12 בתים ובניינים בבעלות יהודית. ועד ברצלאו - אחד מוועד ארבע ארצות, התכנס כאן. בשנת ה'תקכ"ה נרשמו 771 יהודים משלמי מיסים בעיירה וגרורותיה. 
בכ"ד בסיון ה'תר"ן (12 ביוני 1890) פרצה שריפה שכילתה 50 בתים והזיקה לבתים נוספים, והותירה 70 משפחות יהודיות ללא קורת גג. 
רב מפורסם בעיירה זו היה ה"לב שמח" - רבי חנוך העניך דב מאייר מאלעסק.
ערב מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1910, נמנו 832 בתי אב יהודים בעיירה, כ-20% מן האוכלוסייה, אך מספר זה ירד במהלך המלחמה לכדי 636 בשנת 1920. בית ספר של חברת כי"ח נפתח לאחר מאבק קשה עם מנהיגי החסידים, וכן קהילת המתנגדים ובראשם הרב זאב וולף בן שמואל, מחבר הספר חידושי הרז"ה.
בספטמבר 1939, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, העיירה נכבשה בידי הצבא האדום. ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים יחד עם כל מחוז לבוב. בעיירה נותרו 472 יהודים, מתוך כ-600 לפני הכיבוש. בסוף אוגוסט 1942 הועברו רוב יהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ. מחנה עבודה לגברים שהיה בתחום העיירה חוסל בסוף יוני 1943. 
אחד מניצולי העיירה העיד על משפחת חסידי אומות העולם מעיירה סמוכה, אשר ביתה נשרף עליה בידי שכניהם.
איבון סטרהובסקי

ביוגרפיה

נולדה בשם איבון ז'קלין סטרזכווסקי (Yvonne Jaqueline Strzechowski) בקמפבל טאון, פרוור של העיר סידני, אוסטרליה, לזוג הורים מהגרים פולנים-נוצרים; פיטר, מהנדס אלקטרוניקה, ובוֹזֶנה, טכנאית מעבדה. לבקשתו של מפיק הסדרה "צ'אק", היא משתמשת, כשם במה, בכתיב "Strahovski", הנוח יותר להגייה. סטרהובסקי סיימה בהצטיינות תואר בוגר בלימודי תיאטרון באוניברסיטת מערב סידני. היא דוברת אנגלית ופולנית.
סטרהובסקי נשואה לטים לודן. באוקטובר 2018, נולד בנם הבכור.

קריירה

תפקידיה הראשונים של סטרהובסקי היו בטלוויזיה ובסרטים באוסטרליה. 
במהלך שהותה בארצות הברית לצורך מבחני בד לסדרות אחרות, ביניהן "האישה הביונית", שלחה סטרהובסקי קלטת מבחן לסדרה "צ'אק". למחרת הוזמנה לפגישה, וכעבור שבוע הודיעו לה המפיקים כי לוהקה לתפקיד סוכנת ה-CIA שרה ווקר.
סטרהובסקי מדבבת את קולה של הדמות מירנדה לאוסון במשחקי המחשב "2 Mass Effect" והמשכו "3 Mass Effect".
באפריל 2011 הופיעה בפרודיה מוזיקלית באתר האינטרנט Collegehumor בדמויותיהם של קייטי פרי, ליידי גאגא, קשה, וג'סטין ביבר.
ב-2011 שיחקה בסרט "יחידת עילית", בו היא מופיעה יחד עם ג'ייסון סטיית'ם ורוברט דה נירו.
ב-2013 שיחקה בסרט הקומדיה "אמא מלווה", יחד עם של ברברה סטרייסנד וסת' רוגן.
שיחקה בסרט "אני, פרנקנשטיין" לצד ארון אקהרט, שיצא לאקרנים בתחילת 2014 בדמותה של טרה וקס.
בשנים 2012-2013 איבון השתתפה בעונה השביעית והשמינית של סדרת הטלוויזיה "דקסטר" בדמותה של האנה מק'קיי בת זוגו של דקסטר (מייקל סי הול) ואף זכתה בפרס Satellite על דמות המשנה הטובה ביותר בעונה השביעית.
בינואר 2014 לוהקה איבון למיני סדרה בשם "24: לחיות עוד יום", הממשיכה את סדרת הקאלט "24", כדמותה של קייט מורגן ל-12 פרקים.
משנת 2017 משתתפת איבון בסדרה הדיסוטופית "ספורה של שפחה" בתור גב' ווטרפורד, אשת המפקד האחראית של ג'ון/שלפרד (אליזבת' מוס) ואחת מההוגות האידאולוגיות של מהפכת גלעד.
בשנת 2018 שיחקה בסרט "הטורף".
ההתיישבות במישור החוף המרכזי

העיור במישור החוף

השגשוג במשק ההדרים נפסק ב-1939 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עקב הניתוק מהשווקים באירופה.
ניתוק זה הגביר את הצורך של היישוב ושל הצבא הבריטי לעשרות מוצרים תעשייתיים. רוב המושבות החלו להתפתח לערים שעברו לעסוק בתעשייה ובשירותים .
הון (של הפרדסנים) וכוח עבודה של פועלי הפרדסים הוסב לפיתוח התעשייה והשירותים.   
דוגמאות להפיכת מושבות לערים בזמן מלחמת העולם ה-II הן המושבות ראשון לציון ורחובות, בשתיהן היה משבר בענף הפרדסים, בשתיהן גרו פועלים רבים שהיו מוכנים לעבור מענפי החקלאות לעבודה בתעשייה; היה הון שניתן היה להשקיעו בתעשייה, וכמובן היה ביקוש רב לתוצרת תעשייתית, הן מצד האוכלוסייה והן מצד הצבא הבריטי.
המושבה נס ציונה, שהעסיקה פועלים ערבים בעיקר, לא השתתפה בתהליך זה,ונשארה מושבה חקלאית עוד שנים רבות. 
כל התהליכים הללו התגברו עם מלחמת העצמאות והעלייה ההמונית בעקבותיה. 
האזור הפך מאזור חקלאי מייצר הדרים לאזור עירוני–תעשייתי– שירותי וכך הפך לאזור המאוכלס ביותר בארץ.
הפועל אשקלון ברוגבי

מועדון רוגבי אשקלון היא קבוצת רוגבי ישראלית מהעיר אשקלון, המשחקת בליגה הבכירה בישראל. הקבוצה זכתה בשלוש אליפויות ארציות.

היסטוריה

בשנת 1996, בעזרת עזרי אימון הכוללים 2 כדורים בלבד הקים המאמן דימיטרי סקובלב את קבוצת הראגבי באשקלון. הקבוצה, שהורכבה מבני נוער וילדים צברה ניסיון והגיעה להשגים בליגת הנוער. כיום מחזיקה הקבוצה ב-3 אליפויות ארציות לנוער. 
באמצע שנות ה-2000, שונה הרכב הקבוצה, כאשר מספר שחקני בוגרים מקבוצת הרוגבי של ראשון לציון המפוארת ("ראשון פאנטומס") הצטרפו לקבוצה הצעירה באשקלון. מאז, נכנסה הקבוצה לליגת הבוגרת, התחזקה, והיום קבוצת הרוגבי של אשקלון היא מהחזקות בליגה. בשנת 2003 רוב חברי קבוצת הנוער היו שחקני נבחרת ישראל בראגבי, וחזרו משהיות במחנות אימונים באילת ובחו”ל.
בשנים מאז השתתפה הקבוצה בליגת הבוגרים הגיעה להישגים רבים בטורנירים שונים כגון טורנירי שביעיות, "סופר 10" וכמובן במשחקי ליגה וגביע, וכן בטורנירים לקבוצות גיל של עד 12, עד 14, עד 17 ועד 20, וכן השתתפה בטורניר רוגבי עשיריות באיביזה בשנים 2016-17. 
כך המשיכה וממשיכה הקבוצה לגייס ילדים ובני נוער רבים שיהוו את עמוד השידרה של הקבוצה – את עתידה.
בניגוד לשאר הקבוצות בליגה, המורכבות בעיקר מיוצאי ארצות אנגלו-סקסיות שונות, מאופיינת הקבוצה משחקנים יוצאי מדינות שונות. בכך מוסיפה הקבוצה ססגוניות וצבע לליגת הראגבי בישראל.
קבוצת הרוגבי באשקלון מאופיינת בגישה שונה לאימונים משאר הקבוצות בליגה, והבולט הוא האימונים עצמם בהם מתאמנים הנוער והבוגרים יחדיו, דבר המאחד את הקבוצה מצד אחד, ומחשל ומחזק את הנוער מצד שני. הנוער מקבל פידבקים ועזרה לא רק מהמאמן, אלא גם מהסגל הבוגר בקבוצה.

תארים והישגים

מחזיקת גביע המדינה 2011-12.

צוות מקצועי

בראש הצוות המקצועי עומדים דימיטרי סוקובלב (לשעבר שחקן נבחרת ברית המועצות) ולי מאנו (בעברו שחקן במועדונים בסמואה, אוסטרליה וניו זילנד) שמאמנים את קבוצות הנוער, הבוגרים והנשים.
במהלך הקריירה, אימן סקובלב את נבחרת הנוער ואף את נבחרת ישראל הבוגרת.
האימונים מתקיימים במתחם אימונים, מרכז ספורט שמשון. רח' יעקב גרופר 15 אשקלון (מתנ"ס וולדנברג).
מפעל משנה תורה

מפעל משנה תורה הוא מיזם ישראלי שהחל בשנת 2004 במטרה לקדם את לימוד דברי הרמב"ם, בפרט ספרו משנה תורה, באמצעות הוצאת מהדורה מדויקת ומבוארת של ספר זה, ברוחו של הרמב"ם ועל פי כתביו.
ב-2009 זכה יוחאי מקבילי בפרס אגרסט לתרבות יהודית, על ייסוד מפעל משנה תורה.

על המכון

את המפעל הקים יוחאי מקבילי, מתלמידיו של הרב יוסף קאפח. המפעל הוא גוף עצמאי שעיקרו הוא עבודת מתנדבים. בשיתוף עם המפעל עובדים ארגונים ויחידים רבים ומגוונים: ישיבות, מכונים, חוקרים ומומחים רבים מן האקדמיה. רוב העוסקים בו עושים זאת בהתנדבות.

משנה תורה בכרך אחד

הפרויקט המרכזי שהתחיל את המפעל, היה הוצאה לאור של ספר משנה תורה בכרך אחד (בפורמט גדול), על פי מהדורתו של הרב יוסף קאפח, בפיסוק חלקי, ובצירוף שינויי נוסחאות ממהדורות אחרות ומפתחות רבים. בניגוד למקובל, הודפס הספר ללא השגותיו של הראב"ד, וללא נושאי כלים או פרשנים כלשהם. וזאת משום ש:"תוספת מפרשים מעקרת את מאפייני המהדורה: בכרך אחד ללוות כל תלמיד, רב וחוקר. דבריו של הראב"ד עם השגותיו, דורשים גם מענה על השגותיו, החורגים מהמסגרת והמטרה שנדרשנו לה במהדורה זו. מטרת עיסוקם של המפרשים המסורתיים היא חשיפת מקורותיו של הרמב"ם ודרכי פסיקתו, ולא פרשנות עממית."

המהדורה המבוארת

המפעל הוציא לאור גם מהדורה מבוארת של משנה תורה, שהביאור בה בנוי על יסוד פירושיו של הרמב"ם במשנה, תשובותיו, ועוד. כמו כן מובאים נושאי כליו של הרמב"ם כדוגמת המגיד משנה והכסף משנה ודבריהם של פרשנים נוספים כדוגמת רבי תנחום הירושלמי בספרו "המדריך המספיק", וכן פרשנים בני דורנו כגון הרב יוסף קאפח והרב נחום אליעזר רבינוביץ'.
מפעל הביאור פועל בשיתוף פעולה עם גורמים רבים והמבארים פועלים מישיבות ומוסדות רבים ומגוונים, כגון מכון משפטי ארץ, מכון המקדש, מכון התורה והארץ ומכון משה.
המפעל יצר גם אפליקציה בשם רמב"ם פלוס המאפשרת הורדה בתשלום לסמארטפון של המהדורה המבוארת.
האפליקציה תומכת בהצגת נוסח הרמב"ם עם או בלי ניקוד, ובגדלים שונים שניתנים להגדרה. הקלקה על הלכה שיש לה ביאור גורמת להופעת הביאור בתחתית המסך. כפתורים ייעודיים באפליקציה מפנים את הלומד היישר אל הפרקים הנלמדים כל יום במסגרת תוכנית לימוד הרמב"ם היומי.

מיזם מורה הנבוכים מתורגם ומבואר

בשנת 2016 החל המפעל בהוצאת סדרת ספרים בשם "הזמנה למורה הנבוכים", שבהם מתורגם הספר לעברית מודרנית, בליווי ביאור קצר ועדכני, הרחבות ועיונים. לצד התרגום מופיע ביאור עם מובאות רלוונטיות מדברי הרמב"ם במקומות אחרים, בבחינת "תאם פרקיו זה עם זה" (שיטת 'רמב"ם על פי הרמב"ם'). המיזם מלווה בשיעורי אינטרנט.

לימוד הרמב"ם היומי

המפעל מארגן לימוד יומי של מהדורת המפעל המבוארת בקרב הציבור הדתי, והנהלת החינוך הממלכתי דתי אימצה בשנים 2013–2015 את ספרי המפעל לתוכנית שבה נלמד מדי יום הרמב"ם היומי.
ב-2014 קיבל ארגון הרמב"ם היומי המבוסס על לימוד ספרי המפעל את פרס ירושלים במסגרת כנס ירושלים האחד עשר, על הפצת תורה.