google/wiki40b huggingface dataset:
Fighter

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק בידי אגילרה וסקוט סטורצ'. השיר בשיתוף פעולה עם הגיטריסט הידוע, דייב נאבארו, שהיה חלק בהרכבים רד הוט צ'ילי פפרז וג'יינס אדיקשן (Jane's Addiction). השיר הוא הסינגל הראשון של אגילרה כשהיא מניבה אלמנטים במוזיקת הרוק. השיר מדבר על כך שאגילרה מבטאת ופורצת החוצה את כל הכעס והעצבים שצברה במשך הזמן מבן זוגה הבוגדני שהתעלל ברגשותיה, בניגוד, היא רוצה להודות לבן הזוג על שחישל אותה והפך אותה חזקה יותר רגשית. אגילרה כתבה את השיר על אבא שלה, שזנח והתעלל במשפחתה.
הסינגל הוא אחד מהשירים הפופולריים ביותר של אגילרה, והפך להיות ההמנון הרשמי למשחקי ה-NBA לשנת 2003 והושמע במלואו בפרסומות של משחקי הגמר שנצפו בידי מיליוני צופים בעולם. בנוסף, קליפ רשמי צולם למען שידור השיר במשחקי הגמר בו כריסטינה מצולמת בכוריאוגרפיה יחד עם רקדניה על רחבת המגרש.

וידאו קליפ

הקליפ לשיר הופק על ידי פלוריה סיגיסמונדי, שידועה כאחת המפיקות קליפים של אגילרה האמנותיות ולא רגילות. בקליפ, לובשת אגילרה חלוק קטיפה יפני שחור כשהיא אוחזת במוט עור שחור בידה, עם שיער שחור ארוך, במראה לאדם העוקב אחר האופנה הגותית. שלוש יתדות תקועות מאחורי גבה, כשהם יוצרים לה גבנון. בתחילת הקליפ, היא כלואה בקופסת זכוכית, והחלוק שלה מתנפח כמו בלון. שלוש בלרינות גותיות אוכלות פירות ומתמוטטות, ככל הנראה סממן לאכילת הפרי האסור. לאחר מכן, אגילרה פורצת לחופשי דרך הקופסה בעזרת חבטות עד לשבירת הזכוכית.
אגילרה נוטלת לצד את החלוק לאחר שזורקת בזעם את היתדים מגבה. מתחת לחלוק מתגלה שמלה לבנה חשופה מרופטת, מכוסה בעשים, שהיא סממן לאבולוציה המטאפורית שעברה מגולם לפרפר. בנוסף, השיער שלה הופך לבן, ועשים עפים סביבה.
לקראת הסוף, אגילרה לובשת שמלת לוחמת, בהשראת מראה העכביש, כשהיא נראית זועמת מתמיד ושלמה בתהליך האבולוציה שעברה. בסוף הקליפ, היא בועטת במסך המצלמה ושוברת אותו. 
הקליפ מראה בצורה איטית את שלב שינויי הצורות של אגילרה, ובהדרגה את שאיבת הכוח בהתקדמות, ממצב שבורת-לב למצב בלתי-שביר. 
הקליפ זכה בארבעה פרסים בטקס פרסי קליפים MVPA: קליפ פופ השנה (המפיקה פלוריה סיגיסמונדי), הסטייל הטוב ביותר בקליפ (קארול בידל & טריש סאמרויל), איפור הטוב ביותר בקליפ (פרנסס טולט), הסינמטוגרפיה (אמנות הקולנוע) הטובה ביותר בקליפ (כריסטופר סוס). ובפרס נוסף, בטקס פרסי JUNO: קליפ השנה (מפיקת הקליפ פלוריה סיגיסמונדי).
העשור הראשון של המאה ה-19

סקירה כללית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מנהיגי עולם בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדענים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

סופרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
שארב

קריירה

שארב עבד עבור עיתונים רבים: "שארלי הבדו" (שאותו הוא ערך מ-2009 ועד ליום הירצחו), "ל'אקו דה סאבן", "טלרמה", ו"ל'הומניטה". הקריקטורות שלו הציגו לעיתים קרובות את הדמויות "מוריס ופטאפון", הכלב והחתול האנטי-קפיטליסטיים, או את דמותו של "מרסל קאוף, השוטר".
המדור שפרסם ב"שארלי הבדו" נשא את הכותרת "שארב לא אוהב אנשים" (Charb n'aime pas les gens). מדי חודש נהג לפרסם טור שנשא את הכותרת "הפתווה של האייתוללה שארב" (La fatwa de l'Ayatollah Charb) במגזין Fluide Glacial. בשנים 2007 – 2008 הוא לקח חלק בתוכנית האירוח T'empêches tout le monde de dormir בערוץ הטלוויזיה M6. במשך שנים תמך במפלגה הקומוניסטית הצרפתית.

ההתקפה על העיתון ב-2011 והאיומים על חייו

ב-2 בנובמבר 2011 הושלכה על משרדי מערכת שארלי הבדו פצצת תבערה. ההתקפה בוצעה ערב פרסומה של המהדורה של המגזין שנקראה "שריעה הבדו", שבה הוצג הנביא מוחמד כעורך-אורח באופן סאטירי. לאחר מתקפה זו קיבלו שארב ושני עובדים של המגזין אבטחה משטרתית.
בספטמבר 2012 נעצר אדם בעיר לה רושל לאחר שלכאורה קרא באתר אינטרנט ג'יהאדיסטי לערוף את ראשו של שארב.
באותה שנה אמר שארב בראיון: "איני פוחד מפעולות תגמול, אין לי ילדים, אין לי אישה, אין לי מכונית, אין לי חובות. זה עלול להישמע קצת יהיר, אך אני מעדיף למות על רגליי מאשר לחיות על ברכי".
שארב נכלל ברשימת האנשים המבוקשים ביותר של אל קאעידה ב-2013 לאחר שערך את המהדורה של המגזין שפרסמה סאטירה על מוחמד.
בשבוע של הפיגוע במשרדי המגזין "שרלי הבדו" פרסם שארב קריקטורה שחזתה את הבאות; נאמר בה שעדיין לא בוצעה התקפת טרור בצרפת, ונראה בה לוחם ג'יהאד האומר את המשפט הצרפתי המסורתי: "רגע, עד סוף ינואר אנו יכולים עדיין להגשים את שאיפותינו", כפרפראזה על המנהג הצרפתי לשלוח ברכות לשנה החדשה עד סוף ינואר.

מותו

שארב נרצח, יחד עם תשעה מעמיתיו למערכת המגזין ושני שוטרים, ב-7 בינואר 2015, כאשר חמושים פרצו למערכת "שארלי הבדו" בפריז. אחד מהשוטרים שנהרגו בפיגוע, פרנק ברינסולרו, היה אחד משומרי ראשו של שארב.
דבורה אילון סרני

דבורה אילון-סרני (21 בדצמבר 1906 - 18 בנובמבר 1991) הייתה סופרת ומחנכת עברית, דוקטור לביולוגיה. אילון-סרני עבדה כמורה למדעי הטבע בגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב. כתבה ותרגמה ספרים, ספרי לימוד ומאמרים בענייני ביולוגיה, בוטניקה וזואולוגיה.

ביוגרפיה

דבורה אילון-סרני לבית רבינוביץ, נכדתו של הרב אליהו דוד רבינוביץ' תאומים, נולדה בירושלים בשנת 1906. כשסיימה את לימודיה בגימנסיה "הרצליה" נסעה לאיטליה ושם קיבלה תואר דוקטור לביולוגיה באוניברסיטת רומא. באיטליה נישאה לאנריקו סרני (אחיו הבכור של אנצו סרני) ובשנת 1930 נולדה בתם עדה איסקיה פרייה אלפונסה רחל (לימים, עדה פיינברג-סירני). עשרה חודשים לאחר הולדת בתם מת אנריקו במפתיע. אילון-סרני החליטה להיערך לקראת חזרה לארץ ישראל ועברה עם בתה לאוניברסיטה בפדובה, שם השתלמה בנושא של מחלות צמחים, תחום שהעריכה שיהיה בו צורך בישראל. בשנת 1934, משהשלימה את לימודיה, חזרה עם בתה לארץ. בשנת 1938 נישאה למורה ולמנהל בית הספר "אחד העם" בתל אביב, מנחם אילון.

הוראה בגימנסיה העברית "הרצליה"

לאחר חזרתה ארצה, עבדה אילון-סרני בתחנת הניסיונות החקלאית ברחובות אך חשה צורך בעבודה שיש בה מגע אנושי. בשנת 1936, כאשר ביקרה בגימנסיה "הרצליה", הציע לה מנהל בית הספר, בן-ציון מוסינזון, לעבוד בבית הספר כמורה. אילון-סרני קיבלה את הצעתו ועבדה כמורה לטבע בגימנסיה במשך עשרים ושלוש שנים. אילון-סרני נחשבה למורה מרתקת ואהובה שהתלמידים הקפידו לא להחמיץ את שיעוריה. ניסיון לבטל את שיעוריה לאחת המגמות בבית הספר נתקל בהתנגדות התלמידים.

כתיבה

כיוון שלא היו בנמצא ספרי לימוד במדעי הטבע, אילון-סרני כתבה ספרי לימוד בעצמה וכן תרגמה ספרים מדעיים לנוער, ביניהם "הלוחמים במוות", "ילדותם של בעלי החיים" ועוד. כתיבתה לילדים היא תוצאה של שיחה עם לאה גולדברג בשנת 1938. גולדברג הייתה אז מעורכי "דבר לילדים" והיא ביקשה מאילון-סרני רשימה לעיתון. הרשימה זכתה להצלחה ובעקבותיה באו רשימות נוספות וספרים. ספריה זכו לביקורות משבחות ונדפסו במספר מהדורות.

פעילות ציבורית

בשנת 1955 מונתה אילון-סרני לנספחת בשגרירות ישראל בוושינגטון. תפקידה היה טיפוח הקשר עם ארגוני הנשים בארצות הברית והעברת הרצאות על ישראל באוניברסיטאות ומוסדות אקדמיים. אילון-סרני שימשה בתפקיד זה שנה אחת. בנוסף לשליחות זו, אילון-סרני הצטרפה לנסיעות השליחות של בעלה, מנחם אילון, לברזיל ולמקסיקו, שם הרבו בעשייה חינוכית בקרב הקהילות היהודיות. בשנת 1961, במהלך שליחותם למקסיקו, נקראה לצאת בשליחות משרד החוץ הישראלי לקניה, כדי להקים שם, בשיתוף עם ממשלת קניה, מוסד להכשרת נערות לעבודה.
נסיעות אלה, כמו גם נסיעות נוספות של אילון-סרני, הולידו ספרי מסע על המדינות בהן ביקרה. הן גם הובילו להפסקות זמניות של ההוראה בגימנסיה, אך היא שבה לעבודתה עם חזרתה לארץ.
תרפיית חלקיקים

תרפיית חלקיקים (באנגלית: Particle Therapy) היא סוג של טיפול רדיו-תרפי חיצוני אשר משתמש בחלקיקים כמו פרוטונים, ניטרונים ויונים במטרה להילחם בסרטן. טיפול זה שונה בפעולתו מאשר טיפול בפוטונים ולכן נפרד מתרפיה זו, למרות שגם הם חלקיקים.

שיטת פעולה

בתרפיית חלקיקים, מטפלים בסרטן על ידי האצת החלקיקים במאיץ חלקיקים (סינכרוטרון או ציקלוטרון) למהירות המתאימה. ככל שהמהירות יותר גבוהה, כך האנרגיה של החלקיקים גדלה והם בעלי יכולת חדירה עמוקה יותר לגוף. כאשר החלקיק מגיע לתאי הגידול מהירותו קטנה. ברגע שהחלקיק נע מספיק לאט דרך התאים, הוא משחרר את רוב האנרגיה שלו בטווח מאוד קצר הנקרא שיא בראג. תכונה זו מאפשרת לעשות טיפול מאוד מדויק ולהסב נזק מינימלי לתאים הבריאים מסביב. זאת בניגוד לטיפול פוטוני (כגון קרינת רנטגן) אשר משחרר את האנרגיה שלו מכניסתו בשכבת העור וממשיך לשחרר את האנרגיה בכל זמן מעברו בגוף. הטיפול נועד בעיקר למקרים שבהם הגידול נמצא ליד או בתוך איבר חשוב לגוף (כמו המוח, עמוד השדרה), ולטיפול אצל ילדים כדי למזער את הנזק שייגרם להם בטווח הארוך
ישנן מספר השערות לסיבה שבגללה תרפיית חלקיקים יעילה יותר מאשר תרפיית פוטונים. סיבה אחת היא שקרני הרנטגן מתפשטים על שטח רחב יותר ורוב הקרניים מפספסות את דנ"א המטרה, ואילו היונים שנעים לאט יותר פוגעים יותר בתכיפות. סיבה אחרת, היא שקרני הרנטגן פוגעות רק בסליל אחד של הדנ"א, דבר שמאפשר לתא לתקן את עצמו ולחדש את הדנ"א שלו, ואילו היונים פוגעים קשה יותר (פוגעים בשני הסלילים), דבר המקשה על התא לתקן את עצמו. השערה אחרת היא שהתא הסרטני משתמש בהרבה חמצן ולא מאפשר יצירה של רדיקלים חמצניים, ובכך מקשה על קרני הרנטגן לעשות נזק נוסף לתא. היונים לעומת זאת, אינם מושפעים מכמות החמצן בתא ומסבים יותר נזק.
על אף שקיימים יתרונות לטיפול בחלקיקים על פני טיפול פוטוני, הטיפול אינו נפוץ במיוחד בשל חסרונותיו המובהקים. הטיפול עצמו מאוד יקר ואינו זמין בכל בית חולים, מאחר שבכדי לאפשר טיפול יעיל דרושים מאיץ חלקיקים וכוון - שני מכשירים שתופסים נפח גדול ויקרים מאוד לתפעול.
הטיפול הראשון בתרפיית חלקיקים נעשה בכלטרברידג', ליד ליברפול בבריטניה בשנות החמישים. וכיום (נכון ליוני 2017) ישנם אחד עשר מתקני תרפיית חלקיקים של יוני פחמן ושישים וארבעה מתקני תרפיית פרוטונים.
Discovery Family

Discovery Kids

באוקטובר 1996, השיקה חברת דיסקברי את ערוץ "Discovery Kids", כחלק מחבילה של ארבעה ערוצים, הכוללים בין היתר את "ערוץ המדע" ("Science Channel"). עם השקתו, הציעה חברת דיסקברי בערוץ תוכניות טבע ומדע לילדים בגילאי 6 עד 11. בשלהי 2001, הגיע הערוץ לכ-15 מיליון משקי בית, ובספטמבר של אותה שנה הושקה גרסה קנדית של הערוץ בקנדה. ב-2006, הגיע הערוץ ליותר מ-43 מיליון משקי בית.

Hub

ב-30 באפריל 2009, הודיעה חברת הסברו כי היא מתכננת הקמת מיזם משותף יחד עם דיסקברי, אשר במהלכו יוקם ערוץ טלוויזיה חדש לילדים ונוער. במסגרת המיזם, דיסקברי יהיו אחראים על ההפצה והפרסום בעוד הסברו יהיו אחראים על תוכני הערוץ. בינואר 2010 נודע כי זה הערוץ יהיה "The Hub", וכמה חודשים לאחר מכן כי הוא יושק ב-10 באוקטובר לאותה שנה, וכי הוא יחליף את "Discovery Kids".
ביוני 2011 הצביעה חברת דיסקברי לוועדה לניירות ערך ולבורסות של ארצות הברית על כך שהערוץ עשוי להיות פחות שווה משחשבו בעבר, לאחר שלא זכה הערוץ לפופולריות רבה אלא לנתוני צפייה נמוכים במיוחד.
ב-2013, שונה שם הערוץ ל-"Hub Network". באוקטובר 2014 הוחלט שוב לשנות את השם, הפעם לערוץ Discovery Family, ולהתחיל לשדר שם יותר תוכניות של חברת דיסקאברי.
התוכנית הכי פופולרית של הערוץ בין השנים 2010-2014 הייתה הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם הפופולרית, וכמו כן משודרות תוכניות ילדים נוספות כגון רובוטריקים, תותית ופט שופ.
החל משנת 2014 הערוץ עבר שינויים והחל לשדר בנוסף תוכניות על טבע ותוכניות משפחה נוספות מרשת Discovery אליה הוחזרה, כגון Africa, Extreme Engineering: Big Reveals, Flying Wild Alaska, ו-Time Warp, והרייטינג של הפוני הקטן שלי נהיה קצת יותר נמוך בערוץ עצמו, מכיוון שהמעריצים של חברות היא קסם זלגו בעיקר לאינטרנט במטרה לראות פרקים חדשים.
דביאן

היסטוריה

פרויקט דביאן הוכרז לראשונה ב־16 באוגוסט 1993 בידי איאן מרדוק. המניע לתחילת הפרויקט היה חוסר שביעות רצון מצורת התפתחותה של Softlanding Linux System ‏ (SLS) שהייתה באותה תקופה הפצת לינוקס פופולרית, אך סבלה מתחזוקה לקויה וריבוי באגים. באותו זמן פרסם מרדוק את המניפסט של דביאן, בה כלולה השקפתו על פיתוחה של מערכת הפעלה חדשה ברוח הלינוקס וה־GNU. פיתוח המערכת החל באיטיות, והגרסה הראשונה (0.9) יצאה ב־1995. באותה שנה החל תהליך ההתאמה לארכיטקטורות שונות מ־i386, וב־1996 יצאה גרסה 1.0 של דביאן. באותה שנה החליף ברוּס פֶּרֶנס (Bruce Perens) את מרדוק כמוביל הפרויקט. באותו זמן הציע אחד המפתחים שביסודה של ההפצה תוצב אמנה חברתית בין מפתחי ההפצה והמשתמשים. דיונים על תוכן האמנה התנהל ברשימות תפוצת הדוא"ל של דביאן, עד שהובשלה האמנה החברתית של דביאן (Debian Social Contract), קוי המדיניות של דביאן בנוגע להגדרתה של תוכנה חופשית (Debian Free Software Guidelines) וההתחיבות להמשך פיתוחה של דביאן.
ב־1999 יצאו שתי גרסאות מענף 2.x של דביאן, שכללו התאמה לארטיקטורות חומרה נוספות יחד עם חבילות תוכנה נוספות. באותו זמן פותח כלי ניהול החבילות APT, והוחל פיתוח דביאן על בסיס קרנל שונה מלינוקס, ה־Hurd. בשנת 2000 הופרד לראשונה הפיתוח לענף יציב וענף פיתוח (Testing), ובסוף אותה שנה התקיים לראשונה כנס מפתחי דביאן (DebConf).
ביולי 2002 יצאה גרסה 3.0 של דביאן (Woody), גרסה יציבה שתוכננה לקבל עדכונים בודדים עד ליציאתה של הגרסה היציבה שלאחריה. מחזור היציאה הארוך של דביאן גרר ביקורת רבה בקהילת התוכנה החופשית, והובילה להקמת הפצות גנו/לינוקס נוספות, בהן אובונטו, הפצת לינוקס הדומה בעקרונותיה לדביאן, ועושה שימוש ברבים מהכלים שפותחו במסגרתה, למשל מערכת הפצת תכנה ועדכונים APT.

מאגרים

בעיקרון דביאן לא כוללת תוכנה לא חופשית, הן מסיבות אידאולוגיות והן מסיבות של פשטות תחזוקה. בפועל נוצר לעיתים הצורך להשתמש בכמה תוכנות לא חופשיות. מאגר החבילות הראשי, שנקרא main, כולל רק תוכנה חופשית שלא תלויה לצורך בנייתה או תפעולה בתוכנה לא חופשית כלשהי.
בנוסף לו קיימים המאגרים non-free ו־contrib. ב־non-free יש חבילות לא חופשיות שונות. ב־contrib יש חבילות שכשלעצמן חופשיות, אולם תלויות בתוכנה לא חופשית אחרת (תוכנה מ־non-free או הורדה של תוכן ממקום אחר באינטרנט).

דביאן בישראל

ישנם שלושה ישראלים בעלי מעמד "מפתח דביאן" רשמי בפרויקט דביאן. אנשים אלה עוסקים בין השאר גם בתמיכה בעברית בהפצה. כשם רשמי לתמיכה בעברית נבחר "דביאן עברי". ניתן לראות את רשימת החבילות הקשורות בעמוד החבילות.
עמרם עמאר

קורות חיים

נולד בשנת 1908 בעיר סלא במרוקו, ילד רביעי להוריו משה וזהרה אבוקסיס. ילדותו עברה בצל היעלמות אחיו שלא שב מאחד ממסעותיו בחיפוש הזדמנויות לסחר בצפון אפריקה. משתמה הצפייה לשובו החליטו הוריו לצאת עם עמרם בן ה-11 לאלג'יר - שם נראה בפעם האחרונה - בתקווה למוצאו.
בהגיעם לאלג'יר הוכנס לבית הספר של אליאנס בעיר, ולמסגרת זו נוסף לימוד ב"חדר". לאחר שהייה של שלוש שנים באלג'יר, אבדה התקווה של הוריו למצוא את אחיו, והם חזרו למרוקו והשתקעו בקזבלנקה. במקביל ללימודיו בבית ספר אליאנס בעיר, עמאר קיבל תעודת שוחט בקר מהקהילה היהודית. על אף הסמכתו לא ראה במקצוע זה את ייעודו בחיים, ובטרם מלאו לו עשרים החליף את שם משפחתו לעמאר והצטרף כפייטן לרבי דוד בוזגלו כמלווה בפריטה על עוד וכינור.
בשנות ה-30 עבר לפריז. לאחר ניסיונות מקצועיים שונים גילה את קסמו של עולם הצילום. בשנים הראשונות בפריז נהג לבקר תכופות את הוריו ומשפחתו בקזבלנקה, אך רוחות המלחמה שהחלו לנשוב ברחבי אירופה הביאו אותו להחלטה לעזוב ולחזור למרוקו.
עם חזרתו, פתח סטודיו במרכזה של העיר. שם פגש ב-1941 את אשתו לעתיד, סול. את מקום מגוריהם בחרו בבניין יוקרתי שנבנה במרכזה של העיר, יהודים בעלי אמצעים יצאו מה"מלאח" ובאו להתגורר בו. סול הובחנה כנגועה בשחפת, והבחנה זו גרמה להתלבטות האם להיכנס להיריון ולחשוף את הוולד למחלה. ב-1944 נולדה לזוג בת בריאה והוענק לה השם ליליאן. בשנתיים הראשונות לחייה סול לא הורשתה להתקרב אליה מהחשש שתדביקה בשחפת.
בתום מלחמת העולם השנייה עבר לפריז. הוא החל לעבוד ולצלם סרטים דוקומנטריים במימון ממשלת צרפת. כבר בחודשים הראשונים לשהייתם בפריז חלה הידרדרות רפואית במצבה של רעייתו עד לאשפוזה בסנטוריום. בשנת 1946 נסע לקזבלנקה לצלם סרט דוקומנטרי על משפחת המלוכה המרוקאית. במהלך הצילומים קיבל מברק בו התבשר על מות רעייתו. לאחר מותה, הוא חיפש מסגרת מתאימה לבתו בת השלוש, ומשלא מצא מסגרת חינוכית יהודית בצרפת, נאלץ לשכן אותה בבית יתומים קתולי.
ב-1949 הגיע לישראל כדי לצלם סרט דוקומנטרי על המדינה הצעירה. הוא חבר למפיקים ישראלים ותוצאות המפגשים הביאו להפקת סרט עלילתי דובר עברית בשם "הפוגה" וחלקו בו היה תסריטאי, צילום, ובימוי. סרט זה ייחשב לימים לסרט הישראלי העלילתי הראשון באורך מלא שהופק במדינת ישראל.
עם סיום צילומי הסרט שב לצרפת לסיים את עריכת הסרט במעבדות בפריז. הפרמיירה של הסרט נערכה בלעדיו, והסרט הוקרן ב - 1950 בבית קולנוע אוריון בירושלים בלבד ולאחר מספר ימים הורד עקב העניין המועט שעורר. הסרט והעותק שלו לא שרדו את פגעי הזמן, אך מספר קטעים מתוכו ראויים לצפייה והועלו ליוטיוב.
הכישלון האמנותי והקופתי מחד ואי הצלחתו למצוא מקום עבודה בארץ מאידך, הביאו אותו להחלטה שפריז היא מקומו המקצועי. בשנים 1973–1950 עבד כצלם סרטים ואף עבר לצלם בערוצי הטלוויזיה בצרפת. בשנת 1983 נפטר בגיל 75. נקבר בפריז. השאיר בת.
השליח (סרט)

עלילה

ויל מונטגומרי (בן פוסטר) הוא סמל ראשון בצבא ארצות הברית שחוזר אחרי פציעה קשה שקיבל בעיראק. הוא נחשב לגיבור אך לא מרגיש שום סיפוק. נשארו לו שלושה חודשים לשרת עד השיחרור והוא מקבל פקודה להצטרף לצוות מודיעי נפגעים כדי להודיע למשפחות החיילים שנהרגו. בצוות איתו נמצא קפטן טוני סטון (וודי הרלסון) - אלכוהוליסט בגמילה. כל הודעה למשפחה שונה מהקודמת ומתגלה כמשימה קשה ביותר.
פולינה גלמן

קורות חיים

נולדה בברדיצ'ב לילנה וולדימיר גלמן. זמן קצר לאחר לידתה נרצח אביה בפוגרום שביצעו חיילי הרפובליקה העממית של אוקראינה ביהודי העיר והמשפחה ששרדה ברחה להומל. גלמן גדלה בהומל ולאחר סיום בית הספר התיכון התקבלה ללימודי היסטוריה באוניברסיטת מוסקבה.
לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות התנדבה לצבא האדום. באוקטובר 1941 התקבלה אל רגימנט מפציצי הלילה מס' 588 – יחידה שהורכבה מנשים בלבד, אשר כונתה בפי האויב ולאחר מכן בפי טייסות הרגימנט "מכשפות הלילה" (בגרמנית: Nacht Hexen) בשל המתקפות ה"מכושפות" (בפי האויב) וההרס שהיו מסבות לאויב. היא עברה הכשרה לתפקיד נווטת בבית הספר לטיס בעיר אנגלס.
החל ממאי 1942 ועד לסוף המלחמה לחמה כנווטת של מטוס קל מדגם פוליקרפוב Po-2. במהלך המלחמה ביצעה כ-860 גיחות קרביות להפצצת עמדות אויב, להצנחת הספקה ליחידות סובייטיות נצורות ולביצוע משימות סיור ותצפית. על תפקודה במהלך המלחמה הוענק לה ב-15 במאי 1946 תואר "גיבור ברית המועצות". בנוסף לכך, במהלך המלחמה עוטרה גם בעיטור לנין, 2 עיטורי הדגל האדום, 2 עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה ו2 עיטורי הכוכב האדום.
לאחר המלחמה היא המשיכה את שירותה בצבא הקבע, אם כי הועברה מחיל האוויר לחיל היבשה. למדה ב"מכון צבאי לשפות זרות" – מוסד אקדמי שמכשיר מתורגמנים לצורכי הצבא. באופן רשמי פרשה מהשירות הצבאי בשנת 1957 בדרגת רב-סרן. בשנת 1961 הייתה במשלחת הסובייטית שהגיעה לקובה לאחר הפלישה למפרץ החזירים.
עד לשנת 1990 (אז פרשה לגמלאות) הייתה מרצה במוסדות אקדמיים שונים במוסקבה.
נפטרה ב-29 בנובמבר 2005 במוסקבה שברוסיה ונקברה בבית העלמין נובודוויצ'י.
שלמה טולידאנו

ביוגרפיה

בנו של הרב חביב טולידאנו.
בשנת 1965 סיים תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת פריז (סורבון), ועבודתו עסקה ב"משוואה דיפרנציאלית עם פיגור", בהדרכת פרופסור ליונס. בשנת 1992 הוסמך לרבנות על ידי הרב מרדכי אליהו. ב-1996 סיים תואר שני בתלמוד, באוניברסיטה העברית בירושלים, ועבודתו עסקה ב"שו"ת הרא"ש בכתבי-יד ובדפוסים", בהדרכתו של פרופסור ישראל תא שמע. בשנת 2002 סיים תואר שלישי בתלמוד באותה אוניברסיטה, בנושא: "רבי בצלאל אשכנזי – האיש, מפעלו הספרותי וספרייתו", בהדרכתו של פרופסור תא שמע. בין השנים 1972–2002 שימש כחוקר באוניברסיטה העברית, בתפקיד יועץ ראשי למדעי החברה במתודולוגיה סטטיסטית ובתוכנה סטטיסטית. החל מ-2002 שימש כראש החוג לתושב"ע במכללה הדתית למורים ע"ש ליפשיץ בירושלים.
הרב טולידאנו משמש, החל משנת תשנ"ו, כרב בית הכנסת "היכל עמרם" ברמות אלון.
UHU

UHU (נהגה בגרמנית: אוּהוּ; הגייה נפוצה במדינות אחרות: יוּהוּ; או בשמה המלא: UHU GmbH & Co. KG) היא יצרנית דבק גרמנית, שמרכזה בבוּל (Bühl), באדן-וירטמברג, גרמניה.

היסטוריה

ב-1905 רכש אוגוסט פישר, כימאי לשעבר, מפעל כימי קטן לייצור דיו, משטחי חותמת גומי, צבעים ודבק. ב-1932 פיתח פישר דבק שקוף סינתטי, משרף, שיכול היה להדביק כל חומר. באותה תקופה היה נֹהַג, לקרוא למוצרים בתחום צורכי המשרד על שם ציפורים, ועל כן קרא פישר לדבק "UHU" (נהגה בגרמנית "אוּ-הוּ"), כמו השם האונומטופי בגרמנית של האוח המצוי, שהיה נפוץ באותו זמן ביער השחור. גרסה אחרת לשם החברה היא שהחברה סיפקה ציוד דבק לבניית דגם מטוס בשם "UHU" (אוח). הדגם תוכנן על ידי קבוצה של גרמנים צעירים עבור תחרות שנתית בשם "Der Kleine Uhu" ("האוח הקטן"). התחרות זכתה לפופולריות רבה, והדבק הפך לפריט פופולרי בקרב חובבי תעופה גרמנים - כך שהשם דבק בחברה.
ב-1971 השתלטה על החברה של פישר, ששמה שונה בינתיים בעקבות מוצר הדבק הפופולרי, קבוצת ביקהאם (Beecham Group) האנגלית (שבהמשך התמזגה לתוך חברת GlaxoSmithKline), אך ב-1989 חזרה החברה לשלוט בענייניה על ידי תהליך של השתלטות ההנהלה (management buyout). ב-1994 הפכה חברת UHU לחברה-בת של קבוצת בולטון (Bolton Group), יצרנית של מוצרי צריכה.

שיא גינס

באוקטובר 2007 השיגה החברה שיא גינס בגרמניה. טנדר של פורד השוקל מעל 4 טונות נתלה ממנוף באמצעות שימוש בדבק UHU. שני חלקי פלדה בקוטר של 7 ס"מ הודבקו אחד לשני באמצעות דבק של UHU ושימשו כדי לחבר בין המכונית לבין הוו של המנוף. 
שיא זה נשבר במרץ 2009 על ידי החברה הגרמנית הנקל (Henkel), שהרימה משאית של פורד, שעל גגה מכונית מיני של סמארט, במשקל כולל של 5.02 טונות.
Rugosa

מורפולוגיה

לפוליפ (יחידת המבנה הבסיסית של האלמוג) של אלמוגי Rugosa יש הן מחיצות שלד אופקיות (tabulae) והן מחיצות שלד אנכיות (septa), כאשר האנכיות חזקות יותר מהאופקיות, ולעיתים מחיצות מעוגלות המקשרות בין המחיצות האופקיות והאנכיות (dissepiments). הסימטריה של גוף האלמוג נבחנת על פי חתך רוחב. באלמוגי Rugosa מתחלק הגוף בעזרת שש מחיצות שלד הראשוניות (prosepta), הכוללות את המחיצה הראשית (cardinal septum) והמחיצה הנגדית (counter septum) הנבנות ב-180 מעלות האחת לשנייה, מה שיוצר סימטריה בילטרלית בניגוד לסימטריה הרדיאלית של אלמוגים מודרניים. אחר כך נוספים מחיצות משניות נוספות בצורה מורכבת בתוך ארבעה מרחבים מכאן הכינוי Tetracoralla ("אלמוגי הארבע") בניגוד לאלמוגים המודרניים המכונים Hexacoralla ("אלמוגי השש" או בעברית ששאים) שבהם החלוקה היא שוויונית לשישה מרחבים. לתמיכה במחיצות השלד עובר לאורך מרכז הפוליפ מוט תומך (columella).
קרדיומיופתיה מורחבת

קרדיומיופתיה משפחתית

כיום, כ-30% לפחות ממקרי קרדיומיופתיה מורחבת משויכים לתסמונות משפחתיות, כשהגדולה ביניהן הן מחלות מסוג muscular dystrophies. מחלות אלו, כגון המחלה על שם דושן והמחלה עם שם בקר, כוללות פגם בגן דיסטרופין השייך לממברנה הסרקולמית של שריר הלב או פגמים מיוכונדריאליים ופגיעות בגנים שונים אחרים. קיימת חשיבות רבה בתשאול החולה על ההיסטוריה המשפחתית וכן על מצב בו מישהו מהמשפחה מת מוות פתאומי, היות שמצבים אלו מקושרים בקרדיומיופתיה עם מוטציה אריתמוגנית, כלומר מוטציה גנטית הקשורה לעליה בסיכון להפרעות קצב. לעיתים, בני משפחה נשאים צריכים לעבור בעצמם השתלת דפיבירילטור על מנת להימנע ממוות פתאומי לבבי. סיפור משפחתי של מוות לבבי מוקדם או טריקרדיה חדרית לפני הופעה של קרדיומיופתיה קלינית, צריך להחשיד לפגם גנטי בחלבוני דזמוזום, הנקרא arrhythmogenic ventricular dysplasia. בפגם זה מוחלף חלק משריר הלב במצבורי שומן, ולעיתים יש פגיעה גם בעור ובשיער (מראה של woolly hair- שיער צמרי). 
הטיפול במחלות משפחתיות צריך להיעשות בהתאם לשלב הקליני ולסיכון למוות לבבי פתאומי.

תסמונת TAKO TSUBO

תסמונת זו מתרחשת בעיקר אצל נשים מבוגרות לאחר סטרס נפשי או פיזי. החדר מתרחב עם התכווצות באזאלית, באופן המזכיר מכשיר המשמש לכידת תמנונים ביפן והקרוי tako tsubo. התסמינים דומים מאוד לאוטם לבבי אולם מידת חוסר התפקוד של החדר אינה עומדת בקנה אחד עם הממצאים הקורונריים- ככל הנראה, הסיבה לקרדיומיופתיה החריפה היא לאור הגברה סימפתטית של מערכת העצבים.
נתי כהן

קריירת אימון

בתחילת הקריירה שלו אימן כהן במחלקות הנוער של הפועל חולון (מאמן נוער, עוזר מאמן ותקופה קצרה כמאמן ראשי בבוגרים), בני הרצליה, הפועל כפר סבא והפועל גליל עליון. כמו כן, אימן בקבוצות הבוגרים של בני הרצליה (ממהליגה הארצית) והפועל כפר סבא.
בעונת 2003/04 החל לאמן את מחלקת הנוער של הפועל גליל עליון, איתה זכה באליפות הליגה לנוער. במקביל שימש כעוזרם של דני פרנקו ועודד קטש בקבוצה הבוגרת.
בעונת 2004/05 הוביל את תיכון עמק החולה לאליפות ליגת העל לתיכונים. בחודש ינואר 2005 החל לשמש בעוזר מאמן בנבחרת הקדטים של ישראל.
בעונת 2008/09 אימן את קבוצת מכבי הוד השרון, איתה הגיע עד לחצי גמר הליגה הלאומית והפסיד לברק נתניה. בחודש יוני 2009 מונה למאמן נבחרת הקדטים של ישראל, בה אימן שלוש שנים.
בעונת 2009/10 אימן את קבוצת מכבי פתח תקווה, איתה העפיל לליגה הלאומית מהמקום הראשון, אך ראשי הקבוצה העדיפו להישאר בליגה הארצית מטעמים כלכליים.
בתחילת עונת 2010/2011 החל לאמן את אליצור יבנה מהליגה הלאומית למשך שלוש עונות. במהלכן הגיע עם הקבוצה שלוש פעמים ברציפות לחצי גמר הפלייאוף.
בחודש מאי 2012 עזב את נבחרת הקדטים והצטרף למחלקת הנוער של עירוני נס ציונה כמנהלה המקצועי.
בחודש יוני 2013 חתם כהן בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל, אותה אימן עד למחזור העשירי ופוטר. בחודש פברואר 2014 החליף את עמיר עוזי באליצור יבנה. בתחילת עונת 2014/15 חתם כהן בקבוצת מכבי קריית גת, (במקביל לתפקיד המנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל תל אביב). זכה באליפות 2014 עד 2015].
במהלך עונת 2016/17 התפטר נתי כהן מאימון מכבי קריית גת.
ב-21 בדצמבר 2017 חתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית.
ב-15 בפברואר 2018 חתם במכבי חיפה מליגה העל וישמש כעוזר מאמן.
ב-11 ביוני 2018 חתם כמאמן מכבי הוד השרון

חייו האישיים

בשנת 1983 עבר כהן טרגדיה משפחתית כשבחודש וחצי איבד את סבו, אביו ואחיו. כהן נשוי משנת 2000 ואב לשניים.
יאנאייר

פעילות החברה בישראל

טיסת הבכורה של החברה בקו בין ויניצה לתל אביב תוכננה לדצמבר 2013, אך היא נדחתה למרץ 2014. החברה הפעילה במרץ ואפריל 2014 מספר טיסות בין ויניצה לנתב"ג, אך אלה נפסקו בגלל חוסר כדאיות כלכלית וחוסר הרצון של החברה להפעיל טיסות אלה.
החל מ-9 ביולי 2017 החברה מפעילה טיסות סדירות בין נמל התעופה הבינלאומי קייב ז'וליאני לנמל התעופה בן-גוריון, וטיסות עונתיות בין נמל התעופה הבינלאומי אודסה לנמל התעופה בן-גוריון.