google/wiki40b huggingface dataset:
עופר שלמה גיסין

ביוגרפיה

נולד וגדל בראשון לציון, מצאצאיו של אריה לייב גיסין, מאנשי העלייה הראשונה שהתיישב בראשון לציון. אביו הוא מידד גיסין, יו"ר עמותת "צב"י" (צרכני הבריאות בישראל) שהוצב במקום השני ברשימת הגמלאים לכנסת ה-19. 
בעקבות נפילתו של בן דודו, איתן גיסין, במלחמת יום הכיפורים, החל בפעילות פוליטית והיה ממקימי "חוג הנוער השמאלי הפתוח", לימים נוער מרצ. לאחר מכן היה חבר במפלגת מוקד שלימים הפכה למפלגת של"י.
בשנת 1979, בזמן שירותו הצבאי בנח"ל, החל בתהליך של חזרה בתשובה. בתחילת שנות ה-80 נישא ועבר להתגורר בירושלים. במשך עשר שנים הקדיש עצמו ללימוד תורה וחסידות, התקרב לחסידות ברסלב והיה בין תלמידיו של הרב לוי יצחק בנדר (גיסין גם ערך והוציא לאור את סדרת שיחותיו של הרב בנדר "דיבורי אמונה" בחמישה כרכים).  
לאחר מכן למד תכנות והחל לעסוק בתחום המחשבים. בשנת 1996 הקים יחד עם אחיו שי את אתר האינטרנט תפוז אנשים, וכעבור שלוש שנים הוא נמכר תמורת מיליון דולר. גיסין ממשיך לעסוק בתכנות ובייעוץ בתחום האינטרנט. 
במקביל עוסק גיסין בעריכת כתבי רבי נחמן מברסלב. הוא העורך הראשי של הסדרה המחודשת של כתבי רבי נחמן מברסלב שבהוצאת מכון "אב"ן שתייה". ערך את הכרך "רבי נחמן מברסלב" בסדרת "עם הספר" של "ידיעות ספרים" וכתב וערך את הפרויקט "בשמחה תמיד" על תורתו של רבי נחמן מברסלב, במסגרת פרויקט של השירות הבולאי בדואר ישראל.
גיסין עוסק במתן הרצאות ושיעורים בנושאי יהדות בהם משתתפים אמנים ואנשי במה, עיתונאים ואנשי תקשורת. רוב הרצאותיו הן בתל אביב ובחלק מהן משולבת הופעה של זמרים ויוצרים במוזיקה היהודית, בהם ברי סחרוף, שולי רנד, אביתר בנאי, מאיר בנאי ואהרן רזאל.  
גיסין הוא מוזיקאי חובב. בשנת 2000 הקים יחד עם המפיק המוזיקלי ניצן זעירא וצפריר ארן את חברת "מי"ם" ('מוזיקה יהודית מקורית') עבור יוצרים חוזרים בתשובה. כעבור כמה שנים פרש גיסין מהשותפות, אך המשיך לעסוק עם זעירא ביוזמות שונות בתחום המוזיקה היהודית. 
בשנת 2015 הקים יחד עם הרב דן טיומקין את עמותת "ביחד - תנועת בעלי התשובה בישראל" המפעילה את מרכז "מענה - הדרכה וסיוע לבעלי תשובה". בין חברי העמותה גם הרב אורי זוהר ואביתר בנאי. העמותה עוסקת בהדרכה מאוזנת לבעלי תשובה, בהפעלת אתר מענה, ופעילות תקשורתית, הכוללת את תוכנית הרדיו בירורי תשובה בקול ברמה, שאותה הוא הגיש יחד עם טיומקין.
באותה שנה הקים עם יזם ההייטק אילון תירוש, מבקר הקולנוע יאיר רוה וצבי שפיגל, טייס בדימוס ואיש חינוך, את מיזם ליבא, הכולל אתר תוכן העוסק ביהדות, תרבות, חברה ורוח, ובין השאר הפעיל גם מרכז תרבות  בשכונת נוה צדק בתל אביב, כמו גם בתים יהודים בהודו.

משפחתו

גיסין מתגורר בירושלים ונשוי לשפרה ולהם עשרה ילדים.
ישיבת זיכרון מיכאל

היסטוריה

בשנת 1968 הקים הרב שלום מאיר יונגרמן קרייה חרדית בזכרון יעקב הכוללת ישיבות קטנות ומתיבתות, כולם תחת הארגון מ.ל.ת - מרכז לחינוך תורני.
הישיבה נחנכה לקראת שנת הלימודים ה'תשמ"ט, בידי הרב יונגרמן ונקראה "זיכרון מיכאל" על שם אביו.  בראשות הישיבה הועמד הרב אלחנן אילן מילר, לאחר פרישתו בתום תקופת כהונה קצרה, מינה הרב יונגרמן שהיה מקורבו של הרב חיים שאול גריינימן, את הרב יוסף חיים בן דב, והרב ישראל מנחם הירשפלד, חתניו של הרב גריינימן לעמוד בראש הישיבה. המנהל הרוחני הוא הרב חיים שלום וייס, חתנו של הרב דב יפה.
הלימוד בישיבה מתנהל כמקובל בחוג חזון איש לאור דרכו בלימוד התורה של החזון איש. הלימוד הוא לפי "סוגיות", נושאים נבחרים במסכת כמקובל בישיבת סלובודקה בבני ברק, ולא לפי סדר דפי המסכת כמקובל בשאר הישיבות. בנוסף מושם דגש בישיבה על ידיעת ההלכה ושמירתה בקפדנות שהיא עיקר עבודת ה' בתפיסתו של החזון איש.
הישיבה מקבלת בחורים מכל הזרמים החרדיים שמעוניינים ללמוד בסגנון הלימוד המקובל בה, אך רוב התלמידים נמנים עם משפחות חוג חזון איש, בעיקר על החלק בו שנשמע לפסיקותיו של הרב חיים שאול גריינימן, שבנו הגדול הרב אברהם ישעיהו גר בקרבת הישיבה והשפעתו עליה רבה למרות שאינו נושא בה בתפקיד רשמי.
מאפיין נוסף בישיבה זו בשונה משאר ישיבות הליטאיות, שהישיבה מרשה ואף מעודדת נישואין בגיל צעיר כהמשך לשיטתו של החזו"א בעניין להקפיד להתחתן לפני גיל עשרים.

צוות הישיבה

מלבד ראשי הישיבה: הרב יוסף חיים בן דב, והרב ישראל מנחם הירשפלד, חתניו של הרב גריינימן. מכהנים בישיבה כר"מים: הרב יחיאל מיכל פישר; הרב אברהם קלמנוביץ; הרב אליהו בייפוס; הרב אליהו פוזן. והמשיבים: הרב אילון שמואל עזריאלי; והרב שמעון קויפמן. הרמי"ם וראשי הישיבה מכהנים ברוטציה, כדי לאפשר לכל אחד מהם תקופה בשנה ללימודיו הפרטיים.

מוסדות הקשורים לישיבה

לישיבה סניף קטן בבני ברק, במבנה ישיבת "אוהל יעקב" בשכונת זיכרון מאיר. בראשות סניף הישיבה מכהנים (לסירוגין) שניים מבניו של הרב חיים שאול גריינימן, הרב אליהו והרב יעקב גריינימן, וכן נכדו הרב שמואל ("מוקה") זילבר.
שתי ישיבות קטנות קשורות לישיבה: "תהילת-שלמה" בבני ברק, ו"דרכה-של-תורה" במודיעין עילית כמו כן בחורים רבים מגיעים מישיבת משכן התורה בבני ברק.
לבוגרי הישיבה מספר כוללי אברכים ייעודיים שהלימודים בהם תואמים לסגנון הלימוד בישיבה: בבני ברק, "כולל וילנא" בראשות הרב יוסף גריינימן (בן הרב חיים שאול גריינימן), וכולל נוסף בראשות הרב אברהם קלמנוביץ; במודיעין עילית, "כולל זיכרון גבריאל" על שם הרב גבריאל ריקליס, חמיו של הרב יונגרמן, בראשות הרב יחיאל לרר ורבנים נוספים.
אנה קלנדנינג

ביוגרפיה

קלנדנינג נולדה בצ'אפל היל  שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית.
בגיל 14, היא אובחנה כלוקה בחרדה ובדיכאון קשה.
קלנדנינג השתתפה בעונה התשיעית של America's Got Talent, והגיעה עד לרבע הגמר של התוכנית.
ב-26 בפברואר 2019, היא הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, Waves.
קלנדנינג מתגוררת בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית.
בורמידה (נהר)

מהלך הזרימה של הנהר

חלקו העליון של הנהר נקרא "ברמידה די מיללסימו" (Bormida di Millesimo). ליד העיר "ביסטניו" (Bistagno) הוא מתחבר לנהר "בורמידה די ספינו" (Bormida di Spigno) ומשם נשפך בצפון-מזרח אלסנדריה לנהר ה"טנרו".
מושע

מושע, משאע, מושה, מושעא או מושאע (בטורקית: muşah, מהמילה הערבית مشاع, מֻשַׁאע) הוא מושג מחוק הקרקעות העות'מאני של 1858 שהיה חלק מן המג'לה. המושג מקובל במדינת ישראל לתיאור בעלות משותפת על נכס מקרקעין על פי חוק המקרקעין (פרק ה'). 
פירוש השם משאע הוא "שותפות". שותפות כזו יכולה להיווצר כתוצאה מירושה, כאשר מספר יורשים ירשו יחד נכס שהיה בבעלות מוריש אחד, או מספר בעלי חלקות סמוכות שהפכו לשותפים בחלקה אחת חדשה בעקבות תוכנית איחוד וחלוקה, או כאשר הבעלות על הקרקע הייתה קהילתית והנהגת הכפר (המוח'תאר) או הנהגת החמולה חילקה כל שנה (או אחת למספר שנים) את הקרקעות שבחזקת הכפר בין בני הכפר או החמולה. אולם השותפות לא בהכרח מעידה על בעלות. למשל, בעל אדמה יכול היה להחכיר אותה למשפחה מסוימת וזו החליטה לחלק בינה לבין עצמה את השטח המוחכר לעיבוד משותף כמשאע. ברבות השנים התגלו מספר שיטות אחזקה משותפת מקרקע מעובדת ועד למרעה משותף. המשאע הקלאסי שמוזכר בדרך כלל בספרות הוא צורת עיבוד שלכל שותף יש חלק מסוים בקרקע (סהם) אבל אין לו קרקע מוגדרת כשלו משום שכל תקופה מסוימת, בדרך כלל שנתיים, המעבדים החליפו ביניהם חלקות. למרות שבעיניים מערביות השיטה נראתה לעיתים אווילית, הרי שבפועל, כפי שהציג החוקר עמוס נדן, הייתה זו שיטה מותאמת לצורכי הפלאחים ובמידת הצורך בוטל העיבוד בשיטת המשאע אפילו על ידי האיכרים/פלאחים בעצמם (פעולה שנקראת מפרוז). פרופסור דוד גרוסמן ופרופסור רות קרק חקרו את נושא המשאע בכלל ובארץ ישראל בפרט וכתבו סידרה מקיפה של מאמרים שהתפרסמו בכתבי עת וספרים בינלאומיים.
במפנה המאה העשרים, כ-70 אחוזים של הקרקעות המעובדות בארץ ישראל-פלשתינה היו אדמות משאע, אדמות שהיו בחזקתן של הקהילות הכפריות, והיו מחולקות מחדש מעת לעת. הרפורמה האגררית בתקופת המנדט פירקה חלק משותפויות המשאע. 
מאז חקיקת חוק המקרקעין ב-1969, פירוק שותפות במקרקעין מתבצע על פי הוראות החוק.
בנוסף בעיסקאות נדלן אשר בהן מעורבות דירות במושע הבנקים נוקטים עמדה של הטלת אחריות זיהוי הנכס על השמאים של הבנקים, נדיר למצוא שמאים שמסכימים לזהות נכס במושע, לכן בעיסקאות נדלן שנעשות מאז 2012 חלה תפנית והבנקים פחות נותנים משכנתאות לנכסים כאלה, הסייגים לדברים אלה הם כאשר לנכס יש תשריט או כאשר יש תקנון או הסכם לנכס.
בכניסה לעסקה שכזאת על הקונה לקחת בחשבון שהרכישה היא רכישה על בסיס מזומן ללא הלוואת משכנתא, ובנוסף רכישה כזאת עלולה להוות בעיה במכירת נכס שכזה.
משלחת לואיס וקלארק

משלחת לואיס וקלארק (באנגלית: Lewis and Clark Expedition) הייתה המשלחת היבשתית הראשונה שבה נחצתה אמריקה הצפונית, ממזרח היבשת אל חוף האוקיינוס השקט ובחזרה, מטעם ארצות הברית. את המשלחת, שפעלה בין 1804 ל-1806, הובילו סגן משנה מריוותר לואיס וסרן ויליאם קלארק, מצבא ארצות הברית שנעזרו באישה אינדיאנית, סקאג'וויה.
תומאס ג'פרסון הסביר את מטרת המשלחת:
מטרת המשימה שלכם היא לחקור את נהר המיזורי ויובליו העיקריים, שכן על ידי מסלולו וחיבורו עם מימי האוקיינוס השקט (בין אם נהרות קולומביה, אורגון, קולורדו או כל נהר אחר), עשוי לשמש נתיב התחבורה הימי הישיר והמעשי ביותר לרוחב היבשת לצורכי מסחר

המסע


לואיס וקלארק ערכו מסע בן 13,000 קילומטר במשך עשרים ושמונה חודשים. מספר שבועות לאחר רכישת לואיזיאנה, נתן נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון, שתמך בהתפשטות מערבה, הוראה לקונגרס של ארצות הברית להקציב 2,500 דולר על מנת "לשלוח קצינים נבונים וכעשרה עד שנים עשר גברים, לחקור אפילו עד האוקיינוס המערבי". על צוות המסע הוטל לחקור את הבוטניקה, השבטים האינדיאנים, הגאולוגיה ובעלי החיים של האזור.
אכלו משמנים

תוכן הפיוט

הפיוט בשונה ממרבית הפיוטים העוסקים בחגים, אינו עוסק בסיפור החג או בהלכותיו, אלא באופן היתולי בפרט שולי בו, סעודת החג, הפיוט קורא להרבות בסעודה ובמאכלים, הפזמון שלו חוזר ואומר כי לצורך סעודה זו, מכור או תשכור שטח תבואה של בית כור, זוהי דרישה מוגזמת כמו גם הבית העוסק בשתיית היין, על פיו יש להחליף כל שתיית מים בחג בשתיית יין.

לשון הפיוט ומטרתו עוררו עליו עוררין בקרב חלק מפוסקי ההלכה שהרי אין סעודת חנוכה מצווה כלל, כגון המהר"י ברונא שכתב כי: 
"עוד הגידו לי שמהר"ר אברהם הכהן לא רצה להניח הבחורים לנגן הזמר 'אכלו משמנים' על השלחן, לפי שמשמע כאילו נתקן על פי תלמידי חכמים, וזה אינו כלל, שהרי כתב מהר"ם שסעודת חנוכה אינה סעודת מצוה, והזמר מתחיל 'אכלו משמנים' וכו' עד 'תמכור לצורך חנוכה', משמע דסעודת מצוה היא"
, הרב אהרן וירמש (רב אשכנזי במאה ה-18), כותב בחריפות יותר: 
"ואגב אזכרה מה שהדפיסו זמר 'אכלו משמנים'… כל המבחין ישתומם להתערב שוא וכזב והבל שיש בו חטא בתוך סידורי קודש… ובילדותי שמעתי מאנשים חשובים חשבוהו לשחוק שמחברו היה מכת ליצים ופוחזים... ומי שבידו למחות למדפיסים הרי זה משובח"
בקרב שיטת החסידות היו שהכשירו את הפיוט בטענה כי קיימים בו כוונות ורמזים נסתרים, ביניהם רבי פנחס מקוריץ, ורבי יצחק יעקב רבינוביץ האדמו"ר מביאלא, אך האדמו"ר ממונקאטש רבי חיים אלעזר שפירא כתב כי לפיוט אין טעם וריח של תורה.
כנסיית רובע

בהיררכיה הכנסייתית, כנסיית רובע (בלטינית: parochia) היא כנסייה המשמשת כמרכזו הדתי של הרובע הכנסייתי, המהווה את אבן היסוד בהיררכיה זו, והכפופה לדיוקסיה. אין זהות בין כנסיית רובע לרובע עירוני. כנסיית רובע יכולה להיות גם בכפר או באחוזה. ברובע עירוני יכולות להיות מספר כנסיות רובע.
קיומה של כנסייה מתאימה אשר תתפקד ככנסיית הרובע הכנסייתי, הכרחי לתפקודו. על כנסיית הרובע לספק מענה לצרכים הליטורגיים, לכלול בדרך כלל אגן טבילה, תא וידוי (בזרמים הנוצריים שמקיימים וידוי) ובית קברות. מעבר לכך, אין כללים מחייבים בעניין גודלו ומראהו של מבנה כנסיית הרובע או הריהוט והעיטורים שבו, ואלה מושפעים מנסיבות שונות ובהן גודלו של הרובע, מספר המאמינים, מימון כלכלי ונתונים היסטוריים.

היסטוריה

תחילתם של הרבעים הכנסייתיים ושל כנסיות הרובע מתוארכת למאה ה-4, עת האמונה בנצרות התרחבה במידה כזו ששוב לא הייתה הצדקה לרכז את הפעילות הדתית בערים הגדולות בלבד, ואזורים כפריים זכו אט אט בכנסיות ובשירותי דת קבועים ועצמאיים משלהם. התהליך החל במזרח והתפשט עם הזמן למערב אירופה. בתחילה לא סומנו גבולות הרבעים ותחום שיפוטם. במהלך המאה ה-6 והמאה ה-7 הם זכו לכינויים "כנסייה כפרית" (ecclesia rusticana), "פרוכיטנה" (parochitana) או "דיוקסיס" (dioecesis), ולבסוף "פרוכיה" או "רובע" (parochia). החל במאה ה-8 החל תהליך של תיחום גבולות הרבעים, כך שהם כללו מבחינה גאוגרפית גם את אדמות המנזרים ואחוזות המלכים והאצולה; והיחידה הכנסייתית של הרובע הפכה למרכז החשוב ביותר של החיים הדתיים, ובמקרים רבים גם האזרחיים. פעמים רבות פעל גם בית ספר לצד כנסיית הרובע, ופעילות צדקה התרכזה בה. חלוקת הערים לרבעים הייתה איטית יותר, שכן באלה נשמר מעמדן של הקתדרלות או כנסיות האם. רק לקראת סוף המאה ה-11 החלו להיווצר רבעים כנסייתיים נפרדים בערים, וגם אלה לא מילאו תמיד אחר כל צורכי הרובע - בדרך כלל הטבילה המשיכה להתקיים רק בקתדרלה או בכנסיית האם.
שרון הכהן-בר

ביוגרפיה

הכהן בר נולדה וגדלה בקריית טבעון, אמה ויולה, מורה למוזיקה, הייתה הצעירה מבין ארבע בנותיה של תלמה ילין.
למדה משחק ודרמה בבית הספר של ניסן נתיב. כמו כן הכהן-בר היא בוגרת סמינר הקיבוצים במסלול הוראה בתיאטרון ובימוי תיאטרון לתואר B.E.D.
שחקה לראשונה את דמותה של "דודה לולה", קרובת משפחתו של אלכס מהקומדיה הרומנטית "אלכס חולה אהבה" שצולם בשנת 1985. באותה שנה השתתפה בסרט "כפפות" וכן בפרק השני של סדרת הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" לצד ששון גבאי. ב-1989 שיחקה בסרט "שדות ירוקים" בבימויו של יצחק צפל ישורון, בסרט האקשן "נשר הברזל 2" בתפקיד טייסת קרב סובייטית, והשתתפה בסרט "אש צולבת" בבימויו של גדעון גנני (המבוסס על סיפור הוצאתה להורג של חיה זיידנברג) לצד אריה אליאס ומכרם חורי. ב-1990 השתתפה בסרט "שורו" לצד משה אבגי וקרן מור ובסרט האמריקאי "cover up". ב-1995 השתתפה בפרק בודד (חלום ליל קיץ) של הסדרה "עניין של זמן", ובסרט "זיכרון דברים" של עמוס גיתאי לצד דוד ד'אור ואסי דיין. ב-2002 השתתפה בתפקיד ראשי בטלנובלה המצליחה "לחיי האהבה" לצד יהודה לוי, גיל פרנק, סופי צדקה ונתן רביץ וב-2003 שיחקה בתפקיד אורח בדרמה היומית אהבה מעבר לפינה. ב-2006 השתתפה בסדרה "אגדת דשא" לצד סמי הורי, גלית גיאת ואורי גבריאל. ב-2006 שוב שיתפה פעולה עם אסי דיין בסרט חופשת קיץ בבימויו של דוד וולך. ב-2007 שיחקה בפרק בסדרה "האי" בתור מישהי שליבי ואנה עובדות עליה.
החל משנת 2002 הכהן-בר היא כותבת ומורה לתיאטרון בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים.
נשואה למנהל הצוללת הצהובה בירושלים, אצ'ה בר ואמא של תומר בר וניצן בר.
ב-2014 שיחקה כתפקיד אורח בסדרה "עממיות", בתור פסיכולוגית.
אמריקנו (קוקטייל)

היסטוריה

האמריקנו הוגש לראשונה בשנת 1860 על ידי גאספר קמפרי שהקים את קבוצת קמפרי בקפה קמפרי. בתחילה, קוקטייל זה נודע בשם מילאנו-טורינו בגלל המקור של מרכיביו: קמפרי ממילאנו והורמוט האדום צ'ינזאנו מטורינו. בתחילת 1900 האיטלקים שמו לב כי אמריקנים רבים מזמינים את הקוקטייל הזה, על כן שונה שמו לאמריקנו.

אמריקנו בסרטים

אמריקנו הוא הקוקטייל הראשון שהזמין ג'יימס בונד בספר הראשון בסדרה של איאן פלמינג - קזינו רויאל.

בסרט רצח בעיניים בונד מזמין שוב את הקוקטייל הזה.
אנדרטת הקרב על בריטניה

מבנה האנדרטה

האנדרטה משתמשת במבנה איוורור שאורכו 25 מטרים והוא מצופה גרניט. המבנה שימש בעבר ארובת קיטור לרכבות שעברו מתחת לרציף בדרכן לתחנת הרכבת. במסגרת בניית האנדרטה נחצב מעבר דרך מרכז המבנה ונוצקו לוחות ברונזה המתארים את הקרב. במרכז האנדרטה פסל בגודל טבעי של טייס בדרכו למטוסו בפתיחת הקרב. על צידה החיצוני של האנדרטה רשומים בלוחות ברונזה שמות כל הטייסים שהשתתפו בקרב ההגנה על שמי בריטניה.
הפסל שנבחר להקמת האנדרטה הוא פול דיי, והנפחייה אשר יצקה את הפסלים היא מורסי סינגר בע"מ - אותה נפחיה אשר יצקה את האריות בכיכר טרפלגר.
קונרד דה לה פואנטה

קריירת מועדונים

דה לה פואנטה שיחק במחלקת הנוער של דאם, ובשנת 2014 הגיע למחלקת הנוער של ברצלונה. ב-1 בדצמבר 2018 ערך דה לה פואנטה את הופעת הבכורה שלו בברצלונה ב', קבוצת המילואים של ברצלונה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-78 בתיקו 2-2 ולנסיה ב', קבוצת המילואים של ולנסיה, במסגרת המחזור ה-15 בהליגה הספרדית השלישית.

קריירה בינלאומית

דה לה פואנטה היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20 לשנת 2019, וערך חמש הופעות בטורניר.

חיים אישיים

דה לה פואנטה ממוצא האיטי, ויש לו גם דרכון ספרדי.
מיכה פרידמן

ביוגרפיה

פרידמן נולד בנתניה. פרידמן התגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. שם עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. במלחמת יום הכיפורים שירת כלוחם בחטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים.
את דרכו הרדיופונית החל פרידמן ככתב בקול ישראל. בין היתר שימש ככתב לענייני תרבות ואמנות וכמגיש תוכנית אקטואליה. ב-1983 עבר לגלי צה"ל שם החל בהגשת "בוקר טוב ישראל", יומן הבוקר של גלי צה"ל. הוא הגיש את התוכנית לצד גולן יוכפז, אילנה דיין ומגישים נוספים. כאשר נשמעו קריאות לסגור את התחנה או לפגוע בעצמאותה ובתקציבה, יצא פרידמן להגנתה. הוא גם הביע את דעתו הנחרצת כי לא צריך לחול שינוי באופי של גלי צה"ל. עבודתו כמגיש יומן הבוקר הופסקה בשנת 2013, והוא הוחלף במגיש אסף ליברמן. בראיון לכתבת אמירה לם במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", טען פרידמן שהפסקת עבודתו הייתה על רקע עמדותיו השמאלניות.
בליל התקפת הטילים הראשונה על ישראל במלחמת המפרץ בינואר 1991, שידר פרידמן עם צבי לידר מהאולפן המשולב של גלי צה"ל וקול ישראל. במשך כשעה הם שידרו את נפילת הטילים בלי לקבל הנחיות מדובר צה"ל דאז נחמן שי.
את הקריירה הטלוויזיונית שלו החל פרידמן בהגשת התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1997-1994. עם עליית התוכנית "חדשות הספורט" לשידור בערוץ הספורט בשנת 1998, היה פרידמן מראשוני מנחיה לסירוגין עם יורם ארבל. לאחר חצי שנה הם הוחלפו באלי אילדיס.
בשנת 1997 עלתה לשידור בערוץ 2 תוכנית הבוקר "קפה טלעד" של הזכיינית "טלעד", ופרידמן תחילה הנחה אותה לצד הזמרת ירדנה ארזי. אולם זמן קצר לאחר שעלתה לשידור, נתגלעו חילוקי דעות מקצועיים בין המנחים. פרידמן פרש מהנחיית התוכנית ואת מקומו תפס העיתונאי דב גיל-הר.
במסגרת תפקידו ככתב בגלי צה"ל היה פרידמן העיתונאי היחיד שנכח ודיווח בעת יציאת כוחות צה"ל מלבנון בשנת 2000.
בזכות קולו הרדיופוני הייחודי החתימה אותו חברת "פרטנר" ("אורנג'" הישראלית) על חוזה בלעדי להקלטת ג'ינגלים רבים לרדיו. בהתאם לחוזה הוא גם תרם את קולו גם למערכת ניתוב השיחות בחברה. תנאי החוזה שלו אוסרים עליו לעבוד עם חברה אחרת.
פרידמן שימש כקריין בתוכנית "הדוגמניות" בערוץ 10 בשנים 2008-2005.
בספטמבר 2013 פרש פרידמן מגלי צה"ל ומהגשת תוכנית הבוקר שלה ברדיו "בוקר טוב ישראל". בראיון לעיתון "ידיעות אחרונות" אמר פרידמן כי מפקד התחנה ירון דקל פעל להביא לפרישתו.
היה שותף עם אמיר אורן לביצוע תחקירים וראיונות בסדרה בת 4 פרקים "לא תשקוט הארץ", ששודרה בערוץ 8 ובערוץ הראשון בסוף שנת 2013, לציון 40 שנה למלחמת יום הכיפורים.
באוקטובר 2017 כתב על פגישותיו עם רחבעם זאבי ועל פגישתו האישית עם חיילת שטענה כי נאנסה על ידו, וחיזק את העדויות שהובאו בתחקיר של עמרי אסנהיים באפריל 2016.

חיים פרטיים

נשוי לשרית ואב לשלושה. מתגורר בגבעתיים.
אוניית דגל

אוניית דגל היא האונייה המובילה בשייטת או בצי אוניות מלחמה. בדרך כלל זוהי אונייה בעלת מאפיין ייחודי: גדולה, מהירה, חדישה, בעלת החימוש הכבד ביותר, או מפורסמת מסיבה אחרת. האונייה היא האונייה המובילה משום שבה נמצא הקצין הבכיר ביותר, המפקד על השייטת או הצי שבה נמצאת האונייה. מקור השם נובע מהמנהג להניף את דגל הדרגה על תורן האונייה שבה הוא נמצא. בשל כך, ההגדרה "אוניית דגל" היא הגדרה משתנה: אוניית הדגל היא כל אונייה שבה נמצא האדמירל. עם זאת, בדרך כלל אוניית הדגל היא אונייה גדולה ומהירה, הן בשל הצורך במגורים ומקום למטהו של האדמירל, והן בשל הצורך של הקצין הבכיר להיות בלב הקרב, במהירות וללא סיכון מיותר.
בימי אוניות הקו היו אוניות הדגל בדרך כלל אוניות מן הדרג הראשון. האדמירל היה מתמקם במגורים בחלקה האחורי של האונייה, יחד עם קציני מטהו. דוגמה לכך ניתן לראות עד היום באה"מ ויקטורי, אוניית קו בצי הבריטי מזמן המלחמות הנפוליאוניות, שהתפרסמה במיוחד כאוניית הדגל של האדמירל הוריישו נלסון בקרב טרפלגר. ויקטורי, הנמצאת כיום במבדוק בפורטסמות' שבבריטניה, משמשת גם כיום כאוניית הדגל של מפקד צי הבית (Home Fleet) בצי הבריטי.
עם התפתחות הלוחמה הימית במאה העשרים, גדלו ממדיהן של רוב אוניות המלחמה, כך שרובן היו יכולות לארח על סיפוניהן מפקדים בכירים. מכיוון שכך, השתנה אופייה של אוניית הדגל. בזמן מלחמת העולם השנייה העדיפו אדמירלים אוניות מהירות על פני אוניות גדולות יותר. במקביל, התקדמות דרכי התקשורת בין אוניות, ומאוחר יותר צורכי המיחשוב, הביאו לפיתוח אוניות ייעודיות לשליטה ובקרה.

חיל הים הישראלי

המונח המקביל לאונית דגל בחיל הים הישראלי הוא  "ספינת חפ"ק". מטבע הדברים ספינות החפ"ק הישראליות הן סטי"ל מדגם סער 5, בזכות היותן הספינות הגדולות והמתקדמות ביותר של חיל הים. לרוב פיקוד על הכוח הימי בעתות מלחמה מופקד בידי מפקד שייטת 3 וההחלטה למינוי ספינה בה ימוקם החפ"ק נמצאת בידיו.

שימוש בתחומים אחרים

המונח "אוניית דגל" או "ספינת דגל" חדר לשפה הנפוצה, כמושג שמשמעותו הפריט, או המוסד, החשוב או המוביל בקבוצתו. בנוסף הפך המושג לשם תואר למוצר, מותג, אתר או שירות כלשהו, שהם המובחרים ביותר הניתנים על ידי חברה מסוימת. כך למשל ניתן למצוא סוג רכב שהוא "אוניית הדגל" של החברה, המכונית היוקרתית ביותר, אם כי לא בהכרח היקרה ביותר (כמו מרצדס בנץ דגם S, או יגואר XJ). בדומה, קיימות "חנויות דגל" של רשתות חנויות. חנות דגל היא חנות הממוקמת בדרך כלל באזור קניות מרכזי, המושך אליו מספר רב של קונים, ובדרך כלל גם קונים בעלי הכנסה גבוהה. קנייה בחנויות כאלה נחשבת למעין סמל סטטוס, הן גדולות יותר מאחיותיהן ברשת ונחשבות יוקרתיות יותר.
צוצי

עלילה

דוד, שאמו מתה ממחלה סופנית בורח לאחר מותה יחד עם כמה ילדים אל הרחוב. כמה שנים לאחר מכן שמו הופך לצוצי, והוא הופך למנהיג של חבורת נערים המבצעת מעשי פשע. מחלוקת בינו לבין בוסטון, אחד מחברי הכנופיה על רקע רצח נשדד במהלך שוד הופכת לריב המותירה את בוסטון מדמם לאחר שהוכה על ידי צוצי. מאוחר יותר יורה צוצי במהלך גניבת רכב בפומלה, אישה צעירה, ותוך כדי נסיעה ברכב הגנוב מגלה כי במושב האחורי נותר תינוק בן 3 חודשים. צוצי נוטש את הרכב ולוקח איתו את התינוק. בהמשך פומלה מתארת לצייר המשטרה את דיוקנו של צוצי, ודיוקן זה מתפרסם בעיתונים.
לאחר שצוצי מבין כי הוא מתקשה לטפל בתינוק בעצמו, הוא מכריח את מרים, אישה אותה רואה בתור למים לה תינוק גדול יותר, להניק את צוצי. כשהוא מגיע בפעם השנייה מבקשת ממנו מרים לטפל בתינוק בעצמה. צוצי שהחל להתייחס אליה יפה יותר מסכים.
באחת הפעמים שהוא מגיע אל מרים היא אומרת לו שהיא יודעת מאיפה יש לו את התינוק, ומבקשת להחזיר אותו אל הוריו. צוצי מסכים ומגיע לבית ההורים. כשהוא מגיע לבית אומר לו ג'ון, הבעלים, כי ישאיר את התינוק מחוץ לשער. בה בעת מגיעה המשטרה. השוטרים יוצאים עם אקדחים שלופים ומאיימים על צוצי שאם לא יניח את התינוק הם יירו בו. ג'ון מבקש מהם להניח את האקדחים כדי שייקח בעצמו את התינוק מצוצי. מיד לאחר מכן, צוצי מסגיר את עצמו למשטרה.
אורתודוכסים לוד

היסטוריה

אורתודוכסים לוד נוסדה בשנת 2003 על ידי סוסו מונייר. עם הקמתה ובראשית דרכה הייתה הקבוצה מורכבת כולה משחקנים ערבים - נוצרים תושבי לוד ונחשבה למייצגת של הקהילה הערבית-נוצרית (האורתודוקסית) בעיר. במשך השנים היא הפכה ליותר ויותר מעורבת ונכון לשנת 2011 נותרו בה רק שני שחקנים ערבים-נוצרים, הקפטן פאנוס והמגן השמאלי זיתונה. עם זאת, פאנוס מרגיש עד היום שהוא והקבוצה מייצגים את המיעוט הנוצרי בארץ: "...זו מסגרת של נוצרים, שאין הרבה כמוה, זה נותן לך גאווה מסוימת שאתה מייצג את הקהילה.".
בשלוש השנים הראשונות שלה שיחקה הקבוצה בליגה ג', אחר כך עלתה לליגה ב' בה שיחקה שוב, במשך שלוש שנים ובשנת 2011 היא העפילה לליגה א'. בעונתה הראשונה בליגה זו, היא סיימה במרכז הטבלה. בתום עונת 2012/2013 ירדה לליגה ב', אולם לא נרשמה לליגה בעונה הבאה והתפרקה.

אצטדיון

הקבוצה אירחה את משחקי הבית שלה באצטדיון העירוני בלוד, המכיל כ-4,000 מושבים.

אזכורים בתרבות

אורתודוכסים לוד מוזכרת באחת הסצנות בקומדיית הכדורגל הישראלית משנת 2014 שושנה חלוץ מרכזי.
ג'נספורט

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1967 בסיאטל, וושינגטון. על ידי מורי פלץ, אשתו ג'ניס(ג'אן) לואיס (שעל שמה נקראת החברה) ואביו נורמן פלץ.
בשנת 1986 רכשה חברת VF את חברת האם של ג'נספורט.
מטה החברה של JanSport נמצא באלמדה, קליפורניה, במשרדי VF Outdoor, שם הם חולקים משרדים עם מחלקות מקבילות של המותגים The North Face ו Lucy. הם מחזיקים מחסן בעיר Appleton, ויסקונסין, שבו יושבת חטיבת הלבשה שלה(collegiate apparel).
יחסי איראן–גמביה

ניתוק הקשרים בין שתי המדינות

ב-23 בנובמבר 2010, גמביה ניתקה פתאומית את כל יחסיה הדיפלומטיים עם איראן וכל הבכירים האיראנים אשר שהו במדינה הוכרחו לעזוב אותה תוך 48 שעות. הודעת משרד החוץ הגמבי על ההחלטה לא כללה שום עילה רשמית לניתוק היחסים, אבל "מקורות המקורבים למשרד" אמרו כי גמביה ניתקה את יחסיה עם איראן עקב החרמה ניגרית של טילים איראניים שעשו דרכם לגמביה.
עלא א-דין בורוג'רדי, יו"ר ועדת החוץ וביטחון הפנים של המג'לס, ייחס את הפעולה ללחץ גדול של ארצות הברית, שרצתה ליצור בידוד דיפלומטי לאיראן באותה התקופה.
המטבח הרומני

המטבח הרומני משלב מספר השפעות תרבותיות, וניכר בו מיזוג התרבויות השונות שהשפיעו על תולדותיה של רומניה. המטבח הרומני מושפע בעיקר מן המטבח הבלקני והמטבח הטורקי, אולם קיימות בו גם השפעות רחוקות יותר, למשל מן המטבח הגרמני והמטבח ההונגרי. בניגוד למטבח הטורקי, אשר אופיו מוכתב בין היתר מחוקי האכילה באסלאם (חלאל), המטבח הרומני מרבה להשתמש בבשר חזיר, האסור על פי האסלאם.

מסורות

אכילה ממלאת תפקיד חשוב בתרבות ובמסורת הרומנית, וקיימים פתגמים רבים העוסקים במזון. חלק מן המתכונים נובעים ממסורות ארוכות בשנים, עוד מימי הרומים. כך, למשל, קיימת עוגה בשם plăcintă, אשר ככל הנראה נובעת עוד מימי הרומאים והשימוש המקורי במילה placenta (שכיום מציינת שליה).

המטבח הרומני בישראל

העולים מרומניה הביאו עימם את המסורות הקולינריות, אשר בקרב משפחות שומרות כשרות הושפעו גם מן המטבח היהודי-אשכנזי, ובכלל זאת הכנת גפילטע פיש, דג מלוח ורגל קרושה. 
בישראל מסעדות רומניות היו מן המסעדות ה"אתניות" הראשונות שהופיעו במדינה, ושירתו בעיקר את בני העדה. בין המסעדות הרומניות בישראל סמי וסוסו בשוק העירוני של באר שבע ומסעדת הניצחון לשעבר באשקלון.
המשכוכית

מבוא לעלילה

גיבורת הספר, ד"ר סנדרה פוסטר, חוקרת אופנות. החברה המעסיקה אותה, חברת "היי-טק", רוצה לדעת כיצד לחזות אופנות, וזאת על מנת ליצור אופנה בעצמה. בזמן שד"ר פוסטר לומדת ומנתחת אופנות בשיטתיות, חברת "היי-טק" בעצמה עוברת שטף של אופנות ניהול. במקביל, ההנהלה מעוניינת שאחד החוקרים בחברה יזכה ב"מענק נייבניץ" המסתורי - פרס דמיוני, המוענק ללא קריטריון ברור, בדומה למענק המצוינות של תוכנית עמיתי מקארתור. במקביל, על העובדים להאבק בכאוס שנוצר בעקבות גיוסה של "המזכירה מהגיהנום".

עלילה

החוקרים מבצעים ניסויים בכבשים, לאחר שלמדו שהן מובלות על ידי "משכוכיות".
אלו הן כבשים שהן "בלתי ניתנות להבחנה משאר הכבשים שבעדר, אלא שהן מעט יותר חמדניות, מעט יותר מהירות, מעט יותר רעבות, מעט לפני העדר". באופן דומה, מי שמתחיל אופנות חדשות הם אנשים אשר, מבלי לדעת זאת, הם קצת לפני העדר.
בספר זה ויליס נותנת גרסה משלה לסיפור של רוברט בראונינג בשם "Pippa Passes". בסיפורו של בראונינג, אשר מוזכר באופן מפורש ב"המשכוכית", פיפה, נערה חייכנית, עוברת ליד אנשים בכפר משפיעה על כולם לטובה. בסיפורה של ויליס, ה"מזכירה מהגיהנום" פליפ, משפיעה גם היא על כל הסובבים אותה, אם כי לא בשמחה ולא תמיד לטובה.