google/wiki40b huggingface dataset:
SPARC

SPARC (קיצור באנגלית של Scalable Processor ARChitecture ולעיתים נכתב כמו "spark" - ניצוץ) היא ארכיטקטורת מעבדי מחשב שפותחה בשנת 1985 על ידי סאן מיקרוסיסטמס (כיום בבעלות אורקל).
השם SPARC הוא סימן רשום של תאגיד SPARC International, Inc, שהוקם ב־1989 לקידום SPARC ובחינתו. הודות לפעולתו ארכיטקטורת SPARC היא פתוחה ולא משויכת קניינית ליצרן כלשהו. ישנו יישום קוד פתוח שלה הנקרא LEON שנכתב ב־VHDL.
בראשית היו מעבדי SPARC מיועדים לתחנות עבודה, אך לאחר מכן נפוצו יותר בשרתים מתוצרת סאן ופוג'יטסו, המריצים לרוב את מערכת ההפעלה סולאריס של סאן. ישנן גם גרסאות של לינוקס ו־FreeBSD למעבדי SPARC.
בגרסה 9 של SPARC הוצגה תמיכה ב־64 ביט. הגרסאות עם התמיכה ב־64 ביטים נקראות UltraSPARC.
נוזקות בלינוקס

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
נוזקות בלינוקס כוללות וירוסים, סוסים טרויאנים, תולעים, וסוגי תוכנות מזיקות נוספות, המשפיעות על מערכות ההפעלה ממשפחת לינוקס. לינוקס, יוניקס, ומערכות דמויות יוניקס, נחשבות למוגנות מאוד מפני נוזקות, אך אינן חסינות לגמרי מפניהן.
לא היו עדיין נוזקות בעלות תפוצה רחבה, כאותם אלו המיועדות למערכות ההפעלה חלונות, של מיקרוסופט. הסיבות לכך הם בין היתר תפוצה קטנה יחסית של מערכת ההפעלה, מניעת גישה אל המערכת במצב Root, שימוש בתוכנות נקיות ממזיקים משרתי ההפצה, ועדכוני מערכת מהירים. ניכרת עליה יחסית בשנים האחרונות בכתיבת וירוסים מיועדי לינוקס, ובשנת 2005 הוכפל המספר מ-422 ל-863.

גישת Root

במערכות ההפעלה לינוקס ודמויות יוניקס, מיושמת גישת שני משתמשים. משמעות הדבר כי ניתן לגשת למחשב כמשתמש רגיל, ובמצב זה לא ניתן לשנות כל שינוי רציני במערכת, וניתן לגשת בגישת מנהל באמצעות סיסמה, ורק אז ניתן לשנות שינויי מערכת. ברירת המחדל של מערכות הפעלה אלו היא גישת משתמש רגיל, בשל כך נוזקה תוכל להזיק אך ורק לקובצי המשתמש אך לא למערכת ההפעלה. מצב זה מונע אף את התבססות הוירוס במערכת ומכאן את הפצתו אל מערכות אחרות.
הלכות קצובות

הלכות קצובות הוא חיבור הלכתי מתקופת הגאונים. כבר בסוף תקופת הגאונים הוא יוחס לרב יהודאי גאון, ראש ישיבת סורא (757-761), אך מרדכי מרגליות קבע כי הוא נתחבר באיטליה בסביבות שנת 850. 
יש שסברו כי הספר מבוסס על ספר הלכות פסוקות וגם על ספר הלכות גדולות, אך מרגליות מראה כי רוב הספר הוא יצירה חדשה, והלכות בודדות הועתקו מהספר הלכות פסוקות.
כמעט בכל המקומות החיבור מיוחס לרב יהודאי גאון, וכבר ברשימה שנכתבה בימי רב שרירא גאון מיוחס החיבור הלכות קצובות לרב יהודאי, אם כי ישנם כתבי יד המיחסים את החיבור לרב נטרונאי גאון. אך מרגליות הראה את ההשפעה הארצישראלית על החיבור, ולפי ראיות שונות הוא משער כי החיבור נכתב באיטליה במחצית הראשונה של המאה התשיעית, ואם כן הרי זה הספר היהודי הראשון שנתחבר על אדמת אירופה.
לדברי מרגליות, הספר התפשט בעיקר באיטליה, צרפת וצפון אפריקה, אך בבבל הספר לא נפוץ, והשימוש בו בבבל מועט מאוד.
מודי אלון

ביוגרפיה

אלון נולד בצפת לנעמי ויעקב אושפיז (קליבנסקי), אנשי העלייה השנייה.
מודי התנדב לחיל האוויר הבריטי וסיים קורס טיס שנערך ברודזיה בראשית שנת 1945, בסמוך לסיומה של מלחמת העולם השנייה. היה מראשוני טייסים שהתגייסו לשירות האוויר, הזרוע האווירית של ההגנה. ב-9 במאי 1948 נשלח לצ'כוסלובקיה יחד עם עזר ויצמן כישראלים היחידים עם עוד מספר טייסי מח"ל, כדי ללמוד להטיס את מטוסי הקרב הראשונים ששירתו בחיל האוויר הישראלי. מטוסים אלו מסוג אוויה S-199 היו גרסה צ'כית של מטוסי הקרב הגרמניים מסרשמיט Bf 109. מודי חזר ארצה במטוס "בלק-5" שהגיע ב-20 במאי 1948 עם מטען של מטוס קרב אוויה S-199 מפורק, פצצות, כדורי תותח, חלקי חילוף וחמישה טייסי קרב שסיימו את הכשרתם המקוצרת בצ'כוסלובקיה בהם עזר ויצמן.
ב-29 במאי 1948 מונה למפקד טייסת 101, שהייתה טייסת הקרב הראשונה של חיל האוויר הישראלי ועוד באותו יום לפנות ערב יצא מודי לתקיפה אווירית על הטור המצרי סמוך לגשר עד הלום. בתקיפה זו השתתפו ארבעת המטוסים הראשונים של טייסת הקרב הצעירה, שעד אז עצם קיומם של מטוסי קרב ישראליים היה בגדר סוד. היה זה המבצע הראשון ולמעשה הטיסה המבצעית הראשונה של מטוסי קרב במדינה החדשה.
ב-3 ביוני המריא מודי אלון משדה התעופה הרצליה והפיל באמצעות ה"מסרשמיט" שלו שתי דקוטות מצריות שהפציצו את תל אביב. כל זאת לאחר כשבועיים של הפצצות כמעט יום יום. העיר תל אביב לא ידעה את נפשה מרוב שמחה. ב-8 ביולי מודי אלון המריא כדי לתקוף טור משוריין מצרי בביר עסלוג' שבנגב. בדרכו חזרה הבחין המבנה שבו טס בשני מטוסי ספיטפייר מצריים, ואלון הפיל אחד מהם. אלון השתתף במבצע ולוטה 1 להבאת מטוסי ספיטפייר מצ'כוסלובקיה לישראל, במהלך המבצע נאלץ לבצע נחיתת אונס ברודוס והושם במעצר.
ב-16 באוקטובר 1948, לפני גיחה עם עזר ויצמן, התעקש מודי לטוס דווקא במסרשמיט מס' 114 (שהיה המטוס האהוב על ויצמן). כאשר חזרו השניים מגיחת תקיפה על הכוח המצרי שהחל לסגת מאיסדוד, מודי התרסק עם מטוסו בגישה לנחיתה בשדה התעופה הרצליה, ונהרג.
מודי אלון הובא למנוחות בחלקה הצבאית של בית הקברות נחלת יצחק. הוא השאיר אחריו אישה בהריון. מספר חודשים לאחר מותו נולדה בתו.

הוקרה

בפברואר 2019 הוחלט לקרוא את שדה התעופה הרצליה על שם מודי אלון.
ג'ני מקארתי

ביוגרפיה

מקארתי נולדה בשיקגו שבאילינוי, הבת השנייה מתוך ארבע בנות שנולדו למשפחה קתולית מהמעמד הבינוני (עובד מפעל פלדה ועקרת בית) שהתגוררה בשכונת "ווסט הלסדון" בדרום-מערב שיקגו. 
היא למדה בבית הספר "סנט טוריביוס" שבצדה הדרומי של שיקגו. כנערה, למדה ב"בית הספר התיכון לאמנויות ליברליות" ע"ש אמא מק'אולי, והייתה המעודדת הראשית בקבוצת המעודדות של תיכון "סנט לורנס" הסמוך. אחרי שסיימה את חוק לימודיה, למדה בבית ספר לאחיות. לצורך מימון לימודיה בקולג' שלחה את תמונתה למגזין "פלייבוי".

קריירה

מקארתי הופיעה לראשונה ב"פלייבוי" באוקטובר 1993, תמורת 30,000 דולר. היא הוכתרה כ"נערת פלייבוי השנתית" בגיליון יוני 1994 של המגזין, תואר שהקנה לה חשיפה. מאוחר יותר החלה בקריירת משחק בטלוויזיה ובקולנוע, ולאחרונה החלה לכתוב ספרים. היא מפרסמת מעת לעת טור במגזין הגברים FHM.
ב-1994 עברה להתגורר בלוס אנג'לס. במשך זמן מה הנחתה את "אבנים חמות", תוכנית בערוץ פלייבוי שהציגה וידאו קליפים בלתי-מצונזרים. בשנת 1995 פרשה מהתוכנית לאחר שערוץ MTV בחר בה להנחיית "סינגלד אאוט", תוכנית הכרויות חדשה. מקארתי זכתה להצלחה כמנחה, וקיבלה פניות לצילומים נוספים בפלייבוי. 
ב-1996 גילמה תפקיד משני בקומדיה הקולנועית "הטיפשים". ב-1997 השיקה שתי תוכניות טלוויזיה - הקומדיה "המופע של ג'ני מקארתי", שהצלחתה הביאה לכך שרשת NBC ליהקה אותה בקומדיית מצבים בשם "ג'ני" שעלתה לאוויר במשך השנה. "ג'ני" הייתה אכזבה גדולה ובוטלה במהירות. 
מקארתי פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "ג'ן-איקס". ב-1998 כיכבה בסרט הקולנוע "הכדור מת מצחוק". ב-1999 כיכבה ב"יהלומים", בבימויו של בעלה, ג'ון מלורי אשר. בשנת 2000 כיכבה מקארתי בסרט האימה הפופולרי "צעקה 3" בתפקיד משנה. החל משנת 2001 הרבתה מקארתי להתארח בסדרות רבות, ביניהן "מכושפות", "המופע של דרו קארי", ו"תהרוג אותי וזהו". ב-2003 שיחקה בסרט "מת לצעוק 3". ב-2005, מקארתי הפיקה, כתבה וכיכבה בסרט "אהבה מלוכלכת" לצידה של כרמן אלקטרה. באותה שנה הנחתה מקארתי תוכנית מציאות בשם "מסיבה בדקלים" בערוץ הבידור E!. התוכנית, שצולמה ב"מלון הדקלים" בלאס וגאס, הציגה בליינים, אורחים וידוענים בהתנהגות משולחת רסן. בשנת 2006 הוענק לה פרס פטל הזהב בקטגוריות "השחקנית הגרועה", "התסריט הגרוע" ו"הסרט הגרוע", על סרטה "אהבה מלוכלכת" שזיכה גם את בעלה, ג'ון אשר, בפרס "הבמאי הגרוע".
בשנת 2007 דיבבה את קולה הסקסי של "שש" בסדרת האנימציה למבוגרים "Tripping the Rift" ושיחקה בתפקיד משנה בקומדיית המצבים בעונה החמישית של שני גברים וחצי בפרקים 9, 16 ו-17 לצד רוברט וגנר. בעשור השני של המאה ה-21 חזרה לסיטקום הידוע לאותו התפקיד בפרקים 10–12 של עונה 8 ב-2010 ובפרקים 1 ו-4 של עונה 9 ב-2011.

חיים אישיים

בשנת 1993 עברה מקארתי ניתוח להגדלת חזה, כדי "לשדרג" את גופה עבור "פלייבוי" אך ב-1998 החליטה להסיר את שתלי הסיליקון שבחזה. בינואר 1999 התארסה לשחקן והבמאי ג'ון מלורי אשר, ובני הזוג נישאו ב-11 בספטמבר 1999. ב-18 במאי 2002 נולד בנם, אוון, הלוקה באוטיזם. באוגוסט 2005 החלו בהליכי גירושין. 
מקארתי יצאה עם הקומיקאי המפורסם ג'ים קארי משנת 2005 ועד שנת 2010, אז נפרדו דרכיהם.
באוגוסט 2014 נישאה לדוני וולברג, אחיו של השחקן מארק וולברג. מנהלת אורח חיים טבעוני.
בית ענת

בֵּית עֲנָת הייתה עיר מקראית בנחלת שבט נפתלי, הנזכרת במספר מקורות היסטוריים, ומיקומה המשוער הוא בגליל העליון המזרחי, בתחום דרום לבנון.
העיר נזכרת תחילה כאחת מערי המבצר שיועדו לשבט נפתלי: "וְיִרְאוֹן וּמִגְדַּל אֵל חֳרֵם וּבֵית עֲנָת וּבֵית שָׁמֶשׁ".
בהמשך, נזכרת העיר כיישוב שאותו לא הצליחו בני שבט נפתלי לכבוש, אך הטילו מס על יושביו: "נַפְתָּלִי לֹא הוֹרִישׁ אֶת יֹשְׁבֵי בֵית שֶׁמֶשׁ וְאֶת יֹשְׁבֵי בֵית עֲנָת וַיֵּשֶׁב בְּקֶרֶב הַכְּנַעֲנִי יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ וְיֹשְׁבֵי בֵית שֶׁמֶשׁ וּבֵית עֲנָת הָיוּ לָהֶם לָמַס".
נראה כי מקור שמו של היישוב הוא כנעני, כשמה של האלה הכנענית ענת. בתקופה ההלניסטית נזכרת העיר בפפירוסים של זנון, לצד קדש.
כיום אין זיהוי מוסכם בקרב החוקרים באשר למיקומה של העיר הקדומה.
פוקואי

היסטוריה

העיר פוקואי נוסדה בתקופת סנגוקו, כשהדאימיו של שבט אסקורה הקים את טירת פוקואי באזור איצ'יג'ודני. בתקופת אדו הייתה העיר בירת מחוז אצ'יזן. עם ביטול שיטת ההאן בתקופת מייג'י קיבלה פוקואי באופן רשמי מעמד בירת מחוז פוקואי.
בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה פוקואי מרכז תעשייתי גדול, בו יוצרו מטוסים, ציוד אלקטרוני, מנועים וטקסטיל. בשל כך, ובשל היותה צומת מסילות רכבת הייתה העיר מטרה למפציצי בעלות הברית, שהפציצו אותה ב-19 ביולי 1945, והחריבו חלקים גדולים ממנה.
ראובן קלינסקי

ביוגרפיה

קלינסקי נולד בבת ים והוא בוגר החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ומכון כרם להוראה בירושלים. 
במסגרת לימודיו בחוג לתיאטרון, ביים קלינסקי את המחזות "האסקוריאל", מאת מישל דה גלדרודה, ו"סיפור גן החיות", מאת אדוארד אלבי. ב-1986  ב-1989 ביים את הצגה "החתול והירח" מאת ויליאם בטלר ייטס אשר את הוצגה לראשונה בפסטיבל עכו באותה השנה.   
ב-1990 כתב וביים לפסטיבל ישראל את המחזה "סוחר הציפורים". ב-1994 כתב וביים עיבוד לסיפור מאת גבריאל גרסיה מרקס, "הסיפור העצוב שלא יאמן על ארנדירה התמה וסבתה האכזרית", פסטיבל עכו 1994.  
ב-2007 רכש את הזכויות להפקת הסרט טריינספוטינג על פי רומן של אירווין וולש, אותו תרגם, עיבד וביים. שנתיים לפני כן העלה קלינסקי את המחזה בגרסה חובבנית עם תלמידי המגמה למשחק של התיכון לאמנויות בירושלים.
ב-2008 כתב וביים את המחזה "אמסטרדם.בלוג", בבימוי דליה שימקו. המחזה עוסק בצעירה שבורחת מישראל לאמסטרדם מגלה את האהבה הלסבית ואת שורשי יהדות הולנד שלפני השואה. הוא הוצג בקריאה מבוימת במסגרת פסטיבל "פותחים במה" בתיאטרון בית ליסין, בפסטיבל עכו ב-2014 ובתיאטרון תמונע מינואר 2015. ההצגה זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר והתאורה בפסטיבל עכו 2014. 
ב-2014 ביים את המחזה רביזור מאת ניקולאי גוגול, אשר הועלה בתיאטרון פסיק.   
בשנת 2016 גילם עמיר חלימי בסדרה מטומטמת.   
קלינסקי הוא רכז מגמת התיאטרון בבית הספר התיכון לאומנויות ירושלים, שם הוא מלמד בימוי ומשחק. בנוסף, הוא חבר בעמותה אי״ב - ארגון יוצרים עצמאים בתיאטרון.
ליאור ספרנדאו

ביוגרפיה

ספרנדאו התחיל את דרכו כצלם מיד עם שיחרורו מצה"ל. עבודתו הראשונה כצלם וידאו הייתה ב-2009 עבור רשת החדשות האמריקאית סי.בי.אן. ב-2012, סיים ספרנדאו את תפקידו כמנהל הפקה ארצי במשרדי הערוץ בירושלים.
בין השנים 2013–2016 הצטרף ספרנדאו לצוות התעודה של רשת סי.בי.אן כצלם ראשי ומפיק. כחלק מעבודתו, צילם והפיק סרטי תעודה על ההיסטוריה היהודית והנוצרית, והארכאולוגיה בישראל, אירופה ובמזרח התיכון.
במקביל לעבודתו, התחיל ספרנדאו לצלם סדרת סרטוני רשת בשם People Of. הסדרה בנויה מקליפים דוקומנטרים קצרים המציגים את קשייהן של אוכלוסיות מושתקות.
עבודותיו של ספרנדאו מופיעות בערוצי טלוויזיה ודיגיטל שונים ברחבי העולם כגון: UNHCR ,National Geographic, CNN News, BBC, ABC Family, Amnesty, תאגיד השידור "כאן", ערוץ 10, ערוץ 2 ועוד.
זהות לא ידועה

עלילת הסרט

המדען האמריקאי מרטין האריס (ליאם ניסן) ורעייתו ליז מגיעים לברלין כדי להשתתף בכנס ביוטכנולוגיה. בהגיעם למלון אדלון, מרטין מבחין שחסרה לו מזוודה, ושב לשדה התעופה עם מונית שנהוגה בידי ג'ינה (דיאן קרוגר), מהגרת לא חוקית מבוסניה הרצגובינה. במהלך הנסיעה מתרחשת תאונת דרכים והמונית צוללת לתוך נהר השפרה. מרטין מחולץ ממנה בידי נהגת המונית, והוא מתעורר לאחר מספר ימים בבית החולים, ללא מסמכים מזהים וכשהוא סובל מאמנזיה קלה. לא ניתן לברר את זהותו בשגרירות ארצות הברית, הסגורה לרגל חג ההודיה. כשהוא צופה בדיווח בטלוויזיה על כנס הביוטכנולוגיה, הוא נזכר במטרת ביקורו ומעיד את פניו למלון כדי לפגוש באשתו. אולם אשתו מכחישה שהיא מכירה אותו, ולצידה עומד גבר אחר (איידן קווין) הטוען שהוא מרטין האריס. בהמשך פוגש מרטין האריס את פרופ' רודני, המספר לו שליז אינה אשתו אלה אלא שותפה שלו וכל מה שהוא חשב כנכון הוא מציאות שהוא בדה לעצמו.

הפקת הסרט

הסרט היה אמור להתרחש במקור בפריז, וצולם לבסוף בברלין - שלדברי הבמאי היא "עיר המחפשת את זהותה האדריכלית", והיא פחות מוכרת לצופים האמריקאים מאשר פריז, ולכן מעוררת בהם תחושת אבדן זהות.
הצילומים התקיימו ברובם באולפני הקולנוע באבלסברג בברלין, בחודשים ינואר-אפריל 2010. סצנת צלילת המכונית לנהר השְפְּרֵה צולמה בגשר אוברבאום, אך הסצנה התת-מימית צולמה במכל מים בעומק 4 מטרים ובנפח 500 אלף ליטר. במהלך צילום מרדף המכוניות נחסם פרידריכשטראסה לתנועה לכמה לילות. הסרט צולם גם באתרים ברלין האופטבאנהוף, מלון אדלון, הגלריה הלאומית החדשה, פאריזר פלאץ, אי המוזיאונים ובשדה התעופה בלייפציג. העתק של לובי מלון אדלון נבנה באולפני באבלסברג עבור צילומי סצינות ההרס במלון.
30 מיליון דולר מתקציב הסרט, שעמד על כ-40 מיליון דולר, מומן באמצעות Dark Castle Entertainment, ו-4.65 מיליון יורו נוספים מומנו מקרנות קולנוע ציבוריות בגרמניה.

ביקורות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר ריכוז ביקורות הקולנוע Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 5.8/10. חלק ממבקרי הקולנוע שיבחו במיוחד את המשחק של ליאם ניסן. המבקר ריצ'רד רופר נתן לסרט ציון B+, וכתב כי "לפעמים, 'זהות לא ידועה' מותח את מבחן הסבירות עד לנקודת השבירה, אבל הוא מתנהל בקצב טוב מאוד ועם ביצועי משחק חזקים ביותר, ומרבית השאלות באות על פתרונן בסופו של דבר. זהו מותחן מאוד מוצק". מבקר עיתון הארץ, אורי קליין, חיווה את דעתו כי "הסרט גדוש באקשן מתחילתו ועד סופו, והעובדה שעלילתו מופרכת כמעט לחלוטין רק מוסיפה להנאה. זהו סרט טוב בסוגו ולפעמים [...] זה כל מה שמבקשים."
מבקרים אחדים השוו את תפקידו של ניסן לדמות שגילם בסרט חטופה, ואחרים השוו את 'זהות בלתי ידועה' לפרנטיק, סרטו של רומן פולנסקי משנת 1988. מבקר הניו יורק טיימס רשם כי הסרט קיבל השראתו מסרטי פילם נואר משנות ה-40 וה-50, בהם מתעורר הגיבור עם מכה על ראשו ושואל את שאלת היסוד החיונית: "מי אני?", אותה צעקה קיומית שמניעה את הסרט הראשון של "ג'ייסון בורן", ש'זהות לא ידועה' מחקה באופנים גדולים ופעוטים."
טבק הרחה

טבק הרחה הוא סוג של טבק הנצרך ללא הבערתו. קיימים מספר סוגים של טבק הרחה, אולם בדרך כלל הכוונה היא לטבק המעובד לאבקה יבשה הנשאפת לחלל האף.

היסטוריה

עמים ילידים בברזיל היו הראשונים אשר השתמשו בטבק טחון להרחה. הם נהגו לעבד את הטבק בעלי ומכתש עשויים עץ. את הטבק המעובד אחסנו בכלים אטומים עשויים עצמות. שימוש בטבק הרחה בקרב בני הטאינו נצפה על ידי נזיר פרנציסקני, האב ראמון פאנה, שהשתתף במסעו השני של קולומבוס לעולם החדש בשנת 1493. בשובו לאירופה הביא עמו האב ראמון טבק הרחה.
במאה ה-16 החזיקו סוחרים ספרדים במונופול על הסחר בטבק הרחה, לאחר שמפעלים ראשונים ליצורו קמו בעיר סביליה. יצור טבק להרחה בעיר סביליה נמשך לאורך מאות שנים ובמאה ה-18 הוקם בית החרושת המלכותי לטבק (בספרדית: Real Fábrica de Tabacos) מחוץ לחומות העיר, אשר היה הבניין השני בגודלו בספרד בעת שהוקם. בבניין התקיים יצור טבק להרחה ואף התנהלו מכירות פומביות של טבק. בשנת 1561 תיאר שגריר צרפת לפורטוגל, ז'אן ניקו, את תכונותיו הרפואיות של טבק להרחה כמרפא לכאבי ראש. לניקו מיוחסת הבאת טבק להרחה לטיפול בכאבי הראש הבלתי פוסקים מהם סבלה קטרינה דה מדיצ'י. דה מדיצ'י התרשמה כל כך מתכונותיו של הטבק להרחה עד שהחליטה כי מאותה עת יקרא בשם תבלין המלכה (Herba Regina), עובדה שסייעה להפצתו של הטבק באצולת צרפת.
יוסי גל

ביוגרפיה

גל, בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים, החל את עבודתו בשירות החוץ בשנת 1975. בשנים 1985-1987 היה דובר שגרירות ישראל בוושינגטון. בראשית שנות התשעים היה יו"ר ועד עובדי משרד החוץ. לאורך השנים שימש בתפקידים דיפלומטיים שונים, בהם: מנהל לשכת שגריר ישראל בארצות הברית, סמנכ"ל הסברה במשרד החוץ (1993–1995), שגריר ישראל בהולנד, ראש אגף עיתונות במשרד ראש הממשלה (עד 2001), סמנכ"ל לענייני כלכלה במשרד החוץ (2001–2006) ומשנה מדיני למנכ"ל (2006–2009). עד ינואר 2011 כמנכ"ל משרד החוץ בממשלה ה-32 ולאחר מכן התמנה לשגריר ישראל בצרפת. וכיהן בתפקיד עד 2015. הוא עוטר באות לגיון הכבוד בדרגת מפקד.
בתפקידיו כסמנכ"ל לענייני כלכלה וכמשנה מדיני למנכ"ל נשא גל באחריות בנושא המערכה המדינית מול הגרעין האיראני, בשדרוג יחסי ישראל והאיחוד האירופי, וריכז חלק מוועדות ההתדיינות בין ישראל לרשות הפלסטינית.
לאחר פרישתו ממשרד החוץ מונה לסגן נשיא האוניברסיטה העברית לקשרי חוץ ופיתוח משאבים.
מחלה דלקתית של האגן

פתוגנזה

בצוואר הרחם קיים ריר צווארי, המשמש כמחסום ומונע כניסה של מזהמים שונים לדרכי הרבייה העליונות. הריר הצווארי משתנה לאורך המחזור החודשי: לאחר הביוץ הריר יהיה צמיגי יחסית, ופחות צמיג בהשפעה של אסטרוגן. כ-75% מהמקרים מתרחשים תוך 7 ימים מהוסת כיוון שתקופה זו מאופיינת במיעוט של ריר.

מזהמים שכיחים

הגורמים השכיחים ביותר הם החיידקים Neisseria gonorrhoeae ו-Chlamydia trachomatis. חיידקים נוספים שיכולים לגרום לזיהום שייכים למשפחת ה-Enterobacteriacea, דוגמת Escherichia coli, ‏Klebsiella, ו-Proteus, ולסוגים Streptococcus ו-Haemophilus. במרבית המקרים הזיהום הוא פולי-מיקרוביאלי (זיהום שבו יותר מחיידק אחד מעורב) כאשר ביותר מ-50% מן המקרים החיידקים שימצאו יהיו Neisseria gonorrhoeae ו-Chlamydia trachomatis.

קליניקה

במרבית המקרים האישה תתלונן על כאבי בטן חזקים בבטן התחתונה. תיתכן הפרשה וגינלית עם ריח רע. בכמחצית מן המקרים אחד הסימפטומים יהיה גם חום. לעיתים ייתכן PID שהוא סאב-קליני, ללא תלונות קליניות, אשר יתגלה כאשר האישה תגיע לטיפולי פוריות, ככל הנראה מאחר שהדלקת מביאה לפגיעה מכנית של החצוצרות ומכאן לבעיות בפריון.
צ'רפובץ (כדורגל)

בולאט

מועדון הכדורגל העיקרי בעיר היה מועדון "בולאט", שהוקם בשנת 1956 כ"מטאלורג" והישג השיא שלה הוא מקום ששי בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה בעונת 1993 והתמודדה לאורך התקופה הסובייטית בליגה הסובייטית השנייה. הישג השיא היה העפלה לשלב 32 האחרונות של טורניר הגביע הסובייטי בכדורגל בעונת 1961. בשנת 1996 המועדון פורק בהחלטת הרשויות המקומיות שחדלו לתמוך בו.

סברסטאל

המועדון נוסד בשנת 1997 על בסיס קבוצת "בולאט צ'רפובץ" שפורקה. הקבוצה הוקמה בשם סברסטאל, על שם מפעל סברסטאל בעיר שתמך במועדון הכדורגל וכבר החזיק בבעלות על מועדון ההוקי קרח המקומי.

שקסנה

בשנת 2006 מפעל סברסטאל חדל לתמוך בקבוצה וזו התמודדה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה תחת השם "שקסנה". ברם הקבוצה לא הצליחה להתחזק בליגה ובסוף עונת 2012 פורקה.

צ'רפובץ

בשנת 2012 שקסנה אורגנה מחדש כקבוצת הכדורגל "צ'רפובץ" שהחלה להתמודד בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה ובאליפות מחוז וולוגדה. הקבוצה התמקמה בראשות טבלת האליפות ובשנת 2016 השתתפה לראשונה בטורניר הגביע הרוסי בכדורגל. בשנת 2017 זכתה באליפות הליגה החובבנית.
וסטווינד

מטוס הווסטווינד (ידוע בשם: IAI Westwind) מתוצרת התעשייה האווירית לישראל הוא מטוס מנהלים דו-מנועי אשר יכול לשאת בין שבעה לעשרה נוסעים. המטוס המוצלח נתן לחברה דריסת הרגל בשוק התעופה האזרחית. קו הייצור של המטוס פעל במשך כעשרים שנה.

מטוסי השחף, המבוססים על ווסטווינד, פעלו בשירות חיל האוויר הישראלי בגף סיורי ים של הטייסת הבינלאומית.

פיתוח המטוס

תכנונו של הווסטווינד מתבסס על תכנון של חברת Aero Commander למטוס סילוני בשם Jet Commander שהתבסס בעצמו על מטוס קודם של אותה חברה שהיה בעל שני מנועי מדחף (ונקרא, כמו החברה, Aero Commander). ה-Jet Commander טס לראשונה ב-2 בינואר 1963 (תחת השם Aero Commander 1121 Jet Commander) ולאחר תקופת מבחן נכנס לייצור סדרתי ונמסר ללקוחות החל בשנת 1965. זמן קצר לאחר מכן נרכשה חברת Aero Commander על ידי חברת רוקוול, שלה היה כבר מטוס מנהלים דומה - ה-Rockwell Sabreliner ונאסר עליה לייצר את שני המטוסים במקביל בשל חוקים נגד מונופול. ברוקוול הוחלט למכור את הזכויות על הג'ט קומנדר והתעשייה האווירית רכשה אותן בשנת 1968. בתעשייה האווירית יוצרו 150 מטוסים על פי התכנון המקורי כדי למלא את ההזמנות שעליהן התחייבה חברת Aero Commander, ואז פנו מהנדסי החברה לשיפור התכנון. הם האריכו את גוף המטוס והוסיפו לו מכלי דלק בקצות הכנף. זמן קצר לאחר תחילת הייצור של הדגם הוחלפו מנועי הטורבו סילון במנועי טורבו מניפה חסכוניים יותר. היה זה הווסטווינד הראשון.
בשנת 1980 עבר המטוס מקצה שיפורים ותוכננה עבורו כנף חדשה והוספו לו כנפונים בקצות הכנף. פנים המטוס עבר שינויים רבים נוספים, והמטוס קיבל את השם Westwind II. המטוס האחרון ירד מפס הייצור בשנת 1987, לאחר ש-244 מטוסים נבנו.

סי-סקאן/שחף

שחף הוא הכינוי בצה"ל למטוס סיור ימי סילוני מדגם "סי-סקאן" המבוסס על הווסטווינד מתוצרת התעשייה האווירית. 
המטוס הופעל עבור חיל הים הישראלי על ידי חיל האוויר בשנים 1978-2016. בתחילת ינואר 2017 הוצא משירות מבצעי. חיל הים החל להפעיל את המטוס בעקבות הפיגוע במלון סבוי בתל אביב במרץ 1975, שבו שמונה מחבלים חדרו בסירת גומי לחוף הים של ת"א.
המטוס מסוגל לגלות ולזהות מטרות ממרחק רב, כמו כן למטוס יכולת גילוי צוללות.במטוס שני חלונות דמויי בועה, משני צידי הגוף, המאפשרים זווית ראייה גדולה יותר מאשר בחלונות מקובלים, למטרת זיהוי עין של מטרות על ידי צופים. מטוסי השחף אוישו על ידי "גף סיורי ים" הכפוף לשייטת ספינות הטילים והוטסו על ידי חיל האוויר, לפי המשימות שנקבעו על ידי חיל הים. 
את המטוס הפעילו שבעה אנשי צוות: קברניט, טייס משנה ונווט מחיל האוויר ומפקד משימה ושלושה חיילים מחיל הים. מפקד המשימה הוא קצין בוגר קורס חובלים או קורס קציני שליטה בחיל הים.
העשור השני של המאה ה-8

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
רוממה (חיפה)

רוממה היא שכונה על רכס הכרמל בחיפה, מהשכונות הסובבות את אחוזת שמואל. היא נמצאת לצדה של פרשת דרכים מרכזית, כשממערבה מרכז אחוזה, מצפונה נחל ורדיה ושכונת ורדיה, ממזרחה נווה שאנן וואדי רושמיה ומדרומה רמת אלמוגי. רוממה מחולקת לשני חלקים, שיושבים על שתי גבעות, שביניהן חוצצת דרך פיק"א, המקשרת את אחוזה עם נווה שאנן. תת-השכונות הן רוממה הישנה ורוממה החדשה, ובשם קיבוצי הן מכונות "הרוממות". עורקי התנועה המשרתים אותן, ציר פיק"א-חנקין ודרך רופין (שנסללה באמצע שנות ה-30 משכונת הדר), נפגשים בכיכר אליזבט (על שם אליזבת, מלכת הבלגים).
כמו שכונות אחרות על הכרמל, גם רוממה מוקפת בוואדיות מוריקים. בדומה לרוממה הירושלמית, גם השכונה החיפנית קיבלה את שמה, שלקוח מספר תהילים, בשל מיקומה הנישא.

רוממה הישנה

רוממה הישנה, הצפונית, גובלת במזרח בוואדי רושמיה, בצפון בוורדיה ובמערב באחוזה. השטח שעליו היא יושבת, שנודע בשנות ה-20 של המאה ה-20 כ"אדמת רושמיה", נחכר על ידי "הכשרת היישוב" ופותח על ידה במרץ, וכבר בראשית העשור הוחלט לבסס עליו נקודת גרעין קבע שתהיה בעלת אופי חקלאי, ולשטח הועברה קבוצת עבודה שעסקה בסלילה ובעבודות ייעור. ב-1925 הועברו לשם צריפי קבוצת העבודה, וחבריה גרו במקום שלוש שנים. הזיכיון לפיתוח ותכנון לצורך בינוי נמסר רק ב-1934, ולאחר מאבק משפטי ארוך – בשנת 1946 – החלו השיכונים הראשונים להיבנות על ידי "ועד הדר הכרמל" על האדמות שהיו בבעלות הכשרת היישוב, "סולל בונה - בוני חיפה" וחברות נוספות. עם תחילת הבנייה שונה שם האזור לרוממה. בראשיתה אוכלסה השכונה בעיקר על ידי עולי העלייה החמישית מגרמניה; היום זוהי שכונת מעמד-ביניים מובהקת שרוב בתיה הם בתי 4-3 קומות.
בעת בנייתם נבנו בתיה של רוממה בסטנדרט בנייה גבוה. בשכונה נמצא היכל הספורט העירוני, שנבנה ב-1976, ובו מתקיימים תחרויות ספורט ומופעי אמנות. לא הרחק משם שוכן בית הספר היסודי "בן-גוריון", שקיבל הסמכה כ"בית ספר ירוק" ו"בית ספר קהילתי". בלב השכונה עומד מלון "מרום". עוד במרכז השכונה, באתר הנקרא "ראש מיה", נמצאים שרידיו של המבצר הצלבני רושמיה. בחפירות ארכאולוגיות שנעשו במקום בראשות ד"ר משה פראוסניץ נמצאו שרידים מהתקופה הרומית ומתקופת החשמונאים. בראש מיה אתר הנצחה: "חורשת הבנים" ואנדרטה, לזכר הנופלים בני רוממה.
ב-31 במרץ 2002, בעיצומה של האינתיפאדה השנייה, בוצע פיגוע התאבדות במסעדת מצה בכביש רופין הסמוך לשכונה, שגבה את חייהם של 16 סועדים.

רוממה החדשה

רוממה החדשה (שבפי עיריית חיפה נקראת "רמת בן-גוריון") נבנתה מדרום לרוממה הוותיקה על גבעה גבוהה יותר בסוף שנות ה-60. השכונה היא משכנם של המרכז ליהדות מתקדמת "אור חדש", בית ספר יסודי משולב "ניגונים-רוממה", מרכז מסחרי גדול ומבנה מעונות סטודנטים של אוניברסיטת חיפה. היא מצטיינת ברבי-קומות.
בגל השריפות בישראל שהתרחש בנובמבר 2016, נפגעו בתים רבים בשכונה מהשריפה, כולל פגיעה בבית הספר היסודי רוממה.
חיים מיליקובסקי (חוקר תלמוד)

חיים מיליקובסקי (נולד ב-1951) הוא חוקר תלמוד ישראלי, פרופסור מן המניין במחלקה לתלמוד ותורה שבעל פה, שבעבר עמד בראשה, וראש הקתדרה לתלמוד ע"ש גאספר באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה

נולד בארצות הברית ללאה וברוך מיליקובסקי. חניך ישיבת נר ישראל בבולטימור. במקביל השלים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור. בשנת 1971 שהה בישראל ולמד במשך כשנה בישיבת מיר בירושלים. לאחר מכן שב לארצות הברית והחל את לימודיו במחלקה למדעי הדתות באוניברסיטת ייל, ובשנת 1981 השלים את הדוקטורט. נושא מחקרו היה ספר סדר עולם רבה. 
בסוף שנות ה-70 עלה לישראל ונישא לאלה, בתו של הרב שמואל רוזובסקי, ראש ישיבת פוניבז' ונכדת רבה של ירושלים הרב צבי פסח פרנק. 
מיליקובסקי הוא פרופסור מן המניין ומרצה בכיר במחלקה לתלמוד ותורה שבעל פה באוניברסיטת בר-אילן, ובמשך תקופה עמד בראשה. הוא ראש הקתדרה לתלמוד ע"ש גאספר באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן הוא היה פרופסור אורח במחלקה למדעי הדתות באוניברסיטת ייל ובמחלקה לתלמוד בישיבה אוניברסיטה בניו יורק וכן שימש מרצה בכיר בבית המדרש לרבנים באמריקה.  
מתגורר בירושלים, אב לשלושה.