ברונטוזאורוס

גודל

בעת גילויו ב-1879 היה הברונטוזאורוס אחד הדינוזאורים הגדולים ביותר שהיו ידועים עד אז. במהלך המאה ה-20 נתגלו דינוזאורים שהיו גדולים ממנו באופן ניכר. גם האפטוזאורוס היה ככל הנראה גדול ממנו, אך כדי לקבוע זאת בוודאות יש להסדיר סופית את החלוקה בין המינים ולשייך את המאובנים החדשים שנמצאו לטקסונים המתאימים. משקלו של ברונטוזאורוס נע בין 18 ל-35 טון ואורכו היה כ-22 מטרים (72 רגל).

פלאוביולוגיה

האנטומיה, המראה, המאפיינים וההתנהגות של הברונטוזאורוס היו מאוד דומים לאלה של האפטוזאורוס.
ברונטוזאורוס היה אחד הזאורופודים הנפוצים בתקופתו. הוא היה אוכל צמחים ולפי ניתוח סימני השחיקה על שיניו כנראה שעיקר מזונו היה מגוון צמחים שגדלו על פני הקרקע. הוא השתמש בצווארו הארוך כדי לאכול באופן לא בררני צמחים שונים וכנראה שלעיתים אף זקף אותו כלפי מעלה כדי לאכול עלים מצמרות העצים.
על תנוחת הצוואר של הברונטוזאורוס יש מחלוקת: האם החזיק רוב הזמן את צווארו זקוף או באלכסון כמו ברכיוזאורוס או שהחזיק אותו במקביל לפני הקרקע בגובה הכתפיים או אף שמוט כמו דיפלודוקוס. ניתוח של עצמות הצוואר של ברונטוזאורוס ודיפלודוקיים אחרים הראה שככל הנראה רוב הזמן היה צווארו של ברונטוזאורוס שפוף קמעה כלפי מטה (דבר שמתאים לכך שאכל בעיקר צמחייה נמוכה) ורק לעיתים זקף את ראשו.
זנבו של ברונטוזאורוס היה ארוך במיוחד ודמוי שוט. כנראה ששימש ככלי נשק להגנה עצמית (הצלפה בטורפים כמו אלוזאורוס). סימולציית מחשב הראתה שברונטוזאורוס יכול היה להצליף בזנבו וליצור שריקת קול בעוצמה של 200 דציבלים. נראה שהצלפה בזנב שימשה גם לתקשורת, כגון אזהרה מפני טורפים.
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 סברו הפלאונטולוגים שהברונטוזאורוס לא יכל לתמוך בגופו הגדול וכבד ולכן חי בתוך ביצות או אגמים רדודים, כך שצווארו הארוך משמש לו מעין שנורקל. כיום יודעים הפלאונטולוגים שסברה זו שגויה ושהברונטוזאורוס היה בעל חיים יבשתי לחלוטין שעצמותיו ורגליו העבות דמויות העמודים הצליחו לשאת את משקלו הרב.

תולדות המחקר הפלאונטולוגי

ב-1877 גילה הפלאונטולוג עותניאל צ'ארלס מארש מאוניברסיטת ייל את האפטוזאורוס ("לטאה מטעה" או "לטאה רמאית") . השם ניתן לו מפני שעצמות ה-chevron שבזנב דמו לאלה של מוסזאורוס (זוחל ימי קדום).
ב-1879 גילה מארש שלד כמעט שלם, למעט גולגולת, חלק מעצמות הזנב ועצמות כפות הרגליים. השלד שגילה היה הגדול ביותר שנתגלה עד אז. בשל גודלו הרב מארש קבע כי מדובר בסוג טקסונומי חדש ונתן לו את השם ברונטוזאורוס, "לטאת הרעם", כתיאור יצירתי לגודלו הרב שכן פסיעותיו הכבדות יוצרות רעשי רעם חזקים. השם המלא שנתן מארש לשלד היה Brontosaurus excelsus. ב-1905 הוצב השלד במוזיאון פיבודי להיסטוריה של הטבע, כאשר החלקים החסרים הושלמו בחלקים שנלקחו ממאובנים של זאורופודים אחרים. הגולגולת של השלד נלקחה מקמרזאורוס, דבר שהתברר כטעות מאוחר יותר.
ב-1903 פרסם אלמר ריגס מאמר ובו קבע שהברונטוזאורוס הוא בעצם מין של אפטוזאורוס. דעתו נתקבלה על ידי הקהילה המדעית והשם "ברונטוזאורוס" כשם מדעי בוטל (מאחר שהשם "אפטוזאורוס" ניתן קודם). עם זאת, השם "ברונטוזאורוס" שרד בתרבות הפופולרית זמן רב לאחר מכן, ויש עדיין מספר פלאונטולוגים שטוענים ש-Apatosaurus ajax ו-Brontosaurus excelsus הם סוגים נפרדים ולכן השם "ברונטוזאורוס" תקף. ב-7 באפריל 2015 פורסם מחקר בכתב העת Nature שמנתח מחדש באופן סיסטמטי את מיני משפחת הדיפלודוקיים וזה קבע שהברונטוזאורוס אקסלסוס הוא סוג נפרד מהאפטוזאורוס ולכן ברונטוזאורוס הוא טקסון תקף. לסוג ברונטוזאורוס שויכו המינים Apatosaurus excelsus ו-Apatosaurus yahnahpin, שהפכו ל-Brontosaurus excelsus ו-Brontosaurus yahnahpin' וכן המין Brontosaurus parvus.
מאובניו נתגלו בארצות הברית, במדינות קולורדו, אוקלהומה ויוטה, בעיקר בתצורת מוריסון המתוארכת לגיל המלם של שלהי תור היורה, כ-156-146 מיליון שנה לפני זמננו.