google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ודית מסקו

ביוגרפיה

מסקו נולדה בברצלונה כבתו של מנהל בית ספר. היא החלה את הקריירה שלה בעולם האופנה בגיל 15 כשהחלה להופיע בפרסומות לטלוויזיה. למדה בבית הספר לדוגמנות הבינלאומי בעירה ודגמנה תקופה באיטליה. ב-1990 היא הופיעה על שער גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ובכך נהייתה הדוגמנית הספרדייה הראשונה שעשתה זאת, הופיעה במגזין בשנים 1991–1995.
היא הופיעה בין היתר בקמפיינים פרסומיים של החברות מקס מארה ומנגו ושימשה כפנים של מספר חברות קוסמטיקה.
היא הופיעה על שערי המגזינים ווג האמריקאי ומארי קלייר. כדוגמנית מסלול היא הופיעה בתצוגות של דולצ'ה וגבאנה וקרולינה הררה. ב-2003 נבחרה לאשת השנה של מגזין אל.
היא שיחקה תפקיד קטן בשני סרטים ספרדיים והוצע לה להיות נערת בונד אך היא סירבה. ב-2006 החלה להנחות את תוכנית המציאות "Supermodelo", הטופ מודל הבאה של ספרד. חיברה שני ספרים.
מסקו נשואה לעורך דין ולה שלוש בנות.
איכתיוזאוריה

מאפיינים

צורת גופם של האיכתיוזאורים חזרה להיות דמוית דג. צווארם התכווץ והקנה לגוף צורה כישורית, הגפיים נתקצרו לכדי איברי היגוי קטנים. הם נעו כדגים, בתנועה גלית של הגוף ושל הזנב. על הגב התפתח סנפיר דגי, והזנב הפך להיות איבר שחייה חזק שמראהו היה כשל זנב הכריש. הם הסתגלו לחיים בים לא פחות מהדולפינים הדומים להם מבחינות רבות. מעדות מאובנים נתברר שהם חדלו להטיל ביצים על היבשה והשריצו ולדות חיים.
רבים מבני הקבוצה כמו האיכתיוזאורוס דמו לדולפינים אך אין קשר אמיתי ביניהם. אחרים היו בעלי דמיון מסוים לפליוזאורים הענקיים שחיו בתקופתם.
משחק האולסטאר של הליגה המאוחדת של VTB

משחק האולסטאר של הליגה המאוחדת של VTB‏ (ברוסית: Матч всех звёзд Единой лиги ВТБ) הוא משחק ראווה שנערך מדי שנה על ידי התאחדות הכדורסל הרוסית. אירוע זה חזר להתקיים בשנת 2017 לאחר שבוטל ב-2011, אז נערך משחק האולסטאר של ליגת הכדורסל המקצוענית (ברוסית: Матч звёзд БЕКО ПБЛ), שבה כוכבי הליגה הרוסית גברו על קבוצת הזרים בתוצאה 141:120.
בעבר האירוע כלל בחירת כוכבים מהליגה שחולקו ל-2 קבוצות. כאשר חודש האירוע ב-2017, שונה מעט הקונספט לקבוצה אחת של כוכבי כדורסל רוסיים וקבוצה שנייה של כוכבים זרים המשחקים בליגת VTB, בדומה מעט לפורמט המחודש של משחק האולסטאר בכדורסל הישראלי.
אליעזר פודריאצ'יק

אליעזר (לייזר) לייב פּוֹדריאָצ'יק (בכתיב יידי: אליעזר (לייזער) פּאָדריאַטשיק; ברוסית: Лейзер (Элиэзер) Подрячик;‏ 23 בספטמבר 1914, מחוז חוטין, פלך בסראביה – 2000, תל אביב) היה מורה, מסאי, פובליציסט, מבקר וחוקר ספרות יידיש סובייטי-ישראלי.

ביוגרפיה

פודריאצ'יק נולד בשנת 1914 בכפר הקטן קוֹמֶרוֹב שליד העיירה סקוּרֶן בבסראביה (כיום באוקראינה). למד ב"חדרים" ובישיבות.
סיים את לימודיו בסמינר העברי למורים בצ'רנוביץ. בראשית שנות ה-30 עבד כמורה בכפר נוער עם הסופר והמחנך אליעזר שטיינברג, ואחר כך כמורה בכמה בתי ספר יהודיים ברומניה.
את דרכו הספרותית החל ב-1936 בכתב העת "טשערנאָוויצער בלעטער" בצ'רנוביץ. ב-1939 אמור היה לנסוע לארצות הברית, להורות בישיבת רבי יצחק אלחנן בניו יורק, אך עם פרוץ המלחמה נגנזה תוכנית זו. מ-1941 ועד 1944, בעת המלחמה, התגורר במרכז אסיה הסובייטית. לאחר המלחמה התגורר בבירה מוסקבה, ועבד כמורה ללשון וספרות יידיש בסטודיו לתיאטרון יהודי (בית ספר לשחקנים ולבמאים) שליד התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה (ГОСЕТ, גוֹסֶט) וכמזכיר הסטודיו (המנהל הפדגוגי). בין תלמידיו היו השחקנים הישראלים ישראל בקר ונתן מייזלר.
לאחר שבסוף שנות ה-40 נסגר התיאטרון במסגרת הרדיפות הסטליניסטיות, התיישב פודריאצ'יק ב-1951 בריגה, שם עבד כמורה בבתי ספר רוסיים. ביתו היה בית עברי; לבנו קרא בשם אוּרי.
עם היווסדו של כתב העת הספרותי והסוציו-פוליטי היידי "סאָוועטיש היימלאַנד" ('המולדת הסובייטית') בשנת 1961 הצטרף פודריאצ'יק למערכת, והיה בעל טור קבוע בשם "נאָטיצן פון א בוקיניסט" ('רשימותיו של בוקיניסט', היינו אספן/סוחר ספרים משומשים), שהוקדש לחקר הספרות היידית והעברית.
כתב בשמות העט: 'ל. דינעסמאַן', 'ל. יצחקי', א. באַסאַראַביער' (='מבסראביה'), א. טשערנאָוויצער' (='מצ'רנוביץ'), 'א. סעקורענער' (='מסקורן'), 'א. ישראל', 'א. פּודה', 'לייעזר נעכעס', 'דער בוקיניסט'.
בקיץ 1971 עלה לישראל, ומ-1972 עבד כמרצה ללשון וספרות יידיש באוניברסיטאות תל אביב ובר-אילן.
בישראל הוסיף לכתוב ביקורות ספרות ומסות מעל במות שונות ביידיש, ועד סוף שנות ה-70 היה ממבקרי הספרות היידית הבולטים בארץ. נמנה עם החוג שהתכנס סביב ה"ירושלימער אַלמאַנאַך". בהמשך פרסם כמה ספרי ביקורת ומחקר.
פרסם מאמר גדול על כתביו היידיים של יהודה ליב גמזו ב"פּנקס פאַר דער פאָרשונג פון דער יִידישער ליטעראַטור און פּרעסע" (ניו יורק 1974), וב-1977 הוציא את יצירותיו הגנוזות בלוויית הערות ורשימות ביו-ביבליוגרפיות.
בשנת 1984 זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
פודריאצ'יק היה נשוי לשחקנית דינה רויטקופ (שהייתה תלמידתו). לאחר עלייתם לארץ הצטרפה לתיאטרון "הבימה", עד לפטירתה באוגוסט 1975.
אליעזר פודריאצ'יק נפטר בשנת 2000 בתל אביב.
ארכיונו שמור במרכז רנה קוסטה ללימודי יידיש במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
פירורי לחם

פירורי לחם הם פירורים של לחם אשר יובשו (בשמש או באמצעות אפייה) ומשמשים כמוצר גלם המשמש להכנת מאכלים שונים. פירורי הלחם משמשים להכנת בסיס לפשטידות, לקסרולים ולמאפים שונים, או לציפוי מאכלים שונים (כגון שניצלים), וכן למילוי בשרים (בעיקר מילוי בשר עוף) ולהסמכת מרקים.
פירורי לחם מיוצרים מלחם יבש ביותר אשר גורר. ייבוש הלחם מתבצע על ידי הנחתו לזמן רב באוויר יבש או בתנור אפייה, על מנת להוציא מן הלחם את הרטיבות שבו (וזאת על מנת למנוע עיפוש הלחם). לאחר ייבוש הלחם הוא מרוסק במעבד מזון או מגורר במגררת.
גרסה יפנית של פירורי לחם - "פּנְקו", הפכה פופולרית במערב בשנות האלפיים. פנקו הם פירורי לחם גדולים יותר ואווריריים יותר מהמקובל במערב. ניתן להשתמש בהם לאותם מאכלים העושים שימוש בפירורי לחם רגילים.

בספרות

פירורי לחם משמשים בסיפור העם הנזל וגרטל שאומץ על ידי האחים גרים כניסיון של הנזל וגרטל למצוא את דרכם ביער באמצעות פירורי הלחם שפוזרו. בסיפור אוכלות הציפורים את פירורי הלחם והילדים לא מוצאים את דרכם חזרה אל ביתם.

בעולם האינטרנט

בתכנות הושאל מאגדת "הנזל וגרטל" רעיון פירורי הלחם כסימני דרך, ומשמש כשמו של אפיון הניתן ליישום בדפי אינטרנט, בדרך כלל בראש הדף: שמות הדפים (פירורי הלחם המטאפוריים) מוצגים בשורה, כשביניהם חיצים המציגים את ההיררכיה של הדפים באתר. אפיון זה מאפשר למשתמש דרך מהירה לחזור מדף פנימי לדפים שהוגדרו מעליו בהיררכיית האתר.
The Book Depository

The Book Depository היא חנות לממכר ספרים באינטרנט, הממוקמת בבריטניה, ומציעה משלוח חינם למעל ל-160 מדינות, בהן ישראל. החברה הוקמה על ידי עובד Amazon לשעבר, ונקנתה בהמשך על ידי Amazon. בנוסף למכירת ספרים, מציע האתר גם גישה חופשית להעתקים דיגיטליים של ספרים אשר פגו זכויות היוצרים עליהם.

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2004 על ידי אנדרו קרופורד וסטיוארט פלטון. מוטו החברה היה "to make "All Books Available to All. החברה צמחה במהירות, ובשנת 2010, היו רווחי החברה 120 מיליון לירות שטרלינג. ב-4 ביולי 2011, רכשה Amazon את החברה.

מכירה לישראל

בשונה מבחברת האם שלה, הקנייה באתר, ומשלוחים חינם אופשרו מאז ומעולם לישראל. ב-29 באוקטובר 2013, איפשרה Book Depository קנייה באתר בשקלים.
יובל (מושב)

היסטוריה

המושב נוסד בשנת 1952, חלקו על אדמות הכפר הערבי אבל אל-קמח, על ידי פליטי ירושלים העתיקה  ממוצא כורדי. בתחילת שנות ה-60 נטשו רוב המייסדים את המושב, והמקום אוכלס על ידי עולים מקוצ'ין שבהודו.
קרבתו של המושב לגבול עם לבנון הפכה אותו למטרה לפיגועים. ביוני 1975 התרחש הפיגוע בכפר יובל: חוליית מחבלים מחזית השחרור הערבית חדרה אל המושב והשתלטה על בית מגורים בכוונה לבצע פיגוע מיקוח. במהלך ההשתלטות נרצח אחד מבני המשפחה. כוחות צה"ל פרצו לבית, ובחילופי האש נהרג אחד מבני הערובה ואחד הלוחמים, שהיה אף הוא בן היישוב.

היום

הענפים העיקריים במושב, נכון ליוני 2015, הם לול ומטעי אבוקדו, תפוחים, אגסים, פירות הדר ושזיפים. בשנים האחרונות התבסס המושב בתיירות פנים והוא אחד מאתרי האירוח הכפרי המובילים בצפון הארץ.
האיש שירה בליברטי ואלנס

עלילה

הסנאטור המזדקן רנסום סטודרד (ג'יימס סטיוארט) ואשתו האלי (ורה מיילס), מגיעים מוושינגטון, לעיירה שינבון שבמערב ארצות הברית על מנת להיות בלוויה של טום דוניפן (ג'ון ווין), מי שהיה לפנים בוקר עשוי ללא חת וכעת, מת ערירי וחסר כל. כאשר סטודרד מעניק ראיון לעורך העיתון המקומי ומספר מה קושר אותו עם טום דוניפן, הסרט לוקח אותנו לפלשבק שממלא את מרבית הסרט.
אנו למדים כי רנסום סטודרד הגיע בשלהי המאה התשע עשרה לעיירה שינבון בתור עורך דין עם הרבה תקוות, שמאמין בשלטון החוק ובאי נשיאת נשק. לפני הגעתו אל העיירה הוא נשדד על ידי כנופיית הפושעים של ליברטי ואלנס (לי מרווין), נבל אלים ומרושע, ורק הודות לטום דוניפן הוא לא מת. סטודרד מנסה להביא את הפושעים לדין אך מגלה שבמערב הפרוע החוק לא אומר הרבה. במשך הזמן הוא בונה בית ספר בעיירה וכן פותח משרד עורכי דין, ובכך מניח את היסודות לשלטון החוק, שוויון הזכויות והדמוקרטיה בעיירה.
הקרב בין ליברטי ואלנס לבין סטודרד הוא בלתי נמנע, אולם לסטודרד אין שום ניסיון בקרבות אקדחים, ולכן כשהוא הורג את ליברטי ואלנס בדו-קרב שנערך ביניהם, כולם מופתעים. סטודרד, הנישא על גלי התהילה ומוכר כ"איש שירה בליברטי ואלנס", מגיע לוושינגטון ושם בונה קריירה פוליטית מרשימה, ותוך כדי כך נושא את אהובתו של דוניפן, האלי, לאישה. דוניפן מגלה לסטודרד שלמעשה הוא היה זה שירה בליברטי ואלנס מסמטה צדדית. הוא מסביר שעשה זאת בשביל האלי, אבל עכשיו הוא מתחרט מכיוון שלבה של האלי שייך לסטודרד.
בנקודה זאת אנו חוזרים לנקודת ההתחלה של הסרט, הלוויתו של טום דוניפן. עורך העיתון שראיין את סטודרד משמיד את הטרנסקריפציה הכתובה של הראיון ומסביר ש"אם אגדה התקבעה כעובדה, יש להדפיס את האגדה" (או, במילים אחרות: אסור להרוס מיתוס).
בסצנה המסיימת את הסרט סטודרד שואל כרטיסן ברכבת העוזבת את העיירה כמה זמן ייקח לנסוע עד וושינגטון, והקופאי מסביר לו שזו הרכבת הכי חדישה ומהירה שיש, ומסיים במשפט "שום דבר אינו מספיק טוב בשביל האיש שירה בליברטי ואלנס".

ביקורות ופרשנויות

הדמות הטראגית בסרט היא דמותו של טום דוניפן, שמבין שהוא מייצג תופעה שעבר זמנה, ושהוא צריך לפנות את מקומו לאיש החוק והסדר החדש, בדמותו של סטודרד.
מיד עם יציאתו לאקרנים הפך הסרט ללהיט, הן בשל הסיפור הקלאסי והטראגי, והן בשל שני השחקנים הראשיים ג'ון ויין וג'יימס סטיוארט. "האיש שירה בליברטי ואלנס" נחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר שביים ג'ון פורד ולאחד מהמערבונים הטובים שנוצרו אי פעם. במשאל העשור הקנוני של כתב העת הבריטי "סייט אנד סאונד" שנערך בשנת 2012 דורג הסרט על ידי מבקרי הקולנוע במקום ה-117 ברשימת הסרטים הטובים של כל הזמנים. 
ג'ון פורד, שאחראי יותר מכל אחד אחר לבניית המיתוס של המערב הפרוע, מראה בסרט זה את המעבר מחברה פרועה לחברה שומרת חוק. אמריקה החדשה ושומרת החוק מוצגת בסרט זה כחברה עדיפה אך צבועה ומטופשת, וג'ון פורד מבכה את אובדן התמימות של המערב הישן והפרוע.
בשונה מסרטים רבים אחרים של ג'ון פורד, "האיש שירה בליברטי ואלנס" אינו חושף פנורמות נרחבות, ומרחבים אדירים של מדבר, אלא משאיר את הסיפור בתוך עיירה קלאוסטרופובית וקטנה. בשביל להעצים את המוטיב האפל של הסרט, הסרט צולם בשחור לבן.
דקת קשת

דקת קשת או דקת מעלה (ובהקשרים מסוימים רק "דקה") היא החלק ה-1/60 של מעלה. בעיגול 21,600 דקות קשת. הדקה מסומנת בתו '. לדוגמה, זווית בת ארבע מעלות ושלוש דקות תסומן '4°3.
הואיל ודקת הקשת היא גודל זוויתי קטן, היא משמשת במדידת זוויות מדויקות, כמו למשל מדידת זווית סטיה זעירה מקו ישר שתבוא לידי ביטוי רק לאחר מרחק רב מתחילת הסטיה. מדידת סטיה זעירה שכזו נפוצה, למשל, לצורך מתן מידה לדיוק ירי רובה (אז היא ידועה יותר בראשי התיבות האנגליים MOA), למדידת סטייה של חלליות ומכשור אסטרונומי וכדומה.
דקת קשת אחת מחולקת אף היא ל-60, לצורך דיוק רב יותר. כל חלק 1/60 של דקת קשת נקרא שניית קשת ומסומן בגרשיים. לדוגמה, 0.5 דקת קשת היא 30 שניות קשת, או '0.5 = "30.
כדוגמה לשימוש בדקת קשת לציון מידת הדיוק של כלי ירייה, נתבונן ברובה צלפים שהדיוק שלו הוא 0.5 דקות הקשת. משמעות הנתון היא שהסטייה המרבית של הקליעים מנקודת הפגיעה המשוערת תהיה החלק ה-0.5/60, כלומר 1/120, של זווית בת מעלה אחת. במרחק 100 מטר פיזור זוויתי שכזה שקול לפיזור של 1.454 ס"מ סביב נקודת הפגיעה. במערכת היחידות הבריטית קל יותר לתרגם את דיוק הרובה מדקות קשת לגודל המקבץ: ברובה בעל דיוק של דקת קשת אחת (1 MOA) הסטייה המרבית של הקליעים מנקודת הפגיעה המשוערת תהיה בערך 1 אינץ' במרחק של 100 יארד.
באסטרונומיה משתמשים בדקת קשת לציון הגודל הזוויתי של גרמי שמים שונים ושל המרחק הנצפה בין גרמי שמים סמוכים. כך למשל, לירח ולשמש קוטר זוויתי סביב 30 דקות קשת (חצי מעלה), לגלקסיית הסומבררו אורך זוויתי של כ-9 דקות קשת ולנוגה קוטר זוויתי שמגיע למעט יותר מדקת קשת כשהוא בקרבה מרבית לכדור הארץ. המרחק הזוויתי בין הכוכבים הסמוכים מיזר ואלקור הוא כ-12 דקות קשת, בין בני הזוג α² במאזניים ו-α¹ במאזניים המרחק הזוויתי הוא כ-4 דקות קשת והמרחק הזוויתי בין גלקסיית אנדרומדה ובין גלקסיית הלוויין שלה M32 הוא כ-22 דקות קשת.
שלמה זלמן אולמן (משכנות יעקב)

ביוגרפיה

נולד ברומניה לאביו הרב ישראל ואמו גיזלה. עלה לישראל לאחר שנכלל ברכבת קסטנר, שנה לאחריו עלתה אימו לארץ, אביו נפטר במחנה באוקראינה.
למד בישיבת פוניבז' שם היה מקורב למשגיח הישיבה הרב אליהו אליעזר דסלר. היה גם מקורב לחזון איש בצעירותו, והוא ביקש ממנו לעסוק בענייני הלכה ולהשתלם בהם, החזון איש שדכו עם אסתר בתו של מקורבו מיכאל אליעזר שפרינצלס.
בשנת תשכ"ה מונה לכהן כר"מ בישיבת חוג חתם סופר בה כיהן במשך 18 שנים, לאחר מכן כיהן תקופה קצרה כר"מ בישיבת לוצרן בשווייץ.
בשנת ה'תשמ"ה מונה על ידי הרב נסים קרליץ לדיין בבית דין צדק בני ברק.
בשנת תשמ"ו מונה כרב שכונת משכנות יעקב וכרב בית הכנסת המרכזי בשכונה, על מכתב המינוי היה חתום גם הרב שך.
בשנת תשמ"ט אף מונה כחבר בוועדת הרבנים של תנועת דגל התורה.
בשנות חייו האחרונות מילא את מקומו בנו הרב ישראל, מינוי שהפך לקבוע לאחר פטירתו. בתו נשואה לרב יעקב סטפנסקי ראש ישיבת תורה בתפארתה, בת נוספת נשואה לרב אברהם יצחק הכהן רובין רב קהילת 'בני תורה' ברחובות וחבר בד"צ שארית ישראל.
בני ציון

היסטוריה

המושב בני ציון עלה על הקרקע ב-27 במרץ 1947. הוא הוקם על ידי מחלקת המעמד הבינוני של הסוכנות היהודית ומועצת החקלאות הפרטית – איגוד שריכז חקלאים פרטיים שעד אז עבדו אדמות חכורות ובקשו נקודת קבע משלהם.
אדמות היישוב, כ-750 דונם קרקע באזור "גבעות רעננה", ליד המושבה רעננה, נקנו על ידי מסדר בני ציון. הסוכנות היהודית והקרן הקיימת הקימו את התשתית לכפר, חפרו באר מים, מחנה צריפים למגורים (על הגבעה בה נמצאת היום בריכת השחייה), חדר נשק להגנה מפני ערביי הסביבה, בריכה לאגירת מי גשמים ושני אוהלים. התארגנה קבוצת מתיישבים ראשונה שמנתה 15 משפחות ונקבע מועד העלייה לקרקע. בין המתיישבים האלה היו חקלאים פרטיים, חיילים יהודים משוחררי הצבא הבריטי שחלקם היו גם בשבי הגרמני, חיילי הבריגדה וניצולי שואה.
טקס העלייה על הקרקע התקיים ברוב עם, כאשר נציגי המוסדות השונים בארץ, אורחים מההסתדרות הציונית בארצות הברית, בראשותו של הרב אבא הלל סילבר ואורחים ממסדר בני ציון הגיעו לטקס. נישאו ברכות ואיחולי הצלחה על ידי הנציגים השונים וכאשר נשמע רעש רכבי החיילים הבריטים, אמר הרב סילבר: "הם, האנגלים ילכו מכאן ואתם תישארו – כי לכם ניתנה הארץ".
חברת רסקו בנתה את בתי המתיישבים ואת מבני הציבור. מסדר בני ציון בראשותו של הריס לוין ליוו את הקמת המושב לאורך כל הדרך ובהתאם לכל הצרכים. עם הזמן, נוספו קבוצות נוספות של מתיישבים במושב, נסלל כביש במקום דרך החול שהמכוניות שקעו בה, נפתח בית ספר לילדים בבית מגורים והוחל בבניית "בית דבורה", הבניין הראשון של בית הספר. הוקמה צרכנייה, הוקם מחסן תערובת והוקמה בריכת המים הקבועה. בשנים הראשונות סבל הכפר ממחסור במים וביוני 1953 נחנך במקום מפעל מים חדש שסיפק כ-250 מ"ק לשעה.
בשנת 1949 הוקמה בסמוך מעברת עולים, שנקראה לאחר מכן כפר חרוצים. העולים החדשים עבדו בפרדסי הסביבה וגם במשקי המושב.

חקלאות

בני ציון הוקם כאגודה חקלאית שיתופית שיסודה היה בערבות הדדית. החקלאות מכילה כ-3,000 דונם, עיקרם פרדס ו-300 דונם אבוקדו, בעיבוד האגודה. קיימים עוד גידולי "ירוקים", לולים, ירקות, תפוחי-אדמה, פרחים וכמו כן, חוות לגידולי סוסים.

תושבים

במושב בני ציון כ-320 משפחות. הכפר מורכב מבסיס של נחלות (משקים מלאים), משקי עזר ודיירים בשכירות. בשנים 1974- 1978 נבנה שכון הבנים שכלל 10 יחידות אשר הוגרלו בין בני המושב. בשנת 1998 עבר הכפר תהליך "הרחבה" שהגדילה והצעירה את אוכלוסיית היישוב. מספר משפחות גרות בנחלת ההורים כ"בנים ממשיכים".

קהילה

במושב פועל בית-ספר בית חינוך קהילתי חוב"ב המשותף לילדי המושבים בני ציון, בצרה וחרוצים.
בבית הספר לומדים כיתות א'-ו', והוא נקרא ע"ש אדש פרידמן שהיה אחד מיושבי הראש של הכפר.
את פעילות הנוער מעבר לשעות הלימודים מרכז בית-הנוער במסגרת תנועת-הנוער של האיחוד-החקלאי. פעילות בית-הנוער אף היא משותפת לילדי שלושת הכפרים. הפעילות מתמקדת בחינוך לערכי אזרחות טובה, אהבת האדם והמולדת וכן תרומה לקהילה. בנוסף, נהנים הילדים מטיולים, מחנות עונתיים ועוד.
לרשות הקהילה מגוון חוגים גדול לשעות הפנאי הפונה לכל שכבות הגיל. בכפר מבני ציבור מגוונים הכוללים צרכניה, בריכת שחייה, מכון כושר, אולם ספורט, מרפאה (לשימוש "קופת חולים מאוחדת"), "בית-עם" המשמש לאירועים, מגרש טניס, גנים ציבוריים וספרייה פעילה. במבנה הצרכנייה הישנה הוקם ארכיון הכפר, בו נערכים גם חוגים ופעילויות נוספות.
בכפר קיימים שני בתי כנסת בפעילות קבועה וכן בית-עלמין אותו מנהלת חברה קדישא מקומית.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 נפתחה הרחבה קהילתית ביישוב. בהרחבה גרו משפחות צעירות ושילשו את האוכלוסייה באזור.
לינקולן צ'ייפי

ביוגרפיה

צ'ייפי נולד וגדל בפרובידנס, רוד איילנד. אביו היה הפוליטיקאי הרפובליקני ג'ון צ'ייפי, אשר כיהן כמושל רוד איילנד בשנים 1963–1969, כמזכיר הצי של ארצות הברית מ-1969 ועד 1972, וכסנאטור מטעם רוד איילנד בשנים 1976–1999. הוא למד לימודים קלאסיים באוניברסיטת בראון. לאחר סיום לימודיו עבר לבוזמן, מונטנה, כאשר למד פרזול סוסים באוניברסיטה מקומית, ולאחר מכן עבד במירוצי סוסים בארצות הברית ובקנדה.
לאחר מכן חזר לרוד איילנד ונכנס לפוליטיקה כאשר נרשם כנציג רפובליקני לוועידה המפלגתית של המדינה. שנה לאחר מכן נבחר למועצה העירונית של העיר ווריק, שם שירת עד לבחירתו כראש העירייה ב-1992. כאשר אביו מת בשנת 1999, בעודו מכהן בסנאט, מינה מושל רוד איילנד לינקולן אלמונד את צ'ייפי לרשת את מושבו של אביו בסנאט. בשנת 2000 נבחר לכהונה מלאה, כאשר הביס את יריבו הדמוקרטי.
צ'ייפי זוהה תמיד כרפובליקני מתון וליברל, ונחשב לרפובליקני הכי פחות שמרן בסנאט, ואף פחות מכמה סנאטורים דמוקרטים. הצבעותיו היו לרוב בעד יוזמות שמאליות ונגד כאלה של מפלגתו. כך למשל, תמך בהעלאת שכר המינימום ובהעלאת מס הרווח הפדרלי, הצביע נגד קידוח בשמורת טבע באלסקה, והיה לרפובליקני היחידי שהצביע נגד מלחמת עיראק בסנאט. הוא גם מתנגד לעונש מוות. בנוסף תמך עוד מתקופה זו בחופש הבחירה לביצוע הפלות, בנישואים חד-מיניים, במימון פדרלי למחקר בתאי גזע עובריים ובפיקוח על אחזקת נשק.
צ'ייפי לא הצביע לדבריו עבור ג'ורג' ווקר בוש עת הבחירות ב-2004, ובמקום זה רשם על פתק ההצבעה את שם אביו ג'ורג' הרברט ווקר בוש, כסימן לכך שהוא מתנגד לדעותיו של בוש הבן אך אין לו דבר אישי נגדו. הוא רץ לבחירה מחודשת לסנאט ב-2006, וזכה לתחרות מימין בפריימריז הרפובליקנים. צ'ייפי נתמך על ידי האליטה הרפובליקנית, וגם על ידי הגברת הראשונה לורה בוש, נוכח ההערכה שהוא היחיד בעל אפשרות היבחרות במדינה הדמוקרטית העמוקה רוד איילנד. צ'ייפי ניצח את יריבו השמרן בפריימריז אך הובס בבחירות הכלליות על ידי הדמוקרט שלדון וייטהאוס, התובע הכללי לשעבר של המדינה, ברוב של 54%-46%. צ'ייפי עזב את המפלגה הרפובליקנית ב-2007 ובאותה השנה נהיה לעצמאי.
לאחר מכן תמך במועמדותו של ברק אובמה לנשיאות ב-2008 וכן לבחירתו המחודשת של הנשיא ב-2012 כשלקח חלק פעיל בקמפיין, ומונה ליושב ראש משותף של מסע הבחירות. ב-2010 נבחר למושל רוד איילנד. ב-2013 הצטרף רשמית למפלגה הדמוקרטית. בשנת 2014 החליט לא להתמודד לכהונה שנייה כמושל רוד איילנד, בין השאר בעקבות סקרים לא מחמיאים אשר העידו על חוסר הפופולריות של צ'ייפי במדינתו. החליפה אותו בתפקיד הדמוקרטית ג'ינה ריימונדו.
צ'ייפי נשוי לסטפני ואב לשלושה ילדים.
בתאל משיאן

ביוגרפיה

בתאל נולדה ב-18 במאי 1989, גדלה ברמת השרון ואז עברה עם משפחתה לאשקלון. היא בתו השלישית לאביה והבכורה לאמה. היא החלה לשחק בתיאטרון העירוני באשקלון בילדותה לצד לימודי בלט קלאסי וציור.
בתאל משיאן היא בוגרת בית הספר לאומניות הבמה בית צבי משנת 2011. עבור הצטיינות בתפקידיה בהצגות ובתחרויות מונולוגים בבית הספר זכתה במלגות ע"ש שושנה דואר, עדה בן נחום, בנץ כרמל, קרן בוכמן ע"ש יוסי בנאי, ומלגת אלי ליאון.

קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

בשנת 2006 שיחקה בסרט הסטודנטים ברחל בתך הקטנה בתפקיד רחל.
הסרט, בבימוי אפרת כורם זכה במקום הראשון בפסטיבל קולנוע דרום והיה מועמד לפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע בירושלים והיה גם לסרט הראשון ממכללת ספיר שנבחר לייצג את ישראל בתחרות בפסטיבל קאן 2007.
בשנת 2012 היא השתתפה בקליפ של רמי קלינשטיין לשיר "רוצי קטנה". השתתפה לפרסומת למי עדן.
בשנת 2013 שיחקה בסדרת הנוער אליפים ששודרה ב"Yes" לצד יסמין עיון, יותם קושניר, אסף הרץ ועומר דרור.
באותה שנה ליהקה לסרט הסטודנטים "אדם" שזכה במקום הראשון בפסטיבל הבינאלומי לקולנוע בניו יורק, והשתתפה בקליפ לשיר של הזמרת נסרין.
בשנת 2015 שיחקה בסרט בן זקן וגילמה את דמותה של ריקי לצד אלירז שדה. הסרט התחרה בפסטיבל ירושלים, פסטיבל ברלין וזכה במקום הראשון בפסטיבל בלפור ובפסטיבל מילאנו.
באותה שנה שיחקה בסרט איביזה לצד דר זוזובסקי; שיחקה בתפקיד אורח בסדרה פרודים בתפקיד אלמה, שיחקה בתפקיד אורח בסדרה שטיסל.
באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי וצילמה את סרט הסטודנטים זוכה הפרסים "צומת הרוחות" בבימוי רותם מורט.
בשנת 2016 שיחקה בסרטו של ניר ברגמן,  "להציל את נטע" לצד בני אבני ורותם אבוהב ובאותה שנה שיחקה בסרטה של הגר בן-אשר בתפקיד חן לצד ליהי קורנובסקי. באותה שנה שיחקה בסרט הסטודנטים "קו 16" בתפקיד נופר.
בשנים 2016-2017 שיחקה  בסדרת הטלוויזיה הגרמנית Der Tel-Aviv-Krimi וגילמה חוקרת משטרה לצד קתרינה לורנס, איתי טיראן, סמואל פינצי, גיל פרנק וגילה אלמגור.
בשנת 2017 השתתפה בסרט הסטודנטים "מחול", בבימוי נעמה דיין, וגילמה את דמותה של אלונה. באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "האחיות המוצלחות שלי" בבימוי גורי אלפי.
דוברת עברית, אנגלית, ספרדית וערבית.
SIC (פורטוגל)

היסטוריה

SIC נוסדה ב-1987, אולם לא פעלה. באותה עת, בעלי השליטה בחברה היו Granada Television, יחד עם Expresso, Impala ו-Projornal. לא ידוע מדוע Granada TV עזבה את אחזקותיה בחברה לפני ש-Globo החלה להחזיק בחלק גדול מהאחזקות בחברה לפני תחילת השידורים.
בשנת 1992 הושק ערוץ SIC, שהפך לערוץ המסחרי הראשון בפורטוגל והערוץ השלישי אחרי שני הערוצים הציבוריים RTP1 ו-RTP2. בשנים הראשונות לקיומה הייתה SIC בשליטת פרנסיסקו פינטו בלסמאו ובסיוע של Control journal (כיום חברת Impresa, בעלת השליטה בחברה). כבר בתחילת דרכו עקף הערוץ החדש אחרי זמן קצר את הערוץ הציבורי RTP1 והפך לערוץ המוביל בפורטוגל, ובאותה עת התוכניות הנצפות ביותר היו של SIC. בשנים אלו ניחן הערוץ ביצירתיות ובחדשנות לעומת הערוצים האחרים בפורטוגל.
הערוץ הפך למפורסם באירופה, לא רק בזכות נתוני המדרוג הגבוהים, אלא גם בזכות היותו נושא הסרט התיעודי "הטלוויזיה הזאת שלך", ששודר בערוץ ארטה.
בשנת 2005 איבד SIC את ההובלה בטבלות המדרוג לאחר שעקף אותו ערוץ TVI.
כיום, משדר הערוץ בעיקר תוכניות אקטואליה, אופרות סבון וסדרות רכש ממדינות אחרות. כך למשל משדר SIC את סדרות CSI השונות ואת 'מחשבות פליליות' ו'הפמליה'.
בשנת 2017 עמדו שיעורי הצפייה של הערוץ על 17.1%.
שנות ה-90 של המאה ה-14

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מחקר האינטרנט

מחקר האינטרנט מתייחס הן למחקרים העושים שימוש באינטרנט והן למחקרים בהם האינטרנט הוא מושא המחקר. 
כחלק בלתי נפרד מתהליך המחקר האינטרנט מאפשר לחוקרים גישה רחבה ומיידית למאגרי מידע בשפות שונות ולאוכלוסיות מחקר אפשריות. מעבר לשימוש באינטרנט ככלי יעיל ליישום שיטות מחקר כמותניות ואיכותניות מסורתיות בענפי מדע שונים (ראו למשל שאלון מקוון), מתפתח במהלך השנים האחרונות ענף עצמאי לחקר המידע המופץ באינטרנט ומשתמשיו. בין היתר חוקרי אינטרנט עוסקים באוכלוסיית הגולשים ברשת (לדוגמה חקר הפער הדיגיטלי, קהילות מקוונות, וכיוצא באלו), כמו גם המידע הזמין ברשת (לדוגמה כריית מידע, חקר מנועי החיפוש, וניתוח תוכן גולשים).
העלייה המתמדת בכמות המידע אותו ניתן למצוא באינטרנט, עודדה את התפתחותם של מיומנויות חיפוש מידע ואת השימוש בכלים המשמשים למציאת מידע. בין הכלים המרכזיים המשמשים את החוקרים הנעזרים באינטרנט בעת ביצוע המחקר, ניתן למנות את מנועי החיפוש, מדריכי אתרים ושירותי חיפוש נוספים. יש חוקרים המשתמשים בתוכנות למחקר באינטרנט (Internet Research Software). תוכנות מסוג זה מאפשרות שמירה של מידע מהאינטרנט, מידע שלאחר שמירתו ניתן לארגנו בעצים היררכיים, להוסיף לו תגיות לפי הצורך ולהשתמש בו בצורות נוספות.

בישראל

בישראל פועלים שני מכונים לחקר האינטרנט - מכון פרטנר לחקר האינטרנט באוניברסיטת תל אביב ומרכז שגיא לחקר האינטרנט באוניברסיטת חיפה. באוניברסיטה העברית בירושלים נפתחה בשנת 2010 מגמת מדיה חדשים העוסקת בתחום, בחוג לתקשורת. חקר האינטרנט נערך גם באוניברסיטאות נוספות.
ריצ'רד לבוי

ביוגרפיה

לבוי למד במסצ'וסטס לתואר ראשון (1972) ושני (1975) בצרכים מיוחדים. קיבל תואר שני בחינוך באוניברסיטת פורדהיים בניו יורק ב-1980. עבד כמורה בבתי ספר מ-1972, ובהמשך היה מנהל בבתי ספר לחינוך מיוחד.
לבוי הרצה במספר אוניברסיטאות בעולם, בהן אוניברסיטת הרווארד, ג'ורג'טאון, סירקיוז ומלבורן. הופיע בטלוויזיה האמריקאית במספר תוכניות, בהן Today show, חדשות הערב של ABC, בוקר טוב אמריקה, ותוכנית הבוקר של CBS.
קיבל שני תוארי דוקטור לשם כבוד, מאוניברסיטת מסצ'וסטס (2003) ומקולג' מיטשל (2007). ב-2009 זכה בפרס ארגוני לקויות הלמידה של ארצות הברית ע"ש סמואל קירק.
סרטולובו

היסטוריה

העיירה נוסד בשנת 1936 על מקום היישוב לשעבר של פינים אינגרים, שתושביהם גורשו. היישוב הוזכר במקורות קודמים בשם סירואטלה. בשנת 1936 עברו להתגורר כאן אנשי צבא ובשנים 1939–1940 שימשה סרטובולו כבסיס צבאי ממנו נשלחו כוחות למלחמת החורף. מתחילה, סרטולובו הייתה חלק ממחוז המשנה וסבולוז'סק של מחוז לנינגרד.
במהלך מלחמת העולם השנייה היא לא נכבשה והייתה יחד עם העיר לנינגרד מוקפת על ידי חיילים גרמנים ופינים. לאחר המלחמה כמעט ולא הייתה אוכלוסייה אזרחית בסרטולובו, עד שהחלה בניית דיור מסיבית בשנות החמישים.
בשנת 1977 זכתה סרטולובו מעמד של יישוב עירוני ובשנת 1998, מעמד של עיר. זו הייתה עיר בעלת חשיבות מחוזית עד 2010, כאשר מחוז המשנה אוחד עם המחוז המינהלי של מחוז לנינגרד. באותה עת הפכה סרטולובו לעיר בעלת משמעות מחוזית.

מעמד מנהלי ועירוני

במסגרת שילוב המחוזות המינהליים העיר שולבה, יחד עם היישוב זפדנאיה ליצה, אל תוך מחוז המשנה וסבולוז'סק והוכרה בשם המחוז המוניציפלי סרטולובו.

כלכלה

בדומה לתקופה הסובייטית, כלכלת סרטולובו מבוססת על מתקנים צבאיים. כ-70% מהאוכלוסייה החל משנת 2009 הם אנשי צבא ומשפחותיהם.

תעשייה

מפעלים תעשייתיים בסרטולובו מייצרים לוחות בטון ומכלי פלסטיק.

תחבורה

סרטולובו מהווה פרבר של סנקט פטרבורג והיא כלולה ברשת הכבישים הפרברית. העיר ממוקמת על הכביש המהיר המוביל אל ויבורג.
העיר נמצאת במרחק כמה קילומטרים צפונית-מזרחית לרציף הרכבת פסוצ'ניה הנמצא על מסילת הברזל המחברת בין סנקט פטרבורג לעיר ויבורג.