google/wiki40b huggingface dataset:
רמ"ח איברים

רמ"ח אֵיבָרִים הוא מושג הנזכר בדברי חז"ל, ולפיו ישנם באדם 248 איברים, שהם בגימטריה רמ"ח. מאוחר יותר התברר בגמרא שלגבר יש 248 איברים ואילו לאשה 252. כאשר מתפללים על חולה נהוג לבקש שתהיה לו רפואה שלימה לכל רמ"ח איבריו ושס"ה גידיו. הביטוי "ברמ"ח איבריו" משמעותו גם שהאדם מלא כולו בעניין או בתוכן מסוים.

מקור הביטוי

הביטוי נזכר במשנה באהלות פרק א' משנה ח':"מָאתַיִים אֲרְבָּעִים וּשׁמוֹנָה אֵבָרִים בֳּאָדָם, שׁלוֹשִׁים בְּפִיסַת הָרֶגֶל, שִׁישָׁה בְּכָל אֶצְבַּע, עַשָׂרָה בַּקוּרְסָל, שׁנַיִים בַּשׁוֹק, חַמִישָׁה בָּאַרְכּוּבָה, אֶחָד בַּיָרֵך, וּשׁלוֹשָׁה בַּקַטְלִית, אֲחַת עֶשְׂרֵה צְלָעוֹת, שְׁלוֹשִׁים בְּפיסַת הַיָד, שִׁישָׁה בְּכָל אֶצְבַּע, שְׁנַיִים בַּקָנֶה, שְׁנַיִים בַּמַרְפֵּק, אֶחָד בַּזְרוֹעַ, וְאַרבָּעָה בַּכָּתֵף. מֵאָה וְאֶחָד מִזֶה, וּמֵאָה וְאֶחָד מִזֶה. וּשְׁמוֹנָה עָשָׂר חוּלְיוֹת בַּשִׁדרָה, תִּשׁעָה בָּרֹאשׁ, שְׁמוֹנָה בַּצַוָואר, שִׁישָׁה בְּמַפְתֵחַ שֶׁל לֵב, וַחַמִישָׁה בִּנְקָבָיו...".

שיטת המנייה

בהבנה הפשוטה, שיטת מנייה זו של חז"ל אינה עולה בקנה אחד עם המקובל באנטומיה המודרנית, שכן אם נקביל זאת למספר העצמות (ההשוואה הנהוגה), הרי שעצמותיו של אדם (בוגר) כיום הן 206. אכן קיימות מספר השערות ופרשנויות להתאמת הדברים.

הקבלת האיברים למניין המצוות

ביהדות יש 613 מצוות מדאורייתא, המכונות, בדרך הגימטריה, תרי"ג מצוות. 248 מתוכן, רמ"ח, הן מצוות עשה, ו-365, שס"ה, הן מצוות לא תעשה. בספרות חז"ל מופיע קשר בין רמ"ח האיברים לבין רמ"ח מצוות העשה
"דרש רבי שמלאי: שש מאות ושלש עשרה מצות נאמרו לו למשה, שלש מאות וששים וחמש לאוין כמנין ימות החמה, ומאתים וארבעים ושמונה עשה כנגד איבריו של אדם".
— תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף כ"ג, עמוד ב'
בספרות היהודית ישנה אף הרחבה לרעיון זה, האומרת כי לכל מצווה קשר והשפעה על איבר מסוים (כמו גם כל עבירה מול יום בשנה). כך נאמר במדרש משלי: "ישראל על רמ"ח מצות עשה, כנגד רמ"ח איברים שבאדם, כל אבר ואבר אומר לו לאדם, בבקשה ממך עשה בי מצוה זו, ושס"ה מצות לא תעשה כנגד ימות החמה, וכל יום ויום אומר לאדם אבקש ממך שלא תעשה בי עבירה זו". מאוחר יותר, הוזכרו בספרות היהודית הקבלות בין מצוות לאיברים ספציפיים.
יחסי מונגוליה–קנדה

מסחר

קנדה היא המשקיעה השנייה בגודלה במונגוליה. ישנן 20 חברות כרייה ונכון לשנת 2008 השקיעו כ 400 מיליון דולר במונגוליה.
פאראסקבה האדוקה

פאראסקבה האדוקה (ביוונית: Αγία Παρασκευή) הוא כינויה של קדושה הנערצת בכנסיות השונות של הכנסייה האורתודוקסית הנוצרית ונחשבת לפטרונית המגינה של מולדובה. שרידי הקדושה הובאו על ידי וסילה לופו ליאשי ב-13 ביוני 1641 מאז נשארו בה ומשמשים כמקום עלייה לרגל. היום המוקדש לה הוא 14 באוקטובר, שהוא גם יום מותה.

ביוגרפיה

פאראסקבה נולדה בתחילת המאה ה-11 בכפר אפיוואט (Epivat), תראקיה המזרחית, בקרבת קונסטנטינופול. אחיה, המבוגר ממנה, אפטימיה (Eftimie), היה נזיר שהגיע לדרגת בישוף. פאראסקיבה נהגה, החל מגיל 10, להתחלף בלבושה הנאה עם עניים לבושי בלויים, חרף נזיפות אימה. בגיל 15 נכנסה פאראסקיבה למנזר וכעבור חמש שנים, בגיל 20, עברה פאראסקיבה למנזר קטן במדבר יהודה. בגיל 25 שבה לכפר הולדתה ושירתה ליד הכנסייה המקומית עד מותה בגיל 27 וקבורתה בקרבת הים.
בעקבות נסים, שהתרחשו ליד קברה, הוכרזה פאראסקיבה כקדושה ושרידיה הועברו לכנסיית כפרה. ב-1223, הצאר הבולגרי העביר את שרידיה לוליקו טרנובו, בירת בולגריה באותה תקופה. ב-1393, לאחר שבולגריה נכבשה בידי הטורקים, הועברו השרידים לידי מירצ'ה הזקן לתקופה של שלוש שנים ולאחר מכן הוענקו על ידי הטורקים לסרבים, שהעבירו אותם לבלגרד. ב-1521 כבשה האימפריה העות'מאנית את סרביה ושרידי הקדושה נלקחו כמשכון והועברו לקונסטנטינופול. הפטריארכיה של קונסטנטינופול פדתה את השרידים בסכום של 12,000 דוקטי זהב והם נשארו בחזקתה עוד 120 שנה.
ב-1641, הפטריארכיה של קונסטנטינופול העניקה את השרידים לשליט נסיכות מולדובה, וסילה לופו, כהכרת תודה על מעשיו למענה ועל תשלום חובותיה. וסילה לופו העביר את השרידים ליאשי והשכין אותם במנזר שלושת בכירי הכנסייה.
מייקל מרטין

ביוגרפיה

מרטין נולד בגלאזגו שבסקוטלנד בשנת 1945, בן לימאי בצי הסוחר ולמנקת בית ספר. מרטין למד בבית הספר לבנים על שם פטריק הקדוש באנדרסטון. בגיל 15 הפסיק את לימודיו והחל לעבוד כשוליה במפעל לייצור לוחות מתכת. מרטין הצטרף לוועד העובדים של פועלי המתכת, ובגיל 21 הצטרף למפלגת הלייבור. מרטין עבד במפעל רולס רויס בהילינגטון, ובשנים 1970–1974 עבד כזבן בחנות.
בשנת 1973 נבחר מרטין למועצת העיר גלאזגו, ובשנת 1979 נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז גלאזגו ספירנגוברן.
בשנים 1987–1997 כיהן מרטין כיו"ר הוועדה לענייני סקוטלנד של בית הנבחרים הבריטי (Scottish Grand Committee), וכן היה חבר בפאנל יושבי הראש של יו"ר בית הנבחרים הבריטי (Speaker's Panel of Chairmen). בשנת 1997 מונה לתפקיד הסגן הראשון של יו"ר בית הנבחרים לנושאי נהלים ופרוצדורה, וב-23 באוקטובר 2000 מונה לתפקיד יו"ר בית הנבחרים הבריטי. מרטין הוא הנוצרי הקתולי הראשון שכיהן בתפקיד זה מאז הקמת הכנסייה האנגליקנית.
מרטין שימש כיושב ראש פעיל ביותר, ואף עצר את ראש הממשלה עת שתקף את חברי האופוזציה על מדיניותם, וכן ב-1 בנובמבר 2006 יצר מחלוקת חוקתית כשמנע מדייוויד קמרון, מנהיג האופוזיציה הרשמית, לשאול את ראש הממשלה, טוני בלייר בדבר יורשו, בטענה שהנושא הוא עניין פנימי של מפלגת הלייבור, וכי זמן השאלות לראש הממשלה נועד רק לשאלות הנוגעות לפעילות הממשלה. אירוע זה גרר תגובות קשות מצד חברי האופוזיציה שדרשו את התנצלות היושב ראש. שבוע לאחר מכן התיר מרטין את השאלה, וכך נמנעה מחלוקת חוקתית. הוא היה ליו"ר הבית השני בהיסטוריה שהתפטר מהתפקיד, וסיים את תפקידו ביוני 2009, בעקבות התרעמות ציבורית על אופן אישור כיסוי הוצאותיהם של חברי בית הנבחרים.
מרטין פעל חברתית למען מעמד הפועלים בסקוטלנד, והקים מספר תוכניות תעסוקתיות (ללימוד מקצועות). בנו, פול מרטין מכהן בפרלמנט הסקוטי מטעם מחוז גלאזגו - ספרינגברן מאז שנת 1999.
רולנדס פקסס

רולנדס פקסס (בליטאית: Rolandas Paksas; נולד ב-10 ביוני 1956) היה נשיא ליטא בשנים 2003–2004.
פקסס נולד בטלז, היה להטוטן אווירובטיקה אולימפי ואיש עסקים.
בשנת 1998 פרש מעולם העסקים לטובת הכניסה לפוליטיקה.
בשנים הראשונות של הכניסה לפוליטיקה שלו, הספיק לכהן פעמיים כראש הממשלה ופעמיים כראש עירייה.
הוא החל את דרכו הפוליטית במפלגת השמרנים, לאחר מכן עבר למפלגת הליברלים, עד שהקים את תנועת הליברלים-דמוקרטים בשנת 2002.
בתחילת 2003 נבחר לנשיאות ליטא, ובשנת 2004 הואשם בשחיתות והודח מתפקידו.
לפקסס אישה ושני ילדים.
בית חולים בריגהם אנד וימנס

היסטוריה

בית החולים בריגהם אנד וימנס הוקם על ידי איחוד שני בתי חולים שהקימו שני האחים פיטר בנט בריגהם ורוברט ברק בריגהם. ב-1980 אוחד גם בית החולים לנשים (Boston Hospital for Women) ומכאן שמו הנוכחי של בית החולים.
ורנר פיימן

תולדות חייו

פיימן נולד בווינה בירת אוסטריה בשנת 1960.
בין השנים 1985 ל-1988 היה יועץ בבנק Zentralsparkasse שהיום הוא בנק אוסטריה, ולאחר שפרש הפך לדירקטור ב-Viennese Tenants' counselling.
פיימן כיהן בין השנים 1985 ל-1994 כיו"ר הנוער הסוציאליסטי בעיר וינה (Sozialistische Jugend Wien).
ראשית דרכו בממשלת אוסטריה החלה בתפקידו כשר התחבורה, החדשנות והטכנולוגיה בקבינט של הקנצלר אלפרד גוזנבאואר. ביוני 2008 עמד בראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית לבחירות.
כראש המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט האוסטרי התבקש על ידי נשיא אוסטריה, היינץ פישר, להרכיב ממשלה והפך לקנצלר ב-2 בדצמבר 2008.
ממשלתו הראשונה של פיימן התאפיינה, בעיקר בענייני פנים, במגוון רחב של חקיקה שהתמקדה בביצוע רפורמות בתחומים כגון חינוך וביטחון סוציאלי.
ממשלתו של פיימן הראשונה סיימה את מלוא הקדנציה שלה ובעת ההליכה לבחירות כלליות  לפרלמנט האוסטרי ב-2013  - זכתה מפלגתו של פיימן, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, להיות פעם נוספת המפלגה הגדולה בפרלמנט. לאחר משא ומתן אינטנסיבי עם עמיתיו ממפלגת העם השמרנית בראשותו של מיכאל שפינדלגר הצליח פיימן להקים ממשלת אחדות לאומית, פעם נוספת, ולהישבע אמונים לקדנציה שנייה כקנצלר אוסטריה.
במאי 2016, מספר משברים פוליטיים פנימיים ובמרכזם ההפסד של מפלגתו (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית) בבחירות לנשיאות המדינה במהלך אפריל 2016 (ושל השותפה הקואליציונית שלו עם מועמדה שלה) הובילו להבעת אי אמון כלפי פיימן מצד מספר חברים במפלגתו. אז התפטר מתפקידו כקנצלר אוסטריה וכיו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית.
פיימן הוא קתולי, נשוי ואב לשני ילדים.
ז'יבנשי

היסטוריה

ז'יבנשי היה ידוע בסגנונו המודני והנשי שאפיין את עיצוביו. עיצוביו התפרסמו בעיקר בזכותה של השחקנית אודרי הפבורן שלבשה את עיצוביו בסרטים כמו סברינה וארוחת בוקר בטיפאני. בין לקוחותיו המפורסמים של ז'יבנשי נמנים פארה דיבה, בית גרימלדי ומשפחת קנדי שאף לבשה את עיצוביו של ז'יבנשי להלוויתו של ג'ון פיצג'רלד קנדי. ז'יבנשי פרש מעולם האופנה בשנת 1995.
לאחר פרישתו של ז'יבנשי הצליח המעצב ג'ון גליאנו להוביל את בית האופנה להצלחה אך לזמן קצר. לאחר שעיצב עבור בית האופנה רק שתי קולקציות התמנה ב-1997 למעצב הראשי של בית האופנה כריסטיאן דיור. ב-2001 מונה המעצב ג'וליאן מקדונלד למנהל האומנותי של קו האופנה לנשים. בשנת 2005 הועבר הניהול לידיו של המעצב ריקרדו טיסקי. עיצוביו של טיסקי אופיינו במינימליזם ובנטייה לבדים כהים ומראה גותי. עיצוביו של טיסקי זכו לביקורות מעורבות בעולם האופנה. עיצוביו של בית האופנה ז'יבנשי נלבשו על ידי מפורסמים רבים וביניהם רוני מארה ומדונה.
קו בגדי הגברים של ז'יבנשי הושק מחדש בשנת 2005 בהנהגתם של סאביל רואו ואוסוולד בוטנג. בשנת 2009 הועבר קו בגדי הגברים לידיו טיסקי על מנת שיהפוך אותו לשמרני יותר. טיסקי הצליח להביא את קו האופנה למקומות חדשים בעיקר בזכות עבודתו עם קניה וסט.
סיכון רטוב

עלילה

כשהוא מוטרד ממצבה הנפשי של אשתו שעברה תאונת דרכים בה נהרג בנם היחיד, מחליט קצין חיל הים האוסטרלי ג'ון אינגרם (בגילומו של סם ניל) לצאת עם ריי (ניקול קידמן) לטיול ימי ביאכטה שלהם באוקיינוס השקט כדי שתוכל לנסות ולהתמודד עם האובדן. בדרך הם פוגשים אדם שמגיע אליהם עם סירת משוטים וזועק לעזרה. האיש, יואי וורינר (בגילומו של בילי זיין) מספר להם שהוא מגיע מהספינה הטובעת שלו ושל חבריו ושהצליח לברוח משם לאחר שחבריו מתו כתוצאה מהרעלת מזון.
ג'ון מחליט לצאת אל הספינה הטובעת שנמצאת לא רחוק ומשאיר את ריי לבד עם יואי. כשהוא מגיע אל הספינה הוא מגלה צילומי וידאו בהם רואים את יואי רוצח את חבריו ומחליט לחזור במהרה לספינתו אולם כבר מאוחר מדי שכן יואי לא ממתין לו, חוטף את היאכטה ומשאיר את ג'ון לבדו שנאלץ לחזור לספינה השוקעת.
כשהוא מנסה לתקן את הספינה השוקעת ולהדביק את היאכטה שלו, יואי המטורף עושה הכל כדי לזכות בליבה של ריי, שמבינה שהיא חייבת לפעול כדי להגיע בחזרה לבעלה. היא שוכבת עם יואי כדי לזכות באמונו ובד בבד מנסה להרעיל אותו.
אחרי מאבק אלים שנמשך כמה ימים מצליחה ריי בסופו של דבר לזרוק את יואי למים ומשתלטת על הספינה. היא רואה מרחוק פצצה תאורה ומבינה שזה הסימן מבעלה, שאם לא תגיע אליו בשעות הקרובות, הוא ישקע יחד עם הספינה ממנה הגיע יואי. בסופו של דבר היא מצליחה להגיע לבעלה ולהציל אותו.
בסצנת הסיום, כשהכל נראה שלו וחוזר לקדמותו, נראית ריי נחה על הסיפון ומתחילה להרגיש איך ידיים מעסות את הקרקפת שלה. היא בטוחה כי מדובר בבעלה אך מהר מאוד מזהה דם על הידיים ומגלה שמדובר ביואי שמנסה לחנוק אותה. ג'ון, שומע את הצעקות עולה לסיפון ומספיק לירות פצצת תאורה לתוך פיו של יואי ולהרוג אותו.

הפקה

הסרט צולם במשך 14 שבועות בשונית המחסום הגדולה שבאוסטרליה ומבוסס על ספרו של צ'ארלס ויליאמס "סיכון רטוב" אולם הוא שונה במעט מהסרט. למעט השמות והעובדה שמדובר באישה שנלכדת על ספינה עם פסיכופת אלים, הסרט עבר שינויים והושמטו ממנו פרטים ודמויות נוספות כמו אשתו של יואי שקיימת בספר.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות מצוינות וזכה לציון הגבוה של 95% מתוך 21 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
מבקר הקולנוע הנודע של השיקגו סאן טיימס, רוג'ר איברט, כתב כי הסרט יוצר מתח של ממש לכל אורכו".
גם בוושינגטון פוסט שיבחו את הסרט ומבקר הקולנוע שלהם, האו דסון כתב כי הכיוון של נויס (הבמאי) מניע את הסרט בצורה מרשימה מרגישות חושית בין בעל לאישה ועד לקצה המותח.
באתר הניו יורק טיימס נכנס הסרט לרשימת 1,000 הסרטים הטובים שנעשו אי פעם והעורך, פטר ניקולס, אף כתב כי מדובר באחד הסרטים הטובים ביותר שראה.
קלייר, נסיכת בלגיה

ביוגרפיה

קלייר לואיז קומבז נולדה בסאמרסט שבאנגליה, אביה הוא איש עסקים בריטי ואמה בלגית, ב-1977 עברה עם משפחתה לולוניה.
היא למדה תקופה אדריכלות אך עזבה את התחום וב-1999 הוכשרה כמודדת נכסי נדל"ן.
ב-2003 נישאה לנסיך לורן, בנם של אלברט השני, מלך הבלגים ופאולה, מלכת הבלגים, טקס החתונה האזרחי נערך בבית עיריית בריסל והטקס הדתי נערך בקתדרלה בעיר.
היא לקחה חלק בפעילויות למען רווחת בעלי חיים, היא גם הייתה פעילה בארגונים בריטיים הפועלים בבלגיה ומשמשת כחברה בדירקטוריון של בית הספר הבריטי הבינלאומי של בריסל, בנוסף היא גם השתתפה באירועים של שגרירות בריטניה בבלגיה שנערכו למטרות שונות, אך עם זאת אינה מחזיקה בתפקידים רשמיים.
היא קיבלה אותות כבוד מטעם ממשלות נורווגיה, הולנד ופורטוגל.
העול (חוג)

הָעֹל היה חוג רעיוני של מלומדים ואקדמאים ירושלמים, שנוסד בראשית שנת 1939 והתקיים כשנה. נקרא "הָעֹל" - על שם קבלת "עול מלכות שמים".

נוסד ונוהל על ידי אנשי האוניברסיטה העברית: יהודה לייב מאגנס, גרשם שלום ושמואל הוגו ברגמן. לפי תפיסתם של המייסדים הם דגלו בסוציאליזם ובדת היהודית; הם שאפו ליצור סינתיזה רעיונית בין הזרמים הללו, שתתרום לחיי הרוח בארץ ישראל וברחבי תבל. על פי ברגמן לאחר עשור, מאגנס חשב "לאסוף מסביב לחוג הדתי הזה 'עדה'", אך תוכניתו "לא יצאה לפועל". חוג "העול" פרסם מכתבים ששלחו מאגנס ומרטין בובר אל המנהיג ההודי גנדי, בתגובה לעצתו, שהייתה אופיינית למשנתו, ליהודי גרמניה לקבל את גזרות גרמניה הנאצית מבלי התנגדות אלימה.
מורן מזוז

ביוגרפיה

מורן מזוז נולדה וגדלה בנתיבות. בגיל 4 החלה ללמוד נגינה על פסנתר ואורגן, ובגיל שמונה החלה ללמוד פיתוח קול. כל שנות ילדותה שרה במקהלה בשם "קיבוץ גלויות" בנתיבות, שם שרו בעברית, אמהרית ורוסית. בגיל 15 הצטרפה לתיאטרון העירוני בנתיבות בניהולה של הבמאית חני אלימלך, שם שיחקה ושרה במספר הצגות. במסגרת לימודיה התיכוניים השלימה חמש יחידות בגרות במוזיקה כמקצוע מוגבר.
בשנת 2001, למרות היותה מוגבלת ראייה ועל אף שקיבלה פטור על בסיס פרופיל 21, התגייסה לצה"ל, ושירתה בהתנדבות כמש"קית חינוך בבית הספר לטיסה של חיל האוויר.
לאחר שחרורה מצה"ל החלה לימודי תואר ראשון בתקשורת במכללת ספיר, והתמחתה בעיתונאות ורדיו, מתוך משיכה לתחומי הבידור והבמה. בהמשך, סיימה גם תואר שני בפוליטיקה ומדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

קריירה מוזיקלית

בגיל 25, תוך כדי לימודי התואר השני שלה, ניגשה מזוז לאודישנים של תוכנית הריאליטי "כוכב נולד". מזוז עברה את האודישנים בהצלחה, והגיעה לנבחרת של 22 הזמרים והזמרות שהתמודדו בתחרות כוכב נולד 7. סיפורה האישי של מזוז ויכולותיה המוזיקליות הקנו לה אהדה מצד הצופים ושופטי התוכנית, והיא הגיעה עד שלב חצי הגמר, בו הודחה מהתוכנית כשהיא מסיימת במקום החמישי. לאחר הדחתה, יצאה כנגד השופטים שלא אהבו את ביצועה לשיר "זה רק הלב שכואב לך" של אביב גפן. כמה חודשים לאחר סיום התוכנית, יצא לרדיו הסינגל הראשון של מזוז, "רגע לבד", שכתב דידי שחר והלחין שמעון בוסקילה. השיר זכה להצלחה והושמע בתחנות הרדיו השונות.
מזוז הקליטה את השיר "בהר הגלבוע" ששרו במקור הפרברים, כחלק מהאוסף "צעד קדימה", פרויקט חידוש שירי ריקודי עם בהשתתפות זמרים מובילים. באוקטובר 2012 פורסם שיר בשם "מכאן ועד עולם", בו ביצעה דואט יחד עם הזמר שניר כהן. מזוז השתתפה בקדם-אירוויזיון 2013 עם השיר "תן לי סימן", והעפילה לשלב הגמר.
ב-27 באוגוסט 2014 פרסמה מזוז שיר חדש בשם "אתה שנשארת", שאותו כתבה והלחין עבורה הזמר סגיב כהן, לקראת אלבום הבכורה שלה. בדצמבר 2014 יצא הסינגל השני של מזוז מתוך אלבומה בו היא מבצעת דואט עם הראפר אבי מסיקה.
במקביל להופעותיה בארץ ובחו"ל, בשנת 2016 השתתפה מורן כפרזנטורית בקמפיין נגישות המרחב הציבורי לאנשים עם הפרעות ראייה מטעם נציבות שוויון זכויות לאנשים בעלי מוגבלויות, בתשדיר שעלה בכלל המדיה הארצית.
בנוסף החלה לשמש כפרזנטורית שלחברת אורקם טכנולוגיות הישראלית המפתחת משקפיים מיוחדים המסייעים לאנשים לקויי ראייה ועיוורים לקרוא טקסטים, מסמכים, מכתבים וזיהוי צבעים ופרצופים באמצעות מצלמה חכמה.
בשנת 2017 השתתפה מזוז בשנית בקמפיין נגישות והפעם לשיפור הנגישות במרחב העסקי. גם החלה ללמוד אימון כושר ואימון אישי במכון וינגייט, דבר שעורר עניין בקרב אמצעי התקשורת השונים כיוון שהיא מדריכת הכושר הראשונה בעלת ליקוי ראיה בישראל. מזוז גם מעבירה הרצאות בכל רחבי הארץ בו היא מספרת את סיפורה האישי ונותנת השראה.

חיים אישיים

לקות הראייה של מזוז התגלתה כשהייתה בת שלושה חודשים. לאחר שהופיעה בתוכנית הבידור של דודו טופז, קיבלה ערכה טכנולוגית המאפשרת קריאה ממחשב באמצעות שימוש בכתב ברייל, שהקלה עליה בזמן שירותה הצבאי ולימודיה.
בספטמבר 2012 עברה מזוז תאונת דרכים, כאשר נדרסה על ידי רוכב אופנוע בעת שחצתה כביש בפתח תקווה. היא הובהלה לבית החולים במצב קשה, כאשר היא סובלת מפגיעות בגפיים ובראש, אך התאוששה לאחר שיקום ממושך בבית לוינשטיין. על אף הפציעה, מזוז ממשיכה בהופעותיה כרגיל.
מזוז פועלת בכל הקשור לזכויות בעלי המוגבלויות בישראל, בשימת דגש על זכויות עיוורים ולקויי ראייה. ב-2009 מזוז קיבלה תעודת הוקרה על פועלה משר הרווחה, בוז'י הרצוג.
מזוז מאורסת לארז דלל, שהוא גם המפיק שלה.
פרנל פלאמל

פרנל פלמל (בצרפתית: Pernelle Flamel; ‏? - 1397) הייתה אשתו של האלכימאי המפורסם ניקולס פלמל.

ביוגרפיה

מעט מאוד ידוע על חייה. היא נישאה לניקולס בשנת 1368, היו לה שני בעלים קודמים שמהם ירשה סכום כסף נכבד, לה ולניקולס לא היו ילדים. על פי האגדה ניקולס פיצח את סוד אבן החכמים ההופכת עופרת לזהב ומעניקה לשותה ממנה חיי נצח. אותה אגדה טוענת שפרנל סייעה לניקולס בפתרון החידה. 
היא ובעלה היו קתולים אדוקים, הם תרמו כסף רב לכנסיות ומנזרים. היא נפטרה בשנת 1397.
מעבורת החלל קולומביה

מעבורת החלל קולומביה (כינוי מקצועי: OV-102) הייתה מעבורת החלל הראשונה של נאס"א, והמעבורת הרב-שימושית הראשונה בהיסטוריה. במהלך שירותה ביצעה 28 משימות לחלל והטיסה 160 אסטרונאוטים. ב-1 בפברואר 2003 היא התפרקה עם כניסתה לאטמוספירה, ועל סיפונה שבעה אסטרונאוטים, בהם האסטרונאוט הישראלי הראשון, אל"ם אילן רמון.

מקור השם

על פי גרסה אחת, המעבורת נקראה על שמה של הספינה קולומביה רדיויוה, בה הפליג הקפטן האמריקאי רוברט גריי מסביב לעולם ב-1790. ב-1792 גילה גריי את נהר קולומביה שבקולומביה הבריטית שבקנדה וקרא את הנהר על שמה של הספינה. אחרים בנאס"א טוענים כי השם "קולומביה" הוא על שמו של מגלה אמריקה, כריסטופר קולומבוס.

היסטוריה

בנייתה של המעבורת קולומביה החלה במרץ 1975 ובדיקתה הסופית הסתיימה בפברואר 1981. חודשיים אחר כך הייתה קולומביה למעבורת החלל הראשונה שטסה לחלל. כאשר קולומביה יצאה ממפעל הייצור היה משקלה 74,949 קילוגרמים, ולאחר שהתקינו עליה את המנועים הראשיים, משקלה הכולל הגיע ל-80,909 קילוגרמים.
מעבורת החלל קולומביה שוגרה לראשונה לחלל ב-12 באפריל 1981 (טיסה STS-1) כשעל סיפונה צמד האסטרונאוטים ג'ון יאנג (מפקד) ורוברט קריפן (טייס). מעבורת החלל קולומביה הייתה החללית הראשונה אי-פעם ששוגרה לחלל עם צוות אסטרונאוטים ללא שביצעה קודם לכן טיסות לא מאוישות.
מאז מסעה הראשון לחלל, נבנו לצד הקולומביה ארבע מעבורות חלל נוספות: מעבורת החלל צ'לנג'ר, שבנייתה הושלמה בשנת 1982, ואשר התפוצצה בעת שיגורה ארבע שנים אחר כך; מעבורת החלל דיסקברי, שנבנתה בשנת 1983; מעבורת החלל אטלנטיס, שהושקה שנתיים אחר כך; ולבסוף מעבורת החלל אנדוור, שהחליפה את צ'לנג'ר בשנת 1991. כמו כן, נבנתה מעבורת חלל נוספת, מעבורת החלל אנטרפרייז, שבה נוהגים אנשי הצוות לבצע ניסויים על פני כדור הארץ ולא מטיסים אותה לחלל. מבין מעבורות החלל, קולומביה הייתה היחידה שעסקה במחקר מדעי שכן שאר המעבורות עסקו בהקמתה של תחנת החלל הבינלאומית.
מאז שנת 1998 עברה מעבורת החלל קולומביה כ-1,540 שינויים ושיפורים. בין השאר, שופרה מערכת ההגנה התרמית ששומרת על המעבורת בעת החזרה לכדור הארץ. אחד השינויים המשמעותיים הראשונים שהיא עברה היה החלפת 5,500 מהאריחים התרמיים המקוריים ביריעה תרמית קלה יותר. האריחים והיריעה נועדו להגן על גוף המעבורת שעשוי מאלומיניום זאת כנגד החום הרב הנוצר בעת החזרה לתוך האטמוספירה. בנוסף, המעבורת עברה שינוי טכנולוגי שאפשר למהנדסים להסיר ממשקלה 450 קילוגרמים של ציוד מחשבים, כבלים ופריטים נוספים שהתיישנו במהלך השנים.
בשלב השיפוצים והתיקונים נבחנו מחדש 160 קילומטרים של כבלים שהותקנו בתוכה, כחלק מהמסקנות שהוסקו בעקבות שיגור מספר 26 של המעבורת ביולי 1999. שיגור זה כמעט ובוטל לאחר שהמהנדסים מצאו 100 פגמים בחללית, שנגרמו כתוצאה מהבלאי שהלך והצטבר במעבורת החלל המזדקנת. ביולי 2002 נמצאו שלושה סדקים בצינורות הפלדה במעבורת, שמעבירים את הדלק הנוזלי למנועים. סדקים דומים התגלו במעבורות החלל האחרות.
פוג'ה (עיר)

היסטוריה

מקור השם פוֹגָ'ה הוא מן המונח הלטיני פוויה (fovea) אשר משמעותו בור ומתייחס לבורות שבהם אוכסנה התבואה. אף שהאזור יושב עוד בתקופת האבן החדשה ובסמוך לעיר הייתה מושבה יוונית, התיעוד הראשון של ישוב העיר הוא משנת 1000. על פי אגדה עממית, שלושה איכרים מצאו במקום לוח ועליו ציור של מדונה ועליו בערו שלוש להבות.
באזור העיר היו ביצות, אשר יבושן הביא לגידולה ולפריחתה של העיר. בשני העשורים האחרונים של המאה ה-11 הייתה העיר מקום מושבו של הנרי, הרוזן ממונטה סנט'אנג'לו. במאה ה-12 בנה בה מלך סיצילה, ויליאם השני, קתדרלה ואף תרם להרחבת היישוב. 
בשנת 1223 בנה בה פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ארמון שאליו הגיע לנפוש לעיתים קרובות. פרידריך אף קבע בארמון את חצרו, שבה היו דמויות ידועות ובהן מייקל סקוטוס. מן הארמון נותרו שרידים מעטים בלבד. בשנת 1447 בנה אלפונס החמישי מארגון בית מיסים כדי לגבות מס ממגדלי הצאן המקומיים, אולם צעד זה גרר לשפל בכלכלה המקומית ולהזנחה הדרגתית של הקרקעות, אשר הפכו שוב לביצה. בשנת 1456 הכתה רעידת אדמה בפוג'ה, רעידות אדמה נוספות התרחשו בעיר בשנים 1534, 1627 ו-1731. האחרונה בהן החריבה שליש מן העיר. תקופת שלטון בית בורבון באזור עודדה צמיחה כלכלית וגידולי הדגנים באזור חיזקו את כלכלת העיר.
במאה ה-19 חוברה פוג'ה לרשת מסילות הרכבת ונבנתה בה תחנה. בשנת 1861 תושבי העיר אף נטלו חלק באירועים שהובילו לאיחוד איטליה. במחצית השנייה של המאה ה-19 ניכר שינוי הדרגתי בחקלאות האזור, גידול הצאן פחת לטובת גידולי שדה. בשנת 1924 נמצא פתרון למחסור המתמיד במקורות מים באזור לאחר שנבנה אקוודוקט. באותה עת הייתה כבר פוג'ה לעיר בולטת בין אזורי צפון איטליה לדרומה. חשיבותה של העיר אף הביאה את בנות הברית להחלטה להפציצה בעת מלחמת העולם השנייה. העיר ידעה הפצצות אוויריות קשות ב-22 ביולי וב-19 באוגוסט 1943, במהלכן נהרגו למעלה מ-20,000 מתושבי העיר וחלקים נרחבים ממנה הוחרבו. ב-1 באוקטובר 1943 נכבשה העיר בידי כוחות הברית. בשנים 1959 ו-2006 הוענקה לעיר מדליית זהב על תפקידה המרכזי בכיבוש איטליה במלחמת העולם השנייה.
א.ג. קופנהגן

היסטוריה

א.ג. קופנהגן נוסדה ב-7 בינואר 2010 על ידי יספר נילסן, בעל מניות בעיר, מאיחוד קבוצת הכדוריד של המועדון פ.צ. קופנהגן עם קבוצת א.ג. הונדבולד. הקבוצה העפילה לליגת הכדוריד הבכירה בתום עונת 2009/2010, כשבעונה זו זכתה גם בגביע הדני. בעונת 2010/2011 זכתה בדאבל. ב-28 באפריל 2012 הגיעה הקבוצה לפיינל פור של ליגת האלופות בכדוריד לאחר שגברה על ברצלונה. בפיינל פור הפסידה א.ג. קופנהגן לאתלטיקו מדריד בתוצאה 25:23. בתום העונה זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
הקבוצה התאחדה עם ק.י.פ. קולדינג לאחר שפשטה את הרגל עם עזיבת הבעלים נילסן ביולי 2012.
גילי דישון

ביוגרפיה

דישון התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים.

1987

בשנת 1987 קבע דישון בריצת 60 מטר שיא ישראלי חדש לנערות בנות 15 בתוצאה של 7.84 שניות. שיא זה החזיק מעמד 28 שנים ונשבר על ידי ניצן לוי ממכבי ראשון לציון (7.83 שניות). ובריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 12.22 שניות, תוצאת השנה בישראל.

אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.35 שניות.
בתחרות שנערכה בסוונסי, ויילס ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם איריס גלעד, דליה נבות ואורית קולודני, בשיא ישראלי חדש של 46.91 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים (47.43 שניות).

1988

בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ 1988 קבעה דישון בריצת 60 מטר שיא אישי חדש של 7.78 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של שרונה פיקסלר (7.70 שניות).

1989

בתחרות שנערכה ביוני 1989 קבעה דישון בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש לקדטיות של 11.99 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של אסתר רוט שחמורוב (11.45 שניות). שיא זה החזיק מעמד 26 שנים ונשבר על ידי דיאנה ויסמן (11.98 שניות). ובריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 24.40 שניות, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית, באותה העת. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במחוז אנטרים, צפון אירלנד היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם תמי בלוך, פועה נייגר ועידית מורלי, בשיא ישראלי חדש של 46.66 שניות.

1990

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1990 זכתה דישון במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.39 שניות.
מיגל דיאס-קאנל

ביוגרפיה

דיאס-קאנל סיים את לימודיו באוניברסיטת לאס וילאס ב-1982 בתור מהנדס אלקטרוניקה, עם סיום לימודיו הוא הצטרף לצבא הקובני. ב-1987 השלים דיאס-קאנל שליחות בינלאומית בניקרגואה כמזכיר הראשון של איחוד הצעירים הקומוניסטים של וילה קלרה.
ב-1993 התחיל דיאס-קאנל לעבוד במפלגה הקומוניסטית של קובה, ושנה לאחר מכן נבחר לתפקיד המזכיר הראשון של ועדת המפלגה של מחוז וילה קלרה. ב-2003 נבחר דיאס-קאנל לאותו תפקיד במחוז אולגין. הוא גם הצטרף אל הפוליטבירו ב-2003.
דיאס-קאנל מונה לשר ההשכלה הגבוהה במאי 2009, תפקיד שסיים ב-22 במרץ 2012, כאשר מונה לסגן הנשיא של מועצת השרים (הקבינט). הוא האדם הראשון שנולד לאחר המהפכה הקובנית ב-
1959 וממלא תפקיד זה. באוקטובר 2019 נבחר מחדש לכהונה נוספת כנשיא מועצת המדינה של קובה.

חייו האישיים

לדיאס-קאנל שני ילדים מאשתו הראשונה מרת'ה והוא מתגורר כיום עם אשתו השנייה ליס קואסטה.