google/wiki40b huggingface dataset:
קול ישראל בערבית

היסטוריה

תחילה היו השידורים בערבית 45 דקות ביממה במסגרת הגל העברי. במהלך שנות ה-50 נקלטו לעבודה בתחנה עולים מארצות ערב שערבית הייתה שפת אם שלהם (למשל מוריס שמאס ונוספים). ב-1956 פוצלו הגל העברי והגל הערבי, ובמשך השנים נוספו שעות שידור לקול ישראל בערבית. בעשורים הראשונים לקיום המדינה שימשה התחנה גם ללוחמה פסיכולוגית. כך הייתה לכלי התקשורת הישראלי הראשון שפרסם ידיעה על מבצע מוקד - השמדת חילות האוויר הערביים ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים - בניגוד להוראות הצנזורה הצבאית.
משדר רשת ד' היה משדר הרדיו החזק ביותר בישראל, בהספק של 1,200 קילוואט בתדר 738 קילוהרץ. המשדר פעל שנים רבות באתר השידור "הלל" הסמוך ליישוב קדימה והשידורים נקלטו היטב בכל המזרח התיכון, השידורים כיסו אף את כל השטח שבין פקיסטן ותוניס ובין דרום רוסיה לאתיופיה. עקב מחדל ותכנון לקוי של היישוב צורן, נבנה היישוב קרוב מדי לאתר השידור, ולבסוף נסגר אתר "הלל" בסוף 2003 בעקבות לחץ תושבי צורן שחששו מעוצמת שידור הקרינה האלקטרומגנטית מהאתר. יחד עם סגירת משדר רשת ד' נסגר גם משדר רשת א' שפעל באתר. כיום שידורי התחנה כמעט ואינם נקלטים מחוץ לגבולות ישראל (פרט לשידורים באינטרנט ובלוויין), וגם באזורים שונים בתוך ישראל יש קשיי קליטה. עם סגירת המשדר איבדה מדינת ישראל את אחד ממכשירי התעמולה החשובים ביותר שהיו לה. עקב אמינותו של המשדר החזק ואמצעי הקליטה הפשוטים שנדרשו לקליטת השידורים נוצלו השידורים על ידי המוסד ושירות הביטחון הכללי להעברת מסרים לסוכנים במדינות ערב. לדוגמה: מוניר רדפא, טייס חיל האוויר העיראקי אשר ערק לישראל ב-16 באוגוסט 1966 עם מטוסו מסוג מיג 21, קיבל מישראל את האור הירוק ליציאה מעיראק בהודעה מוצפנת באמצעות שידורי קול ישראל בערבית.
בתקופה שבה נקלטו שידוריה במדינות ערב, זכתה רשת ד' לשיעורי האזנה גבוהים, והיא נחשבה לאמינה במיוחד. כך, למשל, אמר מאזין בערב הסעודית לכתב העיתון "אל בילאד" ב-1964 כי "התחנות הערביות מנסות להסתיר עובדות רבות, אולם "קול ישראל" מסיר את הלוט מעל טענותיהן הכוזבות". מאזין אחר טען כי "כל תחנה (ערבית) משמיעה בהרחבה ידיעות ארצה ומעלימה עין מהידיעות החשובות של ארצות ערביות אחרות... אולם ישראל מספקת ידיעות מהעולם הערבי כולו במהדורה אחת מקיפה".
עד סגירת המשדר המרכזי, קבעו סקרי ה-BBC כי קול ישראל בערבית הייתה התחנה הזרה הראשונה בדירוג ההאזנה. בירדן ההאזנה הייתה 50%, ובמצרים 14%. אחת התוכניות הפופולריות ביותר הייתה "רופא מאחורי המיקרופון", בה השיבו רופאים מומחים למאזינים מכל רחבי המזרח התיכון שבקשו ייעוץ. באמצעות התוכנית הגיעו לטיפול רפואי בארץ פונים רבים ממדינות ערב.
מאז שנות ה-80 צומצם היקף שידורי התעמולה בתחנה, והוגדל היקף שידורי האקטואליה. בעת סיום השידורים בשנת 2017 השידורים נמשכו ברציפות 24 שעות ביממה, וכללו חדשות, יומנים, מוזיקה ותוכניות בתחומים מגוונים כגון: כלכלה, חברה, תרבות, דת וספורט. נאדר אבו תאמר הקים מוקד התנועה. בתחנה הועסקו עשרות עובדים, ערבים ויהודים, בירושלים, במודיעין, בחיפה ובבאר שבע. מנהל התחנה האחרון היה יאסר עטילה, בן העדה הדרוזית.
שירווינטוס (מחוז משנה)

גאוגרפיה

בשטחי מחוז המשנה עוברים הנהרות נריס  ושירווינטה , ויש בו 28 אגמים, הגדול שבהם הוא אגם אליס (ליט') המשתרע על כ-1.5 קמ"ר, והעמוק שבהם הוא גלוואניס (ליט') המגיע לעומק 25 מ'.

היסטוריה מנהלית

מחוז-המשנה הוקם כיחידה מנהלית מוגדרת בשנת 1950 ומאז השתייך למחוזות שונים. השיוך הנוכחי של מחוז-משנה זה למחוז וילנה, החל בשנת 1995, עם הקמתו מחדש של מנגנון המנהל של מחוז-המשנה.

יישובים

במחוז המשנה עיר אחת: עיר המחוז שירווינטוס; 5 עיירות: בוגוסלאווישקיס (בוגוסלאווישוק), גלוונאי (גלוואן), קרנאווה (שהייתה בימי הביניים בירת הדוכסות הגדולה של ליטא), מוסנינקאי (מוסניק) וזיבאלי; ועוד 483 כפרים קטנים יותר.
קירוב בוסינסק (ציפה)

במכניקת הזורמים, קירוב בוסינסק (על שם המתמטיקאי והפיזיקאי הצרפתי, ג'וזף ולנטין בוסינסק, 1842-1929 Joseph Valentin Boussinesq) משמש בשדה של זורם המונע על ידי ציפה (מונח הידוע גם כקונבקציה טבעית). לפי קירוב זה, הפרשי הצפיפויות קטנים מספיק כדי שיהיה אפשר להזניחם, מלבד במקרים שהם חלק מביטוי המוכפל ב-g, תאוצת הכובד. ההפרש בהתמדה הוא זניח, אך תאוצת הכובד מספיק גדולה, כדי להפוך את ההפרש במשקל הסגולי לניכר. גלי הקול זניחים כאשר נעשה שימוש בקירוב בוסינסק, מאחר שאלה נעים ומשנים צפיפויות.
זורמי בוסינסק נפוצים בטבע (למשל חזיתות אטמוספיריות, זרמים אוקייאניים, רוחות קטבטיות), בתעשייה (נפיצת גז צפוף, וינטלציית קולט אדים), בסביבה הבנויה (ונטילציה טבעית, חימום מרכזי). הקירוב מדויק למדי בקרב זורמים רבים, ומקל על המתמטיקה והפיזיקה.
הקירוב מקל מאוד על החישוב, משום שכאשר עוסקים בזורמים חמים וקרים בצפיפויות \rho_1 ו-\rho_2 ניתן להשתמש פשוט בצפיפות \rho. ההפרש \Delta\rho= \rho_1-\rho_2 הוא זניח. אנליזת ממדים מראה כי תחת נסיבות אלה, המקרה היחיד שבו הגרביטציה g תיכנס לתוך המשוואות היא בגרביטציה המצומצמת g'.
כאשר:
g' = g{\rho_1-\rho_2\over \rho}
(יש לשים לב כי המכנה יכול להיות צפיפות בלי להשפיע על התוצאה, משום שהשינוי יהיה מסדר g(\Delta\rho/\rho)^2). המספר חסר הממדים הנפוץ ביותר הוא מספר ריצ'רדסון ומספר ריילי.
המתמטיקה של הזורם היא אפוא פשוטה יותר משום שיחס הצפיפות (\rho_1/\rho_2, מספר חסר ממדים) לא משפיע על הזורם. קירוב בוסינסק משליט את ההנחה שיחס זה הוא בדיוק אחד.

היפוכים

מאפיין של זורם בוסינסק הוא שהוא נראה זהה כאשר נצפה במצב הפוך, וזהויות הזורם מתהפכות (דוגמה בהמשך). קירוב בוסינסק אינו מדויק כאשר המספר חסר-הממדים \Delta\rho/\rho הוא מִסֵּדֶר יחידה (0.1-0.5~).
לדוגמה, נדמיין חלון פתוח בחדר חמים. האוויר החמים בפנים קל יותר מהאוויר הקר בחוץ, אשר זורם אל החדר מטה לכיוון הרצפה. עתה נדמיין את המצב ההפוך: החדר קריר והאוויר בחוץ חמים. במצב זה האוויר זורם פנימה לעבר התקרה. אם הזורם הוא בוסינסקי (והחדר סימטרי), אז מבט אל החדר הקר מכיוון הפוך הוא בדיוק כמו אל החדר החם, מכיוון ישר. זאת משום שהדרך היחידה שהצפיפות נכנסת לתוך הבעיה היא באמצעות הגרביטציה המצוצמת g', שתורמת רק שינוי סימן כאשר משנים את המצב מחדר חם לקר.
דוגמה לזורם לא-בוסינסקי היא בועות העולות במים. התנהגות של בועות אוויר העולות במים שונה מאוד מהתנהגות מים היורדים באוויר: במקרה הראשון, בועות עולות נוטות ליצור קליפות המיספריות, בעוד מים היורדים באוויר מתפצלים לטיפות גשם (בסקלות קטנות, מתח פנים נכנס לבעיה ומקשה על הסוגיה).
I (מספר)

המספר i, ידוע גם כיחידת המספר המדומה או היחידה המדומה, הוא אחד מפתרונות המשוואה הריבועית (ביחד עם i-): . מכיוון שאין מספר ממשי שמקיים את זהות זו, ותחת הנחת סגירות לחיבור וכפל בסקלר של היחידה הדמיונית, ניתן להרחיב את המישור הממשי על ידי הכללת היחידה הדמיונית במישור חדש, אשר כולל את היחידה הדמיונית – מישור המספרים המרוכבים. החשיבות העיקרית של הוספת היחידה הדמיונית היא בעובדה שעל ידי הכללת היחידה הדמיונית כצירוף ליניארי שלה עם המספר 1 (מישור גאוס), לכל פולינום מדרגה n יהיו n שורשים (המשפט היסודי של האלגברה). בהתאם לכך הפתרונות למשוואה שהוצגה יהיה i+ או i- ומציאתם על ידי הצבת הערכים בנוסחת השורשים.

היסטוריה

יצירתו של המספר i, ביחד עם המספרים המרוכבים הייתה בתחילת המאה ה־16, ומיוחסת לג'ירולמו קרדאנו, שנעזר בהגדרתם לצורך פתרון של המשוואה ממעלה שלישית. המספרים הוגדרו במפורש, בשנת 1572 על ידי רפאל בומבלי. באותה עת נחשבו מספרים כאלה לא אמיתיים. מתמטיקאים התקשו לקבל את המושג החדש, והדבר בא לידי ביטוי גם בשם שניתן להם. דקארט, הראשון שהשתמש במושג "מספר מדומה" בשנת 1637, וצירוף ליניארי שלהם עם מספרים ממשים (כלומר, כל מספר מהצורה , כאשר  ו־ הם ממשיים) נקרא מספר מרוכב. המספרים המרוכבים נכנסו למתמטיקה באופן מלא בעקבות עבודותיהם של אוילר וגאוס.

יחסי גומלין בין 
  
    
      
        i
      
    
    {\displaystyle i}
  
 ובין 
  
    
      
        −
        i
      
    
    {\displaystyle -i}

מעצם היותם שני שורשים של אותה המשוואה הריבועית:  הם נקראים צמודים מרוכבים, ומתקיים:
 (קרי: i צמוד שווה מינוס i).
בנוסף, שני המספרים הם גם נגדיים וגם הופכים אחד של השני, תכונה הכרחית לקיום תת־מרחב וקטורי המדומה: , . מאחר שלמשוואה , אשר מגדירה את היחידה המדומה, יש שני פתרונות, קיימת בעייתיות מסוימת בהגדרה. עם זאת, אם בוחרים באחד מהם להיות i, אז האחר הוא בהכרח המספר הנגדי (וההופכי) לו. לאור זאת, אין שוני אלגברי בהגדרתם הבסיסית, אך בהינתן בחירה של שתי יחידות אלו נוכל להגדיר את יחסי הגומלין לעיל.

באופן כללי

לפי המשפט היסודי של האלגברה, לכל מספר מרוכב יש בדיוק n שורשים ממעלה n. עבור i, השורשים ממעלה n הם n מספרים על מעגל היחידה, וביניהם הפרשי פאזה שווים, שכל אחד מהם הוא . ליתר דיוק, השורש ה-k ממעלה n של i הוא .

סימונים שונים

בענפי מדע רבים, כגון הנדסת חשמל, נוהגים להחליף את השם של היחידה המדומה מ־i ל־j, עקב החשש לבלבול בסימון בין היחידה הדמיונית והזרם החשמלי שגם הוא מסומן ב־i קטנה. בהתאם לכך, שפת התכנות "פייתון" מסמנת את היחידה המדומה ב־j, ושפת התכנות MATLAB מקבלת את שני הסימונים.
חלק מספרי הלימוד משתמשים באות היוונית יוטא:  כדי למנוע בלבול עם אינדקסים שמסומנים באות הלטינית i.
שמואל סיסו

ביוגרפיה

סיסו נולד בעיר ספרו שבמרוקו. משפחתו עלתה לישראל והתיישבה במעברה בצפת. מגיל ארבע גדל בקריית ים ולמד בתיכון בויאר שבירושלים. למד לימודי משפטים באוניברסיטה העברית ולתואר שני במנהל. לאחר מכן היה לבעלים של משרד עורכי דין.
ב-1989 נבחר לתפקיד ראש עיריית קריית ים. בבחירות שנערכו ב-1993 רץ סיסו ברשימה משותפת של הליכוד, העבודה והמפד"ל ("קריית ים אחת"), וזכה ב-81% מקולות הבוחרים. בשנת 1997 מונה על ידי שר החוץ דוד לוי לתפקיד קונסול ישראל בניו יורק, במסגרת מכסת המינויים הפוליטית המותרת. התנועה לאיכות השלטון עתרה כנגד המינוי, משום שלטענתה אין לסיסו כישורים מתאימים, המינוי נעשה בניגוד לנהלים, והמינוי הוא מינוי פוליטי עקב קרבתו של סיסו לדוד לוי. השופטים דחו את העתירה וקבעו כי אין די בטענות התנועה כדי לפסול את המינוי, כיוון שלדברם, אף שמינויים פוליטיים אינם ראויים, לבג"ץ אין עילה למנוע אותם, אלא אם תוכח שחיתות של ממש או הפרה זועקת של הנהלים. עם מעברו לתפקיד הקונסול מונה לתפקיד ראש העיר בני סטלקול ממפלגת העבודה, שהיה השני לו ברשימה.
בשנת 2000 עם התפטרותו של דוד לוי מן הממשלה, ביקש ראש הממשלה אהוד ברק להחליפו באלון פנקס והוא סיים את תפקידו. ב-2004 מונה לחבר המועצה המייעצת של בנק ישראל.
עם סיום תפקידו חזר כשותף במשרד עורכי דין. בבחירות המקומיות שהתקיימו בשנת 2003 התמודד כנציג רשימה עצמאית "עם אחד למען קריית ים" וחזר לתפקיד ראש העיר. בבחירות שהתקיימו ב-2008 נבחר ברוב של 84% מקולות הבוחרים, לאחר שגבר על נציג הליכוד, בן דודו אלון סיסו. לקראת הבחירות ב-2013 הודיע סיסו כי יתמודד על התפקיד. זמן קצר לאחר סגירת רשימת המתמודדים לראשות העיר, כאשר הוא נותר מתמודד יחיד על ראשות העיר, הודיע סיסו במפתיע כי קיבל את תפקיד מנכ"ל רשת אורט העולמית, והודיע על פרישתו מן המירוץ. כתוצאה מן המצב המיוחד שנוצר, דוד אבן צור שהיה השני ברשימתו של שמואל סיסו התמודד לתפקיד ראש העיר כמועמד יחיד. נציג הליכוד אלון סיסו שהצהיר קודם לסגירת הרשימות כי יתמודד על התפקיד אך לא עשה כן, עתר לבג"ץ כנגד הבחירות שהיו אמורות להתקיים באותו השבוע בהן אבן צור כמתמודד יחיד, על מנת לתת הזדמנות לו ולמתמודדים נוספים להתמודד לתפקיד ראש העיר. בג"ץ דחה את עתירתו וטען כי לא הוכח שהליך החלפת סיסו באבן צור הוא צעד של קנוניה מתוכננת, וכן מכיוון שלא נוצרו נסיבות מיוחדות הדורשות התערבות של בית המשפט. בבחירות שהתקיימו זכה אבן צור ב-64.3% מהקולות כמתמודד יחיד.
בתקופת כהונתו של סיסו עלה אחוז הזכאים לבגרות בעיר והוא הצליח לייצב את מצבה הכספי של העירייה. העיר קלטה עולים רבים ונבנו בה השכונות סביוני ים ופסגות ים. במהלך כהונתו הוקם בעיר המדעפארק, קמפוס מדעי, חינוכי ותרבותי.
במאי 2017 הודיע על התפטרותו מניהול אורט העולמית. בחודש זה פורסם כי מונה לעמוד בראש הוועדה הקרואה בתל מונד, והוא נכנס לתפקידו החל מחודש יוני 2017.
אנדריי וישינסקי

אנדריי ינוארביץ' וישינסקי (ברוסית: Андре́й Януа́рьевич Выши́нский) ‏ 10 בדצמבר (לפי הלוח הישן 28 בנובמבר) 1883, אודסה - 22 בנובמבר 1954 בניו יורק) היה שופט רוסי וסובייטי ומאוחר יותר דיפלומט. שירת כשר החוץ הסובייטי מ-1949 עד 1953.
וישינסקי היה ממוצא פולני, דיבר מעט אנגלית וצרפתית משובחת.
הוא נעשה מנשביק ב-1903 ובשנת 1917 חתם על הפקודה לאסור את לנין לפי החלטת ממשלת המעבר הרוסית.
בשנת 1920 הצטרף לבולשביקים. בשנת 1928 הוא היה יושב ראש מושב מיוחד של בית משפט עליון במסגרת משפט שכטי ובשנת 1930 במשפט מפלגת התעשייה. בשנת 1935 נעשה התובע הכללי של ברית המועצות, ההוגה המשפטי של הטיהורים הגדולים של סטלין. הוא נתן תוקף חוקי תאורטי לטיהורים תחת סעיפי אישום בבגידה. אחד העקרונות של התאוריה של וישינסקי היה שהחוק הפלילי הוא כלי שרת של מאבק המעמדות.
המונוגרפיה שלו שהצדיקה חקיקה זו, "תאוריה של הוכחות משפטיות במערכת הצדק הסובייטי", זיכתה אותו בפרס סטלין לשנת 1947.
וישינסקי היה התובע במשפטי הראווה העיקריים בתקופת הטיהורים הגדולים שכונו בשם "משפטי מוסקבה", ובתפקידו זה רמס את קורבנותיו חסרי ההגנה ברטוריקה שנונה ואכזרית. דווקא בעיניו של היטלר נשא חן תפקודו של וישינסקי כתובע והוא אמר על השופט הנאצי רולנד פרייזלר, מי שדן בפראות ובארסיות את מתנגדי המשטר ואת קושרי קשר העשרים ביולי, כי "הוא הווישינסקי שלנו".
ביוני 1940 נשלח וישינסקי לרפובליקה של לטביה כדי לפקח שם על הקמת משטר בובות ועל סיפוח המדינה לברית המועצות. מאוחר יותר, ב-1945, סייע לכונן משטר קומוניסטי שעלה לשלטון ברומניה.
וישינסקי היה אחראי להכנות הסובייטיות למשפטים של פושעי המלחמה הגדולים על ידי בית הדין הצבאי הבינלאומי (משפטי נירנברג) ב-1946.
בשנים 1939 עד 1944 כיהן כסגן ראש הממשלה, ב-1940 עד 1949 כסגן הקומיסר לענייני חוץ, ובשנים 1949 עד 1953 כשר החוץ. היה חבר האקדמיה הסובייטית למדעים משנת 1939 ונציג קבוע של ברית המועצות באומות המאוחדות.
וישינסקי מת בניו יורק. גופתו הועברה למוסקבה, שם נקבר בחומת הקרמלין.
כחלק מהדה-סטליניזציה בסוף שנות ה-50 משפחתו הפסיקה לקבל הטבות מהמשטר וספריו הפסיקו להיות חומר לימוד בנושא משפטי באוניברסיטאות.
ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים

ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים (כונתה בעבר ועדת הטקסים הממשלתית) היא ועדת שרים האמונה על קיומם של הטקסים הממלכתיים וסמלי מדינת ישראל. הוועדה מתכנסת מכוח החלטת ממשלה ומתפזרת עם פיזורה.
חברי הוועדה הם שרים מכהנים בממשלה ואל ישיבותיה מוזמנים בקביעות בין היתר ראש הטקס במשרד החוץ, ראש ענף משטר ונוהג במשטרת ישראל, ראש ענף משטר ומשמעת בצה"ל, מנכ"ל בית הנשיא, מנהל מרכז ההסברה וראש ענף טקסים ואירועים במשמר הכנסת.
הוועדה אמונה על סמלי המדינה: הדגל, הסמל וההמנון, אישור עיטורים שונים, מטבעות ושטרות ובולים רשמיים של המדינה. 
בנוסף אחראית הוועדה על אירועים וימי זיכרון ממלכתיים הקיימים מכוח חוק או מכוח החלטת ממשלה, על קיומו של נוהל חבצלת, על רשימת סדרי הקדימה הממלכתיים, קביעת הנושא המרכזי של יום העצמאות והשנה כולה. בראש הוועדה עומד שר התרבות (החל מ-2015, השרה מירי רגב) ו-מרכז ההסברה (החל מ-2015 בראשות מושיק אביב) משמש כגוף הביצוע שלה.
ג'יי לנו

ביוגרפיה

לנו נולד בעיר ניו רושל, ניו יורק שבארצות הברית. גדל בעיר אנדובר, מסצ'וסטס. אימו קתרין היא ילידת סקוטלנד והיגרה לארצות הברית בגיל 11 (נפטרה בשנת 1993), ואביו אנג'לו, יליד ניו יורק, ממוצא איטלקי ועבד כסוכן ביטוח (נפטר בשנת 1994). לג'יי היה אח, בשם פטריק, הגדול ממנו בעשר שנים, אשר נפטר בשנת 2002. 
בשנת 1973 סיים לימודי תואר ראשון בקולג' אמרסון שבבוסטון ועבר ללוס אנג'לס שבקליפורניה, במטרה לפתח קריירה בתחום הבידור.
בשנת 1980 התחתן עם הפעילה הפמיניסטית מייביס ניקולסון.
הוא הופיע כסטנדאפיסט במועדונים רבים, והחל להופיע בטונייט שואו של ג'וני קרסון בשנת 1977. בשנת 1982 החל להופיע בלייט נייט של דייוויד לטרמן ומשנת 1987 היה המנחה האורח הקבוע של הטונייט שואו.

מנחה The Tonight Show

בשנת 1992, בעקבות פרישתו של ג'וני קרסון, נבחר למנחה "The Tonight Show". זאת, כאשר דייוויד לטרמן נחשב למועמד המוביל לתפקיד. לטרמן החל להנחות תוכנית אירוח מתחרה ברשת CBS (לייט שואו), וזוכה לאחוזי צפייה נמוכים יותר מלנו - כ-5 מיליון צופים לעומת כ-6 מיליון. תוכניתו של לנו צולמה בברבנק שבקליפורניה, וזכתה בשני פרסי אמי. לנו פרש מהתוכנית ב-2009 והחל להנחות תוכנית אחרת, דומה במתכונתה, בשם "התוכנית של ג'יי לנו". כמחליפו נקבע הקומיקאי קונאן אובריין ותוכניתו של לנו שובצה מיד לפניה בלוח המשדרים. לאחר שאחוזי הצפייה ירדו בכל רצועת הלילה החליטה רשת NBC לבטל את תוכניתו החדשה של לנו ולהשיבו כמנחה The Tonight Show ב-2010.
בשנת 2008 גילם את עצמו בסרט הדרמה הקומי "באק האוורד הגדול" בכיכובם של טום הנקס וג'ון מלקוביץ'. 
בעקבות הפופולריות הרבה של לנו כמנחה The Tonight Show הוא הופיע לא אחת בתפקידי אורח בסרטים (לדוגמה, דייב) וסדרות טלוויזיה (למשל, חברים, האנה מונטנה וסיינפלד), בתפקיד עצמו כמנחה התוכנית.
ב-3 באפריל 2013 הודיע לנו כי הוא פורש מהגשת התוכנית - 21 שנים לאחר שהחל בהגשתה. ב-6 בפברואר 2014 הגיש את התוכנית בפעם האחרונה. ג'ימי פאלון החליף אותו בתפקיד המנחה ב-17 פברואר 2014.

עמדותיו הפוליטיות

במאי 2014 הנחה לנו את פרס בראשית בטקס שנערך בירושלים (לצד איילת זורר). כעבור שנה, ב-18 ביוני 2015 הנחה לנו בפעם השנייה ברציפות את פרס בראשית (לצד בר רפאלי).
לנו טען שישראל "היא הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון. אני מסתכל מסביב במזרח התיכון, ואני רואה אנשים נרגמים מאבנים למוות כי הם הומואים, ונשים שנאסר עליהן לנהוג ברכב או להצביע. וכאן גן העדן במזרח התיכון בו שולטת החירות ויש דמוקרטיה, מצביעים בעד אנשים, ומצביעים נגד אנשים."
ב-2001 לנו תרם מאה אלף דולר לארגון פמיניסטי שנלחם באפגינסטן נגד האפרטהייד שמדכא את המגדר הנשי.
אברהם לאופר

פרופ' אברהם לאופר (1904–1960) היה רופא ישראלי, כירורג, כירורג ילדים, מרופאי הרובע היהודי במלחמת העצמאות, פרופסור לכירורגיה, בשנת 1955 ייסד וניהל את המחלקה הראשונה ב-ישראל, לכירורגית ילדים בבית החולים הדסה.

ביוגרפיה

לאופר נולד ברוהטין, פולין. המשפחה עברה ללבוב, עמד בבחינות בגרות אקסטרניים. התקבל לפקולטה לרפואה בווינה. סיים את לימודי הרפואה בשנת 1932.
בשנת 1935 עלה לארץ-ישראל מלווה ברעייתו, הילדה, לבית רוהטין.
עבד בהתנדבות כ-4 שנים בבית החולים מאיר רוטשילד במחלקת פדיאטרית.
ב-1 בינואר 1940 התגייס לצבא הבריטי. נשלח למצרים, סיים קורס קציני רפואה בחרטום. עסק בכירורגיה באתיופיה ביחידתו של וינגייט. בין השאר עבד בבית החולים "מגליק הראשון" באדיס אבבה. השתחרר בדרגת מייג'ור. בתום שירותו הצבאי חזר לאופר לירושלים, והחל לעבוד ככירורג בבית החולים הדסה בירושלים.

מרופאי הרובע היהודי

עם פרוץ מלחמת העצמאות התנדב לשרה בעיר העתיקה. יחד עם שני רופאים נוספים עלי פייזר ואגון ריס עבד בבית החולים משגב לדך ברובע היהודי, במחזוריות של חודש. פצועים ממגיני הרובע היהודי טופלו על ידי שלושת הרופאים מעובדי בית החולים הדסה, לאופר, פייזר וריס, לעיתים טיפלו וניתחו את הפצועים תחת אש. הרופאים נעזרו באחות ואח מוסמכים, אחות סוציאלית, אחות מעשית, ומתנדבות. רבים מהלוחמים חייבים לצוות הרפואי את חייהם. כאשר נפלה העיר העתיקה בידי הליגיון ד"ר ריס הלך לשבי עם הפצועים והדוקטורים פייזר ולאופר היו כנראה היהודים האחרונים שעזבו את העיר העתיקה.
בשנת 1953 יצא לארצות הברית להשתלם בכירורגיה כללית וכירורגית ילדים, במשך כשנתיים.
בשנת 1955 ייסד וניהל את המחלקה לכירורגית ילדים בבית החולים הדסה. המחלקה הייתה הראשונה בארץ שעסקה בנושא של ניתוחי ילדים.
בשנת 1956  במבצע קדש ריכז את הטיפול בפצועים בבאר שבע.
לאופר נפטר ב-1960. השאיר אישה, ושני בנים, אורי כלכלן ודן לאור, פרופסור לספרות באוניברסיטת תל אביב.
שפות הודו-אירופיות

השפות ההודו-אירופיות היא משפחת-על של שפות, הכוללת כ-150 שפות, המדוברות בפי כשלושה מיליארדי אנשים ברחבי העולם. שפות אלו מתחלקות למשפחות, אשר רובן נוצרו באירופה ובמערב אסיה.
קבוצת שפות זו כוללת, בין היתר, את השפות: בנגלית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית, רוסית, איטלקית, פרסית והינדית, שלכל אחת מהן מעל מאה מיליוני דוברים ברחבי העולם. 
שפות נוספות הנכללות במשפחת שפות זו, אשר מספר דובריהן מועט באופן יחסי,
הן; אוסטית, אירית, יוונית, ארמנית ורומנית. השפות ההודו-אירופיות הן משפחת שפות גדולה, אשר מחקרה הוליד את ענף הבלשנות המודרנית, ועל כן רבים מהמושגים אשר הבלשנות חוקרת ומנסה למצוא לקוחים ממבנים כלליים המצויים בשפות אלו.

היפותזה מתחרה

קולין רנפרו הציע שהתפשטותה של ההודו-אירופית קשורה למהפכה הנאוליתית, שהתפשטה בדרכי שלום לתוך אירופה מאסיה הקטנה בערך ב-7000 לפנה"ס. לפיכך, כל אירופה הנאוליתית הייתה דוברת הודו-אירופית, וההגירות הקירגיזיות לא עשו יותר מאשר להחליף שפה הודו-אירופית אחת באחרת.
תומאס גאמקרלידז ויצ'יסלב איבאנוס טענו כי המקור של ההודו-אירופית היא בימת אורמיה. הם הציעו שהארמנית היא השפה שנותרה במקום הלידה של ההודו-אירופית, בזמן שהשפות האחרות היגרו ממנה.
יש שהציעו את תאוריית המבול של הים השחור, כשהם מתארכים את תחילתו של ים אזוב לבערך 5600 לפנה"ס, כגורם הישיר של ההתפשטות ההודו-אירופית. אירוע זה התרחש בתקופה הנאוליתית, והוא מוקדם מדי כדי להתאים לארכאולוגיה הקירגיזית.
הבעיה העיקרית בהשערות אלו, שמקדימות את תאריך ההתפצלות מהשפה האם, היא שבשפת האם ההודו-אירופית מופיעות מילים רבות להמצאות מאוחרות יותר, כדוגמת רִתמה, יצול וגלגל.
קיימות גם תאוריות אחרות בעלות גװן לאומי שלפעמים גובל במיסטיקה לאומנית, כשלרוב השפה המקורית מוצבת במולדת של הוגה התאוריה. דוגמה אחת היא התאוריות ההודיות שאומרות כי הסנסקריט ההודי הגיע מתרבות עמק האינדוס, וטוענות כי הוא הוא למעשה הפרוטו-הודו-אירופית, ושכל הניבים האחרים מגיעים ממנה. תאוריה זו אינה מקובלת ביותר. דוגמה אחרת היא תאוריית ההמשכיות הפלאוליתית, המוצעת על ידי תאורטיקנים איטלקים, שאומרים כי ההודו-אירופית צמחה מתרבויות אירופיות פלאוליתיות.
קוף ורווט

מאפיינים

קופי הורווט מגיעים לאורך של 50 ס"מ לזכרים ו-40 ס"מ לנקבות ומשקלם 3.9-8 ק"ג בממוצע. הם בעלי פרווה אפורה על הגב ולבנה מהבטן. קצה הראש חום והפנים כהות. זנבם ארוך והם משתמשים בו בשביל לטפס על עצים.
קופים אלה חיים בסוואנות וניזונים על פני הקרקע מזרעים שונים, פירות, חרקים ויצורים קטנים נוספים. הם חיים בחבורות שיכולות להגיע ל70 פרטים ונשארים באזורי עצים למקרה שטורף יתקרב. הקופים משתמשים בשפה ייחודית בשביל להזהיר את חבריהם והם משתמשם באזעקה ייחודית לכל טורף.
ארבעה סוגי  טורפים מרכזיים מאיימים על קופים אלה: נמרים, עיטים, נחשי פיתון ובבונים. הם מקיימים קריאה מיוחדת לכל טורף האומרת גם כיצד להימלט, למשל ברגע שתוקף עיט הם נמלטים אל הענפים הנמוכים שם העיט לא מצליח לחדור. כל הקופים מבינים איש את שפת רעהו כבר מילדות והם אף פעם לא מתבלבלים בפירוש האזעקה.
אוהד שרגאי

ביוגרפיה

שרגאי נולד בכפר סבא כבן זקונים לשמעון ולאה, סוכן ביטוח ומנהלת חשבונות. בילדותו למד בקונסרבטוריון בכפר סבא וניגן באורגנית. היה חבר להקת פיקוד הצפון בצה"ל.
ב-2010 השתתף בעונה השמינית של כוכב נולד, והגיע למקום השלישי, אחרי דיאנה גולבי ועידן עמדי. הגיש פינת מוזיקה שבועית בתוכנית יפה לך בערוץ 24.
מ-2011 חבר בהרכב עילי בוטנר וילדי החוץ לצד עילי בוטנר ואדר גולד.
בדצמבר 2018 פרסם את הסינגל הראשון שלו, "טיול שנתי", אשר נכתב על ידי איתי צוק בהשראת סיפורו האישי של שרגאי.
בפברואר 2019, נבחר השיר "Home" לייצג את ישראל באירוויזיון 2019 בביצוע קובי מרימי. את השיר חיבר שרגאי ביחד עם ענבר ויצמן.
יחסי גינאה–צרפת

התקופה הקולוניאלית (1827–1958)

לקראת סיומן של המלחמות הנפוליאוניות, לאחר שהשיבה לחיקה את האי גורֵה (Gorée) בסנגל של ימינו, החלה צרפת לגלות עניין בחבל ארץ זה. בו בזמן החלו הבריטים, ממקום מושבם בגמביה וסיירה לאון, לגלות עניין ב"נהרות הדרומיים" (Rivieres du Sud), כלומר שמדרום לסנגל, כפי שנקרא האזור באותו הזמן, וכן לאזור רכס הרי פוטה ג'אלון (Fouta Djallon) שבפנים הארץ. מסעו של מגלה הארצות הצרפתי רנה קאייה (René Caillé), האירופי הראשון ששב בחיים מטימבוקטו אפופת המסתורין, החל מהעיר בוקה (Boké) שבאזור בשנת 1827 והחיש את ההתעניינות הצרפתית בחבל הארץ. החל משנת 1838 החלו הקברניט הצרפתי בו-וילומה (Bout-Willaumez) וממשיכי דרכו ללמוד את אזור החוף ביסודיות.
גנרל פיידרבה (Faidherbe), שמונה בשנת 1854 למושל סנגל, פעל לביסוס השליטה הצרפתית באזור כנגד שאיפות בריטיות דומות. ביסוס השליטה נעשה באמצעות מספר הסכמים בין השנים 1848 ו-1865 עם שבטים מקומיים שהצדיקו את הנוכחות הצרפתית לשם הגנה על הילידים, והסכמים נוספים נחתמו בין השנים 1876–1880. בשנת 1881 הציב עצמו האמיר של פוטה ג'אלון תחת הגנת הצרפתים ובכך עלה בידי הצרפתים למנוע את יצירתו של רצף בריטי בין גמביה וסיירה לאון. שנה לאחר מכן, ב-1882, הכירה בריטניה בזכותה של צרפת על רצועת החוף, ובשנת 1886 זנחו הגרמנים את תביעותיהם באזור. בשנת 1886 הוסדר הגבול הצפוני של הפרוטקטורט עם פורטוגל. במהלך השנים הבאות חלו מספר שינויים בגבולותיה של המושבה בהתאם לשינויים מנהליים פנימיים בתוך גבולות אפריקה המערבית הצרפתית ובשנת 1891 הופרדה גינאה הצרפתית מסנגל והפכה למושבה עצמאית. עם זאת, הוכפפה גינאה הצרפתית לסמכותו של המושל הכללי שניהל את כלל מערב אפריקה הצרפתית החל משנת 1895 מדקר, על אף ששמרה על מידה מרובה של אוטונומיה ואף ניהלה תקציב נפרד.
הפרוטקטורט קיבל עצמאות מצרפת בשנת 1958 לאחר דחיית חוקת הרפובליקה החמישית של שארל דה גול, והיה למושבה היחידה שסירבה לקבל את החוקה החדשה. גינאה הצרפתית הפכה למדינת גינאה, ושמרה על הצרפתית כשפתה הרשמית, אך במדינה גם מדברים ערבית.

גינאה העצמאית (1958–הווה)

מיד לאחר דחיית החוקה הכירה צרפת בעצמאותה של גינאה. מאז עליית הנשיא אלפה קונדה לשלטון התגברו היחסים הדיפלומטיים ושיתופי הפעולה הכלכליים בין שתי המדינות.
מימי

רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי הנרי, שעשה זאת גם עם ארבעת השירים "חיכיתי לו", "חצאים", "הבטחת לי עולם", ו-"תפרנים". השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו את סגנון המוזיקה המזרחית.
בנוסף לכך, נכתב השיר בהשראת אמו של הנרי והיחסים בניהם.

הצלחה

במצעדים השבועיים זכה השיר להצלחה רבה כאשר הגיע אל המקום ה-7 במצעד של רשת ג', ה-3 במצעד של רדיו אמצע הדרך, וה-9 במצעד של מדיה פורסט. בנוסף לכך, נכנס השיר אל המקום ה-37 במצעד סוף השנה של מדיה פורסט עם כ-885 בשנה זו בסך הכל.

וידאו קליפ

טרם הוציאה את הוידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ומילותיו. האודיו זכה להצלחה נאה, ונכון ל-15 באוגוסט 2018, מונה הצפיות שלו עומד על כ-1.6 מיליון צפיות.
גטה קמסקי

ביוגרפיה

גטה קמסקי נולד בברית המועצות למשפחה טטרית. הוא התחיל לשחק שחמט בגיל 7 והתאמן בלנינגרד. בשנת 1987 קמסקי זכה באליפות ברית המועצות לנוער. בשנת 1989 הוא ומשפחתו ביקשו מקלט מדיני בארצות הברית.
בשנת 1984 הוענק לגטה קמסקי תואר רב אמן, הוא היה רב אמן הצעיר לזמנו.
במהלך 1996 הוא ניצח מספר שחמטאים בולטים כוישוואנתן אנאנד וולרי סלוב אך בגמר במפגש על התואר הפסיד לאנטולי קרפוב. לאחר הפסד זה הוא עזב את עולם השחמט. בתקופה זו קמסקי סיים אוניברסיטת אריזונה ופתח משרד לעיוץ משפטי.
ביוני 2004 גטה קמסקי חזר להשתתף בתחרויות. בגביע העולם בשחמט 2007 הוא זכה במקום הראשון. ב-2007 הוא הפסיד לבוריס גלפנד ולא התברג לשמיניה המובילה. בשנת 2009 הוא הפסיד לוסלין טופאלוב, כאשר המנצח היה יכול להיפגש עם אלוף העולם. ב-2012 הוא ניצח את וסלין טופאלוב, אך בחצי הגמר הפסיד לבוריס גלפנד.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2013 הוא הודח ברבע הגמר.