google/wiki40b huggingface dataset:
LAV-25

היסטוריה

במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, חיל הנחתים של ארצות הברית החל לחפש רכב משוריין שיאפשר לחטיבותיו ניידות רבה יותר. הרכב שנבחר היה LAV-25 המבוסס על ה-Mowag Piranha. הוא נכנס לשימוש בשנת 1983 וחיל הנחתים הזמין 758 יחידות של הרכב על דגמיו השונים.
ה-LAV השתתף לראשונה בקרב בשנת 1989 במהלך הפלישה האמריקאית לפנמה, ושירת גם בזמן מלחמת המפרץ, מלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק.

הוצאה משירות

ה-LAV-25 נועד לצאת משירות לגמרי עד שנת 2015, לטובת ה-MPC . עם זאת, התוכנית הוקפאה ביוני 2013, וה-LAV-25 ישאר בשירות עשור נוסף לפחות מאז הקפאה זו.

הנעה

הכלי מונע על ידי מנוע דיזל בהספק של 275 כוחות סוס ומשקלו עומד על 12.8 טון. משקל קטן זה מותאם לצרכיו של חיל הנחתים, שצריך נגמ"ש יביל אוויר. כמו כן, לכלי מרכב אופני עם הנעה של 8x8 ומנגנון ניפוח אוטומטי לצמיגים, כדי להגן עליהם מפני ירי מנשק קל. המרכב האופני מאפשר ניוד קל, משקל מופחת ומהירות גבוהה.
לנגמ"ש יכולת אמפיבית ונסיעה במים, כך שהוא יכול לפרוק מספינות של חיל הנחתים ולהגיע בכוחות עצמו אל החוף, המהירות שלו בתוך המים עומדת על 10 קמ"ש. כמו כן, הוא יכול לטפס עליות בשיפוע של 60%, לנסוע בשיפוע צד של 30% ולטפס מדרגה בגובה של 0.5 מטר.

מיגון

לכלי מיגון משופע קל משקל, נגזרת של המשקל הקל של הכלי. המיגון מאפשר הגנה מפני כדורים בקליבר 7.62 מ"מ הנורים ממקלעים בינוניים ורובי סער, וגם הגנה מפני כדורים הנורים ממקלעים כבדים בקוטר 12.7 מ"מ, והגנה מפני רסיסים. כמו כן, לכלי מערכת כיבוי אש אוטומטית.

חימוש

החימוש העיקרי של הנגמ"ש הוא תותח אוטומטי בקליבר של 25 מ"מ מדגם M242 Bushmaster המורכב על הצריח וחמוש בפגזים מסוגים שונים. כמו כן, ישנם שני מקלעי 7.62 מ"מ: אחד מתפקד כמקלע מקביל והשני כמקלע על גג הצריח. כמו כן, לכלי מדוכות עשן למטרות מיסוך והטעייה של נשק מונחה.

תא לוחמים

תא הלוחמים בנגמ"ש ממוקם מאחור, והוא יכול להכיל שישה לוחמים, בנוסף לשלושת אנשי הצוות המפעילים את הנגמ"ש. לתא הלוחמים יש דלת אחורית, המאפשרת כניסה ופריקה מהירה מהנגמ"ש.

LAV-25

התצורה הבסיסית של הנגמ"ש.

LAV-25A1

ה-LAV-25 עבר השבחות ושינויים רבים עד סוף שנות ה-90 של המאה ה-20. למעשה, מדובר בהשבחה של התצורה הבסיסית.

LAV-25A2

מדובר בגרסה משודרגת שבה שודרג השריון ועמידותו שופרה, מערכת כיבוי האש האוטומטית עברה שיפורים וקיבולת התחמושת גדלה.

בתרבות הפופולרית

נגמ"שי ה-LAV מופיעים במספר רב של משחקי מחשב, כמו Battlefield 3, והם מזוהים כמוביל הגייסות המשוריין העיקרי של חיל הנחתים.
ארמון השלום וההתפייסות

ארמון השלום וההתפייסות או הפירמידה של השלום וההסכמים הוא בניין משולש הבנוי בצורת פירמידה, השוכן בנורסולטן בירת קזחסטן, וגובהו הכולל הוא 77 מטר. המבנה נבנה בעלות של כ-58 מיליון דולר ונחנך בסוף שנת 2006. הבניין נמצא בסמוך אל משכן הנשיא של קזחסטן והוקם במיוחד לצורך כינוסים בינלאומיים ובעיקר לקונגרסים וכנסים של הידברות בין דתות בעולם.

המבנה

גובה המבנה הוא 62 מטר והוא ניצב על גבעה בגובה של 15 מטר. כל הבנייה היא מעל פני הקרקע. המבנה תוכנן על ידי משרד האדריכלים הבריטי "פוסטר", יחד עם אדריכלים טורקים. ניתן להאיר את הבניין בצבעים שונים. 
המבנה עשוי מחמש קומות המעוצבות בצורת משולשים. אורך הצלע של כל משולש היא 12 מטר, ובכל צד בפירמידה 25 משולשים. בשלוש הקומות התחתונות 21 משולשים בכל צד והן מחופות בגרניט חיוור. שתי הקומות העליונות עשויות מארבעה משולשים בכל צד והן מחופות בזכוכית צבעונית בשילוב מוטיב של יונים. 
שלד הבניין עשוי מפלדה משולבת בבטון, והוא מסוגל לעמוד בהתרחבות והתכווצות חומר של עד 30 ס"מ עקב האקלים המקומי המתאפיין בטמפרטורות קיצוניות של 40- מעלות עד 40 מעלות. 
הפירמידה נבנתה במיוחד כדי לארח פסטיבל דתות בינלאומי המתקיים כל שנתיים (בתחילה התקיים כל 4 שנים) הנקרא "קונגרס מנהיגי העולם והדתות המסורתיות". בתוך הפירמידה אולם אופרה שבו 1,500 מושבים. בנוסף מתקיימים במקום גם כנסים בינלאומיים נוספים הנועדים להדברות בין הדתות בעולם.
גנדינגאר

היסטוריה

העיר הוקמה בעקבות רצון של ממשלת הודו לבנות עיר מתוכננת, בירה חדשה למדינה, ובכך להקל על הפקקים והצפיפות שקיימים באחמדאבאד. העיר נחנכה באופן רשמי ב-16 במרץ 1960. ב-2 באוגוסט 1965 הונחו היסודות לבניין הראשון בעיר ב-GEB Power Station Colony. ב-13 ביולי 1970 העיר הוכרזה כבירת מדינת גוג'ראט.
רגן סמית'

2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיימה סמית' במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.42 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם לנוער של 2:07.19 דקות ועלתה מהמקום החמישי.

אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה באירווין, קליפורניה בסוף יולי 2018 זכתה סמית' ב-3 מדליות, זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב ביחד עם קתלין בייקר בשיא עולם חדש לנוער של 2:06.43 דקות, לפני איזבל סטדן (2:08.24 דקות). מדליות ארד במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש לנוער של 58.83 שניות, אחרי קתלין בייקר שקבעה שיא עולם חדש של 58.00 שניות ואוליביה סמוליגה (58.75 שניות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.42, אחרי האלי פליקינר (2:06.14 דקות) וקייטי דרבוט (2:07.18 דקות)
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 זכתה סמית' במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.46 דקות, אחרי קתלין בייקר שקבעה שיא אליפות חדש של 2:06.14 דקות וטיילור ראק מקנדה (2:06.41 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.95 שניות.

אלופת עולם ושיאנית עולם

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה סמית' בשתי מדליות זהב. במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.69 דקות, לפני קיילי מקאון מאוסטרליה (2:06.26 דקות) וקיילי מאס מקנדה (2:06.62 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 2:03.35 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-7 שנים של מליסה פרנקלין מארצות הברית (2:04.06 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא שיפרה את שיא העולם לנוער בתוצאה של 2:06.01 דקות. בגלל הכושר המעולה שלה באליפות ולמרות שלא נבחרה לפני כשנה לשחות את ה-100 מטר גב, מאמניה בחרו בה לשחות את סגנון הגב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לילי קינג, קלסי דליה, וסימון מנואל. כשחיינית ראשונה היא הצדיקה את ההחלטה וקבעה שיא עולם חדש מדהים של 57.57 שניות, שיפור לשיא בן השנה של קתלין בייקר (58.00 שניות), בהמשך הרביעייה האמריקאית קבעה שיא עולם חדש של 3:50.40 דקות, שיפור לשיא הקודם בן השנתיים של ארצות הברית (3:51.55 דקות), לפני אוסטרליה (3:53.42 דקות) וקנדה (3:53.58 דקות).

שבוע לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בסטנפורד קליפורניה זכתה סמית' במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:07.26 דקות, לפני לילי נורדמן 2:07.43 דקות ודקוטה לותר (2:07.76 דקות).
שאהיד ח'אקאן עבאסי

ביוגרפיה

עבאסי נולד בשנת 1958 בקראצ'י ושם גדל. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ותואר שני מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. לפני כניסתו לפוליטיקה עבד עבאסי כמהנדס מקצועי בפרויקטים שונים בארצות הברית ובמזרח התיכון (במיוחד בערב הסעודית). עבאסי החל את הקריירה הפוליטית שלו לאחר מותו של אביו בשנת 1988. הוא נבחר לפרלמנט מטעם אחד ממחוזות הבחירה של העיר רוואלפינדי כמועמד עצמאי. הוא נבחר שוב בשנים 1990, 1993 ו-1997. בשנים 1997–1999 כיהן כיושב ראש פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס. בשנת 2002 ניסה להיבחר עוד פעם לפרלמנט אך נכשל. בשנת 2008 כיהן לזמן קצר כשר המסחר ובשנים 2013–2017 כיהן כשר הנפט והמשאבים הטבעיים.
בתחילת אוגוסט 2017 נבחר עבאסי לראשות ממשלת פקיסטן על ידי האספה הלאומית ברוב של כ-221 קולות. ב-23 באוגוסט עבאסי נסע לראשונה במסגרת תפקידו מחוץ למדינה, וביקר בערב הסעודית. בסעודיה הוא נפגש עם הנסיך מוחמד בן סלמאן אאל סעוד, זאת זמן קצר לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ האשים את פקיסטן בתמיכה בטרור, דבר שהביא את היחסים בין המדינות לכדי מתיחות רבה. כמספר שבועות לאחר מכן הוא נסע לארצות הברית על מנת להשתתף במליאת האומות המאוחדות שבמהלכה נפגש עם סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס.
עבאסי נשוי ולו שלושה ילדים.
ונדל (כדורגלן)

קריירת מועדונים

ונדל גדל בברזיל, ושיחק בנעוריו במועדון איראטי ממדינת פרנה. בשנת 2012 עבר ונדל למועדון לונדרינה, גם הוא מפרנה, שם הופיע 40 פעמים, זכה באליפות של מדינת פרנה, ונבחר כבלם הטוב ביותר במדינת פרנה לשנת 2013. ונדל הושאל במהלך תקופתו בלונדרינה לתקופה קצרה במועדון הכדורגל פרנה, ובהמשך, למועדון הפאר הברזילאי גרמיו, בו ונדל שיחק עונה אחת בהצטיינות.
בפברואר 2014 חתם ונדל בן ה-21 בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה על חוזה לחמש שנים. את הבכורה ערך באוגוסט 2014 כאשר החליף את סבסטיאן בניש בניצחון 6-0 על אלמניה ולדלגסהיים במסגרת הגביע הגרמני. ב-21 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה בבונדסליגה בהפסד 4-1 לוולפסבורג כאשר שיחק 90 דקות. במרץ 2015 הבקיע ונדל את שער הבכורה, בניצחון 4-0 על שטוטגרט. את עונת 2014/15 סיימו ונדל ולברקוזן במקום הרביעי בבונדסליגה, והשתתפו בליגת האלופות בעונת 2015/16, שם הודחו בשלב הבתים והמשיכו לליגה האירופית, ממנה הודחו בשמינית הגמר. במהלך עונת 2015/16 ונדל הציג יכולת גבוהה מאוד וזכה להתעניינות ממועדונים רבים.

קריירה בינלאומית

ונדל משחק נכון ל-2016 בנבחרת ברזיל בכדורגל עד גיל 21. בשנת 2014 זכה ונדל עם נבחרת ברזיל עד גיל 20 בטורניר טולון שנערך בצרפת, לאחר שגברו על הנבחרת המארחת בתוצאה 5-2.
אלטר אגו

אלטר אגו (מלטינית: "האני האחר") הוא מושג המתייחס לדמות אחרת הקיימת לאותו אדם. למושג זה שימושים שונים בתחום הפסיכולוגיה, הספרות ועוד.

בפסיכולוגיה

בפסיכולוגיה המושג מתאר דמות בעלת הקבלה נגדית לאישיות הפרט. כלומר, דמות משנית הקיימת בתוך אדם, שאינה מודעת לפעילותה של הדמות הראשית. המונח נטבע לראשונה בתחילת המאה ה-19, כשהפרעת זהות דיסוציאטיבית (המוכרת גם כ"פיצול אישיות") תוארה לראשונה על ידי פסיכיאטרים. בדרך כלל אצל הלוקה בהפרעה נדירה זו קיימת אישיות ראשית, פסיבית ומדוכאת לרוב, שהיא האישיות האמיתית של האדם; לצדו מתקיים האלטר אגו, אישיות אחת או יותר, בעלת אופי נבדל, השונה בגילה ובזכרונותיה ולעיתים גם במגדר. לעיתים יש שוני ניכר בביצועים האמנותיים או הפיזיולוגיים של הסובל מההפרעה, התלוי בטיבה של הזהות השלטת בעת הפעולה. הזהויות השונות עשויות להיות נבדלות גם בטון הדיבור, ביציבה, בהליכה ובמחוות שונות. ישנם מקרים בהם אף חלים הבדלים פיזיולוגיים, למשל, בלחץ דם ובפעילות מוחית. לעיתים ישנה מודעות חלקית לקיום הזהויות האחרות, או שישנה זהות דומיננטית אחת שזוכרת ויודעת את המתרחש בכל מצבי הזהות האחרים. הסובלים מההפרעה פונים לכל אישיות בשם פרטי אחר מהשם המקורי של האדם. הזהויות השונות יכולות לחוות זו את זו בצורה ידידותית או עוינת.

בתרבות

משמעות מובחנת של המונח "אלטר אגו" נמצאת בניתוחים ספרותיים, בהם מתוארות דמויות, במקומות שונים, בעלות זהות פסיכולוגית דומה, או לחלופין, דמות פיקטיבית המייצגת את המחבר באמצעות התנהגות ומחשבות. באותו אופן 'אלטר-אגו' מיושם על ידי שחקנים הלוקחים על עצמם הצגת דמות זו או אחרת במדיות השונות.
בנוסף, המונח מתייחס להתנהגות שונה שמציג אדם בסיטואציות שונות, כגון: אווטאר, דופלגנגר (בגרמנית: Doppelgänger), מתחזה (impersonator) וכן ב"פיצול אישיות".
דוגמה ידועה לאלטר אגו מופיעה בקרב הדמויות המובילות במותחן "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד", שנכתב על ידי רוברט לואיס סטיבנסון; דמויות אלו מייצגות את המלחמה המתמדת בין הטוב והמרושע באישיות אחת. אדוארד הייד מייצג את האני האחר, השוכן באותו גוף של רופא נורמטיבי; אלטר אגו זה מייצג פסיכופת בלתי ניתן לשליטה על ידי מוסכמות חברתיות. מאז כתיבת המותחן, הפכו השמות ג'קיל והייד לשם נרדף לפיצול אישיות או האני האחר המסוגל להשתלט על הדמות הראשית.
דוגמאות נוספות בשימוש באלטר אגו ניתן למצוא בספרות ובקומיקסים העוסקים בגיבורי על, כגון: סופרמן, ספיידרמן, באטמן, קפטן אמריקה, קפטן בריטניה ועוד - הדמויות המרכזיות הן אנשים נורמטיביים המתנהלים באופן שגרתי ביומיום, אך במצבים בהם קיימת מצוקה בסביבתם הם מגלמים דמות אלטר אגו הלבושה ומתנהגת באופן שונה ויוצאים לסייע. 
יש אמנים המשתמשים ברעיון של אלטר אגו בהופעותיהם ובתדמית שהם יוצרים לעצמם, בהם החיפושיות עם סרג'נט פפר, אמינם עם "סלים שיידי", מדונה עם "דיטה", דייוויד בואי עם זיגי סטארדאסט, להקת קיס (Kiss), ביונסה עם "סאשה פירס", ליידי גאגא עם "ג'ו קלדרון", מריה קארי עם "ביאנקה", ניקי מינאז' עם 15 אלטר אגואים, Clique Girlz עם השיר Alter Ego, ו-Tame Impala עם השיר Alter Ego.  בסרט "גאליס המסע לאסטרה" מופיעה הדמות הרמס, דמות אלטר אגו של יונתן מאסטרה.
מסה (אריזונה)

היסטוריה

הידיעות הקדומות ביותר על פעילות אנושית באזור, מתוארכות בערך לשנת 1 לפנה"ס. על פי המשוער, חיו באזור באותה עת בני השבטים האינדיאניים הוהוקם ופימה, שהפכו את המדבר הצחיח למקום חי וצומח, בעזרת תעלות השקיה נרחבות שחפרו. התנחלויות אלו נמשכו כמעט ללא שינוי עד הכיבוש הספרדי, במהלכו ולאחריו הגיעו לאזור חיילים ומיסיונרים נוצריים.
במאה התשע עשרה החלו להתיישב באזור קהילות מורמוניות ונוצריות אחרות. קהילות אלו, שמנהיגן היה דניאל ובסטר ג'ונס, ייסדו בשנת 1877 את ההתיישבות להי (Lehi), בשנת 1878 התפלגו חלק מבני הקהילה מקבוצתו של ג'ונס וייסדו בסמוך את העיר מסה. במשך הזמן הגיעו תושבים נוספים מאזורים אחרים והעיר הלכה והתפתחה.
עד היום מהווים המורמונים כעשרה אחוזים מתושבי מסה.

חינוך

במסה קיימת רשת חינוכית ציבורית, המשרתת את רוב האוכלוסייה. בעיר נמצא גם קולג' קהילתי, הגדול במחוז מריקופה, ולומדים בו מעל 22,000 סטודנטים. הפוליטכניון של אוניברסיטת המדינה של אריזונה ממוקם אף הוא בעיר, ולומדים בו כ-6,000 סטודנטים לימודי הנדסה ומדעים מדויקים.
ויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו

ביוגרפיה

ויטוריו אמדאו נולד ב-1 במרץ 1690 בטורינו, לאמנואלה פיליברטו, נסיך קריניאנו ולמריה אנג'לה קטרינה ד'אסטה, בתם של בורזו ד'אסטה ואימפוליטה ד'אסטה. בשנת 1696 קיבל ויטוריו אמדאו את התואר "אביר הבשורה".
בשנת 1709 מת אביו אמנואלה פיליברטו, נסיך קריניאנו, וויטוריו אמדאו ירש את תאריו.
ב-7 בנובמבר 1714 התחתן ויטוריו אמדאו עם מריה ויטוריה מסבויה, בתם של ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה וז'אן בטיסט דה אלבר דה לינה. חמיו הפגין כלפיו חיבה, אך בשל פזרנותו המופרזת לא שילם לו את 400,000 הליברות שהובטחו לו. כאשר נתבע ויטוריו אמדאו על ידי אחיותיו, שבנדוניה שלהן הוא הימר, הוא ברח לצרפת בסוף 1718, ושם הוא מונה לגנרל בצבא הצרפתי וחי חיים מפוארים. בעקבות הימוריו הרבים במהלך השנים, איבד ויטוריו אמדאו את שאטו דה קונדה, ועבר להתגורר במלון סואסון. כמו כן הוא נאלץ למכור אוסף אמנות יקר, והוא בזבז הון עתק על הימורים ועל פילגשו ברברה קמפאניני.
מאוחר יותר חזר ויטוריו אמדאו לטורינו, שם מת ב-4 באפריל 1741, ובנו לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו ירש את תאריו.
תקן FIDO

תקן FIDO (קיצור של Fast IDentity Online) הושק ב-2013 במטרה לקדם סטנדרט מאובטח, שעיקרו הקטנה או ביטול התלות בססמאות לצורכי אימות והזדהות.
ארכיטקטורת האימות של FIDO מקטינה את החיכוך שחווה המשתמש בתהליך הלוגין (כגון שכחה או טעות בהקלדת ססמה), מקטינה משמעותית את איומי הסייבר מתקיפות פישינג ומפחיתה את סיכוני הפגיעה בפרטיות על ידי הימנעות מאחסון מידע ביומטרי של המשתמשים בשרתי הארגונים.
בארגון FIDO שותפות חברות גלובליות כגון PayPal, Google, Microsoft, eBay, Facebook, Alibaba, חברות מובילות מתחום כרטיסי האשראי, הבנקאות, הטלקום ועוד, וכן גופים פדרליים שונים. מטה FIDO Alliance ממוקם בקליפורניה, ארצות הברית.

תהליך האימות

בעת רישום המשתמש (Sign up) לשירות FIDO, נוצר זוג מפתחות במכשיר המשתמש. המפתח הציבורי נשלח לשרת והמפתח הפרטי מאוחסן בצורה מאובטחת בהתקן האימות (FIDO Authenticator). הגישה להתקן האימות מבוצעת מקומית באמצעים ביומטריים (לדוגמה, סריקה של איריס או טביעת אצבע), באמצעות טוקן אבטחה כגון USB, NFC ,Bluetooth או בשיטות אחרות.
בתהליך ההזדהות (Log in), התקן האימות של FIDO מצפין את בקשת השרת באמצעות המפתח הפרטי שמאוחסן אצלו, ושולח לשרת תשובה מוצפנת. השרת יכול כעת לבדוק ולאמת את האותנטיות של המשתמש באמצעות המפתח הציבורי שמוחזק אצלו.

חברי ארגון FIDO

FIDO הושקה ב 2012 על ידי Agnitio, Infineon, Lenovo, Nok Nok Labs, PayPal ו- Validity Sensors.
בסוף 2014 הארגון כלל בין 150 החברות את Alibaba Group, Bank of America, Blackberry, Google Inc., MasterCard, Microsoft, NXP Semiconductors, Oberthur, Qualcomm, RSA Security, Samsung, Synaptics, Visa Inc.
בשנת 2019 קיימות בארגון FIDO יותר מ 260 חברות, רובן גלובליות. רשימה מלאה זמינה באתר הרשמי .

מפרטים

ניתן לקבל את המפרטים הפתוחים מאתר FIDO.
ג'ובאני בטיסטה גואדניני

ג'ובאני בטיסטה גואדניני (באיטלקית: Giovanni Battista Guadagnini,&rlm; ‏23 ביוני 1711 - 18 בספטמבר 1786) היה בונה כינורות איטלקי, שנחשב לאחד המעולים ביותר באומנות בניית כלי הקשת בהיסטוריה. הכינורות שלו מוגדרים לא פעם כ"סטרדיוואריוס לעניים", בהתייחס ליצירתו של אנטוניו סטרדיווארי, שמקובל לראות בו את גדול בוני הכינורות בכל הזמנים.

חייו

גואדניני נולד סמוך לפיאצ'נצה, באזור אמיליה-רומאניה. במלאכת האומן שלו החל לעסוק בסביבות 1729 והמשיך בכך עד מותו. עבודתו מתחלקת לארבע תקופות עיקריות, המכונות על שם ערי איטליה שבהן חי ופעל אותו זמן: פארמה, פיאצ'נצה, מילאנו וטורינו. כלי הנגינה של תקופתו האחרונה, טורינו, נחשבים לטובים ביצירותיו ומחיריהם גבוהים על פי רוב בהתאם לכך.
אביו של גואדניני, לורנצו, עסק גם הוא בבניית כלי קשת. בנו, ג'וזפה ובני גואדניני אחרים המשיכו את שושלת בוני הכינורות למשך דורות אחדים.
ג'ובאני בטיסטה גואדניני מת בטורינו ב-1786.
הכנר הישראלי איתי שפירא מנגן בכינור גואדניני משנת 1745.
שלמה גולדמן

ביוגרפיה

נולד לרבי מרדכי גולדמן, האדמו"ר השלישי בשושלת זוועהיל ורבה של העיר זוועהיל, ולאמו בת רבי שלמה מגראינוב (מגזע ליניץ). היה חתנו של רבי אלתר מדויד הורודוק. בשנת ה'תרנ"ד (1893), כשהוא בן 24, נסע ללמוד במחיצתו של הרב דוד משה מטשורקוב ושהה במחיצתו במשך שבע שנים עד שהורה לו רבו לשוב לביתו לשרת את קהילתו בשנת תרס"א (1900).לאחר פטירת אביו החל לכהן באדמו"רות ורבנות העיר לצד אחיו המבוגר ממנו רבי יחיאל מיכל גולדמן. עוד בחיי אביו קיבל "קוויטלאך" מיהודי זוועהיל והסביבה.

העלייה לארץ ישראל

בשנת תרפ"ה (1925) בשל היותו מורה הוראה ותלמיד חכם, יחד עם האיום של השלטון הקומוניסטי על מי שילמד תורה ברח לפולין עם נכדו. הפולנים עצרוהו ואיימו להחזירו לרוסיה והוא שכנעם לנסות להשיג אישור עלייה לארץ ישראל. הצליח הכן לעלות ארצה בעזרת סרטיפיקט בהשתדלות ידידו הרב קוק.
בשנת תרפ"ו (1926)  כאמור עלה ארצה עם נכדו רבי מרדכי. לפי המסופר, כשירדו מהספינה ביפו אמר רבי שלמה לנכדו: "אנחנו משליכים את האדמו"רות לים". הוא השתכן בירושלים בעיר העתיקה ולמד בישיבת חיי עולם. רבי שלמה קנה שטח בשכונת בית ישראל שם בנה דירה קטנה, כשהוא מתכנן את עיצובה ויצק בעצמו את יסודותיה. נהג לנסוע באוטובוס לכותל המערבי, והיה יושב בין כל האנשים. ביתו היה פשוט ודל, כמעט בלי ריהוט, בלי שמשים ובלי גבאים. ביתו היה פתוח לרווחה לכל עני ונדכא, כשהוא עומד ומשמש בעצמו את באי ביתו. הוא הסתיר את ייחוסו ואדמו"רותו אולם אט אט החלו תושבי ירושלים להכיר בגדולתו וכינוהו בחיבה 'ר' שלומקע'. 
על אף שכמעט ולא נהיו לו חסידים, בכל זאת היה אהוד בקרב יהודי ירושלים ושמו התפרסם כבעל מופת, ורבים האמינו בו שהוא "צדיק יסוד עולם". על שאלות קשות בענייני לידה וכדומה היה נוהג לערוך "יישוב" במקווה, כלומר היה הולך לטבול לאחר הטבילה היה עונה תשובה. בראשית שנת תש"ב, כשהנאצים עמדו באל עלמיין, הלך יחד עם רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין לקבר האור החיים להתפלל על הצלת יהודי ארץ ישראל, ובסוף התפילה אמר רבי ישראל שיודע שהנאצים יכשלו. בכל ימי המלחמה הבטיח שבארץ ישראל לא יגעו ולפני המלחמה אמר, גם אם תהיה מלחמה, בארץ ישראל לא יגעו ובוודאי לא בירושלים. בהזדמנות אחרת אמר:"ארץ ישראל תהיה לפליטה".

דמותו

על אף שלא הבליט את ידיעותיו בתורה, מספר פעמים גילה את כוחו בלימוד. בפולמוס השבת ביפן פסק בנחרצות שיש לשמור שבת ביום שבת ולא ביום ראשון באמרו שיש לפסוק כפי שיטת הרמב"ם והטעים את סיבת הדבר בכך שארץ ישראל היא מרכז העולם והן ממערב לה והן ממזרח לה יש 12 שעות הפרש. רבי שלמה שלח אז שליחים לחזון איש לשכנעו לחזור בו.
בשנתו האחרונה בנה את ישיבת זוויהל בירושלים. 
בהשוואה לדורו זכה לאריכות ימים, בחתונת נינו רבי אברהם חיים ראטה השתתף רק בחופה מחשש לעין הרע. נפטר בכ"ו באייר תש"ה, יום שקשור על פי הקבלה למידת "יסוד שביסוד" שמרמזת על קדושה. נטמן בהר הזיתים. אחריו המשיך באדמו"רות בנו, רבי גדליה משה גולדמן. ביתו קיים עד היום ונערכים בו שיעורים.
חתנו היה רבי שמואל מרדכי מסטביחוב.
טור-כריסטיאן קרלסן

קריירה

טור-כריסטיאן קרלסן, החל בתפקיד ראש מערך הסקאוטינג של קבוצת גראסהופרס ציריך השווייצרית. לאחר כשנתיים בתפקיד עבר קרלסן לאנגליה והיה לראש מערך הסקאוטינג של ווטפורד מחוץ לאנגליה. במהלך דרכו כסקאוט עבד קרלסן בגרמניה כסקאוט הראשי של באייר לברקוזן והאנובר 96 כשלאחר מכן עבד כסקאוט אחראי בזניט סנט פטרסבורג מהליגה הרוסית. בספטמבר 2008, חתם קרלסן על חוזה לארבע שנים כמנהל הספורטיבי של קבוצת פרדריקסטאד הנורווגית, אך ב-22 בינואר 2009, עזב את התפקיד לאחר חילוקי דעות עם מאמנה הראשי של הקבוצה. ב-12 במרץ 2012, מונה קרלסן לתפקיד מנהלה הספורטיבי של מונקו הצרפתית, כשב-10 בספטמבר הוחלט במונקו לקדם את קרלסן לתפקיד מנכ"ל המועדון. בחודש ינואר 2013, התפטר קרלסן מתפקידו כמנכ"ל מונקו מסיבות אישיות.
במקביל לעבודתו כסקאוט ברחבי אירופה וכמנהל ספורטיבי, עבד קרלסן גם כפרשן ומנתח בערוץ TV 2 הנורווגי, ה-BBC רדיו, FIFA מגזין, ספורט בילד, האינדיפנדנט והטיימס.
ב-11 במאי 2016, הודיעה רשמית מכבי חיפה כי קרלסן מונה לתפקיד המנהל הספורטיבי של המועדון וייכנס לתפקידו באופן רשמי החל מעונת 2016/17. במועד ההודעה על הצטרפותו למועדון וגם לאחר שנכנס לתפקידו חיפה לא הודיעה מפורשות מהי חלוקת הסמכויות בין קרלסן למאמן הקבוצה רוני לוי. בסוף חודש יולי, עוד בטרם נפתחה עונת המשחקים, פוטר לוי מאימון הקבוצה, בין היתר בעקבות מחלוקות שהתגלעו בינו לבין קרלסן בעניין חלוקת הסמכויות בין השניים ועל האחרון הוטלה המשימה לבחור את המאמן החדש שיעבוד תחתיו. ב-9 באוגוסט 2016 מינה קרלסן את רנה מולנסטיין למאמן מכבי חיפה, אך עקב חוסר ההצלחה המקצועית של הקבוצה פוטר מולנסטיין טרם סיום העונה ובמקומו מונה כמאמן גיא לוזון.
בסוף עונת 2016/17 עזב קרלסן את מכבי חיפה עקב חילוקי דעות עם הנהלת המועדון ועם לוזון עצמו. באוגוסט 2017 מונה למנהלה המקצועי של קבוצת סטארט מהליגה הנורווגית.
מאדאם טוסו

היסטוריית מוזיאון מאדאם טוסו הראשון

המוזיאון הראשון ברשת מאדאם טוסו הוקם על ידי מארי טוסו, שהייתה פסלת שעווה.
תערוכת פסלי השעווה הראשונה נערכה בשנת 1770 בעיר פריז שבצרפת, ובה הוצגו פסליו של הרופא פיליפ קורטיוס. עקב הצלחתה הרבה והתגובות החיוביות של המבקרים הועברה התערוכה לפאלה רויאל בפריז ב-1776. בשנת 1782 נפתחה תערוכה נוספת בבולוור דו טמפל.
אמה של טוסו הייתה סוכנת הבית בביתו של קורטיוס, והוא לימד את הבת את אמנות הפיסול בשעווה. טוסו יצרה את פסלה הראשון, פסל של וולטר, בשנת 1777. בעקבות פסל מוצלח זה ביקשו מפורסמים נוספים כי תפסל אותם ובהם בנג'מין פרנקלין וז'אן ז'אק רוסו. לאחר מותו של קורטיוס ירשה טוסו את אוסף פסליו.
בשנת 1792 עברה מארי טוסו לאנגליה עם אוסף הפסלים שלה. בשנת 1835 נפתח המוזיאון ברחוב בייקר ובשנת 1884 עבר למשכנו הנוכחי, בדרך מרילבון בלונדון.

מעמד המוזיאון הלונדוני כיום

מוזיאון מאדאם טוסו נחשב לאטרקציה תיירותית גם כיום. פַסלי השעווה שלמדו את עבודתה של מארי טוסו ממשיכים לפסל דמויות עכשוויות, דבר המושך אנשים רבים למקום, להצטלם עם הדמויות.
בעוד שבעבר פוסלו בעיקר פוליטיקאים ושחקנים ותיקים, בשנות האלפיים ניתן למצוא בין הדמויות המפוסלות ידוענים כגון בריטני ספירס, בראד פיט, אנג'לינה ג'ולי, ביל קאוליץ, וחברי להקת הביטלס. מלבד הפסלים ישנו במוזיאון "חדר אימים", המציג בין היתר מסכות מוות של בני אצולה צרפתים שראשם נכרת בגיליוטינה, וכן פסלי פושעים ורוצחים.

סניפי המוזיאון

למוזיאון המצליח סניפים נוספים בערים מתיירות נוספות, כגון אמסטרדם, ברלין, בנגקוק, הונג קונג, פריז, וושינגטון, לאס וגאס, וינה וניו יורק. הבובות במוזיאונים השונים אינן זהות, ובכל מקום ניתן למצוא בובות המתאימות לרוח המקום, וכן בובות של ידוענים או פוליטיקאים מקומיים, שאין להם מקום במוזיאון במדינה אחרת.
דבון ורקהייזר

ביוגרפיה

ורקהייזר נולד באטלנטה, ג'ורג'יה, וגדל בג'ונס קריק, ג'ורג'יה. הוריו רשמו אותו לבית הספר המקומי למשחק. לאחר ששיחק בתפקיד שולי בסרט חיילים היינו, הוא ואימו עברו ללוס אנג'לס כדי לפתח את קריירת המשחק שלו. מהגיעו ללוס אנג'לס הוא שיחק במספר תפקידים בסרטים ובסדרות. התפקיד הראשי שבהם היה גילום דמותו של נד ביגבי במדריך ההישרדות של נד. בשנת 2009 שיחק בסרט "הפעם הראשונה שלי" ובשנת 2010 שיחק בסרט "The Prankster", בו הופיעו גם מספר משיריו.
בשנת 2010 הוציא את השירים "If Eyes Could Speak" ו-"Sparks Will Fly" כסינגלים בחנות המקוונת iTunes. כמו כן מספר משיריו הופיעו בסרטים בכיכובו. את המוזיקה שלו תיאר כשילוב בין סוגות רוק לפופ. לדבריו העבודה על השירים מתבצעת בשיתוף עם אמנים נוספים כמו טים מאיירס, וולי גאג'ל, אדי גלן. צ'רלי מידנייט עזר לו לכתוב את השירים שלו.

חיים אישיים

דבון פעיל במספר ארגוני צדקה, בעיקר בקרן האמריקאית "Starlight Starbright Children’s Foundation" בה מסייעים לילדים חולים.
למשך תקופה קצרה יצא עם השחקנית לינדזי שו אחרי שהכירו בסדרה בה שיחקו יחדיו - "מדריך ההישרדות של נד".
אנה, נסיכת הסן

ביוגרפיה

אנה נולדה ב-25 במאי 1843 בבסונגן שהשתייכה להדוכסות הגדולה של הסן, לקרל, נסיך הסן, ולאליזבת, נסיכת פרוסיה, בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג.
בצעירותה הייתה אנה מועמדת לנישואין עם אדוארד, נסיך ויילס, אולם לבסוף הוא התחתן עם אלכסנדרה, נסיכת דנמרק. ב-4 ביולי 1864 התחתנה אנה עם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין, ממנו נולדה לה בת אחת - אנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1865–1882). שבוע לאחר הלידה מתה אנה בשוורין, כתוצאה מזיהום לידה.
אהרן ולנסי

ביוגרפיה

ולנסי נולד בשנת 1941 בליון שבצרפת ועלה לארץ בשנת 1949. 
בוגר לימודי ארץ ישראל וקורס דירקטורים.
החל את פעילותו הציבורית כשליח "הבונים" לצרפת, דרך תפקידים מרכזיים בקיבוץ כפר גלעדי (מזכיר הקיבוץ בשנים 1974–1977 ומנכ"ל בית המלון כפר גלעדי) והמשיך כמנכ"ל מכללת תל חי ואתר תל חי בשנים 1985–1990. בזמן כהונתו הפכה מכללת תל-חי ממכללה אזורית למכללה אקדמית.
בשנת 1991 נבחר לראשות המועצה האזורית הגליל העליון ומאז הוא מכהן בתפקיד זה (קדנציה שלישית). כיום משמש ולנסי בנוסף כחבר הנהלה במרכז המועצות האזוריות, חבר דירקטוריון במועצת הפיס לתרבות ולאמנות ויו"ר איגוד מנהלי מחלקות התרבות ברשויות המקומיות. בשנים 2000–2002 כיהן כיו"ר חבר הנאמנים של מכללת תל-חי. כמו כן, ולנסי הגה את הקמת המכינה הקדם צבאית במעיין ברוך וממשיך לתמוך בפעילותה. 
ולנסי מזוהה כיום כפעיל בכיר בתנועה הקיבוצית וכאחד ממובילי המאבק לשינוי סדר העדיפות הממשלתי ותמיכה בפריפריה מול מרכז הארץ. נחשב לאיש מפלגת העבודה והוא פעיל שמאל חברתי.
במסגרת תפקידו כראש המועצה מוביל את ההרחבות הקהילתיות בקיבוצי הגליל העליון ונחשב להוגה הרעיון בתנועה הקיבוצית. בשנת 2008 זכה באות אביר איכות השלטון המוענק על ידי התנועה לאיכות השלטון.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הצטרף למפלגת התנועה בראשות ציפי לבני, ושובץ במקום ה-11 ברשימה.
ולנסי הוא חבר קיבוץ כפר גלעדי משנת 1963. נשוי, אב לחמישה ילדים וסב לשמונה נכדים.