google/wiki40b huggingface dataset:
משוואה דיופנטית

במתמטיקה משוואה דיופנטית היא משוואה שקבוצת הפתרונות שלה מוגבלת, בדרך-כלל, לקבוצת המספרים השלמים. משוואות אלה קרויות על שם המתמטיקאי היווני דיופנטוס שחקר אותן.
מנקודת מבט כללית יותר מתייחס השם "משוואה דיופנטית" גם למשוואות שבהן הנעלמים עשויים לקבל ערכים בחוגים אחרים, ובפרט בחוגי שלמים של שדות מספרים.

מיון של משוואות דיופנטיות

המיון הבסיסי של משוואות דיופנטיות דומה לזה של מערכות משוואות אחרות: ההבחנה הראשונה היא בין משוואות פולינומיות לבין משוואות כלליות. פרמטרים בסיסיים אחרים הם מספר המשוואות ומספר המשתנים. למשוואות שאינן פולינומיות (כמו משוואת דיפי-הלמן , בנעלמים x ו-y עבור a,c,n נתונים), אין תאוריה כללית, ובדרך כלל מיוחד המונח "משוואה דיופנטית" למשוואות פולינומיות. משוואות פולינומיות אפשר למיין מיון נאיבי על-פי המעלה הכוללת של הפולינום, אך התאוריה המודרנית, המטפלת במשוואות דיופנטיות בכלים של גאומטריה אריתמטית, ממיינת את מערכות המשוואות על-פי הגנוס הגאומטרי שלהן.
בעקבות פתרון הבעיה העשירית של הילברט, ידוע שאין אלגוריתם המכריע האם למערכת משוואות נתונה יש פתרון. עם זאת, תורת המספרים הקלאסית התמודדה עם טיפוסים רבים של משוואות דיופנטיות (בעיקר ממעלות 2, 3 ו-4), ופותחו כמה שיטות כלליות, כמו גם נימוקים מבריקים לכל מקרה ומקרה. אחת הדוגמאות הידועות היא המשוואה הריבועית , הנגזרת ממשפט פיתגורס, ושהפתרונות לה נקראים שלשות פיתגוריות. למשוואה זו יש פתרון כללי:  כאשר s,t מספרים טבעיים.
לפי המשפט האחרון של פרמה, למשוואה  עבור n>2 אין פתרונות שלמים, למעט הטריוויאליים (שבהם אחד הנעלמים שווה ל-0).
משוואות דיופנטיות מערבות במקרים רבים קשיים חישוביים משמעותיים. פתרון המשוואה הפשוטה  (עבור ) שקול לבעיית הפירוק של המספר n לגורמיו הראשוניים, ומאמינים שעבור n גדול, זוהי בעיה קשה. יש שיטות הצפנה נפוצות (כמו RSA) שחוזקן מבוסס על ההנחה שבעיית הפירוק אכן קשה לפתרון.

המשוואה ax+by=c

למשוואה הדיופנטית  (עבור a,b,c נתונים) יש פתרון בשלמים אם ורק אם המחלק המשותף המקסימלי של a ו-b מחלק את c.
במידה וכן נסמן gcd(a,b)=d ונייצג את d באמצעות אלגוריתם אוקלידס המורחב כך : d=aw+bz. על ידי הכפלה בc/d נקבל פתרון אחד למשוואה - ax₁+by₁=c. נקבל את שאר הפתרונות על ידי הנוסחאות : x = x₁ + tb/d ו y = y₁ - ta/d לכל t שלם.

דוגמה

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: נראה כי דוגמה זו נכתבה במהירות. היא מכילה שגיאות תחביר, שאריות גלויות של קוד מקור, ובעיקר - היא לא מעוצבת כראוי וקשה לקריאה. יש לרווח בין השורות ובעיקר - בתוך השורות, להוסיף כמה מילים בין חלקי מתמטיקה אם אפשר, לתקן טעויות תחביר (בעיקר פיסוק) ולהפוך את הפסקה יותר קלה לקריאה..
נתונה המשוואה .

מכיוון ש- קיים פתרון למשוואה.

נכפיל באלף ונקבל:

נקבל  לכל t שלם.

לפתרונות הטבעיים נציב באי השוויון ונקבל
 ונקבל את הפתרונות  ו-.

משוואות דיופנטיות קנוניות ממעלות גבוהות

על-פי עקרון הסה, למשוואה דיופנטית ריבועית (הומוגנית, בכל מספר של משתנים) יש פתרון במספרים שלמים אם ורק אם יש לה פתרון ממשי ובכל שדה p-אדי, כלומר מודולו כל חזקה של ראשוני. עקרון הסה חל במקרה זה, מכיוון שמדובר בעקום מגנוס 0. עקרון הסה אינו חל על משוואות מגנוס גבוה יותר, ואפילו על עקומים אליפטיים; את הכישלון של עקרון הסה במקרה האחרון מודדת חבורת שפרביץ', שמשערים כי היא סופית.
איגוד השיווק הישראלי

איגוד השיווק הישראלי מאגד את החברות המשווקות והמפרסמות במשק הישראלי בכל התעשיות, השירותים והענפים. האיגוד הוא מרכז מקצועי עבור כל העוסקים בשיווק בארגון: המנכ"לים, סמנכ"לי השיווק, אנשי התקשורת השיווקית, מנהלי המותגים, מנהלי הפרסום וכל אנשי אגף השיווק בחברה. איגוד השיווק הוא חבר בפדרציה העולמית של המפרסמים  () בה חברים איגודים מקבילים מ-55 מדינות נוספות מרחבי העולם. האיגוד מונה כיום כ-200 ארגונים וחברות במשק הישראלי במגוון תעשיות, שירותים וענפים.
בראש האיגוד ומעל הצוות הניהולי של האיגוד, עומד יו"ר האיגוד והנהלה ציבורית הנבחרת אחת לארבע שנים בידי חברי האיגוד ובכפוף לתקנון האיגוד.

רקע היסטורי

איגוד השיווק הישראלי הוקם כ"איגוד המפרסמים בישראל" בשנת 1961, בידי 15 חברות אשר בקשו להקים גוף שידאג לצרכים המקצועיים של החברות המפרסמות במשק, ישמיע את קולן, ויסייע לחבריו לשווק ולפרסם ביעילות ובהגינות. החברות אשר יסדו את האיגוד הן: אל על, אסם, בנק הפועלים, בנק לאומי, דובק, דלק, יצהר, סיבים כימיים, עלית, עסיס, צים, רבלון, שמן, תלמה ותנובה.
בשנת 2004 ניסח האיגוד את "האמנה לאחריות ולהגינות בפרסום" המהווה מסמך יסוד בהתקשרות השיווקית בישראל. כמו כן השתתף האיגוד בפרוש כללי האתיקה ובגיבוש מדריך האתיקה לפרסומות, אשר אומץ על ידי מרבית החברות בארץ, וכונה "התו האתי".
כוכבים ופסים לנצח

היסטוריה

סוזה כתב כי חיבר את המארש בחג המולד של 1896, כאשר שהה על אונייה בדרכו חזרה לארצות הברית לאחר חופשה באירופה. השמעת הבכורה של המארש התקיימה ב-14 במאי 1897 בפילדלפיה והוא התקבל מיד באהדה. בעסקי השעשועים נודע המארש כ"קוד אסון", התזמורת הונחתה לנגן את המארש כאיתות אזעקה בעת אירוע מסכן חיים כגון שריפה באולם ונגינתו היוותה איתות לסדרנים לפנות את הקהל במהירות. שימוש מפורסם בנגינת המארש היה בעת השריפה באוהל הקרקס בהרטפורד ב-1944.
למארש נכתבו גם מילים, אף שאלו אינן מושרות בדרך כלל והביצוע המקובל הוא ביצוע כלי בלבד. במרש זה ניתן למצוא את אחד מתפקידי הסולו הבודדים לפיקולו.
החלק השלישי של המארש (Trio) קיבל את התמליל "Here We Go" ומשמש כהמנון אוהדי כדורגל ובפרט כהמנון מועדון הכדורגל אברטון.
החברה הגיאוגרפית

היסטוריה

החברה הוקמה על ידי מולה יפה ב-4 ביולי 1976. 
החברה הוציאה טיולים ליעדים שנחשבו חדשים כגון טורקיה, אפריקה, אסיה, דרום אמריקה, וכן שילבה קבוצות מומחים לאזורי הטיול, תוך שינוי הקונספט של טיולים מאורגנים שהיה עד אז.

בשנת 1989 התמזגה החברה עם חברת נאות הכיכר. בשנת 1999 את החברה מייסדה מולה יפה. 
בנובמבר 2004, החברה הגישה בקשה להקפאת הליכים ופורסם שיש לה חובות בסך של 46 מיליון דולר. בהמשך היא נרכשה על ידי חברת תור לינק, ובשנת 2006 נרכשה על ידי חברת אופקים. 
בשנת 2012 התמזגה החברה הגאוגרפית עם חברת "ברק אפיק". בשנת 2014 קנתה את חברת "אקספלור".

פעילות

החברה עוסקות בתכנון ובבנייה של טיולים מאורגנים וטיולים פרטיים במגוון מסלולים באפריקה, באירופה, באמריקה ובדרום מזרח אסיה והפסיפיק; כן עוסקת החברה בתכנון ותפעול טיולי ג'יפים למספר יעדים בחו"ל. בנוסף משווקת החברה הפלגות בעולם ליעדים אקזוטיים, מהקוטב הצפוני ועד הדרומי. כן מפעילה החברה את תוכנית "מלכת המדבר" שעוסקת בתכנון ובתפעול מסעות תחרותיים לנשים.

פרויקטים מיוחדים

החברה נחשבת לראשונה להגיע למספר יעדים בעולם שהיו סגורים לפני כן בפני ישראלים (למשל, בהוטן, סין ואינדונזיה)]. כמו כן, יזמה והפעילה שני פרויקטים ייחודיים בתחום התיירות בישראל:
איסוזו צ'אלנג':  בשנת 1998 יצאה אל נמיביה ובוצואנה משלחת ראשונה של כ-50 משתתפים, ביניהם אנשי מחקר, מומחים בתחום האקולוגיה, הגאוגרפיה, רופאים, אנשי שטח ומומחי רכב, לצד משתתפים מן היישוב אשר נבחרו להצטרף למשלחת. אחרי המסע הראשון יצאו המסעות ללאוס ולוייטנאם ב-1999, לפטגוניה ב-2000, להימלאיה ההודית ב-2001, לדרך המאיה ב-2002, לאוסטרליה ב-2003 ולחבל יונאן בסין ב-2005. הפרויקט תמך לכל אורך הדרך במטרות אקולוגיות מגוונות. בכל שנה נבחרה מטרה שלה ניתנה תרומה, למשל רכב שטח לשבט ההימבה בנמיביה-בוצואנה ב-1998, ששימש לאכיפת חוקים נגד ציד בלתי חוקי של חיות בסכנת הכחדה, ותרומה של מערכת מעקב לוויינית לפרויקט מחקרי ללימוד והצלה של קרוקודיל המים המלוחים באוסטרליה.
מלכת המדבר: מסע מלכת המדבר הוקם בשיתוף עם טבע הדברים בשנת 1999, והוא מסע השטח התחרותי הנשי הראשון והגדול ביותר בארץ]. המסע כולל פעילויות הרפתקניות, נהיגה ברכב שטח, הגעה לאזורים שמחוץ למפת התיירות הרגילה ומפגש בלתי אמצעי עם התרבות המקומית. מאז החל יצא מסע מלכת המדבר ל-17 מסלולים ברחבי העולם. המסע פתוח לכל אישה מעל גיל 26 שברשותה רישיון נהיגה. בשנת 1999 יצא המסע הראשון לירדן בסימן של נשים ושלום, ומאז יוצאים מדי שנה למסלולים ביעדים שונים, ביניהם אוגנדה, דרום אפריקה, רכס הקרפטים ברומניה, חבל יונאן בסין, גואטמלה, לאוס והפיליפינים.]
קדרים וקהל צופים ומתפעלים

תיאור

בשנת 1965 התקינה גדולה עוגן תבליט גדול בכניסה ל-"מוזיאון החרס", שיהפוך בעתיד לביתן הקרמיקה של מוזיאון ארץ ישראל. יצירת התבליט הגיעה לאחר זכייה של האמנית בתחרות לתכנון התבליט ולאחר שיצרה תבליט דומה - "קיבוץ גלויות" (1963) - עבור קמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם בירושלים.
התבליט, הקרוי "קדרים וקהל צופים ומתפעלים", מציג קבוצות של דמויות אנושיות, המתבוננות בעבודתם המדיטטיבית של האומנים. הדמויות מעוצבות בצורה ארכאית, ללא ניסיון לתיאור ריאליסטי של הדמויות. בעשיית התבליט השתמשה עוגן בשילוב בין דמויות שנפחיהן נעשו על גלגל אובניים, לבין יצירת אריחי-קיר מעוטרים בגדלים שונים. הצבעוניות של העבודה מבוססת בעיקרה על צבעוניות החרסית למרות שנעשה שימוש בחומרים שונים, כגון אנגוב או תחמוצת ברזל על מנת להדגיש דימויים שונים.
אליס בראגה

ביוגרפיה

בראגה נולדה בסאו פאולו שבברזיל. היא נחשפה לראשונה לתחום המשחק בגיל צעיר בעידודן של אמה אנה ודודתה השחקנית סוניה בראגה.
בראגה החלה את קריירת המשחק שלה במספר מחזות בית-ספריים ובפרסומות מקומיות.

קריירה

כשהתבגרה החלה להופיע בתוכניות טלוויזיה מקומיות.
תפקידה הקולנועי הראשון היה בשנת 2002 בסרטו של פרננדו מאירלס, "עיר האלוהים". בסרט גילמה בראגה את אנג'ליקה, חברת ילדות של גיבור העלילה בושקפה; היא זכתה לשבחי הביקורות על תפקידה בסרט.
תפקידה הבא היה בדרמה האירוטית "עיר תחתית", המבוססת על משולש אהבה מלא אלימות ותשוקה בעיר התחתית של סלבדור. בראגה זכתה במספר פרסים נחשבים בקולנוע הברזילאי בעבור תפקידה כחשפנית במועדון לילה בשם קרינה.
את הופעתה הראשונה בשפה האנגלית עשתה בראגה בסרט "מסע אל סופו של הלילה". סרטה האחרון בו התפרסמה בברזיל לפני שעברה להוליווד היה "O Cheiro do Ralo".
בראגה היגרה להוליווד בשנת 2007 והשתתפה במותחן האימה הפוסט-אפוקליפטי שובר הקופות "אני אגדה". הופעתה בסרט הייתה בדמותה של אנה, הניצולה היחידה ביחד עם בנה ונוויל בעיר ניו יורק לאחר שמגפה עולמית כילתה את כל בני האדם והפכה אותם ליצורים דמויי זומבים. 
היא שיחקה בסרט הדרמה "רק אלוהים יודע", הפקה ברזילאית-מקסיקנית לצד דייגו לונה. 
בראגה חזרה לשתף פעולה עם הבמאי שגילה אותה, פרננדו מאירלס, לאחר תקופה של שש שנים, בדרמת המסתורין המבוססת על ספרו של ז'וזה סאראמאגו "על העיוורון". בסרט הופיעה בדמותה הספרותית של האשה בעלת העין האפלה.
ביוני 2016 החלה לשחק בסדרת הפשע של רשת USA "מלכת הדרום" בתפקיד תרזה מנדוזה. ביוני 2017 אמורה לחזור לעונה השנייה של הסדרה.  
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "הבקתה", לצד סם וורת'ינגטון ואביב אלוש.
קיטה איקי

קיטה איקי (北 一輝‏; 1883, סאדו - 1936) היה סופר, פילוסוף ואידאולוג יפני שהשתייך לזרם הימני קיצוני ביפן ופעל במחצית הראשונה של המאה ה-20.

ביוגרפיה

איקי נולד ביפן בשם קיטה קיטה טרוג'ירו. הוא למד באוניברסיטת טוקיו ובעודו סטודנט הוא נמשך ברעיונות סוציאליסטיים. בשנת 1904 הוא עבר להתגורר בטוקיו, שם הכיר מספר פעילים סוציאליסטים והחל להזדהות עוד יותר עם רעיון השוויון שמאחורי הסוציאליזם. על אף שאהד את הסוציאליזם, טען איקי כי הוא לא האמת האמיתית וכי מקורו של רעיון השוויון שקסם לו כל כך בסוציאליזם, הוא במסורת היפנית ולכן יש לחדש ביפן את מסורותיה העתיקות. בתחילה נכשל איקי בהחדרת רעיונותיו ביפן, על כן הוא נסע ב-1911 לסין, על מנת לנסות את כוחו שם בניסיון להפלתה של שושלת צ'ינג. 
גם בסין לא צברו רעיונותיו אוהדים רבים ועל כן הוא חזר ליפן. היסטוריונים מתווכחים באשר להשקפתו של קיטה איקי אך נראה כי השקפתו כללה סוציאליזם, פשיזם ומיליטריזם. כמו כן הוא חייב את ההתפשטות היפנית גם על שטחים של מדינות אחרות באסיה, זאת על אף שמנגד, הוא התנגד לאימפריאליזם המערבי באסיה.
קיטה איקי הוצא להורג יחד עם כ-19 קצינים מסיעת הקודו-הא אשר הלכה לאור רעיונותיו, לאחר שהורשע במשפט שדה בעקבות מרידת הנפל של שנת 1936.
ברכה רגר

ברכה רגר (נולדה ב-17 ביולי 1938), היא פרופ' לאימונולוגיה ומיקרוביולוגיה, נשיאת אורט ישראל ויו"ר המועצה האקדמית של אורט ישראל, חברה בדירקטוריון חברת טבע, שימשה בתפקיד המדען הראשי במשרד הבריאות וחברה במועצה להשכלה גבוהה. 
מחקריה של רגר עסקו ביחסי נגיף החצבת והתא המאכסן, פיתוח חיסונים למחלות זיהומיות כגון קדחת מערב הנילוס ונגיף ה-CMV (ציטומגלוירוס).
בשנת 2005 זכתה רגר באות יקירת באר שבע.

חייה האישיים

רגר הייתה נשואה ליצחק רגר ראש עיריית באר שבע, וכיום היא מתגוררת בכפר סבא.
לובסטר ניוברג

לובסטר ניוברג (באנגלית: Lobster Newberg) הוא תבשיל פירות ים אמריקאי.
לובסטר ניוברג מותקן מלובסטר, חמאה, שמנת, קוניאק, שרי, ביצים ופלפל קאיין. ממציא התבשיל הוא בן ונברג, שהיה רב-חובל ועסק בסחר פירות. הוא הדגים את המנה במסעדת דלמוניקו'ס בעיר ניו יורק למנהל, צ'ארלס דלמוניקו, ב-1876. לאחר שהשף, צ'ארלס רנהופר, שכלל אותו, נוסף המתכון לתפריטה של המסעדה תחת השם "לובסטר בנוסח ונברג" (Lobster à la Wenberg) ובמהרה הוא נהפך לפופולרי מאד.
ריב שהתגלע בין ונברג לצ'ארלס דלמוניקו הביא לכך שהמנה הוצאה מתפריטה של המסעדה. על-מנת להשביע את רצונם של הלקוחות שביקשו את המאכל, שונה שמו לאנגרמה של השם הקודם ונקרא מאותה עת "לובסטר בנוסח ניוברג" (Lobster à la Newburg) או לובסטר ניוברג (Lobster Newburg).
המאכל הוא עדיין פופולרי למדי, וניתן למוצאו בספרי בישול המטבח הצרפתי, שם הוא מכונה לעיתים "הומאר (סוג של לובסטר כחול עב צבתות) מוקפץ בשמנת" (Homard sauté à la crème). כאשר רנהופר הדפיס את המתכון, הוא ראה אור לראשונה ב-1894. לפיו הלובסטרים הורתחו למשך עשרים וחמש דקות, אחר-כך טוגנו בחמאה זכה, אז רתחו זמן ממושך בשמנת שצומצמה למחצה, ולבסוף הורתחו שוב עם תוספת של יין מדירה.
יש המבלבלים בין לובסטר ניוברג לבין לובסטר תרמידור - מאכל דומה שהומצא ב-1890. בו מבשלים את בשרו של הלובסטר עם ביצים, קוניאק ושרי.
רוזוול פלאוור

ביוגרפיה

פלאוור נולד בתרזה שבמגדנית ניו יורק, השישי בין תשעת ילדיהם של נתן מונרו ומרי אן פלאוור. בתפקידו הציבורי הראשון החל בשנת 1853, עם מינויו לסגן מנהל משרד הדואר בעיר ווטרטאון. שש שנים לאחר מכן פנה לעסקים פרטיים והצטרף כשותף לחנות תכשיטים, אותה רכש שנתיים לאחר מכן והחזיק בה עד 1869. ב-1869 נענה לבקשת גיסו, נשיא חברת New York Central Railroad הנרי קיפ, ועבר לעיר ניו יורק לניהול אחוזתו המשפחתית של קיפ בעת מחלתו.
בעיר ניו יורק נודע רוזוול כמנהל כספים מנוסה וזמן קצר לאחר מכן פתח את בית ההשקעות "R.P. Flower & Co.". בשנת 1881 מונה למלא את מקומו של לוי מורטון כנציג ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית, בעקבות מינוי מורטון לשגריר ארצות הברית בצרפת. בתפקיד זה שימש עד קיום הבחירות ב-1883, וכעבור שש שנים (1889) התמודד בזכות עצמו ונבחר לתפקיד. פלאוור התמודד בהצלחה גם ב-1891, אך זמן קצר לאחר מכן נבחר גם למשרת מושל ניו יורק והתפטר מבית הנבחרים.
כמושל ניו יורק כיהן כהונה יחידה בת שלוש שנים, בין 1892 ל-1894.
בין השנים 1897–1899 עמד בראש חבר הנאמנים של אוניברסיטת קורנל.
פונקציה על

תכונות

עבור קבוצות סופיות, אם קיימת פונקציה מקבוצה A לקבוצה B שהיא על, אזי מספר האיברים ב-B קטן או שווה למספר האיברים ב-A.  אם קיימת בין הקבוצות פונקציה שהיא חד-חד ערכית, אזי מספר האיברים ב-A קטן או שווה למספר האיברים ב-B ואם קיימת בין הקבוצות פונקציה שהיא חד-חד ערכית ועל, אזי מספר האיברים ב-A שווה למספר האיברים ב-B. 
על הבסיס הזה בנה גאורג קנטור שיטה להשוות קבוצות אינסופיות, המהוות נושא מרכזי בתורת הקבוצות. קנטור הציג את המושג עוצמה כך ששתי קבוצות שיש ביניהן פונקציה שהיא חד-חד ערכית ועל הן שוות עוצמה.

אפימורפיזמים

בתורת הקטגוריות, מורפיזם  נקרא אפימורפיזם אם לכל אובייקט Z ולכל זוג מורפיזמים  מתקיים שאם  אז g=h. בקטגוריה של קבוצות, המושגים פונקציה על ואפימורפיזם מתלכדים, אך יש קטגוריות, כגון הקטגוריה של חוגים, שבהן יש אפימורפיזמים שאינם פונקציות על.
Don't Let Me Be the Last to Know

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי רוברט לאנג, אשתו זמרת הקאנטרי שאניה טוויין וקית' סקוט, והופק על ידי לאנג. השיר מדבר על כך שספירס מבקשת מבן זוגה שיתוודה בפניה על רגשותיו כלפיה, ושלא ייתן לה להיות "האחרונה שיודעת". השיר נכנס למהדורה הבריטית בלבד של אלבום הלהיטים של ספירס, "Greatest Hits: My Prerogative".
"Don't Let Me Be the Last to Know" היה הסינגל הראשון של ספירס אשר נכשל במצעדי הבילבורד בארצות הברית. הסינגל לא יצא למכירה וניתן היה להשמעה רק בתחנות הרדיו האמריקאיות, אשר התעלמו מהשיר לחלוטין. בבריטניה נכנס הסינגל למקום ה-12 עם מכירות של 70,000 עותקים. למרות כישלונו של הסינגל באמריקה ואוסטרליה, הייתה לסינגל במדינות אירופה הסינגל היה ללהיט ברומניה ודנמרק כאשר ברומניה כבש את פסגת המצעד ובדנמרק ובלגיה זכה הסינגל למעמד זהב בשתי המדינות. באוסטריה, שווייץ, פולין, וישראל נכנס השיר לעשרות הגדולים.
בראיון ציינה ספירס שזהו אחד השירים האהובים עליה לאורך כל הקריירה שלה.

וידאו קליפ

הקליפ בוים על ידי הֶרְב רִיטְס במיאמי, פלורידה, בתאריכים 24 - 27 בינואר 2001. 
הקליפ מציג את ספירס עם הדוגמן הצרפתי ברייס דורנד, כאשר היא לבושה בג׳ינס קצר וגופיה בלבד. זוהי הפעם השנייה שהדוגמן ברייס דורנד משתתף בוידאו קליפ של ספירס, לאחר "I Was Born To Make You Happy". במהלך הקליפ נראים ספירס ובן זוגה בסצנות בחוף הים. הסצנות תוארו כחושפניות על ידי המבקרים.
הנס פפלוגלר

קריירת מועדונים

פפלוגלר שיחק בקבוצות הילדים של פוטינג-ויינשטפן ובאיירן מינכן, ובגיל 19 עבר לשחק בקבוצת המילואים של באיירן מינכן. תחילה שיחק בקבוצת המילואים ובקבוצה הבכירה בו זמנית, והחל משנת 1981 תפס מקום של קבע בקבוצה הבכירה, עד שנת 1992, בה סבל מפציעות רבות והחליט לפרוש ולחזור לקבוצת המילואים, בה שיחק עד שנת 1997. עם זאת, בעקבות גל פציעות בקבוצה הבכירה, שוכנע פפלוגלר על ידי המאמן ג'ובאני טראפטוני לחזור למשחק בונדסליגה אחד מול קייזרסלאוטרן. בשנת 1997 עבר למועדון החובבים בעיר הולדתו פרייזינג, בו שיחק עד שנת 2001, בה חזר לעונה בקבוצת המילואים של באיירן מינכן. לאחר מכן חזר לשלוש שנים בפרייזינג, בה סיים את הקריירה בגיל 45.
לפפלוגלר 277 הופעות בקבוצה הבכירה של באיירן מינכן, ו-36 שערים, על אף תפקודו כשחקן הגנה. פפלוגלר שיחק בגמר גביע אירופה לאלופות 1987, בו הפסידה באיירן מינכן לפורטו.

קריירה בינלאומית

לפפלוגלר 11 הופעות בנבחרת גרמניה המערבית. הראשונה הייתה בשנת 1987 במשחק ידידות מול נבחרת ישראל. פפלוגלר ייצג את גרמניה המערבית ביורו 1988 ובמונדיאל 1990, בו היה חלק מהזכייה של הנבחרת.

חיים אישיים

פפלוגלר הוא מהנדס בהכשרתו.
התקופה הקלאסית (מוזיקה)

הסגנון הקלאסי כחלק מתמורה כללית בתרבות האירופאית

באמצע המאה ה-18 אירופה החלה לאמץ סגנון חדש, שהתבטא בארכיטקטורה, בספרות ובאמנות בכלל - הקלאסיציזם. התרבות החדשה עדיין שמרה על קשר הדוק עם תרבות החצר האירופאית, על רשמיותה ומתן הדגש על סדר והיררכיה, אך גם הולידה סגנון חדש ונקי יותר, עם העדפה לחלוקה ברורה, ולפשטות על פני מורכבות.
הפשטות המבנית הזו חלחלה גם אל תוך המוזיקה, ועוררה מעבר מהפוליפוניה המורכבת של תקופת הבארוק למבנה היררכי, בו ישנה מנגינה הנישאת על ידי הרמוניה כפופה לה - שילוב הנקרא הומופוניה. נגינת אקורדים כליווי הפכה לנפוצה ביותר, ועשתה את הטונאליות לקלה יותר למאזין.
שינויים פוליטיים וכלכליים היו חלק מהגורמים לשינוי הסגנון באירופה. במאה ה-18, האצולה הפכה לפטרונית העיקרית של המוזיקה. בנוסף האופרה הקומית הפכה לחביבת הציבור. שינויים אלה הובילו לתמורה בדרך בה המוזיקה בוצעה - ובעיקר מעבר לקבוצות כלים סטנדרטיות. בניגוד לתקופה הבארוק, בה ניתן היה לצרף כלים נוספים לקו התחתון בחופשיות, בתקופה הקלאסית בחירת הכלים ופרישת התפקידים היו בפירוש בידי המלחין.
הפיכת האצולה לפטרונית המוזיקה, השפיעה גם על מלאי הנגנים וכישוריהם. בעוד שמלחין מתקופת הבארוק יכול היה להסתמך על הכישורים המוזיקליים של עיר שלמה, למלחין קלאסי, שצריך לעלות קונצרט בבקתת ציד של האצולה, ישנם משאבים מוזיקליים מצומצמים יותר. על כן, ניתן להבחין כי התפקידים ביצירות מהתקופה הקלאסית קלים יותר לביצוע כשהמשאבים שעמדו בפני המלחין היו מוגבלים; אך לעיתים, כשנגן וירטואוזי היה בסביבה, ניתן למצוא ביצירות תפקיד מסוים מדהים ברמתו. גורם נוסף לכתיבת תפקידים פשוטים יחסית הוא הרצון העז של הציבור למוזיקה חדשה כל העת (דרישה שנראתה גם בתקופת הבארוק). משמעות הדבר הייתה שלמלחין לא היה זמן רב לחזרות לפני הקונצרט, ולכן היה צריך להתאים את עצמו וכתיבתו.
מכיוון שבתקופה הקלאסית זנחו את המרקם הפוליפוני של הבארוק, והכתיבה השתמשה בקול אחד עם ליווי, המלחין שם דגש על סימני הדינמיקה והביצוע. הפשטתו של המרקם הפכה את הפרטים הקטנים בביצוע לחשובים. מאותה סיבה הוכנסו ליצירות פתיחות מעניינות ומקצבים אופייניים - מארש הלוויה והמינואט.
בנוסף, בתקופה הקלאסית חלה התרחקות מההרגל הבארוקי להקדיש את היצירה, או כל אחד מהפרקים בה, לתיאור רגש אחד בלבד. במקום זאת, האופנה הייתה ליצור ניגוד בין החלקים והפרקים ביצירה, שהושג במגוון טכניקות: מעבר ממינור למז'ור; מקצביות לקצב אטי יותר, שירתי; ובעיקר מעבר לאזורים שונים בהרמוניה. קטעי מעבר הפכו לחשובים יותר ויותר, כשהמלחינים החלו להקדיש יותר תשומת לב לקטעים אלה, הדגישו אותם, ואף בנו את המתח בציפיית שווא רק כדי להוביל את היצירה דרך קטע מעבר לכיוון חדש, במקום להגיע לפתרון המיוחל.
פיציגין (משחק כדור)

פיציגין (קרואטית: Picigin) הוא משחק כדור חובבני וייחודי לחוף הים בצ'ביצה שבעיר ספליט שבקרואטיה.

היסטוריה

בשנת 1908 חזרה קבוצה של סטודנטים קרואטים מלימודיהם בפראג אל העיר ספליט שבקרואטיה. הם הביאו איתם את משחק הכדורמים הלא אופייני למקום. כשניסו לשחק את המשחק בחוף בצ'ביצה שבספליט הם נוכחו להבין שגובה מי הים רדוד מכדי שיצליחו. ניסיונותיהם העיקשים לשחק הובילו לכך שהם פיתחו את הפיציגין כתוצר לוואי של פולו המים.

מיקום

הפיציגין יכול להיות משוחק בחוף ים עם מים רדודים שאין בו אבנים או סלעים.

מטרת המשחק

התנאים האופטימליים למשחק הם כאשר חמישה שחקנים משתתפים, אם כי ניתן גם יותר. במהלך המשחק השחקנים נעמדים במעגל, כשהם במרחק ניכר האחד מהשני. כעת עליהם להתמסר ביניהם בכדור, מותר להם להכות בו עם כף היד בלבד, מבלי לתפוס את הכדור ומבלי לאפשר לו ליפול אל המים.

ניקוד

משחק הפיציגין משוחק ללא נקודות, אלא רק במטרה ליהנות. למרות זאת, המשחק דינאמי מאוד ומרהיב עין היות שהשחקנים נאלצים לא אחת לזנק אל עבר הכדור. מאחר שהמשחק נערך בתוך מים ללא אבנים אז החשש מפציעות יורד.

הכדור

כדור הפיציגין הוא למעשה כדור טניס שעובר שני שלבים: קילוף ושפשוף. שני השלבים הללו מורידים ממשקל הכדור והופכים אותו למהיר וקופצני הרבה יותר, דבר שבהכרח משפיע על הדינאמיות של המשחק.

מועד

הפיציגין משוחק בחוף הים בצ'ביצה במהלך כל השנה, לעיתים גם בחורף. בימות הקיץ הוא משוחק גם בשעות הערב. תיירים רבים שמגיעים אל חוף הים משתאים לנוכח המעגלים הרבים של השחקנים במקום ולא אחת מצטרפים להנאה המקומית.

אליפויות

אף על פי שהמשחק אינו תחרותי ולא מערב צבירת נקודות, החל משנת 2005 החלו להיערך תחרויות פיציגין של ממש. השחקן הזוכה הוא זה אשר מבצע משחק הקרבה עם הזינוקים מרהיבי העין.
אור בן מלך

ביוגרפיה

בן מלך שירת בתיאטרון צה"ל והוא בוגר סטודיו למשחק ניסן נתיב.
הוא בנו של הזמר והשחקן איציק בן מלך.
בשנת 2009 שיחק בן מלך בעונה השלישית של "האלופה" בתפקיד רובי קמחזי, כוכב קבוצת הנוער. בשנת 2010 לוהק לשחק ב"עספור" את תבור, תלמיד תיכון הלומד יחד עם סיוון המבצע שליחויות עבור סרגוסטי. באותה שנה שיחק בן מלך בסרטו של הבמאי דובר קוסאשווילי "התגנבות יחידים" בתפקיד זכי.
בשנת 2011 שיחק בסדרה "אורים ותומים" בתפקיד עוז. בסוף שנת 2011 לוהק בן מלך לסרטו של הבמאי יריב הורוביץ "רוק בקסבה".
בשנת 2012 שיחק את חיליק בסרט "העולם מצחיק" של הבמאי שמי זרחין.
באותו שנה גילם את דמותו של עידו בהצגה "סוסים על כביש גהה" בתיאטרון בית ליסין. הוא היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי לשחקן המבטיח לאותה שנה.
באותה שנה ובשנת 2013 השתתף בעונה החדשה של "גאליס", בתפקיד עילי, שאביו שיכור ואימו עקרת בית ועל כן נשר מהלימודים כדי לעזור לאימו לגדל את אחותו הקטנה.
בשנת 2013 החל לשחק בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "הבורר" עונה 4, בתפקיד יוגב מימון. ב-2014 השתתף בעונתה השנייה של הסדרה "פלפלים צהובים".
בשנת 2015 החל לשחק בהצגה "שבטים" בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2017 החל לשחק בהצגה "הקומה השלישית" בתיאטרון בית ליסין. שיחק באוקטובר באותה שנה בסדרה "כיפת ברזל", בתור חייל חילוני הגונב חפצים מהגדוד החרדי.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "המדובב" של YES. בנוסף באותה שנה שיחק גם בסדרה ״נחמה״ של רשף לוי. כמו כן שיחק בתפקיד הרוצח יוסף חיים בן דוד בסדרת הדרמה ״הנערים״ של HBO.
בנוסף לקריירת המשחק, בעבר היה בן מלך גם חבר בהרכב הראפ "דורג'מן", יחד עם עידו פרידמן ועפר סקר.
יחסי בוסניה והרצגובינה–מונטנגרו

היסטוריה

לאחר מלחמת העולם הראשונה התאחדו ממלכת סרביה, ממלכת מונטנגרו ומדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, שהייתה קודם לכן חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, והקימו את ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שהפכה בשנת 1929 לממלכת יוגוסלביה. במהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות תחת כיבוש גרמניה הנאצית, ולאחר המלחמה הוקמה יוגוסלביה מחדש, בראשותו של טיטו.
בשנת 1991 הכריזה בוסניה והרצגובינה על עצמאותה, בעוד מונטנגרו נותרה כחלק מהרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, אשר הפכה בשנת 2003 לסרביה ומונטנגרו, ובשנת 2006 הכריזה מונטנגרו על עצמאותה. בוסניה והרצגובינה הכירה רשמית במונטנגרו ב-21 ביוני 2006. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-14 בספטמבר 2006.

יחסים כלכליים

סך הסחר בין שתי המדינות בשנת 2012 הסתכם ב-150.6 מיליון אירו, מתוכם היבוא הסתכם ב-122.2 מיליון אירו והיצוא ב-27.4 מיליון אירו.
סך הסחר בין שתי המדינות בשנת 2011 הסתכם ב-161.1 מיליון אירו, מתוכם היבוא הסתכם ב-138.7 מיליון אירו והיצוא ב-22.4 מיליון אירו.
סך הסחר בין שתי המדינות בשנת 2010 הסתכם ב-507.1 מיליון אירו, מתוכם היבוא הסתכם ב-432.2 מיליון אירו והיצוא ב-74.9 מיליון אירו.
סך הסחר בין שתי המדינות בשנת 2009 הסתכם ב-133.8 מיליון אירו, מתוכם היצוא הסתכם ב-18.8 מיליון אירו היבוא ב-115 מיליון אירו.

נציגויות דיפלומטיות

בוסניה והרצגובינה מחזיקה במונטנגרו שגרירות בפודגוריצה בלבד. מאידך, מונטנגרו מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו בלבד.