google/wiki40b huggingface dataset:
חיים פרלוק

חיים פרלוק (נולד ב-27 באוגוסט 1953) הוא יו"ר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות מאז 2009. היה גם יושב הראש הראשון של המועצה הזו בשנים 2003–2007. אל"ם (מיל'), רופא, מרצה בבית הספר לביטוח במכללה האקדמית נתניה, ובמרכז הבינתחומי הרצליה. הבעלים ויו"ר של קבוצת החברות פרלוק אחזקות רפואיות, ובהן "מדיטון" רשת מרכזים רפואיים, "מדישור", "מדיטון בזק" ו"מדיטון אדם".

קורות חיים

אביו של פרלוק, משה פרלוק, היה מוותיקי הציונים הכלליים ומקורב למנחם בגין. פרלוק עצמו, דוקטור לרפואה החל מ-1978 (אוניברסיטת תל אביב) הצטרף בצעירותו למפלגה הליברלית יורשתה של מפלגת הציונים הכלליים, שמאוחר יותר התמזגה בליכוד. בשנות השמונים מילא תפקידים שונים ב"צעירי הליכוד", בין היתר כיהן כיושב ראש הדור הצעיר וב-1988 שובץ במקום ה-55 והלא ריאלי ברשימת מועמדי הליכוד לכנסת.
פרלוק הוא רופא בהכשרתו, בוגר אוניברסיטת תל אביב ומומחה לחיתום רפואי. מרצה בבית הספר לביטוח במכללה האקדמית נתניה, מרצה במרכז הבינתחומי הרצליה ומכהן כרופא ראשי בחברות ביטוח אחדות. שימש דירקטור במספר חברות בולטות במשק, בהן החברות "דלק" חברת הדלק הישראלית, "ניופארם", "מקסימה" ו"החברה הממשלתית לאיכות הסביבה". כיהן כיו"ר החברה העירונית "גני יהושוע". מכהן כחבר הנהלת "שידורי קשת".
כאלוף-משנה במילואים, פרלוק משמש ראש מחלקת יק"רים (יחידות קישור רפואיות) בחירום.

פעילותו בתחום התרבות והאמנות

מילא שורת תפקידים בתחום התרבות והאמנות, ביניהם יו"ר מדור התיאטרון במשרד התרבות והספורט, חבר הנהלת תיאטרון בית לסין, חבר מועצת הספרייה הלאומית, חבר בהנהלת האופרה הישראלית וחבר בוועד הנאמנים של פרס היצירה בתחום הציונות ופרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. מונה לראשונה במרץ 2004 לתפקיד יו"ר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות על ידי השרה דאז לימור לבנת. ב-2007 פרש מהתפקיד עקב חילוקי דעות עם השר החדש ראלב מג'אדלה והוחלף על ידי איש מפלגתו של השר יחיאל לקט. ב-2009, כשחזרה לימור לבנת מונה שוב לתפקיד וב-2013 החליטה הממשלה להאריך את תקופת כהונתו בשנתיים נוספות, עד סוף 2015.
כיהן במשרד התרבות כיו"ר המדור למוזיקה, כיו"ר המדור למחקר ומורשת, כיו"ר המדור לתרבות ערבית, וכיו"ר המדור לתרבות בקהילה במועצה לתרבות. כיום (2015) מכהן כיו"ר המדור לפרינג', כראש מדור תיאטרון וכחבר מדור זמר עברי.
נשוי ואב לשלושה.
רוברט שריפר

ביוגרפיה

שריפר נולד בעיר אוק פארק שבשיקגו, אילינוי שבארצות הברית. בשנת 1940 משפחתו עברה למנהסט, ניו יורק, וב-1947 עברה ליוסטיס, פלורידה.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון יוסטיס בשנת 1949, התקבל שריפר למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם למד במשך שנתיים הנדסת חשמל ולאחר מכן עבר ללמוד פיזיקה. ב-1953 השלים תזה בנושא אטומים כבדים, תחת הדרכתו של ג'ון סלייטר. בעקבות התעניינותו של שריפר בפיזיקה של מצב מוצק, הוא החל בלימודי תואר שני באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, שם שימש כעוזר מחקר של ג'ון ברדין. בשנתו השלישית ללימודי התואר השני, הוא עסק בפיתוח תאוריה של מוליכות על ביחד עם ברדין ולאון קופר. על הפיתוח המשותף של תאוריה זו, הקרויה תאוריית BCS, זכו השלושה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1972.
בשנת הלימודים 1957–1958, לאחר שהשלים דוקטורט בנושא תאוריה של מוליכות, שימש כעמית הקרן הלאומית למדע באוניברסיטת ברמינגהאם באנגליה ובמכון נילס בוהר בקופנהגן שבדנמרק, שם המשיך את מחקרו בנושא המוליכות. ב-1959, לאחר שנה בה שימש כעוזר פרופסור באוניברסיטת שיקגו, חזר לאוניברסיטת אילינוי כחבר סגל. בשנת 1960 חזר למכון בוהר לביקור קיץ, ובחג המולד של אותה שנה התחתן עם אן גרטה תומסן. שנתיים לאחר מכן, הצטרף שריפר לפקולטה של אוניברסיטת פנסילבניה. ב-1964 פרסם את ספרו על תאוריית ה-BCS. לשריפר תוארי כבוד מהאוניברסיטה הטכנית של מינכן ומאוניברסיטת ז'נבה.
בשנת 1980 החל לכהן כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. ב-1992 מינתה אוניברסיטת המדינה של פלורידה את שריפר כפרופסור בכיר באקדמיה וכמדען ראשי של המעבדה הלאומית למדעים מגנטיים, שם חקר את נושא מוליכות טמפרטורת החדר. שנה לאחר מכן הוענק לשריפר וללאון קופר (שזכה איתו גם בפרס נובל) פרס קומסטוק בפיזיקה מטעם האקדמיה הלאומית למדעים.
ב-24 בספטמבר 2004, בעת שנהג ברכבו, היה שריפר מעורב בתאונת דרכים בה נהרג אדם אחד ונפצעו שבעה נוספים. בזמן התאונה רישיון הנהיגה של שריפר היה בשלילה ושריפר טען כי נרדם על ההגה. ב-6 בנובמבר 2005 הורשע שריפר בהריגה ונידון לשנתיים מאסר.
תחנת הרכבת כרמיאל

מבנה התחנה

בשטח התחנה חניון רכבים דו קומתי הכולל כ-700 מקומות חניה.

שרות רכבות בתחנה

אל התחנה מגיעות 19 רכבות בקו כרמיאל - חיפה לאורך היום פעם בשעה בכל כיוון, ובנוסף 8 רכבות אל באר שבע, דרך תחנות חיפה, חדרה ותל אביב.
האבובית המרוחקת

תרופות הפועלות על האבובית המרוחקת

התרופות המשתנות פועלות על הקו-טרנספורטר נתרן-כלור אשר נמצא בצד הלומינלי: אלו הן תרופות ממשפחת התיאזידים. השימושים הקליניים שלהן הם יתר לחץ דם - הם מורידים את לחץ הדם על ידי הפחתת נפח הגוף, בתחילה, ולאחר מכן כתוצאה מהירידה בתנגודת הפריפרית. תיאזידים ניתנים גם במקרים של אי ספיקת לב ובצקת, או למשל אבנים בכליות- הסיבה המרכזית ליצירה של אבנים בכליות היא קלצוריה אידיופתית- הפרשת סידן מוגברת בשתן. התיאזידים מעודדים ספיגה מחדש של סידן בגוף. מצב נוסף בו ניתן תיאזיד הוא בסוכרת נפרוגנית תפלה- nephrogenic diabetes insipidus. תופעות הלוואי של תיאזידים הם היפוקלמיה כתוצאה מהפרשה מופחתת של אשלגן, היפראוריצמיה- ספיגה מוגברת של חומצת שתן בטובול הפרוקסימלי והתפתחות שיגדון- כתוצאה מכך שהכליה מנסה לספוג את האוריאה קודם לכן כדי להתמודד עם אובדן הנפח. תופעת לוואי נוספת היא היפונתרמיה (ראה- פיזיולוגיה של נתרן)- היפונתרמיה אינה דווקא מרמזת על מיעוט של נתרן בדם ברמה הכמותית אלא על ריכוזו הנמוך בנוזל החוץ תאי- לעומת המים. תיאזיד גורם לכך שהירידה בנפח מעודדת את פעילותו של הורמון נוגד השתנה ADH, אשר גורם לספיגה חוזרת של מים וכתוצאה מכך לירידה בריכוז של הפלסמה ולהופעת היפונתרמיה. בנוסף תיאזידים עלולים לגרום לאימפוטנציה, היפרליפידמיה, וגם תגובות אלרגיות.
נחל חווארים

נחל חווארים הוא נחל אכזב בנגב המרכזי, דרומית למדרשת בן-גוריון. הוא מתחיל מכביש 40 ליד צומת ציפורים ונגמר למרגלות מעלה הגר. בסופו הוא מתחבר עם נחל צין. ישנו חיבור בין נחל קרקש לנחל חווארים בערך באמצעו.
נחל חווארים נכנס אל בקעת צין הנמצאת בין רמת עבדת לבין רמת הנגב.

מסלע

נחל חווארים מתחתר בתחילתו בסלעי צור וקירטון, ובהמשך בסלעי חוואר שנתנו לנחל את שמו. יחסית לגודלו יש בו מגוון רחב של סוגי מסלע שנותנים לו מראה מיוחד.
בתחילתו בתוך סלעי הקירטון ניתן למצוא שיני כריש קדומות.

גב חווארים

באמצע הנחל נמצא גב מים המתמלא במים בעונת הגשמים. ניתן להתרחץ בו כאשר הוא מלא.

בור חווארים

בור מים נבטי החצוב בסלע. הבור הוא שריד לשבט הנבטים הנודדים שחיו באזור הנגב מעל 1,000 שנים, הם חצבו בורות מים שאספו את מי גשמי החורף ובזכותם שלטו על דרך הבשמים.
הבור חצוב בסלע קירטון מה שמקנה לו יכולת איגרת מים לזמן ממושך. ניתן לרדת אל תוך בור המים דרך מדרגות החצובות בסלע.

"הסכין השחורה"

זהו שמה המקומי של גבעת חוואר שחור הנמצאת בשולי הנחל לקראת חיבורו עם נחל צין.

מסלול

בתוך נחל חווארים עובר מסלול הליכה באורך של כ–4.5 קילומטרים. ניתן לטייל במסלול זה בכל ימות השנה והוא פתוח לקהל הרחב ללא תשלום.
מומלץ לטייל בו בעיקר בלילות ירח מלא מפני שאורו של הירח מוחזר מן הקרקע הבהירה שמצויה לאורך רוב המסלול. ניתן למצוא את המסלול במפת סימון שבילים מספר 15. בסוף המסלול ישנו חניון לילה הפתוח לציבור.

צמחייה ובעלי חיים

האזור מאופיין בצמחים סהרו ערביים כגון: מלוח, רותם המדבר, זוגן השיח ועוד. באזור ישנם הרבה יעלים המאפיינים את כל אזור מדרשת בן-גוריון. ישנם גם על יד הנחל באזור עין עבדת קינוני נשרים.
שילה עבדוס-סלאם

ראשית חייה וחינוך

עבדוס-סלאם נולדה בוושינגטון די. סי., שם גדלה למשפחה ממעמד הפועלים, עם שישה אחים ואחיות. היא למדה בבתי ספר ציבוריים בעיר.
כאשר חקרה את ההיסטוריה המשפחתית שלה כילדה, גילתה כי סבא רבא שלה היה עבד בווירג'יניה.
עבדוס-סלאם סיימה את לימודי התואר הראשון בברנארד קולג' בשנת 1974, ואת לימודי המשפטים באוניברסיטת קולומביה בשנת 1977. בקולומביה, למדה באותו מחזור עם התובע הכללי של ארצות הברית לעתיד, אריק הולדר.

קריירה משפטית

לפני כהונתה כשופטת, עבדה עבדוס-סלאם כעורכת דין בחברת Brooklyn Legal Services ואף כיהנה כעוזרת התובע הכללי במשרד המשפטים של מדינת ניו יורק ביחידות לזכויות האזרח, נדל"ן ופיננסים. לאחר מכן עבדה בבית המשפט לעניינים אזרחיים של העיר ניו יורק מ-1992 עד 1993. היא מונתה לנשיאת בית המשפט העליון של מחוז ניו יורק מ-1993 ועד 2009, שם היא מונתה לנשיאת היחידה לערעורים, במחלקה המשפטית הראשונה בשנת 2009, על ידי המושל דייוויד פטרסון. היא הייתה סגנית בית המשפט לענייני ערעורים של מחוז ניו יורק מ-2009 ועד קידומה ב-2013.
היא הייתה מועמדת מטעם מושל ניו יורק אנדרו קואומו, ב-5 באפריל 2013, למילוי מקומו של השופט המנוח תיאודור ט. ג'ונס בבית המשפט העליון לערעורים של מדינת ניו יורק. המינוי אושר ללא התנגדות, בהצבעה שנערכה ב-6 במאי 2013.

מותה

עבדוס-סלאם נמצאה מתה ב-12 באפריל 2017. גופתה נמצאה צפה בנהר ההדסון, שעות לאחר שדווח על היעדרותה מביתה, בהארלם. בתום חקירת המשטרה נקבע כי היא התאבדה.

חייה האישיים

עבדוס-סלאם לקחה את שם המשפחה של בעלה הראשון, והשאירה אותו לאורך הקריירה המקצועית שלה. בעלה השני, ג'יימס האטצ'ר, היה בנו של אנדרו האטצ'ר, שעבד בתור קצין העיתונות של ג'ון פ. קנדי. בעלה השלישי, גרגורי איי. ג'ייקובס, איתו התחתנה ביוני 2016, היה כהן דת נוצרי בבישופות האפיסקופלית של ניוארק.
גיא גיסין

ביוגרפיה

גיא גיסין נולד ב-15 באוקטובר 1961 בעיר ראשון לציון. הוריו הם רחל גיסין (לבית דודזון), מייסדת ומנהלת מוזיאון ראשון-לציון, המוזיאון הראשון לתולדות ההתיישבות; ואלדד גיסין, מנהל חבל הנגב של הסוכנות היהודית ומשרד החקלאות.. משפחות גיסין ודודזון הן ממייסדי ראשון לציון וממקימי ענף ההדרים בישראל.
את ילדותו העביר גיסין בעיר הולדתו ראשון לציון, שם למד בבית ספר היסודי חביב. לאחר מכן עברה המשפחה לבאר שבע ושם למד בבית ספר דגניה. לקראת התיכון חזרה שוב המשפחה לראשון לציון, בעקבות כך למד גיסין בבית ספר שלמון ובבית הספר התיכון הגימנסיה הריאלית על שם קררי בראשון לציון. עם סיום לימודיו התגייס לחיל הים לקורס חובלים, ובשנת 1981 סיים את מחזור מ"ג של קורס החובלים, לאחר סיום הקורס שימש כרב חובל של ספינת דבור ומדריך בשלב דבור בקורס. גיסין השתחרר משירות קבע בדרגת סרן ובמסגרת שירות המילואים בדרגת רב-סרן.
ב-1985, לאחר שחרורו מהשירות הצבאי, החל ללמוד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1991 קיבל את רישיון עריכת הדין.

קריירה משפטית

גיסין החל את הקריירה המשפטית שלו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, שם למד בין השנים 1985–1989. בסיום הלימודים קיבל את התואר הראשון במשפטים LLB. בעת לימודיו באוניברסיטה הקים את "פורום עסקים צעיר" שאיגד אנשי עסקים עד גיל 40, כאשר בשיאו עמד מספר חבריו על 4000 אנשי עסקים צעירים מכל רחבי המדינה.
בשנת 1989 החל את הקריירה המשפטית שלו כמתמחה במשרד זלצמן ושות'. לאחר התמחותו הפך לשותף במשרד וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1994.
בשנת 1994 הקים את משרד גיסין ושות', המתמחה במשפט מסחרי, דיני ניירות ערך, דיני חברות, חדלות פירעון, הסדרי חוב וליטיגציה מסחרית.
עורך דין גיסין הגיע לתודעת הציבור בשל ייצוג מחזיקי אגרות חוב (מוסדיים ופרטיים), במהלכים שליוו את קריסתם והליכי הבראתם של תאגידי ענק כגון אפריקה ישראל (בשנת 2010 ובשנת 2017–2018), סיביל אירופה (2010), אי.די.בי (בשנת 2013), חבס השקעות (בשנת 2013), ב.ס.ר אירופה (2013), פולאר השקעות, מטבחי טופז ועוד.
על פי העיתון כלכליסט, תקדימיו הציבו גבולות בפני ביצוע "תספורות" לחובות של בעלי שליטה לציבור המשקיעים באגרות החוב, בפני מהלכים אגרסיביים שהובלו על ידי בעלי השליטה לרוקן חברות על חשבון הציבור ובהטלת אחריות לקריסת החברות על כתפי "שומרי הסף" – דירקטורים, רואי חשבון, בעלי שליטה, חתמים חברות דירוג ועוד. זאת באמצעות "אכיפה פרטית" אשר מתבצעת על ידי תביעות בעלי התפקידים. ב-2014 העיתון כלכליסט בחר בו לאחד מה "מוסקטרים-אנשים אשר מנסים לשנות את העולם".
במהלך הקריירה שלו, גיסין היה מעורב בהסדרי חוב ופירוקים מורכבים בשוק ההון הישראלי, שאפשרו לקבוע תקדימים משפטיים רבים, ופעמים רבות מונה על ידי בית המשפט ונושים כבעל תפקיד ונאמן בתאגידים רבים אשר נכנסו לחדלות פירעון.
בין התאגידים הללו ניתן למנות את חברת איי.די.בי שהייתה בבעלותו נוחי דנקנר, חברת אורבנקורפ וחברת אפריקה ישראל. מאז 2015 גיסין משמש כמפקח מטעם הציבור על פעילות שותפות חיפושי הנפט והגז דלק קידוחים.
פירמת עורכי הדין גיא גיסין דורגה במדד 100 החברות הבולטות של דן אנד ברדסטריט , דירוג החברות המובילות של BDI וגם למדד פירמות עריכת הדין המובילות בעולם IFLR.

פעילות חברתית וציבורית

מלבד עיסוקו כעורך דין, גיא גיסין משמש כדירקטור וכיועץ משפטי בהתנדבות של פורום יזמים צעירים ישראל, משמש כיו"ר האספה של המרכז ללימודים אקדמאים ומרצה במכללת נתניה ובכנסים מקצועיים שונים.
ויליאם רובינסון

קורות חיים

ויליאם רובינסון נולד בשנת 1836 והיה בנו הבכור של הכומר ג. בנקס רובינסון. בין השנים 1874–1880 כיהן כמושל איי בהאמה, ובין השנים 1875–1880 כיהן בנוסף כמושל איי וינדוורד. 
בשנת 1880 החל לכהן כמושל ברבדוס ולאחר מכן, ב-19 באוקטובר 1885 מונה, לתפקיד מושל טרינידד. בשנת 1889 אוחדה המושבה עם טובגו ורובינסון כיהן כמושל הראשון של טרינידד וטובגו עד שנת 1891.
בשנת 1891 מונה לתפקיד מושל הונג קונג וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1898. בתקופת כהונתו קיבל ד"ר סון יאט סן תואר ברפואה, ורובינסון אף פנה לנציג הבריטי (פלנטיפוטנשארי) בפקינג על מנת לסייע לו במציאת עבודה.
רובינסון נפטר ב-1 בדצמבר 1912.

משפחתו

רובינסון נשא לאישה, בשנת 1862, את ג'וליה סופיה ( Julia Sophia). ג'וליה סופיה נפטרה בשנת 1881 ושלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1884, נשא לאישה את פליסיאדה הלן. לזוג היו שלוש בנים ושתי בנות.

תארים

בשנת 1877 קיבל תואר חבר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, ובשנת 1883 קיבל תואר אביר במסדר זה, וב-1897 תואר אביר גדול במסדר זה.

מורשתו

בניגוד לסברה המוקבלת, אין אתרים בהונג קונג הקרויים על שמו. אתרים רבים הנושאים את השם "רובינסון" נקראים על שם מושל קודם - הרקולס רובינסון.
ניקולא גרימל

ניקולא גרימל (בצרפתית Nicolas Grimal;‏ נולד ב-13 בנובמבר 1948) הוא אגיפטולוג צרפתי.
ניקולא נולד לפייר גרימל, היסטוריון קלאסי בשנת 1948. השלים תואר בלימודים קלאסיים בשנת 1971, ותואר דוקטור בשנת 1984. כהן כפרופסור בסורבון מ-1988 - 2000.
משנת 1989 עד 1999, הוא עמד בראש המכון הצרפתי לארכאולוגיה מזרחית  בקהיר. מ-1990, הוא היה המנהל המדעי של המרכז הצרפתי-מצרי לחקר המקדשים של כרנך. הוא החזיק בקתדרה לאגיפטולוגיה בקולז' דה פראנס משנת 2000.
Basket Case

הווידאו קליפ

"Basket Case" היה הקליפ השלישי של גרין דיי, והבמאי שלו היה מארק קור. הקליפ צולם במוסד לחולי נפש אמיתי, על פי בקשתם של חברי הלהקה. המוסד היה מוזנח, אבל רוב המבנה נשאר במצבו ההרוס. חברי הלהקה מצאו שריטות עמוקות בקירות, ותבניות שיניים מפוזרות. במקור, צולם הקליפ בשחור לבן, ולאחר מכן הוסיפו את הצבע, כדי לתרום לאפקט הסוריאליסטי בקליפ.
ב-1995, הקליפ היה מועמד בטקס "פרסי הווידאו קליפ של MTV" בקטגוריות: "הקליפ של השנה", "קליפ הלהקה הטוב ביותר", "קליפ הרוק כבד הטוב ביותר", "קליפ הרוק האלטרנטיבי הטוב ביותר", "קליפ פריצת הדרך", "הבימוי הטוב ביותר", "העריכה הטובה ביותר", "הסינמטוגרפיה הטובה ביותר" ו"פרס בחירת הצופים". בנוסף נעשה לקליפ שילוב עם הקליפ של נלי "Country Grammar", הנקרא " Country Basket".

קאברים והתייחסויות נוספות

לשיר בוצע קאברים על ידי אבריל לאבין, "The Moog Cookbook", "Dilana", "Elysium", 
"Freefaller", " Rex Goudie" ולהקת הפאנק רוק היפנית "Nicotine". אופספרינג עשו גם קאבר ל-39 השניות הראשונות של השיר לשם הנאה.
דדה

קריירה

דדה נולד בבלו הוריזונטה, וכבר בהיותו ילד שיחק כדורגל עם ששת אחיו. את קריירת המועדונים שלו הוא החל בקבוצת הנוער של המועדון המקומי, אתלטיקו מיניירו. בסיום תקופת הנוער צורף לסגל הבוגר של הקבוצה. ב-1997 נבחר לשחקן העונה בליגת העל הברזילאית על ידי המגזין Placer. 
ביולי 1998 חתם בבורוסיה דורטמונד, הפך לאחד השחקנים המרכזיים בקבוצה והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הבונדסליגה בעונת 2001/2002. בשנת 2002 צורף לקבוצה אחיו של דדה, לאנדרו, והשניים שיתפו פעולה לסירוגין עד 2004. באותה שנה (2002) העפיל עם דורטמונד לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה הקבוצה לפיינורד ההולנדית בתוצאה 2:3. לאחר תקופה קצרה בסגל הנבחרת האולימפית, שנקטעה בשל פציעה בברך, הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ברזיל בניצחון 1:4 על נבחרת הונגריה באפריל 2004. 
ב-18 באוגוסט 2007 הפך דדה לשחקן הדרום אמריקני עם הכי הרבה הופעות בבונדסליגה, לאחר שעבר את בן ארצו ג'ובאני אלבר. הוא גם השחקן הוותיק ביותר בדורטמונד, ומאז ה-23 באוקטובר 2007 הוא מחזיק באזרחות גרמנית.
במשחק הפתיחה של עונת 2008/2009, שהסתיים בניצחון 2:3 על באייר לברקוזן, נפצע דדה ברצועה הצולבת הקדמית. פציעה זו התבררה כקשה, והוא חזר לשחק רק בהפסד 2:1 לשטוטגרט ב-7 במרץ 2009.
בשנת 2011 עבר דדה לקבוצת אסקישהירספור הטורקית שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2014, ומונה לעוזר מאמן הקבוצה.
אחיו, לוקאס ולאנדרו גם הם כדורגלנים מקצועיים.
פיגוע הירי באורורה

הירי

התקשורת דיווחה כי המחבל רכש כרטיס לסרט ונכנס דרך יציאת החירום של אולם תשע בתיאטרון המאה. המחבל זרק רימון עשן והחל לירות בעודו חובש מסכת גז. מספר כדורים חדרו לאולם הסמוך לאולם 9, אולם 8 אשר בו הוקרן אותו הסרט, מכדורים אלו נפצעו מספר אנשים גם כן.
הרשת הבריטית "סקיי" דיווחה שבתחילת התקרית חשבו צופי הסרט כי קולות הירי ששמעו הן חלק מהסרט.

קורבנות

עשרה אנשים נרצחו בפיגוע עצמו, ו-2 אנשים מתו מפצעיהם בבתי החולים.
הנפגעים טופלו ומטופלים בבית החולים השוודי, בבית החולים לילדים ובבית החולים האוניברסיטאי. הפצוע הצעיר ביותר בפיגוע זה הוא תינוק בן שלושה חודשים, המטופל בבית החולים האוניברסיטאי.

היורה

היורה, ג'יימס איגן הולמס, שהיה בן ה-24 בעת אירוע הירי (נולד ב-13 בדצמבר 1987), נעצר זמן קצר לאחר הירי ונלקח למעצר על ידי כוחות המשטרה. בזמן הירי הולמס לבש אפוד מגן ומסכת גז. לאחר האירוע כוחות המשטרה לכדו אותו במגרש החניה שמחוץ לאולם הקולנוע, כאשר ברשותו רובה, אקדח וחומרי נפץ, והוא לא התנגד למעצר. לאחר שנתפס סיפר לרשויות כי לפני שהוא יצא לתיאטרון הוא מילכד את דירתו, הממוקמת בצפון אורורה כחמישה קילומטרים מזירת הפשע. כוחות המשטרה, אשר פינו חמישה בניינים סמוכים לדירתו של הולמס, אישרו בהמשך כי נמצאו בדירתו חומרי נפץ.
כתבי מהדורת החדשות של ערוץ ABC שוחחו עם אמו של הולמס שציינה כי היא עדיין לא יצרה קשר עם הרשויות, אשר אמרה כי: "תפסתם את האיש הנכון". הולמס הוא סטודנט מצטיין לרפואה לשעבר בבית הספר לרפואה באוניברסיטת קולורדו שבדנבר, שאף זכה במלגות.
ב-7 באוגוסט 2015 גזר בית המשפט בקולורדו מאסר עולם על ג'יימס איגן הולמס.
נירית קופל

קריירה

בשנת 2002 התקבלה לסדרה "משחק החיים" שעלתה בשנת 2003. שם שיחקה לצד יעל שרוני, גיא אריאלי, לירון וייסמן, ניר לוי ועוד. שם גילמה את רותם ליכטר, בחורה אמביציונית שגדלה להורים עשירים ואח עם פיגור שכלי קל בשם אפריים/ אפי (ירון עצמון) אך עזבה את הבית לאחר סכסוך שהתפוצץ לאחר שעברה אונס מדודה. רוצה לשחק במחזמר רומיאו ויוליה. ומתחפשת לגבר בשם רם כדי להתקבל, מתאהבת בזיו (אולי שטרנברג) בעל הקפיטריה של התיאטרון, אך הוא לא יודע שהיא אישה. עוברת התעללויות משירן (אפרת בוימולד), בת זוגו של זיו.
בשנת 2004 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "הפיג'מות" שם גילמה את דידי, חברה של אלונה (אלונה טל) שעברה לגור בדירתה ואף התאהבה בעודד (עודד פז).
שאלתיאל בן חזקיה

מר שאלתיאל בן חזקיה היה בנו הבכור של ראש הגולה וראש ישיבת פומבדיתא, חזקיה בן דוד. על פי מסמך קניה משנת ד'תתכ"ב (1061) נמצא כי כיהן זמן קצר כראש גולה, מפני שהוא מוזכר בו בתארם של ראשי הגולה "מר". נחשב לאבי משפחת שאלתיאל-חן.

קורות חייו

נולד לחזקיה בן דוד, ראש הגולה וראש ישיבת פומבדיתא, בראשית המאה ה-11. שני אחיו היו יוסף אורובד (סבו של רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני) ודוד בן חזקיה.
בד'תתי"ח (1058) נהרג אביו בידי הח'ליפה אל קאא'ם הראשון בעקבות הלשנה. בעקבות כך נסגרו ישיבות סורא ופומבדיתא, ומשרת ראש הגולה הופסקה לכמה שנים.
שאלתיאל הספיק קודם לכן להעביר חלק מרכושו לספרד, ואחרי הרצח הוא נמלט עם שני אחיו לגרנדה שבספרד, אל ביתו של רבי יהוסף הנגיד, שאביו, שמואל הנגיד, היה ידידו של אביהם. בד'תשכ"ו (1066) התרחשו פרעות גרנדה, במהלכן נרצח מארחם יהוסף הנגיד, והם נאלצו לברוח מספרד. כפי הידוע, לאחר שנים שבו לבבל, ובן אחיו, חזקיה בן דוד השני, קיבל עליו את תפקיד ראש הגולה.
לאחר שנים, נמצא מסמך מיום שישי, י' בחשוון ד'תתכ"ב (1061), ראשיתו בספרדית (ערבית באותיות לטיניות) וסופו בעברית. המסמך מתעד החלפת קרקעות בברצלונה, של דון מיר גודלדו ואשתו, עם "דרורה בת מר שאלתיאל". על פי תשובת רב שרירא גאון לרבי יעקב מקירואן, שתואר "מר" מתייחס לראשי גלויות שבבבל, נמצא כי כיהן זמן קצר כראש גולה קודם אחיינו.
צאצאו בדור עשירי בספרד, היה רבי שאלתיאל חן.
מוני תאוטוקו

מוני תאוטוקו (באנגלית: Moni Theotokou) הוא מנזר בעירה פאלאוקסטריצה (Paleokasteritsa) בחוף הצפוני מערבי של האי היווני קורפו.
המנזר הוקם לראשונה במאה ה-13. במקום הוקמה כנסייה במאה ה-16. המבנים של המנזר והכנסייה נבנו מחדש במאה ה-18. המנזר בנוי על צוק הצופה לים ונשקף ממנו נוף יפה ומפרצים מעניינים. המנזר הוא אתר תיירות מבוקש והנזירים במקום מפעילים גם מוזיאון עם מוצגים מגוונים וחנות. הכניסה למנזר, הביקור בכנסייה ובמוזיאון הם ללא תשלום.
פאלאוקאסטריצה היא עירה מבוקשת על התיירים, היא מרוחקת כ 26 קילומטר מהעיר קורפו והיא ידועה בזכות החופים והמפרצים היפים והמיוחדים שבה. הסביבה מכוסה בעצי ברוש ובעצי זית ונראית ירוקה כל עונות השנה. העירה נמצאת בסמוך לכפר תיירותי יפה אחר, הנקרא לאקונס (Lakones) שהוא בעל רחובות צרים, בתים יפים ונוף מהמם של הרים ירוקים, חופים ומפרצי ים.

תמונות

מגדל פעמונים
פארק באטרסי

היסטוריה

בטרם הוקם הפארק נקרא האזור "שדות באטרסי" (באנגלית: Battersea fields ) והיה אתר פופולרי לקיום דו-קרב. 
התוכניות להקמת הפארק הוכנו על ידי סר ג'יימס פנת'ורן בשנת 1846 אולם הפארק שהוקם בשנת 1858 נבנה באופן שונה במעט מהתוכניות.
בפארק נערך משחק הכדורגל הראשון בהתאם לכללים של התאחדות הכדורגל האנגלית ב-9 בינואר 1864. 
בשנת 1951 נערך בפארק פסטיבל בריטניה ונבנו לצורך זה מזרקות חדשות וסדרת "בתים" בצמרות העצים המחוברים ביניהם בגשרים תלויים. כמו כן נבנו בפארק רכבות הרים, קרוסלות ומתקני משחקים לילדים. מתקנים אלה הונצחו בשירה של פטולה קלארק "פגוש אותי בבאטרסי פארק" (ושיר זה הוא שמו של אלבום האוסף שלה משנת 2001).
מתקן השעשועים המרכזי בפארק - "העגלה הגדולה" (The Big Dipper) נסגר בשנת 1972 לאחר מותם של חמישה ילדים בתאונה. בעקבות סגירת מתקן זה פחתה הפופולריות של הפארק ומספר המבקרים בו פחת. יריד השעשועים נסגר לבסוף בשנת 1974 וכיום השטח משמש לתערוכות וירידים נודדים.

שיפוץ הפארק

בין השנים 2002 - 2004 נערך בפארק שיפוץ בעלות של 11 מיליון לירות שטרלינג במימון קרן הלוטו לשימור. הפארק נפתח ב-4 ביוני 2004 בנוכחות הנסיך פיליפ.

מתקני הפארק

בפארק מצוי גן חיות קטן, מגרשי טניס, מסלול ריצה ומגרשי כדורגל. כמו כן מצוי בפארק אגם קטן המשמש לשייט סירות.
בפארק נמצאת פגודת השלום.
בנק אינטרנטי

בנק אינטרנטי או "בנק ישיר", (באנגלית: Direct Bank) הוא בנק המקיים את התקשורת עם לקוחותיו בעיקר באמצעות האינטרנט והטלפון. לחלק מהבנקים האינטרנטיים יש גם סניפים פיזיים אך מספרם קטן בהרבה ביחס לבנקים רגילים. בנק אינטרנטי מתאפיין בהוצאות תפעול נמוכות יותר שמאפשרות לו להעניק תנאים טובים יותר ללקוחותיו.

שוני ביחס לבנק רגיל

יתרונו העיקרי של הבנק האינטרנטי הוא בעלויות התפעול הנמוכות – הוצאות נמוכות בהרבה על מבנים וכוח אדם. מתוך כך הוא יכול להציע שירותי בנקאות כמו הלוואות, פיקדונות, חשבונות עו"ש ופעולות שונות בחשבון במחירים נמוכים יותר.
חסרונו של הבנק האינטרנטי הוא בהיעדר הקשר פנים אל פנים בין עובדי הבנק ובין הלקוחות. לקשר זה חשיבות בתחושת השייכות והאמון של הלקוח וגם ביכולת הבנק להעריך את סיכוני האשראי בהלוואה ללקוח.

בנק אינטרנטי בעולם

הבנק הראשון שהציע בנקאות ישירה באמצעות הטלפון וללא סניפים היה "First Direct" הבריטי באוקטובר 1989. בתוך שנתיים שירת הבנק כ-100,000 לקוחות ובתוך חמש שנים הגיע לאיזון כלכלי תוך שהוא משרת מעל חצי מיליון לקוחות. כיום משרת הבנק מעל מיליון לקוחות.
בנקים בולטים נוספים בתחום הבנקאות האינטרנטית הם ING Direct (לאחרונה שינה את שמו ל - Capital One) הבנקים Discover Bank ו-Ally Bank שפועלים בצפון אמריקה ו-Rabodirect מקבוצת Rabobank שפועל באירלנד, אוסטרליה, גרמניה וניו זילנד.

בנק אינטרנטי בישראל

"הבנק הישיר הראשון" הוקם על ידי בנק לאומי ב-1994 כבנק ישיר ללא סניפים. ב-2001 הושק אתר האינטרנט של הבנק וכיום עיקר פעילותו מתבצעת בערוץ זה. הבנק הגיע לרווחיות תוך 3 שנים ול-100 אלף לקוחות תוך קצת יותר מ-5 שנים אך בשלב זה ירדה מאוד הנוכחות התקשורתית שלו והוא הפסיק להתרחב. ביולי 2009 הפך הישיר הראשון לסניף בתוך בנק לאומי.
משנת 2007 פועלת קבוצת יזמים בראשות שלמה פיוטרקובסקי, מנכ"ל הבנק הבינלאומי הראשון לשעבר להקמת בנק אינטרנטי והיא עובדת עם הרגולטורים השונים להסרת הדרגתית של החסמים הרלוונטיים. במסגרת דו"ח הועדה להגברת התחרותיות בין הבנקים ממליצה הוועדה להקים בנק אינטרנטי ולדו"ח אף מצורף תהליך ההקמה מול הפיקוח על הבנקים. ב-2017 הבנק הדיגיטלי Pepper הוקם על ידי בנק לאומי כבנק ישיר עצמאי.
אורי לוטן

ביוגרפיה

אורי לוטן נולד וגדל בקריית חיים. יצא בגיל 16 למסע ברחבי יבשת אירופה וכשחזר ב-1969 התגייס לצבא והחל לוטן לשדר בגלי צה"ל תוכניות מוזיקה. במשך ארבע שנים היה לוטן מהראשונים שחשפו את תרבות הפופ והרוק החדשה לקהל הישראלי. בין השאר הגיש במשך שנים את התוכנית "ציפורי לילה" והיה הישראלי הראשון ששידר בתחנת קול השלום של אייבי נתן. 
לוטן עזב את ישראל בסוף שנות ה-70 וחי שנים רבות בארצות הברית בחוף המערבי, שם גם נחשף לתרבות הפסיכדלית, אותה הכיר לקהל הישראלי. כמו כן, עבר לגור כשבע שנים בפונה שבהודו והושפע מאושו ותורתו, אולם נטש אותה באכזבה ובשנותיו האחרונות אף יצא כנגדו. 
לוטן כתב במשך שנים על מוזיקה בעיתונים והיה מחסידי הכתיבה בסוגת הניו-ג'ורנליזם בישראל. הוא שלט באופן שוטף בארבע שפות: עברית, אנגלית, צרפתית וגרמנית ותירגם לעברית ספרים אחדים, ביניהם "פחד ותיעוב בלאס וגאס" של העיתונאי והסופר האנטר ס. תומפסון.
לוטן היה אחד מגדולי מעריציה של להקת גרייטפול דד בישראל והחזיק באוסף של כ-3,000 הקלטות שונות של הלהקה, ביניהן כ-1000 הופעות חיות. 
בפברואר 2005 לוטן נפל במדרגות ביתו, שבר את מפרקתו והפך למשותק. ב-6 במאי 2005 נפטר ונקבר בבית העלמין ירקון.
בשנת 2007 הוציא הזמר נעם רותם את השיר "ללכת כמו אריה" (מתוך האלבום "עזרה בדרך"), שהוקדש לזכרו של לוטן.