google/wiki40b huggingface dataset:
מירה ברנשטיין

מירה ברנשטיין (1908–1943) הייתה מחנכת יהודייה ילידת וילנה.
ברנשטיין נולדה בווילנה בשנת 1908. היא למדה בסמינר למורים ביידיש בעיר, כאשר הייתה חלק מפולין בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. לאחר מכן שימשה מורה בעיר, ובשנת 1939 התמנתה למנהלת הגימנסיה ביידיש. כאשר הוקם גטו וילנה הייתה ברנשטיין מבין מארגני מערכת החינוך בגטו ובלטה בו בתחום החינוך. היא הייתה דמות נערצת בגטו וכונתה "המורה מירה". במסגרת החינוכית שיזמה כללה גם העלאת הצגות ילדים וכן הייתה פעילה גם ב"מועדון הנוער" של הגטו. בנוסף, ברנשטיין הייתה חברה בארגון הפרטיזנים המאוחד בגטו.
כאשר התקרב מועד חיסול הגטו, סירבה ברנשטיין להתפנות דרך תעלות הביוב, בשל מצבה הבריאותי ורצונה שלא להיות למעמסה על חבריה. עם חיסול הגטו נשלחה ברנשטיין למיידאנק ושם נספתה.
אברהם סוצקבר, משורר שחי אף הוא בגטו וילנה, כתב עליה את הפואמה "המורה מירה", המתארת כיצד ברנשטיין התמידה בהוראת הספרות ובהעלאת מחזות תיאטרון גם בעת שתלמידיה הולכים ומתמעטים:
בלא לחם ואור על חרבות כל ישעט.

האור – עיפרון והספר הוא פת.

כינסה הילדים בדירה הנחרבת,

שם מירה מורה תלמדם שוב בצוות.
סיפור משלום-עליכם היא תקרא,

שוחקים הילדים, עיניהם זיו-אורה.

צמות הילדות היא תקלע בכחול-סרט,

קו"ף למ"ד ראשים – רכושה כך סופרת"
על הווי בית הספר שניהלה ניתן ללמוד מתוך עדותה של חיה לזר שפירא, תל אביב, 28.5.1997 (מתוך ארכיון יד ושם): "בקיץ 1940, בחופש הגדול, אני עולה לכיתה י"ב – הכיתה האחרונה. הסובייטים נכנסו ולקחו את כל ליטא ... הייתי שקועה בבית הספר, אבל סגרו את בתי הספר העבריים. היה חבל. אבל עמד לרשותנו בית הספר היידישאי ... זו הייתה ארץ הספרות והתרבות היידישאית. בבית הספר זה לא לימדו את כל התורה של הקומוניזם. המנהלת הייתה מירה ברנשטיין, פדגוגית בחסד. היה ממשל עצמי של התלמידים, יום לימודים לא נגמר ב-2, בערב תמיד היו עסוקים עם המורים, חוגים לספרות, סוצקבר בא להקריא פואמות שלו..."
אני מתוודה

עלילת הסרט

מייקל לוגן (מונטגומרי קליפט) הוא כומר קתולי בכנסייה בקוויבק סיטי. בכנסייה מועסקים בתפקידי אחזקה, הזוג אוטו קלר (אוטו האסה), ואשתו אלמה (דולי האס), שהם מהגרים עניים מגרמניה. אוטו קלר גם עובד כגנן במספר בתים בקוויבק סיטי.
מאוחר בערב אחד קלר מבקש מהאב לוגן שישמע וידוי שלו. בתא הווידוי, קלר מודה כי הוא הלך כדי לנסות לגנוב כסף מאדם שהוא עובד בגינתו. האדם הוא עורך דין עשיר בשם וילט. תוך כדי הגניבה הוא נתקל בו והרג אותו. בגלל האופי המחייב של סודיות הווידוי, האב לוגן אינו יכול לומר דבר לאיש.
שתי נערות מעידות במשטרה שבזמן הרצח, הן ראו מישהו הלבוש בגלימת כומר, עוזב את הבית של הנרצח. החשד נופל על האב לוגן עצמו. בהדרגה מתברר כי בצעירותו לוגן, לפני שהפך לכומר, הייתה לו אהובה - רות (אן בקסטר), אשר תמיד אהבה אותו ועדיין מאוהבת בו, למרות שהיא נשואה עכשיו למישהו אחר.
פלשבקים לאחור מראים כי לוגן נפרד מידידתו זאת, עם צאתו לשרת כחייל במלחמת העולם השנייה. לוגן כותב מכתבים לרות אך בהדרגה מפסיק לכתוב לה. בינתיים רות נישאת לבעלה – פוליטיקאי ידוע. כאשר לוגן חוזר מהמלחמה, הוא אינו יודע שרות הממתינה לו ליד האניה - נשואה. הם נפגשים ומבלים על אי. סערה שפורצת משאירה אותם תקועים באי למשך הלילה. עם בוקר מוצא אותם עורך הדין וילט, המכיר את רות, ויודע על נישואיה. הוא שולח הערות מעליבות לעבר רות, ובהמשך לוגן חובט בו. משהתברר ללוגן כי רות נשואה, הוא עוזב אותה ולא רואה אותה במשך שנים. בשנים אלו מוסמך לוגן לתפקיד של כמורה. בזמן זה רות נסחטת על ידי וילט, הדורש ממנה עזרה דרך בעלה רב ההשפעה. הוא מאיים עליה שקשריה עם לוגן יפורסמו. במצוקתה היא קובעת להפגש עם לוגן, וכך היא פוגשת אותו בליל הרצח כדי לבקש עצה.
מותו של וילט מהווה הקלה לרות. בחקירה היא מספרת את הסיפור למשטרה ומקווה שבכך תיתן את האליבי ללוגן הנחשד ברצח. המשטרה טוענת שהרצח בוצע לאחר פגישתה עם לוגן, ולמעשה, עדותה מספקת לתביעה את המניע לרצח – הגנה מפני האיומים של וילט כי יגלה על הקשר ביניהם.
במשפט שנערך ללוגן, הוא נמצא זכאי מחוסר ראיות מספיקות על ידי חבר המושבעים, ובניגוד לדעת השופט. הוא מוצא מבית המשפט והמון תושבים שנאספו ליד בית המשפט מגדפים אותו, ודוחפים אותו. אשתו של אוטו לא מסוגלת לסבול את המראה, היא מתחילה לצעוק שלוגן חף מפשע, אך בעלה שולף אקדח, יורה באשתו, ונמלט לבניין סמוך.
השוטרים, יחד עם הבלש שחקר את הסיפור, ולוגן עצמו נכנסים לבניין בו נמצא הרוצח חמוש באקדח. הבלש לא מסוגל להוציא מידע מהאב לוגן, לגבי העובדה שאוטו הוא באמת הרוצח של וילט. אוטו עצמו מניח כי האב לוגן שבר את סוד הודאתו, והוא מאשים את האב לוגן בכך, תוך כדי שהוא בעצם מפליל את עצמו. לוגן מנסה להתקרב לאוטו, אשר מכוון אליו את אקדחו. בזמן זה אוטו עצמו נפצע אנושות על ידי צלף המשטרה. בסוף הסרט אוטו קורא לאב לוגן לסלוח לו, ומקבל מחילה.
סרט זה הוגדר כ"סרט הקתולי ביותר של אלפרד היצ'קוק". לאורך כל הסרט מופיעים מוטיבים נוצריים של כנסיות וצלבים ובפסקול מופיע מזמור כנסייתי.
הסרט נאסר בזמנו בהקרנה באירלנד, עקב כך שהוא מראה על יחסי קירבה בין כומר לאשה נשואה (אם כי לוגן לא היה כומר בזמן זה).
Led Zeppelin III

האלבום

בניגוד לשני האלבומים שקדמו לו, האלבום הזה הציג בפני המעריצים צד אחר של הלהקה, שכלל בתוכו מוזיקת פולק בריטית וגיטרות אקוסטיות, שהציגו את עיקר האלבום לצד מוזיקת הרוק והבלוז. אולם, האלבום סבל מביקורות קשות. מצד אחד העבירו ביקורת על השירים ה"כבדים" שבאלבום בטענה שמדובר ברעש טפל, בעוד שהשירים האקוסטיים נקטלו בטענה שהם חיקוי של המוזיקה של קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג. על אף שהביקורות השליליות השפיעו על המכירות של האלבום באותה עת, האלבום עדיין הפך להצלחה בינלאומית, ועם הזמן, המוניטין שלו שוקם למכביר.

השירים

האלבום כולל שניים מהשירים המפורסמים של לד זפלין: Immigrant Song (שיר המהגרים) ו־Since I've Been Loving You (מאז שאהבתיך). הראשון נכתב בידי ג'ימי פייג' ורוברט פלאנט על הפלישה הנורדית של האנגלים (פירוש אירוני למילה "הגירה"), והושפע מהופעה של הלהקה באיסלנד. השיר השני הפך לקלאסיקת רוק שכוללת נגינה אמוציונלית מצד חברי הלהקה יחד עם השירה של פלאנט שמנצלת את המנעד הקולי שלו באופן מקסימלי. השיר עצמו הפך לשיר חובה בהופעות של הלהקה.
שירים פופולריים נוספים באלבום הם: Celebration Day, Friends, ו־Bron Yr Aur Stomp, שנכתב על כלבו של פלאנט "סטריידר" ונקרא על שם בית כפרי בו הקליטו חברי הלהקה מספר שירים ושימש להם השראה באלבום.
השיר Gallows Pole הוא במקור שיר עם בריטי מוכר שנושא את אותו השם, שהוקלט ב-1939 על ידי זמר הפולק לדבלי. ג'ימי פייג' שמע אותו לראשונה בתקליט של Folkways מאת פרד גרלאך, נגן גיטרת 12 מיתרים. פייג' השתמש בגרסה שלו כבסיס ושינה לחלוטין את העיבוד. בשיר הזה ניגן גם לראשונה על בנג'ו.
את השיר Tangerine כתב פייג' כמה שנים לפני כן וה-Yardbirds ניסו להקליט אותו יותר מפעם אחת. פייג' מנגן בו בגיטרת פדל סטיל, לראשונה מאז האלבום הראשון.

העטיפה

התקליט המקורי היה מורכב באופן חדשני: אריזת התקליט הייתה נפתחת, כך שעל העטיפה הקדמית ומבפנים הוצגו תמונות סוריאליסטיות של עצמים ודימויים שונים, רובם קשורים לתעופה. בתוך העטיפה הקדמית של התקליט היה מונח נייר עם תמונות נוספות של חברי הלהקה ודימויים פסיכדלים, שהיה אפשר לסובב מבפנים ולראות את הדימויים דרך פתחי חורים בעטיפה החיצונית. כאשר תמונה הוזזה אל תוך פתח אחד כך שאפשר היה לראות אותה, בדרך כלל עוד תמונה או שתיים היו מוצגות בפתחים אחרים. מחמת המורכבות של העטיפה אין להשיג בדיסקים את האלבום עם אותו הקונספט, פרט להדפסות מיוחדות.
רוניה בת השודד

עלילת הספר

רוניה היא בתו היחידה והאהובה של מטיס, מנהיג שבט שודדים ביער. ביום שרוניה נולדה בו, בקעה מכת ברק את הטירה לשני חלקים נפרדים. רוניה גדלה באושר בטירה עם השודדים. כשמלאו לרוניה אחת-עשרה שנים, שחררו אותה הוריה אל היער ומאז היא מבלה ימים שלמים באוויר הפתוח. יום אחד רוניה יוצאת אל החצר האחורית של הטירה, שם נמצא הבקע, ופוגשת שם את ברק, בנו היחיד של בורקא, מנהיג שבט השודדים שהיו אויביהם של שודדיו של מטיס זה שנים רבות. הוא מספר לה, לתדהמתה הרבה, שקבוצת השודדים שלו התמקמה בחצי השני של הטירה. הוא הילד היחיד שרוניה פגשה מעולם, לכן היא מצטערת לגלות כי הוא שייך לשבט היריב. ברק מאתגר אותה לקפוץ מעל הבקע והיא אינה עומדת באתגר. הם ממשיכים בקפיצות המסוכנות עד שבירק כמעט ונופל אל מותו מטה. רוניה, למרות שנאתה כלפיו, מצילה את חייו. לאחר מכן הוא מנסה ללא הצלחה לזכות בידידותה, אך היא ממשיכה לשנוא אותו כפי שהיא שונאת את כל השבט של בורקא, כי כך היא חונכה. בחורף, בעת טיול בשלג, נתקעת רגלה של רוניה לתוך מאורה של גמדי היער והיא אינה מצליחה להיחלץ משם. היא בטוחה שתיאלץ להישאר במקום הזה עד שתמות מקור ומרעב או עד שיתפסו אותה ההארפיות הנוראות, (ציפורי טרף) המתעופפות בשמים, אך ברק מגיע בזמן ומציל את חייה. מרגע זה הם הופכים לאחים בנפש ושומרים על כך בסוד מהוריהם.
שני השבטים מוצאים עצמם בעונת חורף קשה, ארוכה ומלאה בסופות שלגים עזות. אף על פי שלשודדים של שבט מטיס יש מספיק אוכל, השבט של בורקא סובל ממחסור באוכל. רוניה מעבירה לברק אוכל ממחסניו של מטיס דרך מסדרון סודי שחפרה מתחת לטירה. כשמגיע הקיץ הם מתרוצצים ימים שלמים יחד ביער. ערב אחד חוזרת רוניה לביתה ומגלה שאביה לקח את ברק בשבי והשודדים מתעללים בו. בעקבות כך, רוניה מסגירה את עצמה לבורקא כדי להציל את ברק באמצעות חילופי שבויים, אבל כתוצאה ממעשייה אביה מתכחש לה. הוריו של ברק, מצידם, אינם מפסיקים לגדף אותו. לכן ברק ורוניה בורחים להתגורר במערה. הם אמנם מאושרים שם, אך הריב עם ההורים מעיב עליהם. אימה של רוניה מגיעה למערה לבקש שתשוב הביתה, אך רוניה מודיעה שלעולם לא תשוב אלא אם כן אביה יבוא בעצמו ויבקש ממנה. אימה עונה לה שאם לא תשוב, אביה יתאבד. בסופו של דבר נשבר אביה ומגיע לבקש שתחזור הביתה. החורף האכזר עומד להגיע והילדים מבינים  שאם יישארו במערה, ימותו. עם זאת, רוניה אינה מוכנה לחזור הביתה: היא מתכוונת להישאר במערה עם ברק עד ששניהם ימותו. לכן מטיס מסכים לקחת גם את ברק, וברק מסכים לבוא כדי להציל את חייה של רוניה גם אם יתעללו בו אצל מטיס. ידידותם ואהבתם של שני הילדים גורמת בסופו של דבר לשני השבטים להתאחד מול אויב משותף: החיילים מהמבצר, הצדים את השודדים ללא רחם. מטיס ובורקא מצפים מברק שבבוא היום יהפוך למנהיג שבט השודדים המאוחד, אך ברק ורוניה נשבעים בחגיגיות שלעולם לא יהיו שודדים ולא יבזזו אנשים תמימים. בכוונתם להפוך לכורי כסף בעקבות סוד שגילה לרוניה אחד השודדים טרם מותו.

עיבוד קולנועי

בשנת 1984, הספר יצא כסרט פנטזיה שוודי, שבויים על ידי במאי הקולנוע השוודי  טייג' דניאלסון Tage Danielsson ועובד לתסריט על ידי אסטריד לינדגרן עצמה. הוא זכה להצלחה גדולה, כשהפך לסרט הגדול ביותר של 1984 בשוודיה,  וזכה בדוב כסף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב -1985.  יותר ממיליון וחצי איש הגיעו להקרנותיו בשוודיה.

תרגומים

הספר תורגם ל 39 שפות.

ביקורות

עפרה רודנר מאפיינת את הדמויות בספר, כותבת על  המהדורה החדשה, במיוחד על האיורים החדשים ועל התרגום הישן.
.ar

ar. היא סיומת האינטרנט הלאומית  של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בארגנטינה. הסיומת נרשמה בשנת 1987, ומנוהלת על ידי ארגון NIC Argentina. 
הרשמת אתר תחת הסיומת ar. לא מותרת לארגונים או אנשים מחוץ לארגנטינה. לעומת זאת, סיומות אינטרנט משניות פתוחות להרשמה לכולם, כל עוד ההרשמה מתבצעת בתוך ארגנטינה.

תווים מיוחדים

בנובמבר 2008, אושרה ההחלטה לשימוש באותיות מהאלפבית הלטיני בשמות תחום, וביניהן האותיות: ñ ,ç ,á ,é ,í ó ,ú ,ä ,ë ,ï ,ö, ו-ü. בנוסף, אושרה הסיומת gob.ar. עבור גופים ממשלתיים (gob הוא קיצור ל-"gobierno", ממשלה בספרדית).
בריין פטריק ריילי

שחמט בהתכתבות

ריילי שיחק בפרקי זמן שונים  שחמט בכתב. הנה אחד המשחקים משנת 1934 בו ניצח את ג'יבו, שהיה אלוף צרפת ארבע פעמים. 
משחק נוסף, מ-1943 ממחנה המעצר בו היה נתון בתקופת מלחמת העולם השנייה. 
ריילי שיחק באליפות אנגליה לשחמט בכתב בשנת 1957/58. הנה אחד המשחקים.
כובע קש

כובע קש הוא כובע רחב שוליים שנארג מקש או מקנה. הכובע מספק הגנה מהשמש לעיניים ולפנים.
גרסאות שונות של כובע הקש היו קיימים באירופה ובאסיה עוד לפני ימי הביניים. ניתן לראות עדויות לכך בציורים שונים לאורך התקופות. עדות אחת כזאת היא האיורים בספר "השעות העשירות מאוד של דוכס ברי" משנת 1410, בהם מתוארים אנשים בני מעמדות שונים חובשים כובעי קש.
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1

עלילת הסרט

אדוארד קאלן (רוברט פטינסון) נושא את בלה סוואן (קריסטן סטיוארט) לאישה, השניים נוסעים לירח דבש באי אסמה - אי שקנה קארלייל לאשתו, אסמה. במהלך ירח הדבש מקיימים בני הזוג יחסי מין, אדוארד ובלה ממשיכים את ירח הדבש בטיולים על האי אך ירח הדבש נקטע כאשר בלה חשה לפתע ברע ומגלה שהיא בהריון.
התינוקת שנמצאת בבטנה, רנסמיי (מקנזי פוי), היא חצי ערפדית הפוגעת בבלה דרך פנים גופה. היא מרסקת לה צלע ושותה את דמה. בשל המצב ההולך ומחמיר, קיים סיכון שבלה עלולה למות, עוד לפני שהתינוקת תיוולד. בלה מחליטה שלא להודיע להוריה על ההריון, שמא יתחילו לדאוג. לכן, בלה, אדוארד, רוזלי (העוזרת לבלה להגן על רנסמיי) ויתר משפחת קאלן מסתגרים בביתם בלב היער.
בינתיים, ראש שבט אנשי הזאב, סאם, מתכנן לתקוף את הבית ולהוציא את התינוקת מבטנה של בלה ולהרוג אותה, מכיוון שהם חושבים שהיא מהווה סכנה לבני האדם. ג'ייקוב (טיילור לאוטנר) מבין שביצוע משימה זו כרוך בהריגתה של בלה, והוא מתנגד לתוכנית, ומחליט ללכת אל בית משפחת קאלן ולסייע להם במאבק נגד ראש השבט. בסופו של דבר, ג'ייקוב מחליט לעשות עסקה עם ראש השבט: הוא יקבל חזרה ללהקה שני אנשי זאב שברחו ובתמורה, ג'ייקוב יהרוג את רנסמי. סאם ושאר אנשי הזאב פותחים בפשיטה על הבית. בינתיים רנסמי כבר נולדה, ונראה כי בלה גוססת. הערפדים, שלא שתו דם אנושי כבר זמן רב, בקושי מצליחים להחזיק מעמד במלחמה כנגד אנשי הזאב.
ג'ייקוב פונה אל רנסמיי. כאשר הוא מביט בעיניה והיא מתבוננת בו בחזרה, הוא לא יכול להרגה, מכיוון שהוא מטביע בה את חותמו, מה שמונע מאנשי הזאב מלפגוע בה והם נסוגים.
אדוארד מנסה נואשות להשיב את בלה לחיים. הוא מחדיר לה את הארס שלו, על מנת שתוכל להפוך לערפדית. הוא נושך אותה בכל גופה, אך לא מצליח להשיבה לחיים. הערפדים חושבים שהיא מתה, אלא שקארלייל מבין שלא כך הדבר; הם מצליחים לשמוע את קצב פעימות הלב שלה ומבינים שייתכן והצליחו להצילה. הם מחליפים לה בגדים ומנקים אותה מהדם.
לבסוף, בלה פוקחת עיניים אדומות; כלומר, היא ערפדית טירונית.
לאחר הקרדיטים נוספה סצנה ובה נראים ארו, קאיוס ומרקוס, ראשי הולטורי (סוג של "משפחת מלוכה" ערפדית) כאשר מדווחים להם על הפיכתה של בלה לערפדית. ארו ממלמל כי עדיין מאבקו נגד משפחת קאלן לא תם כי הוא רוצה לצרף לחיל המשמר את אדוארד, אליס ובלה.

הפקה

חברת ההפקות Summit Entertainment הכריזה בנובמבר 2008 כי רכשה את הזכויות להפקת העיבוד הקולנועי לספרה הרביעי של סטפני מאייר בסדרת הספרים "דמדומים".
ב- 9 בספטמבר 2011, יצא לאור הטריילר הרשמי לסרט, בו נראים חלקים מן החתונה, יחסי המין, והמלחמות בין אנשי הזאב לערפדים, ולבסוף ישנו מבוא לתחילת סצנת הלידה של בלה.

התקפי האפילפסיה של הצופים

במהלך הצפייה בסצנת הלידה של בלה בבית הקולנוע לקה אדם מקליפורניה בהתקף אפילפסיה חמור שבעקבותו כמעט ומת.
לאחר מספר ימים, אדם ביוטה לקה גם הוא בהתקף האפילפסיה בעקבות אותה סצנה.
רופאים בארצות הברית שהתראיינו בנושא, הצביעו על האפשרות ששילוב הצבעים אדום לבן ושחור שהופיעו בסרט כשהם מהבהבים הם שיכולים לגרום להתקף אפילפסיה.
מסיבה זו, כל אדם שצפה בסרט קיבל אזהרה לכך שעלולה להיגרם אפילפסיה מהסרט, ואדם שהיו לו התקפי אפילפסיה בעבר הומלץ לא לצפות בסרט.
פידליטאס

פִידֶלִיטָאס (מלטינית, fidelitas; אחר–כך צרפתית: fealte, שבועת אמונים) הייתה שבועת אמונים בין אדם לאדם. באירופה של ימי הביניים הייתה הפידליטאס שבועה בין אדם מחויב (וסאל) ואדם רם מעלה ממנו (אדון), והשבועה בוצעה כחלק מטקס שבועת אמונים שיצר מחויבות בין שני הנשבעים. 
במסגרת טקס זה היה הוסאל מניח את ידיו על ספר התנ"ך או על שרידי קדוש, ונשבע כי לעולם לא יפגע באדון בדרך כלשהי וישאר נאמן לו. נוסח טיפוסי של השבועה היה: "אני מבטיח באמונה כי אהיה בעתיד נאמן לאדון, ולעולם לא אגרום לו נזק וישמור על ההומגיום שלי לו כנגד כל אדם באמונה שלמה ובלא רמייה". 
חלק הפידליטאס של שבועת האמונים קוים גם בנפרד וללא חלק ההומגיום בין האדון הפיאודלי לצמיתיו. בלא החלק הראשון, התקיים כאן רק חלק שבועת האמונים והשבועה שלא לפגוע באדון, בלי שתוענק הכרה בחירותו של הצמית, ככלול בחלק ההומגיום של טקס שבועת האמונים.
תה ארל גריי

תה ארל גריי (באנגלית: Earl Grey tea) הוא תערובת תה שחור המבושמת בשמן אתרי הממוצה מקליפת ברגמוט. תערובת תה פופולרית זו נקראת על שם צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני.
על פי המסופר הוא קיבל במתנה מדיפלומט כלשהו תה בטעם שמן ברגמוט. תפוז ברגמוט הוא פרי הדר ריחני, המשמש יותר לבישום מאכלים אחרים מאשר למאכל כמות שהוא. האגדה כוללת בדרך כלל פקיד סיני אסיר תודה, אך תערובת תה זו נעשתה לראשונה מתה הודי שחור ותה ציילוני. עם השנים תערובות שונות שימשו להכנת תה ארל גריי.
התה התגלה כאיכותי עד כדי כך שצ'ארלס גריי, רוזן גריי השני ביקש מחברת המסחר לתה "טוויינינגס" ליצור תערובת תה שדומה לזו שקיבל. חברת "טוויינינגס" מכרה את "תה ארל גריי" הראשון בשוק הבריטי - וקראה לו על שמו של הארל מגריי. הארל גריי שלהם הוא תערובת של תה סיני, תה דרג'ילינג הודי, תה ציילוני ואפילו קמצוץ של לפסנג סושונג.
חברת "טוויינינגס" מייצרת תה דומה בשם "ליידי גריי" שמכיל תפוזים מסביליה, לימון וברגמוט.
תה ארל גריי היה התה האהוב על דאגלס אדמס, מחבר סדרת ספרי מדריך הטרמפיסט לגלקסיה. דמויות בדיוניות שאהבו תה זה כוללות את ז'אן לוק פיקארד מהסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" והסוכן 007 - ג'יימס בונד.
תה ארל גריי מכיל רעלן בשם פסוראלן, רעלן פוטוטוקסי ופוטוקרצינוגני, שפוגע בדנ"א וברקמות ועלול לגרום לבני אדם האוכלים אותו רגישות קיצונית לאור השמש.

שימוש כנותן טעם

ארל גריי משמש כנותן טעם בעוגות ובממתקים. למשל חברת נסטלה ייצרה ממתק שוקולד מסדרת קיטקאט בטעם ארל גריי (שווק ביפן בלבד). ליצירת רטבים משתמשים בדרך כלל בתמצית שמכינים משקיות התה. לשימוש במיני מתיקה משרים את העלים בחמאה מותכת ולאחר שהטעם נספג מסננים את העלים.
קוון היוק בין

פילנתרופיה

קוון היה מעורב בהקמת "החווה הכתומה", חברת ההנבטה הפרטית הגדולה בדרום-קוריאה ותרם מעל 5 מיליון דולר לבניית בתי ספר בווייטנאם ובסין. הוא גם תרם מעל 2 מיליון דולר  לאוניברסיטת סוגאנג שבה למד.

קריירה

לקוון תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת סוגאנג והיה ראש מועדון התכנות של האוניברסיטה בעת לימודיו. לאחר חברת הזנק שלא צלחה בתחום החינוך בשם 4Csof, וסירוב למשרת מתכנת בסמסונג, פנה קוון לתחביב שלו של פיתוח משחקי מחשב. הוא הקים את SmileGate בשנת 2002, שלוש שנים לאחר סיום לימודיו, בדרום קוריאה, קידם אותה עד שהייתה לאחת מחברות המשחקים המצליחות ביותר במדינה, וחבר לענקית התוכנה Tencent בשנת 2008 כדי לפרוץ לשוק הסיני.
בנובמבר 2012 חתמה החברה שלו על חוזה עם Disney Interactive על פיתוח משותף של משחק מקוון רב-משתתפים תחת השם "Project PK".
ביוני 2018 הוערך הונו בכ-4.3 מיליארד דולר.
קוון זכה פעמיים (2014, 2016) בפרס "מגדל הייצוא" (Tower of Export) שמוענק על ידי KITA , איגוד הייצואנים הבינלאומי של קוריאה.

חיים פרטיים

היוק-בין נשוי, לו שני ילדים והוא מתגורר בסאול.
אליעזר שטיינברג

חייו

שטיינברג נולד בעיירה ליפקאני שבצפון בסראביה, באימפריה הרוסית (כיום במולדובה) למשפחת סוחרים חסידית. הוא למד בצורה עצמאית רוסית וגרמנית. הוא ניהל בית ספר פרטי חילוני בליפקאני שבו שפת הלימוד הייתה עברית. ב- 1919 הוזמן לעמוד בראש החברה לפעילות תרבותית (יידישה קולטור-טעטיקייט) בצ'רנוביץ. מאז שהגיע לצ'רנוביץ נעשה שטיינברג אחד האישים המובילים והחשובים בחיי התרבות היהודיים ברומניה. הוא הקים שם ב- 1922 תיאטרון ילדים ביידיש שבמקהלה שלו השתתף גם הטנור לעתיד יוזף שמידט. הוא נסע ברחבי רומניה כדי להרצות בנושא תרבות יהודית.
ב-1925 תכנן לעלות לארץ ישראל אבל לא עשה זאת. בשל בעיות כלכליות קיבל הצעה לנהל את בית הספר על שם שלום עליכם בריו דה ז'ניירו ונסע לשם ב-1928 אבל הוא לא אהב את האווירה במקום ואחרי שנתיים חזר לרומניה. המצב הכלכלי שם הורע והוא החליט, שוב, להגר. חבריו לחצו עליו שלא יעשה זאת ולחצו עליו שיוציא כרך של משלים. הספר יצא לאור רק לאחר מותו. הוא נפטר ב-1932 בצ'רנוביץ אחרי ניתוח לכריתת תוספתן ונקבר בחלקת הילדים בבית הקברות שם לפי הצעה של סופרי יידיש.
בעיר צ'רנוביץ נקרא הרחוב בו הוא גר על שמו ולוח הנצחה מתנוסס על הבית.

יצירתו

שטיינברג התחיל לכתוב שירים ומשלים ב- 1902 אבל המשל הראשון שלו די צוויי רויזען פורסם ב- 1910.
כשהיה בצ'רנוביץ ערך את כתב העת של "קולטור-פֿעדעראַציע אין רומעניע" (פדרציית התרבות של רומניה). כמו כן ערך, יחד עם, יעקב בוטושנסקי ויעקב שטרנברג את כתב העת דער וועקער.
הוא כתב שירים וסיפורים לילדים וחלק מהם נכנס לספרי הלימוד בבתי הספר ביידיש. ביניהם: מעשהלעך פון בראשית, אלף-בית, די מאמע מיט די פינף זין (האמא עם חמשת הבנים), די קו און די קוקאווקע (הפרה והקוקיה), משלים. 
הוא המחיז סיפורים מקראיים ואגדות: אברהם אבינו, יוסף מוקיר שבת בארבע מערכות עם מוזיקה. יצירה זו הייתה אחד הניסיונות הראשונים ליצור אופרה ביידיש. ההצגות שכתב והעלה בתיאטרון הילדים שהקים זכו להצלחה גדולה בצ'רנוביץ.
שטיינברג כתב גם בעברית. ספרו חרוזים ומעשיות נכתב בחלקו בעברית וחלקו תורגם על ידי נתן אלתרמן.
ביאליק מאוד העריך את המשלים שלו ותכנן להוציא את המשלים שלו עוד ב- 1911 אבל מלחמת העולם הראשונה שיבשה את התוכניות. 
בוטושנסקי כתב עליו שיש הסוברים שהוא אחד הגאונים של ספרות יידיש בעוד שיש כאלה שמכחישים אתו לגמרי ... יש לו משלים שיש להם ערך אמנותי כמו אלה של לה פונטיין וקרילוב.
במשלים של שטיינברג הגיבורים הם לרוב חיות אבל התכונות הניתנות להן אינן שגרתיות. כך, למשל, החזיר הוא קמצן וחמדן בסדרת המשלים בעלי-בתים. הדוב הוא גנב אלים. שטיינברג משתמש באותיות האלף בית ובסימני הניקוד כגיבורים במשלים שלו.
הוא מרבה להשתמש בפסוקים מן המקרא, במובאות מן התלמוד והמדרשים ואפילו במובאות מספרות ההלכה והמנהגים.
מוסר ההשכל שלו הוא מורכב, בדרך כלל ויש לו כמה משמעויות אפשריות. 
שמואל ניגר כתב שהמשל של שטיינברג הוא משל המיועד למבוגרים אינטלקטואלים ולא לילדים, עבור האינטליגנציה ולא עבור העם הפשוט.
מיסאק מאנושיאן

מיסאק (מישל) מאנושיאן (בארמנית: Միսաք Մանուշյան‏; 1 בספטמבר 1906 - 21 בפברואר 1944) היה פעיל קומוניסטי ממוצא ארמני בתנועת ההתנגדות הצרפתית בימי מלחמת העולם השנייה.
מיסאק מישל מאנושיאן נולד באדיאמן באזור ארמני של ההאימפריה העות'מאנית. אביו נהרג ברצח העם הארמני ואמו נפטרה בעודו צעיר. מאנושיאן ואחיו נקלטו בבית יתומים צרפתי בג'וניה, לבנון, שהייתה אז כלולה בסוריה שתחת מנדט צרפתי, ובשנת 1925 הם עברו לצרפת, תחילה למרסיי ולאחר מכן לפריז. יחד עם כמה ארמנים נוספים יזם מאנושיאן מגזין ספרותי בעל אוריאנטציה שמאלנית עם שאיפות לשימור התרבות הארמנית בצרפת.
מאנושיאן הצטרף ל"קונפדרציה הכללית של העבודה" (Confédération Générale du Travail, בראשי תיבות: CGT) ודרך הצטרפות זו הגיע למפלגה הקומוניסטית הצרפתית בתקופה בה הוצאה מחוץ לחוק בגלל סירובה לגנות את הסכם ריבנטרופ-מולוטוב.
מאנושיאן פעל במסגרת F.T.P. – M.O.I., ארגון מחתרתי שפעל במסגרת הרזיסטאנס, נגד גרמניה הנאצית, בתחומי צרפת, ממרץ 1942 עד נובמבר 1943. מפקדה הראשון של הקבוצה ומייסד הסקציה הפריזאית היה בוריס הולבן (Boris Holban), יהודי יליד בסרביה. הארגון היה מחולק ל-4 קבוצות משנה: אחת של יוצאי רומניה, שנייה של יהודים יוצאי פולין, שלישית של איטלקים והרביעית של מומחי חבלה במסילות רכבת. הולבן פיקד על הקבוצה המחתרתית ממרץ 1942 ועד אוגוסט 1942, כשהוחלף על ידי מיסאק מאנושיאן, כיוון שסירב להגביר את תדירות הפעולות - הוא חשש שהדבר יביא לחשיפתם. המפקד החדש, מיסאק מאנושיאן, הוביל את הקבוצה לפעולות נוספות עד לחשיפתה ולכידת מרבית פעיליה בנובמבר 1943. המחתרת כללה כשלושים פרטיזנים ולידם עוד כארבעים מסייעים, חלקם מוותיקי מלחמת האזרחים של ספרד, רבים מביניהם יהודים. הקבוצה ביצעה 229 פעולות חבלה נגד הגרמנים, הנודעת ביותר הייתה חיסול גנרל האס אס יוליוס ריטר (Julius Ritter), האחראי לשילוחם של מאות אלפי צעירים צרפתים לעבודות כפייה בגרמניה.
לא ידוע מה הביא ישירות ללכידת הקבוצה על ידי הגסטפו, אך בנובמבר 1943 נלכדו 24 חברי הקבוצה, 23 גברים ואשה אחת, גולדה בנצ'יק. בני הקבוצה נשפטו ביום 18 בפברואר 1944, נידונו למוות והוצאו להורג.
ויקטוריה היסלופ

ויקטוריה היסלופ (באנגלית: Victoria Hislop) ‏ (נולדה בשנת 1959, ברומלי, מחוז קנט, בריטניה) היא סופרת בריטית.
מאבריק ויניאלס

שנים ראשונות

ויניאלס נולד בפיגרס, ספרד. את דרכו המוטורית החל בתחרויות מינימוטו ומוטוקרוס לפני שעבר להתחרות באופונועי מסלול בשנת 2002. ויניאלס התחרה באליפות קטלוניה בקטגוריית 50 סמ"ק והתחרה מספר עונות בקטגוריית ה-70 סמ"ק. בשנת 2007 זכה באליפות ספרד בקטגוריית 125 סמ"ק ושנה לאחר מכן חזר על ההישג. בנוסף, השתתף גם במספר תחרויות בסבב ה-IDM 125GP הגרמני. בשנת 2009 עבר להתחרות באליפות ה-CEV וסיים במקום השני, מרחק 4 נקודות ממיגל אוליברה הזוכה באליפות. עונה לאחר מכן, ניצח רק 2 מרוצים, לעומת 4 מרוצים שניצח אוליברה. למרות מספר הניצחונות הנמוך הוא הקדים את אולבירה בשתי נקודות, לאחר שסיים את כל שבעת המרוצים בעונה על הפודיום. באותה שנה לקח חלק במרוץ אחד במסגרת אליפות אירופה, מרוץ בו רשם ניצחון

125 סמ"ק ו-Moto3

בשנת 2011 החל להתחרות באליפות העולם בקטגוריית 125 סמ"ק כרוכב בקבוצתה של פריס הילטון. בגרנד פרי של לה מאן, המרוץ הרביעי בעונה, השיג את ניצחון הבכורה. עד לסיום העונה השיג שלושה ניצחנות נוספים ובסיומה הוכתר לרוקי העונה.
בעונת 2012 נחשב לאחד המועמדים המובילים לזכייה באליפות. למרות שניצח שישה מרוצים בחלק הראשון של העונה התקשה לשמור על יציבות ואיבד את ההובלה לטובת סנדרו קורטזה. לקראת הגרנד פרי המלזי, בו עדיין היה לו סיכוי תאורטי לזכות באליפות, הפתיע את קבוצתו כאשר טס במפתיע בחזרה לביתו ולא לקח חלק בתחרות.הוא שב להתחרות בשני המרוצים האחרונים של העונה, אותה סיים במקום השלישי.
בעונת 2013 התחרה עבור קבות Calvo. הוא הגיע לפודיום בכל עשרת המרוצים הראשונים של העונה, אך רק פעמיים כמנצח. למרוץ סיום העונה הגיע כשהוא ממוקם במקום השלישי אחרי לואיס סאלום ואלכס רינס. סאלום התרסק בשלב מוקדם של המרוץ, הוא חזר להתחרות, אך סיים במקום ה-14. רינס הוביל את המרוץ עד לפנייה האחרונה, בה הצליח ויניאלס לבצע עקיפה, לסיים כמנצח ולזכות בתואר האליפות.

Moto2

לאחר הזכייה באליפות עבר להתחרות בקטגוריית ה-Moto2. הוא חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת Pons, לצד לואיס סאלום, יריבו לשעבר. את ניצחון הבכורה בקטגוריה השיג במרוץ השני בעונה, שהתקיים באוסטין. במהלך העונה ניצח שלושה מרוצים נוספים ובסיומה דורג במקום השלישי.

סוזוקי

למרות שנותרה לו עוד עונה בחוזה, בספטמבר חתם על חוזה עם קבוצת סוזוקי ועבר להתחרות בקטגוריה הבכירה באליפות. עבור היצרן היפני, ששב לסבב לאחר מספר שנות העדרות, הייתה העונה עונת הערכות. האופנוע עבר מספר שינויים במהלך העונה. ויניאלס הצליח לסיים 16 מתוך 18 המרוצים בעונה ובשישה מהם צבר נקודות. בסיום העונה זכה בתואר רוקי העונה. הקבוצה ערכה שיפורים משמעותיים באופנוע לקראת עונת 2016, שיפור שבא לידי ביטוי בתוצאות במהלך העונה. בגרנד פרי הצרפתי השיג פודיום ראשון לאחר שסיים במקום השלישי ובגרנד פרי בסילברסטון השיג ניצחון ראשון. את העונה סיים במקום הרביעי.

ימאהה

חורחה לורנסו שרכב עבור קבוצת ימאהה הודיע על מעבר לקבוצת דוקאטי וויניאלס הוחתם כמחליפו, החל מעונת 2017. הוא ניצח את שני המרוצים הראשונים של העונה. בגרנד פרי באוסטין נאלץ לפרוש ואיבד את ההובלה לטובת ולנטינו רוסי. ניצחון בצרפת, לאחר קרב צמוד עם רוסי, העלה אותו שוב לראשות הטבלה. ויניאלס הצליח לשמור על המקום הראשון בשני המרוצים הבאים. בגרנד פרי הולנד נאלץ לפרוש ואיבד את הבכורה לאנדראה דוביציוזו. בעשרת המרוצים הבאים סיים 3 פעמים בפודיום ואת העונה סיים במקום השלישי.