google/wiki40b huggingface dataset:
אתר אינטרנט

אתר אינטרנט הוא אוסף של דפי אינטרנט (ולעיתים משאבים נוספים) המקושרים ביניהם ולרוב שותפים לשם תחום מסוים, וניתנים לגישה דרך רשת האינטרנט. בדרך כלל, מדובר בדפים המוחזקים כולם על אותו השרת, אם כי לעיתים, אתר אחד עשוי להתארח על גבי מספר שרתים. אתרים רבים מאוחסנים אצל ספקי שירות אירוח אתרים. אתרי אינטרנט מאורגנים כך שהם מנוהלים על ידי גורם יחיד – מנהל האתר. 
כיום ישנם כחצי מיליארד אתרי אינטרנט בעולם בעלי שם תחום (נכון ל-מרץ 2016). מכלול אתרי האינטרנט הזמינים לציבור נקרא באנגלית ה-World Wide Web (רשת כלל-עולמית) או בראשי תיבות WWW. מקובל להתחיל שמות מתחם של אתרי אינטרנט ב-www, אם כי אין לכך שום סיבה טכנית.

הרכבו של אתר

דפיו של אתר אינטרנט כתובים בקוד המבוסס על תקן ה-HTML או ה-XHTML, ולרוב, ייעשה שימוש ב-CSS לשם עיצוב הדף.
ניתן לשלב באתר תוכן דינמי ואינטראקטיבי באמצעות קוד בשפת JavaScript, המובנית ברוב הדפדפנים (או בשפת VBScript של מיקרוסופט), כשכבה נוספת על גבי קוד ה-HTML שבדפיו של האתר. 
לעיתים, נעשה שימוש בטכנולוגיות צד שרת, כגון PHP, ‏ASP ו-Node.js. בעת השימוש בהן הקוד מתורגם כבר בשרת האתר, מיד עם קבלת בקשת הדף מהמשתמש, ומייצר קוד HTML שהדפדפן של המשתמש יוכל לפרש ולהציג. לעיתים קרובות, השימוש בטכנולוגיות אלו נעשה כדי לשלב מידע מתוך בסיס נתונים שנמצא על השרת.
דפדפן כולל בדרך כלל פלאג-אין-ים ("תוספים" או "הרחבות"), המאפשרות הצגת תוכן גרפי פעיל ואפקטים מתקדמים, אשר אינם כלולים בתקן HTML הבסיסי, כגון מצגות Flash ויישומוני Java. אך בשנים האחרונות השימוש תוספים פחת בגלל החידושים שהוצגו ב-HTML5 וכן חוסר התמיכה בתוספים במכשירי המובייל. 
על מנת לאפשר לגולש התמצאות נוחה באתר, כך שיוכל להגיע במאמץ מזערי לכל אחד מדפי האתר המעניינים אותו, עומדים לרשותו בדרך כלל כלים לניווט באתר.
ככלל, רוב דפיו של אתר אינטרנט נגישים במישרין או בעקיפין מדף אחד מרכזי הנקרא "דף הבית" (אין לבלבל מושג זה עם דף הבית של הדפדפן).
אתרים מסוימים עשויים לדרוש הרשמה או תשלום כדי לגשת לאזורים מסוימים באתר.

סוגי אתרי האינטרנט

אתרי האינטרנט הקיימים מתחלקים לשני סוגים:

אתר אינטרנט סטטי

אתר זה מורכב בדרך כלל מקבצים של דפי HTML שאין בהם שינוי, והוא מוצג לגולש בדיוק בפורמט שבו הוא מאוחסן על גבי השרת. אתר זה ידוע באנגלית בשמות: "אתר קלאסי", "אתר חמישה עמודים", ו"אתר חוברת" מכיוון שהוא מציג אינפורמציה קבועה לגולש. האינפורמציה יכולה להיות במלל, תמונות, אנימציית פלש, אודיו ווידאו וכן תפריטים וניווט הידודי. אתר מהסוג הזה בדרך כלל מראה אותה אינפורמציה לכל הגולשים, ולכן הוא דומה לחוברת פרסומית מודפסת המחולקת ללקוח.
כדי ליצור אתרים מסוג זה אפשר להיות מעצב, ואין צורך להיות מתכנת. אתרים אלו מוקמים לצרכים פשוטים בעיקר.

היסטוריה

אתר האינטרנט הראשון אי-פעם הועלה לרשת, כשטים ברנרס-לי העלה את האתר הראשון בשנת 1991. כשמנסים להבין מה המשמעות של האתר הראשון ברשת שתהפוך 20 שנה לאחר מכן לרשת בת מיליארדי דפי אינטרנט ואתרים שונים, צריך להבין שכשהעלו אותו ב-6 באוגוסט 1991, למעשה נפתחה הרשת הכלל עולמית WWW, קיצור באנגלית של "רשת עולמית רחבה". זה היה מסמך המחשב הראשון שכלל את הלינקים - קישורי האינטרנט. כמובן שבהיעדר אתרים אחרים, כל הקישורים שהיו בו הובילו לדפים נוספים באתר שהכיל אותו, כיוון שאתרים אחרים לא היו. האתר כולו רץ אז על המחשב או תחנת העבודה של טים ברנרס-לי, ממציא האינטרנט. תחנה זו שבמכון CERN הייתה למעשה שרת האינטרנט הראשון בעולם.
פרנסס רדאי

פרנסס רדאי (נולדה ב-29 בינואר 1944) היא פרופסור אמריטה בקתדרה לדיני עבודה ע"ש ליברמן, בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית ומשמשת כפרופסור מן המניין במסלול האקדמי המכללה למינהל, שם היא מכהנת גם כיושבת ראש תוכנית המוסמך וכנשיאה של כבוד במרכז קונקורד לחקר קליטת המשפט הבינלאומי בישראל. נכון ל-2011, רדאי חברה בקבוצת עבודה של מועצת זכויות האדם של האו"ם לעניין הפליה נגד נשים. נוסף על כך, היא פעילת זכויות אדם ופמיניסטית.

ביוגרפיה

רדאי גדלה במנצ'סטר. למדה משפטים בבית הספר לכלכלה של לונדון. היא עבדה כחוקרת במכון הבריטי למשפט בינלאומי ומשפט משווה. בין השנים 1966 עד 1968 שהתה באוניברסיטת מזרח אפריקה ויצרה שם את הקורס לדיני עבודה. בשנת 1968 עלתה לישראל וכתבה דוקטורט באוניברסיטה העברית. הייתה פרופסור אורח באוניברסיטאות דרום קליפורניה וטוליין.
בעבר עמדה רדאי בראש הקתדרה לדיני עבודה ע"ש ליברמן באוניברסיטה העברית ושימשה עורכת ראשית של Israel Law Review. כיום, היא מכהנת כנשיאה של כבוד במרכז קונקורד לחקר קליטת המשפט הבינלאומי בישראל במסלול האקדמי המכללה למינהל וחברה בתוכנית לכלכלה וחברה במכון ון ליר בירושלים. בשנים 1992–1996 כיהנה רדאי כיו"ר מרכז לייפר ללימודי נשים בארץ ובעולם. בשנים 1996–2000 כיהנה כיו"ר הוועדה האקדמית של מרכז מינרבה לזכויות אדם, ובשנים 2000–2007 כיהנה כיו"ר האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים וחקר המגדר, כחברת הוועד המנהל של קשב - מרכז להגנת הדמוקרטיה בישראל, חברת המועצה הציבורית של אמון הציבור. החל משנת 2005 מכהנת רדאי כחברת ההנהלה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל. נוסף על פעילויותיה אלה, רדאי מרצה גם במכללה החברתית כלכלית.
במחקריה בדיני עבודה פיתחה רדאי תאוריות בתחום שוויון והשתתפות אוכלוסיות שהיא מגדירה כמוחלשות: נשים, עובדים ומיעוטים, בכלל האוכלוסייה. היא פעילה ציבורית בתחום ומרבה להרצות ולתת חוות דעת משפטיות בפני ועדות ובפורומים שונים. בשנים 1986–1992 כיהנה כיו"ר מייסדת של המרכז המשפטי של שדולת הנשים, בשנים 2000–2001 כיהנה כחברת הוועדה הממלכתית לקביעת גיל הפרישה, בשנים 2007–2010 כיהנה כיו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה בלשכת עורכי הדין, והחל משנת 2010 מכהנת כיו"ר הוועדה המייעצת לנציבות שוויון הזדמנויות העבודה. מאז שנת 1979 עוסקת רדאי גם בייצוג תובעים בבתי הדין לעבודה בסוגיות של זכויות עובדים, וכן עותרים בבג"ץ בסוגיות של זכויות אדם. בין היתר, ייצגה רדאי את נשות הכותל במאבקן למען זכויות תפילה ואת ד"ר נעמי נבו במאבקה למען גיל פרישה שווה לנשים ולגברים.
רדאי קיבלה מאת לשכת עורכי הדין את אות "נשים במשפט", על תרומה מיוחדת לקידום מעמד האשה לשנת 2002.
בין השנים 2000–2003, התמנתה לחברה מומחית, בוועדת האו"ם לביעור כל צורות ההפליה כנגד נשים. ב-2011 נבחרה כחברה בוועדה במסגרת "המועצה לזכויות האדם" של האו"ם, שמקום מושבה ז'נבה.
רדאי הוצבה במקום ה-96 ברשימת מרצ בבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013. 
פרנסס רדאי נשואה ואם לשלושה ילדים.
מנזר חורזו

היסטוריה

הקמת המנזר החלה בשנת 1690 בידי הוויווד קונסטנטין ברנקוביאנו, שליט וולאכי, אשר, יחד עם בני משפחתו, תרם רבות להקמת מנזרים וכנסיות ברחבי ולאכיה. להקמתו, בחר ברנקוביאנו במקום שקט ליד יובלו של נחל קטן, הזורם בין ההרים המיוערים. הקולות היחידים שהפריעו את השקט באזור היו קולות של ליליות, ברומנית "חוחורז" (Huhurez), ואלה העניקו לאתר את שמו. במקום שכן קודם לכן מקום פרישה לנזירים, שמועד הקמתו אינו ידוע. 
הקתוליקון במנזר, המוקדש לקונסטנטינוס ולפלוויה יוליה הלנה, הושלם ביוני 1692 וציורי הקיר והאיקונות בחלל המבנה הושלמו ב-30 בספטמבר 1694. באותה תקופה הוקמו במתחם מבנים נוספים, ובהם מגורי הנסיך, קלויסטר בן שתי קומות שהורכב משתי שורות של תאים וכן מטבחים. הבולניצה (בית מרפא הנסמך למנזר) הוקמה בידי אשתו של הוויווד, הגבירה מריה (Maria Doamna), בשנת 1696 בסמוך לקתוליקון, וכן נבנו לידו שתי סקיטות, האחת  הוקדשה לשליחים (Schitul Sfinţii Apostoli) ב-1698, והאחרת לסטפנוס הקדוש (Schitul Sfântul Ştefan) ב-1703. הכניסה אל המתחם נקבעה בחומתו המערבית, אך זמן מה לאחר מכן הוקם במקום רפקטוריום, והכניסה אל המנזר הועתקה אל החומה הדרומית, ונקבעה מתחת למגדל הפעמונים. 
המנזר ניזוק במלחמת אוסטריה-טורקיה בשנים 1716-1718 ובמלחמה העות'מאנית-רוסית בשנים 1792-1787, וכל המבנים ששכנו מחוץ למתחם מוקף החומה הושמדו.

הקתוליקון

הקתוליקון הוא מבנה ובו שלוש ספינות המסתיימות בשלושה אפסיסים. מעליו שני מגדלים מרובי צלעות וחלונות, הנושאים כיפות וצלבים. בחזית המבנה ניצב נרתקס גדול הבנוי בצורת ארקדה, ורק חלקה זה של הכנסייה נבנה בסגנון הברנקובאני. צידו החיצוני של המבנה מעוטר בפנלים מלבניים ובנישות עגולות שבהן דוגמאות גאומטריות. בארקדה של הנרתקס תשעה מפתחים הנושאים קשתות, ואלה נשענות על עשרה עמודים בסגנון הרנסאנס. שלוש מהקשתות משמשות ככניסות אל הנרתקס משלושת צדדיו, וביתר קבועים חלונות. הכניסה הראשית אל הנרתקס שוכנת בצידו הקדמי, והוא בנויה כפורטיקו נושא כיפה הבולט מחזית הנרתקס. פנים הנרתקס מעוטר בעושר רב: בשורה התחתונה שוכנים מתנות שהעניקו למנזר קונסטנטין ברנקוביאנו, אשתו ואחד-עשר ילדיהם, ועל הקיר המזרחי ציור קיר גדול של יום הדין האחרון. דלת הכניסה מהנרתקס אל חלל הכנסייה עשויה משיש ונושאת סמלי אצולה. האיקונוסטאזיס בתוך הכנסייה פוסל מעץ ליים והוא מעוטר במנורות העשויות מזהב ומכסף. קירות הכנסייה מעוטרים בציורי קיר עשירים המתארים סצנות דתיות ודמויות ממשפחת ברנקוביאנו וממשפחות אצולה נוספות. בכנסייה נמצא קברו של אב המנזר הראשון, וכן קברו המיועד של קונסטנטין ברנקוביאנו, אשר נקבר לבסוף בכנסייה בבוקרשט. הקתוליקון שופץ באופן מקיף במספר הזדמנויות במאה ה-19 ובמאה ה-20.
ויליאם דוראנט

ויליאם קראפו "בילי" דוראנט (באנגלית: William Crapo "Billy" Durant; ‏8 בדצמבר 1861 - 18 במרץ 1947) היה חלוץ תעשיית הרכב בארצות הברית, והראשון שייצר מערכת של חברות שמייצרות סוגי מכוניות שונים.

חייו

נולד בבוסטון, מסצ'וסטס, כנכד למושל מישיגן הנרי קראפו. נשר מבית ספר תיכון, ועד 1890 הפך ליצרן מוביל של כרכרות סוסים בפלינט, מישיגן. כשהפך למנהל חברת ביואיק ב-1904, הפגין הצלחה גדולה ולאחר זמן קצר הפך לנשיא החברה. ב-1908 הקים את ג'נרל מוטורס ומיד לאחר מכן מכר חלק ממניותיו ועם הרווחים קנה את אולדסמוביל. רכישותיו כללו את אוקלנד (כיום פונטיאק), קדילאק וחברות נוספות.
ב-1910 נכנס דוראנט לקשיים כלכליים והעביר את השליטה בג'נרל מוטורס. ב-1911 הקים יחד עם לואי שברולה את חברת שברולט. ב-1915 הצליח לחזור לראשות ג'נרל מוטורס אך הפסיד אותה שוב ב-1920.
ב-1921 הקים את חברת דוראנט מוטורס, תחילה עם מותג אחד בלבד, אך מאוחר יותר, כמו בג'נרל מוטורס, רכש מספר מותגי מכוניות. הזול מביניהם נקרא "סטאר". למרות זאת, הוא לא הצליח לשחזר את הצלחתו, והמשבר הכלכלי העולמי של 1929 שלאחריו הגיע השפל הגדול חיסלו סופית את החברה ב-1933.
בשנות ה-20 הפך דוראנט ל"שחקן" מוביל בוול סטריט וביום שלישי השחור חבר למשפחת רוקפלר ואיילי הון אחרים לקניית מספר גדול של מניות כדי להראות לציבור את ביטחונם בשוק המניות, אך ניסיונו נכשל.
ברצלונה (הוקי קרח)

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1972, לאחר הקמת Pista de Gel. התואר הראשון היה הזכייה בגביע הלאומי בשנת 1976. באמצע שנות השמונים של המאה העשרים פורקה קבוצת הבוגרים ונותרה רק את קבוצת הנוער.
בשנת 1990 חזר המועדון לתחרות העליונה עם הקמתה מחדש של קבוצת הבוגרים ולאחר מכן המועדון זכה בתחרויות הליגה והגביע בעונת 1996/97 ומאז זכה בשתי אליפויות נוספות, האחרונה שבהן בעונת 2008/2009.
הפונותיקה הלאומית

הפוֹנוֹתֵיקָה הלאומית או "ארכיון הצליל הלאומי", הוא אוסף של צלילים מוקלטים, שמטרתו להוות את "הזיכרון המוזיקלי" של העם היהודי ושל הקהילות הלא-יהודיות בישראל. 
הפונותיקה היא חלק מהמחלקה למוזיקה של הספרייה הלאומית וחלק מתוך "המרכז לחקר המוזיקה היהודית". מטרתה לאסוף, לקטלג ולשמֵר את מסורות המוזיקה של הקהילות היהודיות בישראל ומחוצה לה, וכמו כן מסורות של הקהילות הלא-יהודיות בישראל (מוסלמים, נוצרים, שומרונים, דרוזים, בדואים וכך הלאה). הפונותיקה משמשת כלי עזר לחוקרים בענייני המוזיקה היהודית והישראלית, אך גם לחוקרי ההיסטוריה היהודית הישראלית החדשה. הפונותיקה הוקמה על ידי ישראל אדלר שאף נמנה עם מייסדי האיגוד העולמי לארכיוני צליל - IASA‏, 
הבעיה המרכזית בפונותיקה היא ההתחדשות המתמדת, היקרה מאד, של אמצעי ההקלטה והשימור. בתחילת המאה ה-21 נערך בפונותיקה מבצע מקיף של דיגיטציה מטעם "קרן לגסי הריטג'" (Legacy Heritage Fund)-ארגון הבא לשמר תרבות יהודית, שיאפשר, בין השאר, גם העלאת אוצרות הפונותיקה לרשת האינטרנט, מנהלת הפונותיקה היא  ד"ר גילה פלם.
מקור השם פונותיקה לאומית הוא תרגום מצרפתית של Phonothèque nationale, מה שהיה ארכיון הצליל הלאומי של הספרייה הלאומית של צרפת (Bibliothèque nationale), היום ארכיון זה הוא חלק מהמחלקה האודיו-ויזואלית שם.
מבריק רצפות

מבריק רצפות הוא מכשיר חשמלי, המשמש לניקוי ותחזוקה של שטח בנוי ללא שטיחים, כמו: פרקט, רעפים, שיש ורצפת לינולאום. עמוד הבסיס של המבריק רצפות הוא גדול וזקוף, והכידון רחב, כך שנדרש להשתמש בשתי הידיים על הכידון כדי לתפעל את המכשיר. המכשיר שידוע גם בשם "מכשיר הרצפה הסיבובית", עשוי ממספר מברשות, המסתובבות בצורה מעגלית במהירות של לפחות 1000 סל"ד. המכשיר מנקה משטחים שטוחים במהירות הרצויה שבוחר בעל-המכשיר. במרכז המבריק רצפות, ישנו מנוע קטן המסובב בצורה ישירה את הכרית בצורה מעגלית בכיוון אחד.
השימוש במבריק הרצפות נפוץ בעיקר בבתי ספר, בתי חולים, מוסדות ומשרדים. כדי להקל על המשתמש במכשיר, בתחתית המכשיר מותקנים גלגלי גומי קטנים להזזה נוחה וקלה. גרסאות קטנות של המכשיר, נמכרות לשימוש ביתי לעיתים קרובות בשם "מנקה רצפות קשה".
הכתם העיוור

הכתם העיוור הוא אזור בשדה הראייה של העין שאינו נקלט על ידי חוש הראייה. הראשון שגילה תופעה זו היה הפיזיקאי אדם מריוט בשנת 1660.
תופעה זו נוצרת בעקבות העדר רגישות לאור בנקודת החיבור בין רשתית העין לבין עצב הראייה, אשר מעביר את המידע החזותי מהרשתית למוח. הכתם העיוור הוא הנקודה שבה אלומת האקסונים של תאי הגנגליון יוצאת מהרשתית. משום שבאזור זה לא קיימים תאים קולטי אור, קרני האור אשר מגיעות לנקודה זו אינן נקלטות. כתוצאה מכך, המוח אינו מקבל מידע על חלק קטן משדה הראייה של כל עין.
המוח מתגבר על כך בעזרת מידע מהעין השנייה, וכן על ידי השלמת הפרטים החסרים מתוך אזורים סמוכים בשדה הראייה. לכן, בתפיסה החזותית שלנו אנו כלל לא מבחינים בקיומו של הכתם העיוור.
להלן בדיקה פשוטה למציאת הכתם העיוור:
אמיליה פוקס

ביוגרפיה

אמיליה פוקס נולדה בלונדון. הוריה הם השחקנים ג'ואנה דייוויד ואדוארד פוקס. יש לה אח פרדי ואחות למחצה לוסי. היא התחנכה ב"בריאנסטון סקול" ולמדה ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 1995 בסדרת הדרמה "גאווה ודעה קדומה" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. היא גילמה את דמותה של ג'ורג'יאנה דארסי, אחותו הצעירה של מר דארסי (בגילומו של קולין פירת). תפקידה הבא היה ב-1997 כאשתו השנייה של מר דה וינטר במיני-סדרה "רבקה" על פי רומן של דפנה דה מוריה לצידו של צ'ארלס דאנס. אמה, ג'ואנה דייוויד גילמה את אותה דמות בעיבוד לרומן שנעשה ב-1979. ב-1998 כיכבה בסדרה "המגדל העגול" על פי ספר מאת קתרין קוקסון, לצידו של בן מיילס. בסדרה זו גילמה את ונסה רדקליף, נערה מבית אמיד שנאלצת לעזוב את ביתה אחרי שהיא נכנסת להריון. ב-2003 שיחקה את ג'יין סימור בסרט טלוויזיה על חיי המלך הנרי השמיני. כמו כן גילמה את דמותה של קתרין הווארד הדמות הראשית במחזה "קתרין הווארד" מאת רובין לפוור ב"צ'יצ'סטר פסטיבל תיאטר".
ב-2004 החלה להשתתף בסדרת המתח של ה-BBC עדות אילמת, בה היא מופיעה בדמות ניקי אלכסנדר החוקרת פשעים כחלק מצוות פתלוגים. עד כה השתתפה ב-66 פרקים של הסדרה. עוד ב-2004 שיחקה כליידי מרגרט במיני סדרה "Gunpowder, Treason and Plot" על מזימת אבק השריפה שהתרחשה באנגליה בתקופת המלך ג'יימס הראשון. ב-2005 שיחקה בסרט הקומדיה "איזו מאמי" בתפקיד רוז ג'ונס. היא כיכבה בסרט "דברים שצריך לעשות לפני גיל 30" יחד עם בילי פייפר. ב-2008 הופיעה בסרטו של ביילי וולש "Flashbacks Of A Fool".
פוקס גילמה את דמותה של השחקנית לין פרדריק, שהייתה אשתו של פיטר סלרס, בסרט "החיים על פי פיטר סלרס" בכיכובו של ג'פרי ראש. הסצינות בהשתתפותה נחתכו בעריכה ואפשר לראות אותה מופיעה ברקע לקראת סיום הסרט. ב-2008 חזרה להופיע לצידו של צ'ארלס דאנס במיני-סדרה של רשת ITV1 ‏"Fallen Angel".
ב-2008 דיבבה את הדמות 'בטינה' בגרסה האנגלית של סרט האנימציה הנורווגי "לשחרר את ג'ימי". הדיאלוג נכתב על ידי סיימון פג שהיה בין השחקנים בסרט כמו גם וודי הרלסון. ב-2009 שיחקה בתפקיד מורגוז בסדרה "מרלין" של ה-BBC, וגילמה את דמותה של המלכה אליזבת השנייה בסרט הדוקומנטרי "המלכה" של ערוץ 4 הבריטי.
ביולי 2005 התחתנה עם השחקן ג'ארד האריס בנו של ריצ'רד האריס. הם נפרדו ב-2008 וביוני 2010 התגרשו. היא נמצאת במערכת יחסים עם השחקן ג'רמי ג'ילי,
ליסבת פלמה

ביוגרפיה

פלמה לבית פריס נולדה בסטוקהולם שוודיה. ב-1955 היא סיימה את אוניברסיטת סטוקהולם בפסיכולוגיה, היא עבדה כפסיכולוגית ילדים במועצת מחוז סטוקהולם.
מ-1987 ועד 1999 הייתה יושב ראש מועצת קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים-שוודיה ופעלה כנגד ניצול מיני של ילדים, מ-1990 ועד 1991 שימשה כיושבת ראש כלל הארגון.
היא נישאה לאולוף פלמה ב-1956, לאחר מכן הוא כיהן פעמיים כראש ממשלת שוודיה, מתוקף כך כיהנה כגברת הראשונה, ב-1986 הייתה עדה לרצח בעלה .
דיוגנס לארטיוס

תוכן החיבור

ספר א:  פרולוג, תאלס, סולון, כילון איש ספרטה, פיטאקוס איש מיטילנה, ביאס, קלאובולוס איש לינדוס, פריאנדרוס, אנכארסיס, מיסון, אפימנידס, פרקידס.
ספר ב: אנכסימנדרוס, אנכסימנס, אנכסגורס, ארכלאוס, סוקרטס, קסנופון, אסכינס, אריסטיפוס, פאידון, אוקלידס, סטילפו, קריטון, סימון, גלאוקון, סימיאס, קבס, מנדמוס.
ספר ג: אפלטון.
ספר ד: ספאוסיפוס, קסנוקרטס, פולמון מאתונה, קראטס, קראנטור, ארקסילאוס, ביון, לאקידס, קרנאדס, קליטומאכוס.
ספר ה: אריסטוטלס, תאופרסטוס, סטראטו, ליקון, דמטריוס מפלרום, הרקלידס.
ספר ו: אנטיסתנס, דיוגנס, מונימוס, אונסיקריטוס, קראטס, מטרוקלס, היפרכיה, מניפוס, מנדמוס.
ספר ז: זנון מקיטיון, אריסטון, הרילוס, דיוניסיוס, קלאנתס, ספאירוס, כריסיפוס.
ספר ח: פיתאגורס, אמפדוקלס, אפיכרמוס, ארכיטס, אלכאיון, היפאסוס, פילולאוס, אאודוקסוס.
ספר ט: הרקליטוס, קסנופאנס, פרמנידס, מליסוס, זנון מאליאה, לוקיפוס, דמוקריטוס, פרותגורס, דיוגנס איש אפולוניה, אנקסארכוס, פירון, טימון.
ספר י: אפיקורוס.
דיוגנס לארטיוס עסק גם בשירה, אך חרוזיו לא זכו באותה מידה של הצלחה.

דיוגנס על היהודים

דיוגנס טען בספרו כי יש המייחסים את מוצא היהודים למאגי (Magi) (חסידי הזורואסטריות).
ב"חיי סוקרטס" מצטט דיוגנס את יוסטוס איש טבריה כמקור סמכות לידיעה מפוקפקת הקשורה להתערבות אפלטון במשפטו של מורו, ואף מציין את שמו של הספר של יוסטוס: "הזֵר" או "עטרת הראש".
זוהי ההתייחסות היחידה ליוסטוס על ידי סופר פגאני ודיוגנס אינו מציין שיוסטוס היה יהודי.
גליפולי

גליפולי (בטורקית: Gelibolu Yarımadası, ביוונית: Καλλίπολις‏, Kallipolis) הוא שמו של חצי אי בתראקיה הטורקית, חלקה האירופי של טורקיה, הנושק בצד מערב לים האגאי ובצד דרום למצרי הדרדנלים. בשל היותה של העיר מוגנת מרוחות ובעלת אספקת מים שופעת שלטה העיר על השיט בדרדנלים ועל הכניסה לים מרמרה.
מקור השם גליפולי במלה היוונית "קאליפוליס" (Καλλίπολη), שפירושה "העיר היפה". בעת העתיקה נקרא חצי האי הכרסונסוס התראקי.
ב-1204 נכבשה קונסטנטינופול על ידי הצלבנים של מסע הצלב הרביעי. במסגרת חלוקת השלל בין האימפריה הלטינית לבין הוונציאנים הוענקה גליפולי לדוג'ה של ונציה, אנריקו דאנדולו. לוונציאנים לא היה כוח צבאי מספיק להחזיק את העיר והביזנטים קיבלו אותה לידיהם.
ב-1354 הייתה רעידת אדמה. העות'מאנים ניצלו את המצב והשתלטו על המקום.
ב-1366 התקיים מסע הצלב של אמדיאוס, אחיינו של הקיסר יוחנן ה-5, וגליפולי נכבשה על ידי הביזנטים.
ב-1376 העות'מאנים והגנואזים עזרו לאנדרוניקוס ה-4 לחזור לקונסטנטינופול ובתמורה קיבלו חזרה את גליפולי.
קיפול נייר לשניים

האתגר של קיפול נייר לשניים מספר פעמים רב, מעל לשמונה קפלים זה על זה, נחשב זמן רב לבלתי אפשרי. בשנת 2001 הוכיחה והדגימה תלמידת תיכון בשם בריטני גאליוון (Britney Gallivan) (ילידת 1985) כי לא קיימת מגבלה תאורטית על קיפול נייר, ללא קשר לעוביו, בתנאי שמוכנים לכך שיהיו חלקים בנייר שלא יחפפו בדיוק לחלקים אחרים.

פתרון הבעיה

גאליוון פתרה את הבעיה בעקבות שאלת אתגר אשר ניתנה לה בשיעור מתמטיקה בתיכון - לקפל נייר 12 פעמים. גאליוון, בניסיון להבין את הגורם המקשה על הקיפול ניסחה את המשוואה המתמטית המתארת את התנאי המגביל קיפול נייר בעובי t, בכיוון אחד, n פעמים. היא הדגימה כי אורך הנייר המינימלי, L, הדרוש לשם הקיפול ניתן על ידי המשוואה: . 
גאליוון הוכיחה כי הגורם המקשה על הקיפול איננו עובי הנייר המקופל או הכוח הפיזי הנדרש לצורך ביצוע הקיפול, כפי שהיה נהוג לחשוב, אלא דווקא כמות הנייר הנדרש לצורך סיבוב הדף באזור המקופל. לאחר פתרון המשוואה היא אף הדגימה את הפתרון הלכה למעשה ובתחילת 2002 קיפלה גיליון נייר ארוך 12 פעמים.
גאליוון אף ניסחה את הגורם המגביל קיפול נייר בעובי t בכיוונים מנוגדים מספר פעמים השווה ל-n וגילתה שבקירוב רוחב הנייר המינימלי, W, הדרוש לשם כך הוא:
.

סדרי גודל בקיפול מרובה

מכיוון ש- מילימטרים הם יותר מ-400,000 קילומטרים, קיפול של דף נייר בעובי 0.1 מ"מ 42 פעמים ייצור ערימה שגובהה גדול מהמרחק בין כדור הארץ לירח. לפי הנוסחה של גאליוון, אורך הנייר הדרוש לסדרת קיפולים כזו הוא כ- קילומטרים, שהם כ-10,000 פעמים המרחק לאלפא קנטאורי ובחזרה.
הנוסחה של גובה הנייר אחרי N קיפולים
N=מספר הקיפולים
T=עובי הדף
X=גובה הדף שיווצר
הגעה לגובה מסוים
כדי להגיע לגובה ספציפי בעזרת קיפולי נייר מסוג זה אפשר להיעזר בנוסחה הבאה, נשתמש באותם משתנים מהפסקה הקודמת (הX והT כמובן באותן יחידות מידה).
דוגמאות
אם ניקח דף רגיל בעובי של 0.05 מ"מ ונקפל אותו 15 פעמים הוא יהיה בגובה מטר וחצי בערך.
אחרי 24 פעמים 800 מטר.
אחרי 43 פעמים נגיע לירח.
אחרי 52 פעמים נגיע לשמש ונוכל לחזור גם חצי דרך חזרה.
אחרי 84 פעמים הגובה יהיה יותר גדול מהקוטר של הגלקסיה שלנו.
זכריהו

זְכַרְיָהוּ, דמות מקראית, נביא בימי עוזיהו. שמו מופיע בספר דברי הימים ב', פרק כ"ו, פסוק ה'. כתוב זה מתאר זכריהו כך: "הַמֵּבִין בִּרְאֹת הָאֱלֹהִים".
עוזיהו נהג לדרוש באלוהים כדי לדעת כיצד יש לנהל את הממלכה, כאשר הנביא זכריהו היה בחיים. המחבר המקראי מציין כי "וּבִימֵי דָּרְשׁוֹ אֶת-ה', הִצְלִיחוֹ הָאֱלֹהִים". 
שמו של זכריהו זה, אשר מופיע בדברי הימים לא מופיע במקור אחר ואין מידע על נביא בשם זה אשר ניבא בימי המלך עוזיהו. יש הסוברים כי הכתוב " בִּימֵי זְכַרְיָהוּ, הַמֵּבִין בִּרְאֹת הָאֱלֹהִים", מציב את דמותו של זכריהו כחשובה ולכן גם הכתוב מציין את התקופה בו הוא מנבא כ"בִּימֵי".

זהותו של זכריהו

על זהות נביא זה הועלו השערות שונות. רש"י סובר כי זכריהו אינו אלא המלך עוזיהו. "בימי זכריהו - זה עזיהו וג' שמות נקראו לו עזיהו זכריהו עזריהו ודוגמא (ספר מלכים ב', פרק י"ב) יהואחז אחזיהו" במסכת סוטה מ"ח, ב' מזהה רש"י את זכריהו בזכריה בן יהוידע. יש קושי בזיהוי זה טמון בזמנו של זכריה בן יהוידע אשר חי בזמנו של המלך יואש מלך יהודה. היעב"ץ הוא אחד מהחולקים על זיהוי זה. לשיטתו, זכריהו בנו של יהוידע נסקל באבנים במצוות סבא רבא של עוזיהו. ואפשרי שכתוב זה לא נכתב בידי רש"י. יש הסוברים כי זכריהו זה הוא עזריהו הכוהן שהיה בין אלה שהזהירו את עוזיהו לא להקטיר לה' וכך לקחת מסמכויות הכהנים מאז ימי אהרון.
זאב יעבץ מזהה את זכריהו בזכריהו בן יברכיהו אשר שמו מופיע בספר ישעיהו לדעת משה צבי סגל זיהוי זה אינו נכון וזאת מפני שבעל ספר דברי הימים אינו מכנה אותו נביא או חוזה כמו שהוא מכנה נביאים אחרים בספר. לשיטתו הכינוי "הַמֵּבִין בִּרְאֹת הָאֱלֹהִים" אינו אלא חכם המבין במראות האלוהים.
השייטת הבריטית בים הכספי

השייטת הבריטית בים הכספי (באנגלית: British Caspian Flotilla) הייתה כוח של הצי המלכותי הבריטי שהוקם בים הכספי ב-1918. השייטת הייתה חלק מכוחות התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים הרוסית.
אסדת קידוח מתגבהת

אסדת קידוח מתגבהת (באנגלית: Jack-up rig או ‏ Jack-up Mobile Drilling Unit; וגם Mobile Offshore Drilling Unit – בר"ת: MODU) הוא מתקן קידוח ימי נייד שחלק ממבנהו נתמך בקרקעית הים בזמן קידוח באר. אסדה מתגבהת (צפה) מועברת לאתר הקידוחים במצב "מקופל", כלומר עם עמודים או פיגומים כלפי מעלה. קיבוע האסדה מתבצע על ידי ייצוב העמודים על קרקעית הים (באמצעות הנמכתם בדומה לפעולת הג'ק), ואז משטח האסדה מתרומם לגובה הנדרש מעל פני הים. מגבהים מודרניים משתמשים במערכת גלגל ופס שיניים  כך שגלגל שיניים מונע על ידי מנוע חשמלי או הידראולי. אסדות מתגבהות משמשות בדרך כלל לקידוחים במים רדודים יחסית עד ל-400 רגל (כ-120 מטר), אף שדגמים מתקדמים יותר שלהן מגיעים לעומק של 550 רגל (כ-170 מטר). אסדה מתגבהת ראשונה נבנתה בשנת 1954.
יער אודם

יער אודם נמצא בשמורת יער אודם שעל מורדות הר אודם בגובה של כ 1000 מ' מעפה"י, שהיא שמורת היער הגדולה בגולן. היער הנוכחי הוא שריד מיער רצוף, שכיסה את הגולן העליון כולו עד לפני כמאה עשרים שנה. היער נפגע על ידי הצ'רקסים שבראו חלקות מרובעות בתוך היער (עד היום מבנה היער הוא של חלקות ושורןת עצים שנותרו בין החלקות) את העצים שכרתו ניצלו לצורך בנייה ומסחר בעץ. כיום מתאושש היער באיטיות ומתפשט על פני השטחים שבוראו. יער אודם נשמר מכריתה בתקופת השלטון הסורי בגלל שנבנו בתחומו מחנות צבא ובונקרים של הצבא הסורי וכדי לעזור בהסוואתם אסרו הסורים כריתה ביער זה.
היער מורכב מארבעה גושים מבודדים: א) גוש כרז אל טוויל שמצוי מדרום לכביש צומת גובי געש (סכיך)-צומת אל רום, הוא יער פתוח עקב בירוא חלקות חקלאיות בעבר
ב) גוש הר אודם שמצוי מדרום מערב לפסגת הר אודם והוא יער פתוח עקב בירוא חלקות חקלאיות בעבר
ג) גוש תל קצעה שמצוי מצפון מערב לבוקעתא והוא יער צפוף ללא סימני בירוא חלקות
ד) גוש מסעדה שמצוי מדרום מערב למסעדה והוא יער צפוף ללא סימני בירוא חלקות
כל גושי היער פרט לדרומי שבהם, גוש כרז אל טוויל מצויים בשמורת יער אודם

ג'ובות

ביער מפוזרות 23 ג'ובות (גובי געש), בורות גדולים ותלולים שנוצרו כנראה כתוצאה מהתפרצות גזים געשיים ללא חומרים מוצקים או נוזליים.
בועות הגז יצרו חללים אשר הפכו לבורות ענק כשתקרתם קרסה. תופעה זו מכונה בגאולוגיה מאר. קוטרה של הג'ובה הגדולה מגיע לכ-250 מטרים ועומקה כ-60 מטרים.

צומח

ביער עצים רבים ובהם אלון תולע, אלון מצוי, אלה ארצישראלית, ליבנה רפואי, עוזרר חד גלעיני.
על העצים מטפסים רבים ובהם אספרג החורש, זלזלת הקנוקנות, יערה איטלקית, ספלול החרש, פואה מצויה, פטל לביד וקיסוסית קוצנית.
פרחים רבים ביער ובהם אביבית בינונית, אירוס הלבנון, בר נורית חרמשי, נץ החלב ההררי, צבעוני ההרים ורקפת יוונית כון גדלים בו מינים של סחלבים נדירים כגון בן חורש רחב עלים, מירונית סרגלית, סחלבן החורש, שנק החורש, רצועית הגליל ומיני כרכומים.
ביער זוהו גם מיני פטריות ובהן אמנית המוות, גושית נאכלת וליבדית פלומתית.
מרעה פרות בתחומי היער גורם לדריסה של מינים נדירים רבים.

בעלי חיים

היער מהווה בית גידול לבעלי חיים רבים: בין העופות מצויים חרטומן היערות, כוס החורבות, לילית, נקר סורי, עורב שחור ושעיר מצוי.
בעונות שנה שונות נמצא עופות לתקופה קצרה בלבד: בקיץ דוגרים ביער גדרון מובהק, חמרייה חלודת-זנב, עורבני שחור-כיפה ושחרור. בחורף מגיעים בזבוז הלבנון, מלכילון אורנים ופרוש הרים ובתקופת הנדידה מגיעים סבכי ניצי וסתרי מצוי.
בין מיני היונקים ניתן למנות את ה ארנבת, בר אוגר, דרבן, דלק סלעים, תן, זאב,שועל מצוי, חדף, חזיר בר, יערון צהוב-צוואר, צבי ארץ ישראלי, יערון קטן, יערון גדול, מריון טריסטם, מריון מצוי, נברן השדה, נמנמן הסלעים, קוצן וקיפוד.