פוקסטרוט (סרט)

תקציר העלילה

הסרט הוא טרגדיה בשלוש מערכות.

מערכה ראשונה

המערכה הראשונה מתרחשת בבית ההורים, בפרק זמן של כחמש שעות. הסרט נפתח עם הגעת צוות מודיעי נפגעים לבית משפחת פלדמן, ותגובתה ההמומה למצב. עם פתיחת הדלת, אם המשפחה, דפנה (שרה אדלר), מתעלפת ומאבדת את הכרתה. אב המשפחה, מיכאל (ליאור אשכנזי), יושב קפוא ומביט בצוות, המטפל באשתו בזריקת אלחוש ומעביר אותה למיטה. החיילים מוסרים לו את ההודעה על מות בנו, יונתן, בעת מילוי תפקידו, מבקשים לסייע בהעברת ההודעה לבני משפחה נוספים ומתעקשים שישתה הרבה מים. לאחר עזיבתם מגיע אחיו, אביגדור (יהודה אלמגור), כדי לתמוך בסידורי הלוויה ומיכאל נוסע לאמו. האם, ניצולת השואה, סובלת מדמנציה, מכנה את מיכאל בשם אחיו ומדברת רק בגרמנית. כשמיכאל חוזר לביתו נמצאים שם אחותה של אשתו וקצין הרבנות הצבאית שמבקש לשוחח איתו. מיכאל מנסה לשמור על ארשת מתפקדת, מסתגר בשירותים וצורב את ידו במים רותחים. לאחר עזיבת הקצין, שנמנע מלהבטיח למיכאל כי יוכל לראות את גופת בנו, הוא נכנס לחדרו של יונתן, מביט בתעודת הזהות שלו ומקשיב לקולו בטלפון. לבסוף הלחץ המצטבר מכריע את מיכאל שצונח לצד אשתו. אלא שעד מהרה הצוות שהודיע על מותו של יונתן חוזר ומודיע שנפלה טעות בזיהוי, וכי בנו של מיכאל בריא ושלם. לאחר חילופי דברים קשים, בתוכם מתעוררת גם דפנה ומנסה להרגיע את מיכאל, מחליט אב המשפחה לסלק את החיילים ולסדר כי בנו יחזור הביתה באופן מידי.

מערכה שנייה

המערכה השנייה מתרחשת במחסום צה"ל בסמוך למוצב צבאי שבו משרת הבן. על מחסום חסר שם בדרום הארץ שומר צוות "פוקסטרוט". הצוות מורכב מארבעה חיילים בשירות חובה המעבירים את זמנם במחסום השומם. הצוות ישן בתוך מסחרית ישנה ומוזנחת. אחד החיילים מודד את שקיעתה היומית בעזרת גלגול פחיות לוף לאורכה. יונתן (יונתן שיראי) מצייר קריקטורה של אישה עירומה ומספר לחבריו על הסיפור האחרון שסיפר לו אביו לפני השינה. בסיפור, מיכאל בן ה-13 מחליף ספר תנ"ך עתיק שעבר במשפחתו מזה דורות, תמורת ירחון פורנוגרפיה, אותו העביר ליונתן בהגיעו לגיל 18. נוהל העבודה במחסום כולל עצירת כלי רכב ואימות תעודות זהות במחשב ישן, וירי אות התראה באוויר לאחר העברתם. לילה גשום אחד מגיע רכב עם ארבעה צעירים. הנוהל משתבש כאשר אחד החיילים חושב שהוא מזהה רימון ויונתן פותח בירי שהורג את הצעירים. הצוות מדווח למוצב ששולח מחפרון כדי לקבור את הרכב. יום למחרת, בעוד קצין בכיר מורה לחיילים לשמור על שתיקה בנוגע לאירוע אחרת יסתבכו, הוא מקבל טלפון המבקש את שחרורו המידי של יונתן. יונתן מבקש מהנהג הצבאי פרטים על שחרורו, וכאשר לא מקבל אותם שוקע לתוך מחברת האיורים שלו. סדרת איורים (שצוירו בידי אסף חנוכה) מגוללת את קורות חייו של מיכאל, החל מהרגע בו מכר את ספר התנ"ך של אמו (ואגב כך הביא אותה להשתגע) ועד הפיכתו לאיש משפחה ואדריכל מצליח, שמסתיר ומתעלם בצורה מרשימה מאות קין שחור וגדול, הדבוק לפניו.

מערכה שלישית

המערכה השלישית מתרחשת גם היא בבית ההורים, חצי שנה אחרי מותו של הבן. בחזרה לבית המשפחה, מיכאל מביט בעצב במחברת האיורים של יונתן ומזהה שהדף האחרון תלוש. דפנה מקשטת עוגת יום הולדת ופוצעת את ידה. השניים מחליפים דברים המעידים כי עבר זמן מאז פרידתם לאחר מותו של יונתן, בהמשך לדרישתו של מיכאל כי ישחררו את בנו מהבסיס. אף על פי שדפנה מאשימה את מיכאל במה שקרה, הם מוצאים נחמה אחד בשני. כאשר בתם, עלמה (שירה האס), חוזרת הביתה, היא מופתעת לגלות את הוריה יושבים יחד. היא יוצאת מהבית ומשאירה את בני הזוג לבדם. בתוך הגעגוע הם מדברים על האיור האחרון שיונתן צייר: שופל ענק נושא רכב שחור.

אפילוג

בסצנה קצרה בסוף הסרט, הרכב הצבאי בו יושב יונתן סוטה במפתיע ממסלולו ומתרסק.

תגובות וביקורות

הסרט זכה בפרסים רבים ונבחר לייצג את ישראל כמועמד מטעמה לפרס האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע אשר הכריזה עליו כאחד מתשעת הסרטים הזרים הטובים לשנת 2017 ברשימה המקוצרת של המועמדים לפרס הסרט הזר, אך לבסוף לא נכלל בין חמשת המועמדים הסופיים בקטגוריה. הביקורות כלפי הסרט היו מעורבות: מרבית מבקרי הקולנוע אהדו את הסרט, ושבחים רבים נקשרו בסגנונו הסינמטוגרפי, אך תכניו עוררו התנגדות מצד גורמים פוליטיים. לאחר שהסרט לא נכנס לרשימת המועמדויות הסופית לאוסקר, טען במאי הסרט שמוליק מעוז כי נפל קורבן לחרם על ישראל. הוא הסביר שנפל קורבן לניסוי לא מוצלח בשיטת ההצבעה בתוך הוועדות הקובעות את המועמדים.

תגובות המבקרים

אבנר שביט העניק לסרט 5 מתוך 5 כוכבים וכתב: "אילולא הסרט עצוב כל כך, אפשר היה לומר כי מדובר בחגיגה ויזואלית, שהיה לי תענוג לצפות בה פעמיים על מסך גדול. מפגני אסתטיקה שכאלה נוטים לפעמים להיות מלאכותיים וריקניים, אך כאן הצורה משרתת את התוכן ולמרות כל זיקוקי הדי-נור, בכל זאת יש פה לב ונשמה, והצופה יוצא עם מועקה גדולה". 
שמוליק דובדבני העניק לסרט 4.5 מתוך 5 כוכבים וכתב: "פוקסטרוט" הוא סרט שיעורר בכם מחנק ומועקה - ולא מהסיבות שההיא-שאין-לנקוב-בשמה חושבת עליהן. עם מהלך עלילתי מבריק, צלילה מדויקת לנפש הישראלית-בורגנית, אסתטיקת צילום הופכת קרביים וליאור אשכנזי אחד בהופעה מטלטלת, מדובר ביצירה שממש לא כדאי לפספס". 
לצד מספר הסתייגויות, באתר מאקו העניקו לסרט 3.5 כוכבים לצד השבחים הבאים: "...מעוז מוכיח בפעם השנייה - הראשונה הייתה ב"לבנון" המופתי - שהוא ניצב בראש בתעשיית הסרטים הישראלית בכל הנוגע לדקדוק ולתחביר של השפה הקולנועית. האפיזודה הראשונה של "פוקסטרוט" לבדה היא מיני-יצירת מופת של הגות והגיית קולנוע; יש במאים שיעבירו קריירה שלמה בלי לחקוק בזיכרון את כמות השוטים שמעוז צרב לי באונות בשליש סרט הזה".
גם הביקורות בזירת הקולנוע הבינלאומית הביעו הערכה רבה לסרט. אתר ה"הוליווד ריפורטר" כינה את הסרט "חוויה חזקה" ו"קולנוע מודרני נועז". באתר מגזין "וראייטי" נכתב על הסרט שהוא עשוי ברמה של סרטים עטורי פרסים, והשוו את ההתמודדותו עם תכניו של יצירתו הספרותית של דוד גרוסמן, "אישה בורחת מבשורה". באתר "הגרדיאן" העניקו לסרט 4 כוכבים מתוך 5 וכתבו כי הוא "מציע תמונה מתוחכמת ונחוצה של עקרות".
לצד זאת קיבל הסרט גם מעט ביקורות פושרות יותר. אורי קליין בירך את יכולות המשחק בסרט, אך העיר על ריבוי אמצעים סגנוניים. הוא העניק לסרט 3 כוכבים מתוך 5 וסיכם: "הפרדוקס העיקרי של "פוקסטרוט" הוא שלמרות מבנהו וסגנונו הייחודיים לכאורה, במהותו ואמירותיו הוא סרט ישראלי מיינסטרימי לחלוטין. ופרדוקס זה, שיש בו מידה של יומרה והטעיה, הוא שמעורר בי את עיקר ההסתייגות ממנו. הוא הופך אותו לסרט שאולי מעורר עניין מסוים בהקשרו של הקולנוע הישראלי העכשווי, אך איננו מעשיר אותו". 
באתר כלכליסט נכתב על הסרט שהוא "מציב רף חדש של רמת הפקה ישראלית" אך שלא כל חלקיו מרשימים באותה מידה: "חלקו הראשון של הסרט מתהדר במשחק משובח ובטלטלות רגשיות. לעומת זאת, החלק המתרחש באותו מוצב מבודד, מרגיש לרוב כמו התרברבות גרידא ברמת הפקה מרשימה".

הסערה הפוליטית סביב הסרט

מהבחינה הפוליטית הסרט ספג ביקורות חמורות, שהחלו ב-21 באוגוסט 2017 כאשר שרת התרבות והספורט, מירי רגב, הוציאה הודעה בה טענה כי הסרט פוגע בשמו הטוב של צה"ל, בין היתר בשל סצנה הכלולה בו שבה קבוצת חיילים הנמצאת במחסום מפגינה אלימות קשה כלפי פלסטינים. ליאור אשכנזי הגיב לביקורת באומרו כי "אם היא הייתה קוראת צ'כוב היא הייתה מבינה שמדובר באלגוריה". גם יהודה אטלס, המגדיר עצמו כאיש שמאל, ביקר את הסרט. לעומת זאת, רמי קמחי מאוניברסיטת אריאל טען כי הסרט "עטוף בהרבה אהבה לצד הישראלי" ויועיל להסברה הישראלית בעולם, בעוד גדעון לוי כינה את הסרט "סרט תעמולה" וטען ש"יחידת ההסרטה של דובר צה"ל לא הייתה מעיזה להפיק סרט כל כך פרו־ישראלי ופרו־צה"לי כמו 'פוקסטרוט'".
ב-19 בספטמבר 2017, במקביל לפתיחת טקס פרס אופיר, נשאה רגב נאום בעמוד הפייסבוק שלה, ואמרה כי לא צפתה ולא תצפה בסרט, כיוון שהוא "בא להחריב את החגיגה הכי גדולה של המאה ה-20, מדינת ישראל". לצד זאת ביקרה את האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה והעומד בראשה, מוש דנון, על החלטתם לא להזמינה לטקס פרסי אופיר שנערך באותו ערב. במאי הסרט, שמוליק מעוז הביע תסכול מהביקורת הפוליטית על הסרט ושאט נפש מצורת הביקורת של רגב. בריאיון לאחר טקס פרסי אופיר אמר "אם היא הייתה אומרת, אלך לראות את הסרט הזה, אבל באמת, הייתי אומר לה, בואי תשבי איתי ועם קהל, ואחרי זה נשב שעה ונדבר. את תדברי, הקהל ידבר, אני אדבר, אבל בלי מצלמות טלוויזיה ובלי להעלות לפייסבוק. פשוט דיון על יצירה. אני בטוח שאז היא הייתה מגלה כמה כוח מאחד יש בכזה דבר, מעצם העובדה שנוצר דיאלוג".
הסרט פתח את פסטיבל הסרטים הישראלי בפאריס ב-13 במרץ 2018. משרד החוץ הישראלי, התומך כספית בפסטיבל, ניסה להחליף את הסרט באחר, ומשנכשל הורה לשגרירה להדיר רגליה מטקס הפתיחה ושלח במקומה את נספחת התרבות.