google/wiki40b huggingface dataset:
גאולה נוני

קריירה

נוני נולדה וגדלה ברמת גן לאב יוצא תימן ואם ילידת אוסטריה, במשפחה בת שלוש בנות. החלה להופיע כשחקנית כבר בגיל 15, תחילה ב"סמבטיון" ולאחר מכן במועדון התיאטרון בחיפה.
קודם לשירותה הצבאי שיחקה בסרט "איי לייק מייק" (1960), מהסרטים הראשונים שזכו להצלחה בקופות. בשנת 1961 הצטרפה ללהקת הנח"ל, והשתתפה בתוכניתה של הלהקה "היאחזות בחלל".
בתום שירותה הצבאי שהתה באירופה ולמדה, בין היתר ריקוד אצל מרי ויגמן. עם שובה לישראל הצטרפה לתיאטרון "הבימה" וב-1962 שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "אירמה לה דוס", ליהוק שהקנה לה מעמד של כוכבת עולה.
בשנת 1964 שיחקה בסרט שובר הקופות "סאלח שבתי" של אפרים קישון את חבובה, בתו של סאלח. בסרט גם שרה את השיר "לי ולך" יחד עם אריק איינשטיין.
בהמשך הקריירה שיחקה בסרטים נוספים: "רק לא בשבת" (1964), "פיצוץ בחצות" (1965), "האם תל אביב בוערת?" (1967), "צ'רלי וחצי" (1974), "משפחת צנעני" (1976), "לא לעלות יותר" (1979), "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב" (1989) "אבא גנוב 3" (1991), "פעמיים בוסקילה" (1998) ו"סימה וקנין - מכשפה" (2003).
בתיאטרון הופיעה במחזמר "ירושלים שלי" וכן בקומדיה המצליחה "אמי הגנרלית". ב-1988 השתתפה במחזמר "סאלח שבתי" בתיאטרון הבימה, בתור אשתו של סאלח (שגולם על ידי זאב רווח), ושרה את "העריסה נשארה לי שם".
בשנות השמונים שהתה נוני בווינה שבאוסטריה, למדה חינוך לתיאטרון והשתתפה בהפקות מקומיות כגון "אמי הגנרלית", ו"פרשת דרייפוס".
בשנת 1994 שבה לישראל ושיחקה בסדרה "פאפא" לצדו של זאב רווח. בשנת 2001 שיחקה בטלנובלה הישראלית "לגעת באושר". בשנת 2010 שיחקה בסדרה "בלו נטלי", לצד צביקה הדר ודפנה דקל.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הופיעה בכמה הצגות של התיאטרון הקאמרי: "הצמה של אבא" (2004), "ג'וני הלך" (2009), "ינטל" (2009) ו"חורף מתחת לשולחן" ב-2010.
ב-10 בנובמבר 2014 נפטרה ממחלת הסרטן בבית החולים איכילוב בתל אביב, בת 72 הייתה במותה. נטמנה בבית הקברות נחלת יצחק והותירה אחריה בת, העיתונאית שרון נוני, ונכדים.
לעמעלע

סקירה כללית

"לעמעלע" כולל עיבוד עשיר המעניק נפח לשירים היידיים האישיים. הוא הופק בידי המוזיקאי הצ'כי אלס ברזינה ששיתוף הפעולה איתו החל לאחר שברזינה שילב קטעים מתוך אלבומה של אלברשטיין "The Well" בפסקול שיצר לסרט "Divided We Fall", שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר ב-2001. האלבום הוקלט באולפן הקלטות נחשב בצ'כיה, בו הקליט גם דייוויד בואי, ומנגנת בו תזמורת קלאסית גדולה וכן נגני ג'אז ומוזיקה עממית מצ'כיה, סרביה וקרואטיה. האלבום הופץ באירופה החל מ-2007 על ידי חברת התקליטים הנחשבת "Naïve". חוברת השירים המצורפת כוללת תרגומים של המילים לעברית (בני מר), אנגלית וצרפתית. 
האלבום זכה בישראל לתשומת לב רבה יותר מאשר אלבומיה הקודמים של אלברשטיין ביידיש, הגיע בשבוע הראשון לצאתו אל צמרות מצעדי המכירות העבריים, ושהה זמן רב במצעדים. הוא יצא כמעט במקביל להוצאתו המחודשת של האלבום "כמו צמח בר". "לעמעלע" זכה לביקורות משבחות בישראל. אמיר עמרמי מ"נענע 10" כינה אותו "יצירת מופת" וכתב כי "מעטים הם האלבומים מהתקופה האחרונה, שהצליחו להוציא סאונד קלאסי טהור כל כך חם ואמיתי של תזמורת מלאה".
וילהלם, דוכס בבוואריה

ביוגרפיה

וילהלם נולד בגלנהאוזן שברוזנות פפאלץ-בירקנפלד-גלנהאוזן ב-10 בנובמבר 1752, ליוהאן, רוזן פפאלץ-גלנהאוזן ולסופיה שרלוטה מזאלם-דאון, בתם של קרל, רוזן הבר והריין זאלם-דאון ולואיזה, רוזנת נסאו-אוטוויילר. בשנת 1778 הפך וילהלם לחבר כבוד באקדמיה הבווארית למדעים.
ב-30 בינואר 1780 התחתן וילהלם במנהיים עם מריה אנה מצווייבריקן-בירקנפלד, בתם של פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד ומריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך, ממנה נולדו לו שני ילדים.
בשנת 1799 נפטר ראש בית ויטלסבאך, קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה, ובאותה העת נותרו רק שני ענפים ששרדו מבית ויטלסבאך: צווייבריקן (בראשותו של הדוכס מקסימיליאן יוזף) ובירקנפלד (בראשות הרוזן וילהלם). מקסימיליאן יוזף ירש את התארים של קרל תאודור, ואילו וילהלם פוצה עם התואר של דוכס בבוואריה. התואר "דוכס בבוואריה" נבחר, משום שבשנת 1506 הוחלט בבית ויטלסבאך על העדפת הבן הבכור, וכתוצאה מכך יכול להיות רק אחד עם התואר דוכס בוואריה בכל זמן נתון.
בשנת 1806 הוקמה ממלכת בוואריה בראשות גיסו מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, וב-8 בינואר 1837 מת וילהלם בלנדסהוט או בבמברג.
סרניטי

רקע להפקה

הסדרה "פיירפליי" עלתה לשידור ברשת פוקס ב-2002, הסדרה לא הצליחה לשרוד בלוח השידורים של פוקס וירדה מן המרקע לאחר 14 פרקים בלבד. כאשר בזמן ירידתה קווי העלילה השונים שהופיעו בסדרה נותרו בלתי פתורים.
למרות כישלון הסדרה לשרוד היא הצליחה לרכוש קהל מעריצים נאמן ונרחב, שפתח במערכה להשבת הסדרה למרקע. בסופו של דבר כתוצאה מנתוני מכירות ה-DVD הגבוהות של הסדרה הוחלט על ידי סרטי יוניברסל להפיק סרט בשם "סרניטי" שיהווה המשך לסדרה ויסגור כמה מקצוות העלילה שנותרו בלתי פתורים לאחר ירידת הסדרה מן המרקע.

עלילה

על פי עולם הרקע של הסרט, האנושות התפתחה לכדי התיישבות בכוכבי לכת וירחים מחוץ למערכת השמש באמצעות "הארצה" - שינוי תנאי הסביבה (אקלים, טמפרטורה, אטמוספירה ואחרים) כך שידמו לתנאים השוררים על כדור-הארץ ויאפשרו לבני אדם לחיות עליהם. הסדרה מתרחשת בשנת 2517, אם כי לא ברור לחלוטין אם מדובר בספירת הנוצרים. באותן שנים, בני האדם התיישבו במערכת שמש עצומה בעלת מגוון רחב של פלנטות, כל אחת בעלת אופי ותרבות מקומית נבדלת מאחרות אך הומוגנית לרוב בתוך עצמה, כאשר בהן וביניהן מתרחשת עלילת הפרקים. השלטון המרכזי בעולמות השונים הוא "הברית", גוף פוליטי וצבאי שנטל את השלטון בעקבות ניצחון במלחמה, המתוארת כמלחמת אזרחים. מבחינה תרבותית הברית היא התרבות השלטת בפלנטות הליבה של המערכת, ומרבית מתנגדיה הם תושבי הספר המכונים "עצמאים". כחלק מהמתיחויות הפוליטיות בעקבות ביסוס שלטונה (המתואר לעיתים כטוטליטרי) של הברית, מתבצעת פעילות הברחות ענפה בין עולמות הליבה לעולמות הספר, ודרכה מסופר סיפור הסדרה. ספינת החלל סרניטי (שלווה) היא ספינת נוסעים ומסחר מדגם "גחלילית", דגם מיושן שעבר שיפורים רבים על מנת לטוס; בפועל, סרניטי היא ספינת מבריחים, שמטענה כולל, בדרך כלל, סחורה גנובה, לא-חוקית או בעלת ביקוש רב.
הסרט נפתח בהקלטה הולוגרפית שמתעדת את חילוצה של ריבר על ידי אחיה סיימון, אנו לומדים שהאדם שצופה בהקלטה הוא סוכן של הברית שהוטל עליו ללכוד את ריבר.
בינתיים על סיפון הספינה סרניטי קברניט הספינה מל, זואי וג'יין יוצאים לבצע שוד, מל לוקח את ריבר איתם למרות התנגדותו של אחיה סיימון. במהלך השוד העיר שהצוות הגיע אליה מותקפת על ידי ריברס, עם אגרסיבי ואלים שאנשיו פועלים בחלל ואוכלים אנשים, כתוצאה מהכוחות העל חושיים של ריבר הצוות מקבל התראה על הגעתם של הריברס מבעוד מועד ומצליח לברוח עם השלל.
התקרית גורמת לסיימון להחליט שעליו ועל ריבר לעזוב את הספינה, אולם לפני שהוא מצליח לעזוב את האזור לחלוטין מסר תת-ספי גורם לריבר להפוך למכונת התקפה קטלנית והיא נלחמת בעשרות אנשים עד שלבסוף סיימון מצליח לעצור אותה בעזרת מילות קוד שגורמות לה להירדם באופן כפוי.
לפני שריבר צונחת לרצפה היא מזכירה מקום בשם "מירנדה", מעתה הסרט מתמקד בעלילה שתכליתה למצוא את המקום הזה, שבו הם ילמדו על מה שנעשה באמת לריבר בידי הברית.
יחסי מונקו–צ'ילה

היסטוריה

היחסים בין המדינות כוננו ב-1918 בזכות אמנה בין צרפת למונקו. בשנת 1960 נפתחה הקונסוליה המונגאסקית בעיר ולפראיסו שבמונקו ובכך כוננו יחסים קונסולריים בין שתי המדינות דה פקטו.
ב-2014 ביקר בצ'ילה אלבר השני, נסיך מונקו, זהו היה הביקור רם הדרג הראשון שנערך בכל תולדות היחסים בין שתי המדינות.
לא מבינה עברית

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי לידור סעדיה והופק על ידי עופר ניסים, שבעבר הוציא עם גולן את השיר "Eshal". השיר הושווה לשיר "שופוני" של שרית חדד, אשר הוציאה אותו ביחד עם ניסים גם כן, כמה זמן לאחר מכן.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.

וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלה אייל גולן לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר, בו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את אורכו של השיר ואת גולן גם כן.
נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-12 מיליון צפיות.
רקונקיסטה (עיר)

היסטוריה

רקונקיסטה נוסדה ב-27 באפריל 1872 על ידי מנואל אובליגדו בהוראת מושל פרובינציית סנטה פה סימון דה איריונדו כמוצב צבאי. ב-1884 המוצב נסגר ונותרה רק ההתיישבות. באותה שנה נבנה בקרבת ההתיישבות נמל נהר ששימש להעברת סחורות מהכפרים באזור לעיר סנטה פה.
ב-1921 רקונקיסטה קיבלה מעמד של עיר. בעקבות ההכרזה תהליך התיעוש בעיר החדשה גבר. התעשייה בעיר נפגעה במהלך השפל הגדול בשנות ה-30 של המאה ה-20, אך באותו זמן נוצר באזור העיר ענף גידול הכותנה, ובעקבותיו נפתחו תעשיות הקשורות אליו בעיר שעזרו להתגבר על המשבר.

כלכלה

רקונקיסטה היא מרכז מסחרי ותעשייתי חשוב באזור. הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על תעשייה, גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בעיקר גידול קנה סוכר, כותנה, חמניות, פשתן ותירס.

תחבורה

את רקונקיסטה משרת נמל התעופה דניאל חוקיק, הנמצא במרחק של 7 קילומטרים דרומית למרכז העיר.
העיר נמצאת על הכביש הלאומי מספר 11, המקשר בין העיר קלורינדה, בקרבת הגבול עם פרגוואי, והעיר רוסאריו בדרום פרובינציית סנטה פה.
רצח מרגריטה לאוטין

רצח מרגריטה לאוטין התרחש ב-28 ביולי 2008 בחוף בבת ים. לאוטין, בת 31 מיהוד, בילתה בחוף הים יחד עם בעלה ושני ילדיה, ונרצחה במהלך ניסיון חיסול כושל של העבריין רמי אמירה.

רקע

רונן בן עדי ואדם נוסף הגיעו לקרבת חוף טובגו בבת-ים ופתחו בירי מאקדחיהם לעבר קבוצת אנשים שישבו בחוף, שחלקם משתייכים לארגון הפשע של יצחק אברג'יל. שניים מתוך הקבוצה החלו להימלט וכאשר חלפו בסמוך למשפחת לאוטין נורתה מרגריטה ונרצחה. שני "החיילים" בארגונו של אברג'יל אליהם כוון הירי, בהם אמירה, נעצרו והועברו לחקירה. רונן בן עדי נמלט מהחוף, עלה על קטנוע גנוב שהחנה שם מראש, ונסע בו ברחובות בת-ים עד למקום מפגש שקבע מראש עם שמעון סבח, שם נטש את הקטנוע, עלה על מכוניתו של סבח, שהמתין לו, ושניהם המשיכו בנסיעה עד שנעצרו על יד המשטרה. 
כשבועיים לאחר הרצח דנה בו ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, בנוכחות קרוביה של מרגריטה לאוטין. בישיבה תיאר קובי זריהן, ראש זרוע חשיפה ביאחב"ל, את פעילות השוטרים שהיו באזור בעת הרצח:
"באירוע בבת ים היאחב"ל עסקה באיסוף מודיעיני שוטף ובמסגרת הזו כיסתה מפגש עבריינים. ... השוטרים נמצאים כמה עשרות מטרים מאותו מקום שבו מצויים העבריינים, שומעים ירי כפי ששומעים כל אותם אזרחים שהיו בסביבה באותו זמן. מרגע ששמעו את הירי והסתכלו לכיוון הירי זיהו אדם עם חפץ בידו, מהמרחק שבו הם היו בשלב הראשון הם לא יכלו לומר שזה היה אקדח אבל בדיעבד הסתבר שזה היה אקדח – זיהו את הבן אדם יורה, רץ ויורה. השוטרים שבאותו זמן כפי שאמרתי, היו כמה עשרות מטרים משם החלו לרוץ לכיוון היורה. היורה באותו זמן סיים את הירי שבו החל והחל להימלט. השוטרים המשיכו את המרדף אחרי היורה שעלה על אופנוע והחל להימלט בנסיעה פראית ברחובות בת ים. השוטרים שרדפו אחרי היורה הזעיקו בקשר שוטרים אחרים ששימשו כגיבוי לאותו כוח שהיה יותר קרוב ופעלו בנוהל חבירה מסודר וצרפו אותם אליהם למרדף."
במסגרת חקירת הרצח נעצר אברג'יל. רונן בן עדי ושמעון סבח הועמדו לדין. במשפטם העיד גם אלכס לאוטין, בעלה של מרגריטה לאוטין, שתיאר: "הסתובבתי וראיתי שהיא עומדת ליד הבור איפה שהייתה הילדה, מחזיקה יד בבית החזה ומתחיל לצאת לה דם מתוך היד. היא רצה לכיוון שלי וברגע שהיא מגיעה אלי היא נופלת לי בתוך הידיים, אני משכיב אותה על החול, מנסה לעזור לה מתחיל לצעוק לעזרה. בסופו של היום אמרו לי שהיא נפטרה". הנאשמים והפרקליטות הגיעו להסדר טיעון שבמסגרתו הורשע בן עדי ברצח ובקשירת קשר לביצוע פשע וסבח הורשע בקשירת קשר לביצוע פשע ובסיוע לאחר מעשה. בן עדי נדון למאסר עולם וסבח נדון למאסר בפועל בן 7 שנים ומאסר על תנאי של 18 חודשים למשך שלוש שנים. בנוסף קבע בית המשפט כי הם ישלמו פיצוי של 350 אלף ש"ח לילדיה של מרגריטה לאוטין. בגזר הדין ציין בית המשפט כי "מעטים המקרים בהם נתקלנו שבמסגרת הסדר טיעון מודה נאשם בחמורה שבעבירות בספר החוקים, שהעונש הקצוב לצידה הוא עונש מנדטורי של מאסר עולם".
ב-2013 הגישה משפחת לאוטין תביעה נגד המשרד לביטחון הפנים ועיריית בת ים בטענה לרשלנות. לטענת המשפחה בעת הרצח היו בחוף שוטרים רבים שעקבו אחר יעד החיסול, וגם מאבטחים של העירייה אשר יכלו למנוע את הרצח. לאחר דיונים אחדים בתביעה קבע בית המשפט כי "ניתן היה להתרשם כי המשטרה לא התרשלה במהלך האירועים שקדמו לאירוע הרצח, ואף פעלה היטב גם במהלך האירוע כך שהרוצח והמסייע נתפסו והועמדו לדין", ובעקבות המלצת בית המשפט ב-2017 משכה המשפחה את התביעה.
מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

ביוגרפיה

מריה נולדה ב-2 בפברואר 1907 לקיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ולויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, בתם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה - בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה - בתו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה. בעת לידתה היו הוריה בגלות, משום שניקולאי השני, קיסר רוסיה לא אישר את נישואי הוריה, אולם בשנת 1909 חנן ניקולאי את אביה והתיר לו לחזור לרוסיה. במאי 1910 חזרו הוריה לרוסיה, והתיישבו בצארסקויה סלו. מריה ואחותה קירה גדלו כנסיכות מפונקות, ולמדו רוסית, אנגלית, גרמנית וצרפתית.
לאחר המהפכה הרוסית ברחו בני המשפחה לפינלנד, והתגוררו שם בתנאים קשים עד לשנת 1920. לאחר מכן התגוררה המשפחה בקובורג שבגרמניה, ובהמשך עברה להתגורר בצרפת.
בשנת 1921 ביקרה מריה ברומניה את דודתה מריה מאדינבורו, מלכת רומניה, ופלירטטה שם עם אחד מהמשרתים, מה שגרם לסכסוך בין אמה לדודתה. בשנת 1925 התארסה מריה עם קרל, נסיך ליינינגן, וב-25 בנובמבר אותה שנה התחתנו השניים, ונולדו להם 7 ילדים. במהלך מלחמת העולם השנייה בעלה נאלץ להצטרף לצבא הגרמני, ונפל בשבי הסובייטים בסוף המלחמה. הוא מת מרעב במחנה ריכוז רוסי בשנת 1946. מריה, שנותרה עם מעט כסף, נאבקה לתמוך בששת ילדיה, ומתה כעבור חמש שנים, ב-25 באוקטובר 1951, מהתקף לב בגיל ארבעים וארבע.
שיירת עטרות

שיירת עטרות הייתה שיירה צבאית של שני משוריינים שיצאו מירושלים לעטרות בתענית אסתר ערב פורים, 24 במרץ 1948. השיירה הותקפה על ידי ערבים ו-14 מלוחמיה נהרגו.
ב-24 במרץ 1948 הורה דוד שאלתיאל, מפקד מחוז ירושלים, לשלוח חומרי ביצור לנווה יעקב ולעטרות בשיירה שכללה משאית משוריינת ומשוריין אבטחה, שהיו שני המשוריינים האחרונים במחוז ירושלים. הוא הטיל משימה זו לראשונה על מפקד גדוד "מכמש" של חטיבת עציוני אבל זה סירב בטענה שמשוריין אחד ללא כוחות נוספים לא יוכל לעמוד בהתקפה. שאלתיאל הטיל את המשימה על גדוד "מוריה". במשוריין ובמשאית היו 25 לוחמים. לא תוכנן כוח חילוץ לסייע לשיירה אם תותקף, והשיירה לא צוידה במכשירי קשר. 
תושבים רבים בני המקום ביקשו להצטרף לשיירה ולחזור לביתם בחג, למרות התקפה על המשוריין של היישוב ביום הקודם. השיירה יצאה לדרכה בשעה 12:00 מהדסה הר הצופים בהר הצופים. בכניסה לשועפאט, בקילומטר החמישי מצפון לירושלים, סמוך למקום בו נמצא כיום המחלף למעלה אדומים, פרץ המשוריין מחסום, עלה מיד על מוקש ותיבת ההילוכים שלו נפגעה. המשוריין נעצר ואש תופת נפתחה עליו. מפקד המשוריין, כרמי אייזנברג, נהרג ושאר הלוחמים השיבו באש חסכנית מאשנביו.
המשאית המשוריינת פרצה קדימה. הערבים ירו עליה וזרקו רימוני יד ובקבוקי מולוטוב, שהציתו את מעטה הברזנט. אנשי המשוריין ראו איך נפתחות דלתות הרכב הבוער ומתוכו קופצים הלוחמים כדי להימלט מהאש. הם נקטלו עד האחרון שבהם. את גופתו של אחד מהם, אברהם-יעקב גולדברגר, נהג אוטובוס מעטרות, שהיה מוכר לערבים כלוחם עוד ממאורעות תרפ"ט ומאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, הוציאו הערבים מהמשאית, ביתרו אותה בסכינים, שפכו עליה בנזין ושרפו אותה. 
מצב הנצורים במשוריין הלך ורע. מאות ערבים סגרו עליהם והטילו רימוני יד. רימון אחד חדר למשוריין והתפוצץ בידו של לוחם שניסה להשליכו חזרה. ידו נקטעה והוא נפצע קשה. לוחם ערבי זחל תחת המשוריין עם מטען נפץ, אך הועף משם בגלל רימון שזרקו הלוחמים במשוריין.
בשעה 12:45 נודע לשאלתיאל ממודיעים ערבים שהשיירה הותקפה. מהר הצופים ירו על שועפאט במרגמות 3 אינץ' ובמכונת ירייה אש לא יעילה. תגבורה שאורגנה במהירות נאלצה לחזור בגלל נקר בצמיג.
ברגע הקריטי נקלעה למקום שיירה צבאית בריטית ובתוכה מפקד הצבא הבריטי בארץ ישראל הגנרל מקמילן ומפקד הלגיון הערבי, גלאב פחה. גלאב, לאחר מאמצים, שכנע את השיירה לעצור ושכנע את הערבים להסכים להפסקת אש. הוסכם על פינוי היהודים הנצורים בתנאי שנשקם והמשוריין יימסר לערבים. הבריטים פינו לירושלים 14 הרוגים ו-11 פצועים.
לאחר המארב לשיירת עטרות, מטה מחוז ירושלים הפסיק לשלוח שיירות קטנות לשטח שבשליטת האויב. התחבורה לעטרות ולנווה יעקב התנהלה מאז בחסות הצבא הבריטי עד יום פינוי הבריטים את ארץ ישראל, פחות מחודשיים לאחר מכן. שדה התעופה עטרות היה חשוב לבריטים לצורך הפינוי (העיר יפו פונתה למחרת), ולכן היה חשוב להם למנוע קרבות בין ערבים ליהודים לאורך הדרך בין ירושלים לעטרות.
דבש ענבים

תחליף ליין

השימוש בדבש הענבים גבר לא מפאת החסרון בפרי עץ התמר, אלא גם עקב הפיכתו לתחליף חיוני ליין. החל מהתקופה הממלוכית נאכף בפועל איסור שתיית היין על ידי המוסלמים: היקף שטחי הכרמים קטן ובקרקע הפנויה החלו לנטוע עצי זיתים. תופעה זו גרמה לכך שהנוף השכיח היום במרחבי הר שומרון הוא עצי זית. בשטח מטעי הזיתים של היום, נמצאו שרידים לא מעטים של גתות, המעידים על כך שבעבר גידלו בקרקע גפנים. רק באזור הר חברון נותרו מטעי גפנים. מתוצרתם מופק היום, בין השאר, דבש הענבים הוא ה"דבס".

שימוש מסחרי בהווה

בדבש הענבים משתמשים היום בתהליך ייצור יין מתוק. הוספת הדבש מעשיר את הטעם ויש הנוהגים להשתמש ביין ממותק, בטעם האופייני, הנובע מדבש ענבים לרוב באיטליה. בגאורגיה משמש דבש הענבים בתור אחד המרכיבים להכנת המאכל הקרוי: צ'ורצ'חלה. בארצות ערב משמש דבש הענבים להכנת תה הקרוי: "ג'לאב" המורכב ביחד עם סילאן, מיץ רימונים, מיץ חרובים, מי ורדים, מולסה, ומוגש עם: צנוברים מעליו.

ה"דבס" בספרות ההלכתית

בספרות ההלכה לא נוטים להכשיר את ה"דבס" המיוצר על ידי מוסלמים מחשש לעירבו עם חומרים אחרים. רבי נסים חיים משה מזרחי סיפר כי בשנת 1728 הובא דרך יפו לירושלים דבש דבורים. אך היהודים בירושלים חששו שמא "עירבו בו הגויים דבש ענבים הנקרא בערבית דיביס ובלעז הרופי".
רבינו נסים גירונדי, בן המאה ה-14, נשאל על כשרות הדבס. במכתב אליו מתואר תהליך ייצור הדבס בצפת: הישמעלים לוקחים ענבים, שמים עליהם עפר לבן ידוע, חוואר, שעה או יותר כדי שיצול היין היוצא מהם מהרה ויעמוד במתיקותו. אחר כך דורכים אותו ומבשלים אותו בישול יפה עד שיתעבה ונעשה כעין דבש וקוראים לו דב"ס והוא כמו ארו"ב הנעשה בארצו. והוא פוסק: "ונהגנו בו איסור מיום בואנו לארץ על פי חכמים שהיו הנה".
רבי עובדיה מברטנורא כתב במאה ה-15: "אך דבש תמרים לא מצאתי פה, ולא ראיתי גם לא תמרים עצמם, ואצל יריחו עיר התמרים הגיד לי איש נאמן שהיה בה, כי אינה רחוקה מירושלים, כי אם מהלך חצי יום, כי אין בכל יריחו כי אם שלושת אילני תמרים רעים ואינם עושים פרי" הוא מוסיף עוד: "ושלושה מיני דבש נמכרים פה - דבש דבורים, דבש ענבים ודבש חרובים". כמות הדבש מדבורת הדבש לא הייתה רבה, שכן גידולם לא היה נפוץ, החרוב, היה נפוץ, כמו בימינו, רק בטבע, ולכן המקור העיקרי נשאר דבש הענבים.
בעקבות הקטנת השימוש ביין החל דבש הענבים לתפוס את מקומו של דבש התמרים והחליפו. דבש הענבים קבל את השם "דבס" שהיה בעבר זהה עם דבש התמרים.
שמן קנולה

שמן קָנוֹלָה (Canola) הוא שמן המופק מזרעי צמח לפתית, מזנים הדלים בחומצת שומן ארוסית; זאת בניגוד לשמן קולזה, המופק מזרעים של זני לפתית העשירים בחומצה זו.
ניסיונות להפיק שמן מצמח זה ידועים כבר מסוף המאה ה-19, אולם השמן שהופק היה בעל תכונות בעייתיות (כגון חומציות גבוהה). בקנדה הפיקו שמן מלפתית משנת 1936, למרות חסרונותיו הרבים.
בשנת 1968 התחילו לבצע בקנדה ניסויים, במטרה להשביח תכונותיו של שמן הלפתית. הניסויים התבססו על הכלאות בין זנים שונים של לפתית. בשנות השבעים הצליחו להפיק שמן משופר עם חומציות נמוכה. שמן זה קיבל את השם קנולה (Canola), ראשי תיבות של המילים CANada (קנדה) Oil (שמן) Low Acid (חומציות נמוכה) . שם נוסף שקיבל השמן הוא LEAR - ראשי התיבות של "Low Erucic Acid Rapeseed", כלומר שמן לפתית עם מינון נמוך של חומצת שומן ארוסית. חומצת השומן הארוסית במינונים גבוהים יותר, נותנת שמן קולזה - שמן כתום עם טעם חזק, שמקובל בצרפת ובשווייץ. חומצת השומן הארוסית במינונים גבוהים מאוד עלולה להיות רעילה.
המינים העיקריים של לפתית שמהם מפיקים את שמן הקנולה הם Brassica napus ו-Brassica rapa.
מחקר שפורסם בשנת 2017 במגזין הרפואי "Scientific Reports" קובע כי שמן קנולה פוגע בתפקוד מוח ובזיכרון בקרב עכברים עם נטייה גנטית למחלה דמויות אלצהיימר.

אגדות אורבניות

החל משנת 1999 נפוצו באינטרנט אגדות אורבניות אודות הרעילות לכאורה של שמן קנולה, כולל קישור השמן למחלת הפרה המשוגעת. המקור לאגדות אלו נובע מכך ששמן המופק מלפתית הבר מכיל כמויות משמעותיות של Erucic acid הידוע כרעיל. עם זאת, הלפתית המבויתת המשמשת ליצור שמן הקנולה למאכל מכילה פחות מ-2% Erucic acid, רמה הנחשבת לבטוחה לצריכה על ידי בני אדם.
ההאשמות הופרכו כבר אז על ידי אתרים העוסקים בבריאות. האגדה זכתה לעדנה מחודשת בישראל לאחר כתבה של שרי אנסקי במעריב בשנת 2009. חלק מהכתבה מהווה עיבוד של מכתב שרשרת שהופרך כבר ב-2005 על ידי אתר האגדות האורבניות snopes.‏
מרליס בהרנס

ביוגרפיה

בהרנס נולדה במינכן בשנת 1939. בצעירותה, עבדה תקופה מסוימת כמזכירה בבית מלון, ב-1958 בהיותה בת תשע עשרה נבחרה למיס גרמניה.
בתחרות מיס תבל שנערכה בקליפורניה הייתה בין שש עשרה המועמדות שעלו לשלב חצי הגמר.
בשנת 1959 שיחקה בסרט השוודי "Med fara för livet" בתו של פרופסור הנחטפת על ידי סוכן זר, באותה שנה גם שיחקה בסרט המוזיקלי "Freddy unter fremden Sternen".
ב-1961 שיחקה בסרט המפלצות "Reptilicus" שהיווה קופרודוקציה דנית-אמריקאית, באותה שנה הופיעה גם בסרט "Der Hochtourist" ובגרסה הקולנועית המחודשת למחזה "רוברט וברטרם". 
בשנת 1963 הופיעה בסרט הטלוויזיה "Tony Ski Heil!".
יוסף שוורץ

חייו ופועלו האקדמי

יוסף שוורץ נולד ב-1965 ברמת גן, בנו של משה שוורץ, פילוסוף וחוקר פילוסופיה, מקים המחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן.
הוא סיים את חוק לימודיו לתואר הראשון במדעי הדתות, היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית, תואר שני באוניברסיטת פריבור שבשווייץ, דוקטורט באוניברסיטה העברית, בהנחייתה של פרופ' אביטל וולמן. נושא מחקרו היה ההשפעה של התרגום הלטיני של ספר "מורה נבוכים" על כתביו המאוחרים של מייסטר אקהרט. את תואר הדוקטור קיבל בשנת 1996.
החל משנת 1994 לימד באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בר-אילן, באוניברסיטה הפתוחה ובמכללת עלמא. בין השנים 2001–1999 ושוב בשנים 2012-2010 היה מרצה אורח במחלקה לימי הביניים באוניברסיטה האירופית המרכזית שבבודפשט, בין 2002–2000 כיהן כפרופסור באוניברסיטת גתה שבפרנקפורט שבגרמניה והיה מרצה בסמינר ללימודי היהדות באוניברסיטת היידלברג. משנת 2002 מלמד במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן שבאוניברסיטת תל אביב. בין השנים 2009–2015 עמד בראש המכון. בשנת 2016 מונה לראשות בית הספר לפילוסופיה, בלשנות ולימודי מדע של אוניברסיטת תל אביב.
בזמן שביתת הסגל האקדמי הזוטר בשנת 2018 שלח פרופ' שוורץ מכתב תמיכה פתוח לחברי הסגל הבכיר באוניברסיטת ת"א.  
אחיו פרופ' אלי שוורץ הוא רופא ומדען, ממפתחי ומובילי תחום רפואת המטיילים והרפואה הטרופית בישראל ומנהל המרכז לרפואת מטיילים ומחלות טרופיות במרכז הרפואי שיבא.

פעילותו הציבורית

יוסף שוורץ הוא ההוגה והמייסד של המוקד להגנת הפרט, אותו הקים בשנת 1988 בהיותו בן עשרים ושלוש והיה מנהלו הראשון. 
כיהן כיועץ לענייני שדלנות של ארגון שתי"ל, שם יעץ בנושאי חקיקה ועניינים פרלמנטריים. משמש כחבר ההנהלה של המוקד להגנת הפרט (כיהן כיו"ר מאמצע שנות התשעים ועד לשנת 2009), יושב ראש ההנהלה של המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית, חבר בוועדה האקדמית ומרצה במכללת עלמא, יושב ראש הוועדה המדעית של המחקר ופיתוח של כפר קרע, וחבר הנהלת עמותת "מכנף דרום לציון".

מחקרו

מחקרו של שוורץ עוסק בהיסטוריה אינטלקטואלית בימי הביניים המאוחרים והעת החדשה המוקדמת. הוא חוקר את קו התפר שבין ההיסטוריה לפילוסופיה, דרך קריאה של רעיונות, תוך בחינת הקשרם החברתי, הפוליטי והפילוסופי.
הוא חוקר וכותב על הקמת האוניברסיטאות באירופה, מפעלי תרגום בימי הביניים, תוך כדי בחינת הסוגיה כיצד מתרגמים ספרות מדעית ופילוסופית משפה אחת לשפה אחרת, מה תוצאות הדבר ואילו השפעות יש לכך. 
תחום מרכזי של עיסוקו הוא הבראיזם נוצרי. הבראיזם הוא העיסוק של מלומדים נוצרים בחומרים יהודים, כגון כתבי הרמב"ם ושלמה אבן גבירול וטקסטים קבליים.
שוורץ תרגם מלטינית לעברית את ספרו של חואן קאראמואל אי לובקוביץ ואותו ערך, על האתאיזם של הרבנים. בספר זה מנתח קאראמואל חומרים קבליים מתוך ביקורת מאוד חריפה, בטענו שהמקובלים היו אתאיסטים, וזאת הוא מסיק מתוך היכרות מעמיקה עם כתבים קבליים.
בספרו של שוורץ "נשף מסכות בעיר האלוהים: פלורליזם וסבלנות בימי הביניים", מוצגת הטענה הלא קונבנציונלית לפיה ימי הביניים היו תקופה הרבה יותר פלורליסטית מאשר המודרנה.
פונקציה הומוגנית

במתמטיקה פונקציה הומוגנית מסדר n היא פונקציה שכאשר הארגומנטים בה מוכפלים במספר קבוע c, ערך הפונקציה מוכפל ב־cⁿ .

הגדרה מפורטת

תהי  פונקציה בין שני מרחבים וקטורים מעל לשדה , ויהי k מספר שלם. אזי הפונקציה  תיקרא הומוגנית מסדר k אם  לכל  שונה מאפס, ולכל .
כאשר המרחבים הווקטוריים הם מעל המספרים הממשיים מגדירים פונקציה הומוגנית חיובית מסדר k כאשר הדרישה  צריכה להתקיים רק עבור  חיובי, ו-k יכול להיות כל מספר מרוכב.

העתקות ליניאריות

כל העתקה ליניארית  היא פונקציה הומוגנית מסדר 1 שכן על פי הגדרת הליניאריות:

לכל  ולכל  .

פולינומים הומוגניים

כל מונום (חד-איבר) ב-n משתנים מגדיר פונקציה הומוגנית .
לדוגמה שטח של ריבוע -  - הוא מונום הומוגני  מסדר שני, כי אם מכפילים את אורך הצלע בקבוע, מקבלים מכפלה של אותו קבוע בחזקה שנייה עם השטח הרגיל, כלומר  .
סכום של מונומים הומוגניים מאותו סדר יוצרים פולינום הומוגני. לדוגמה:  הוא פולינום הומוגני מסדר 5.

פונקציות רציונליות

הפונקציה הרציונלית הנוצרת מחלוקה של שני פולינומים הומוגניים, היא פונקציה הומוגנית למעט בנקודות בהן הפונקציה במכנה מתאפסת. כלומר אם f הוא פולינום הומוגני מסדר m וg הוא פולינום הומוגני מסדר n, אזי  היא פונקציה הומוגנית מסדר m-n בכל הנקודות חוץ מבשורשים של g.
פונקציות רציונליות הומוגניות מסדר 0, כגון: , מוגדרות היטב על הנקודות של המישור הפרויקטיבי.

פונקציות הומגניות חלקיות

לעיתים הפונקציה היא הומוגנית מסדרים שונים עבור הפרמטרים השונים, כך למשל אנרגיה קינטית -  - היא פונקציה הומוגנית מסדר שני עבור המהירות, כי אם מכפילים את המהירות בקבוע מקבלים מכפלה של אותו קבוע בחזקה השנייה עם האנרגיה הקינטית המקורית - , לעומת זאת עבור המסה זוהי פונקציה הומוגנית מסדר ראשון מכיוון שמתקיים  .
במקרים אחרים הפונקציה היא הומוגנית רק עבור חלק מהפרמטרים, למשל עבור התפרקות רדיואקטיבית מספר האטומים שנשארו בחומר לאחר פרק זמן t נתון על ידי , ובעוד שמתקיים , קרי N היא פונקציה הומוגנית מסדר ראשון עבור N₀, היא אינה הומוגנית במשתנים האחרים.

הוכחה

תהי  פונקציה חלקה והומוגנית חיובית מסדר k אזי: . נגזור את שני האגפים לפי a ונקבל: .
מכיוון שהומוגניות היא תכונה שמתקיימת עבור כל , נציב  ונקבל: .
 תהי  פונקציה חלקה המקיימת  לכל .
נבחר  כלשהו ונגדיר: .
כעת: .
נציב: .
ונקבל: . לכן  היא פונקציה קבועה.
נשים לב ש:  לכן לכל  מתקיים . כלומר
גלי דינור

גלי דינור (נולדה ב-1954) היא חוקרת מקרא ישראלית וראש החוג למקרא במכללת לוינסקי לחינוך בתל אביב, מדריכה פדגוגית של הוראת מקרא ומבקרת ספרות.
מאקה-מאקה (כוכב לכת ננסי)

מקור השם

הוא נקרא על שמו של האל מאקה-מאקה - בורא העולם על פי המיתולוגיה של ילידי אי הפסחא, משום שכוכב הלכת הננסי התגלה בסמוך לחג הפסחא.