google/wiki40b huggingface dataset:
דבי סטייבנו

ביוגרפיה

סטייבנו נולדה בגלדווין שבמישיגן, עיירה הממוקמת בצפון המדינה. אמה היא אנה לבית הולמרק, ואביה הוא רוברט גריר. היא גדלה בקלייר, עיירה הנמצאת מערבית לגלדווין, ולמדה לתואר ראשון באוניברסיטת המדינה של מישיגן ב-1972 וכן לתואר שני בעבודה סוציאלית ב-1975.
בשנת 1979 נבחרה לחברה בבית הנבחרים המדינתי של מישיגן וכיהנה בו עד 1990, והייתה לאישה הראשונה אשר עמדה בראש בית מחוקקים זה. לאחר מכן כיהנה בסנאט של מדינת מישיגן עד 1994. באותה שנה ב-1994 התמודדה בפריימריז הדמוקרטים כדי לזכות במועמדות למושל המדינה, אך הפסידה בהם ולבסוף נבחרה למועמדת לסגן המושל. בסופו של דבר המועמד הדמוקרטי, הווארד וולפ, יחד עמה, הפסיד ליריבו הרפובליקני.
ב-1996 החליטה להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-8 של מישיגן. היא הביסה את יריבה הרפובליקני, חבר הקונגרס המכהן דיק קרייזלר, ונבחרה לשרת כחברה בבית הנבחרים. היא נבחרה בשנית ב-1998. בשנת 2000 לא רצה לכהונה שלישית נוכח שאיפתה לאתגר את הסנאטור הרפובליקני המכהן ספנסר אברהם. היא ניצחה בפריימריז הדמוקרטים ללא תחרות, וגברה על יריבה הרפובליקני בבחירות הכלליות לאחר מרוץ צמוד. סטייבנו נבחרה בשנית לכהונה שנייה ב-2006,לכהונה שלישית ב-2012, וכן לכהונה רביעית ב-2018.
בסנאט היא כיהנה כיושבת ראש הוועדה לחקלאות בשנים 2011–2015. עם פרישתו של הסנאטור הוותיק קארל לוין בינואר 2015, הפכה סטייבנו לסנאטורית הבכירה ממדינת מישיגן.
סטייבנו היא גרושה בשנית. יש לה שני ילדים מנישואיה הקודמים וכן ילדה חורגת. היא מתודיסטית באמונתה.
ז'וסקן דה פרה

חייו האישיים

נראה שדה פרה נולד בשנת 1450 בארצות השפלה הבורגונדיות, בשטח שנמצא כיום בבלגיה או בצרפת (המיקום המדויק אינו ידוע). השם "ז'וסקן דה פרה" הוא גרסה מצורפתת של השם הפלמי "ז'וסקה ון דה פלדה" ("ז'וסקה" הוא לשון הקטנה לשם הפלמי "יוזף"). הוא היה תלמידו הבולט של יוהנס אוקכם, מלחין בעל השפעה רבה בפני עצמו. הוא נסע לאיטליה, ובשנים 1459–1472 היה זמר בקתדרלת מילנו ומאוחר יותר זמר בחצר הדוכסית של משפחת ספורצה במילנו. לאחר זמן מה עבר לרומא, שם התקבל למקהלת האפיפיור בשנת 1486 ונשאר בה יותר מעשר שנים. בהמשך עבד דה פרה אצל לואי ה-12, מלך צרפת. אחר כך חזר לאיטליה ועבד בתור מאסטרו די קאפלה תחת חסותו של ארקולה ד'אסטה, דוכס פרארה, וקיבל את השכר הגבוה ביותר ששולם אי פעם לנושא משרה בחצר. ב-1504 חזר ז'וסקן לצרפת ועבד כפרובוסט של נוטר-דאם בקונדה-סור-ל'אסקו, שם נשאר עד שנפטר בשנת 1521.

יצירתו

כמו אוקכם, דה פרה השתמש בהרמוניות מורכבות ובשיטות מתוחכמות. הוא הושפע, בין השאר, מסגנונות צפוניים (מארצות השפלה), ודרומיים (מאיטליה). הוא השתמש בטכניקה של ציור מילים, שמתאימה את צלילי המוזיקה למשמעות המילים. המוזיקה של דה פרה הייתה רגשית בנוגע לטקסט, כך שהמאזין יכול היה לקבל מושג איזו מוזיקה זו לפי צליליה. דה פרה היה מראשוני המלחינים שהשתמשו בתנ"ך כמקור למוטטים. 
דה פרה כתב בין השאר מיסות (הוא השתמש בשיטת המיסה הפארודית, בה היו קטעים מיצירה קיימת, חילונית או דתית שהיוו מקור ליצירה חדשה), מוטטים, שאנסונים ועוד יצירות רבות.
טובולסק

היסטוריה

טובולסק הוקמה בשנים 1585–1586 על ידי חייליו של ירמק הקוזאק במהלך הפלישה לסיביר. בשל מיקומה הגאוגרפי באמצע הדרך למזרח הרחוק ומרכז אסיה החלה העיר לשגשג בזכות המסחר עם סין ובוכרה. לאחר שכבשו מהשוודים את פולטבה בשנת 1709, שלחו הרוסים שבויים רבים לטובולסק. עד היום ניתן למצוא בקרב תושבי העיר צאצאים לשבויים הללו.
חשיבותה של העיר ירדה לאחר תום בניית מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית, שפסחה על העיר.
לאחר מהפכת פברואר בשנת 1917 הובאו הצאר ניקולאי השני ומשפחתו להתגורר בעיר. לאחר שהתקרב הצבא הלבן לעיר בשנת 1918, העבירו הבולשביקים את הצאר ומשפחתו ליקטרינבורג, שם הם הוצאו להורג וכך באה לקיצה שושלת רומנוב.
חג לאומי

בישראל

החג הלאומי של ישראל הוא יום העצמאות, אשר מועדו נקבע לפי התאריך העברי של יום הכרזת המדינה. ביום שלפני יום העצמאות מציינים את יום הזיכרון. בחוק מוגדרים מועדים נוספים אשר זוכים לציון ממלכתי: יום ירושלים,  יום העלייה, יום הזיכרון לשואה ולגבורה ויום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן, וכן ימי זיכרון לאישים ציבוריים, כגון יום הרצל, יום זאב ז'בוטינסקי ויום הזיכרון ליצחק רבין.
אנדרו גאוור

ביוגרפיה

גאוור נולד באינטרי שבמרזיסייד קרוב לליברפול בצפון-מערב אנגליה. הוא למד בבית הספר היסודי דייבנהיל באינטרי ובבית הספר התיכון גרייט סאנקי בצ'שייר. בכיתה ט' החל לשחק והופיע במחזות ובהפקות מוזיקליות של בית הספר. הוא נרשם ללימודים בקולג' בארו הול, וכשלמד לבחינות A levels הצטרף לתיאטרון חובבים. גאוור סיים תואר בבית הספר לדרמה של אוקספורד, וזכה בפרס היוקרתי Spotlight Prize לשחקן הטוב ביותר ביולי 2010.
במרץ 2011 הופיע גאוור לראשונה בטלוויזיה הבריטית בסדרה "מונרו" של ITV בתפקיד ד"ר אנדרו מולרי, רופא מנתח בהתמחות. כדי להתכונן לתפקיד הוא צפה בשני ניתוחי מעקפים כשהוא עומד ליד המנתחים. גאוור השתתף בשתי העונות של הסדרה, כשבעונה השנייה קודם בתפקיד ועבד עם אליסטר גילספי (בגילומו של ניל פירסון).
באותה שנה הופיע גאוור בשידור הטלוויזיוני של המחזמר "Frankenstein's Wedding... Live in Leeds", עיבוד מודרני לרומן "פרנקנשטיין" מאת מרי שלי. התוכנית לא הוקלטה אלא שודרה בשידור חי בערוץ BBC Three לפני קהל של 12,000 צופים בקירקסטול אבי.
ב-2012 הצטרף גאוור לצוות השחקנים של הסדרה "כמעט אנושיים" בעונה הרביעית בתפקיד הערפד ניק קאלטר. העונה צולמה בבארי שבוויילס ביולי 2011 ושודרה ב-2012. על הופעתו בסדרה זכה גאוור לשבחי המבקרים. באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני הקומית "עברייני על" של ערוץ E4, והופיע בתפקיד סייפרט במחזה "The Conquest of the South Pole" מאת מאנפרד קרג' בתיאטרון ארקולה. ברדיו שיחק גאוור בתפקיד לופין בקומדיה "Diary of a Nobody", עיבוד של אנדרו לינץ' לרומן הוויקטוריאני מאת וידון וג'ורג' גרוסמית', ששודר ברדיו 4 של ה-BBC.
ב-2013 הופיע גאוור בתפקיד שרלוק הולמס בעונה השישית של סדרת הדרמה "התעלומות של הבלש מורדוק". בעונה השביעית של סדרה חזר וגילם שוב את אותה דמות. אחרי הופעת קמע בסדרה "הבורג'ס" של שואוטיים, שיחק גאוור בתפקיד לורד סטריינג בשני פרקים במיני-סדרה "מלכה לבנה" של ה-BBC.
ב-2014 שיחק גאוור בסרט הבכורה של ג'ון סטיוארט כבמאי "Rosewater", בתפקיד ג'ימי. באותה שנה הופיע בעונה השנייה של סדרת הדרמה "הכפר" של ה-BBC בתפקיד גילברט הנקין, ובעונה השנייה של סדרת הפשע "אנדוור" של ITV בתפקיד ניקולס מאיירס.
ב-2015 לוהק גאוור לתפקיד קליגולה בדרמה "A.D. The Bible Continues" של רשת NBC. אחר כך שיחק בתפקיד מארק, בנקאי צעיר, במיני-סדרה בת שלושה חלקים של ה-BBC בשם "קפיטל" המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'ון לנקסטר.
ב-2016 הופיע גאוור בתפקיד וינסטון סמית' בעיבוד לתיאטרון של הרומן הדיסאוטופי "1984" מאת ג'ורג' אורוול בתיאטרון פלייהאוס בלונדון. עוד גילם את הנסיך צ'ארלס סטיוארט בעונה השנייה של סדרת הדרמה ההיסטורית "זרה" המבוססת על סדרת רבי המכר של דיאנה גבלדון.
בהמשך שיחק גאוון בסדרת הדרמה של נטפליקס "מראה שחורה". הפרק "Crocodile" בבימויו של הבמאי האוסטרלי ג'ון הילקוט, ועוסק בהתקן המשמש לשליפת זכרונות אישיים. בדצמבר 2017 פורסם שגאוור יגלם את עזרא ספורנרוז, יורש של משפחה עשירה, בסדרת הפנטזיה "קרניבל רואו" בהפקת אמזון.

קריירה מוזיקלית

גאוור הוא חבר בלהקת הרוק "אמרסון". הוא זמר וכותב שירים, ולדבריו הוא מעריץ שרוף של הביטלס. הלהקה ניגנה פעמים אחדות במועדון The Cavern Club בליברפול שם התגלו הביטלס.
הקבוע הקוסמולוגי

הקבוע הקוסמולוגי (באנגלית: Cosmological constant) הוא קבוע פיזיקלי שיכול להתווסף למשוואות השדה של איינשטיין מבלי להפר את עקרונות תורת היחסות הכללית. קבוע קוסמולוגי חיובי גורם לכוח שפועל בכיוון הפוך לכוח הכבידה.
הקבוע הקוסמולוגי הוצג על ידי אלברט איינשטיין זמן קצר לאחר גיבושה של תורת היחסות הכללית על מנת לאפשר פתרון שלה שמתאר יקום סטטי. רעיון קיומו של קבוע קוסמולוגי נזנח לאחר שהתברר כי היקום מתפשט, ורק בסוף המאה ה-20 עם גילוי התפשטותו המואצת של היקום הועלתה האפשרות כי קבוע קוסמולוגי חיובי וקטן מסביר את המדידה החדשה, ובכך זכה הקבוע הקוסמולוגי לעדנה מחודשת.

עבודתו של איינשטיין

משוואות פרידמן הנובעות ממשוואות השדה של איינשטיין מתארות את השתנות גודלו של היקום לאורך הזמן. אם הקבוע הקוסמולוגי אינו קיים (גודלו שווה לאפס) אז הפתרון של משוואות פרידמן מתאר יקום מתפשט. לאחר פרסום תורת היחסות הכללית נטה איינשטיין לחשוב שהיקום סטטי, כלומר אינו מתרחב ואינו מתכווץ אלא קבוע בגודלו. הוא הבין בשנת 1917 שהצגת קבוע קוסמולוגי חיובי תיצור אפקט הפוך לכבידה ותאפשר פתרון סטטי למשוואות פרידמן.
לקראת סוף שנות ה-20 של המאה ה-20 התרבו העדויות על כך שהיקום מתפשט, ובמיוחד ראויה לציון עבודתו של אדווין האבל שמדד את אפקט ההסחה לאדום באורן של גלקסיות רחוקות וניסח את חוק האבל. איינשטיין השתכנע כי היקום אכן מתפשט והבין שכבר אין צורך בקבוע הקוסמולוגי כדי לתאר את מבנה היקום. באותה תקופה אמר איינשטיין שרעיון הקבוע הקוסמולוגי היה "השטות הגדולה ביותר בחיי" ("biggest blunder of my life").
בהנחה שמקורו של היקום במפץ הגדול, ובהיעדר קבוע קוסמולוגי, היקום מתפשט בקצב הולך וקטן, כלומר התפשטותו מואטת לאורך הזמן. התפשטות מואטת זו התיישבה עם התצפיות השונות, ורק לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 עם השיפור ברמת הדיוק של מכשירי המדידה האסטרונומיים ניתן היה לבחון את קצב התפשטות היקום על מנת להבחין בין התפשטות מואטת והתפשטות מואצת.

אנרגיה אפלה

בשנת 1998 התגלה כי היקום מתפשט בקצב הולך וגדל. כוח הכבידה פועל תמיד ככוח משיכה, ועל מנת להסביר את התפשטותו המואצת של היקום יש צורך להניח כי קיים גורם נוסף הפועל בכיוון הפוך לכבידה. האנרגיה שאחראית להאצת התפשטות היקום זכתה לכינוי אנרגיה אפלה. בעקבות הגילוי התעורר הצורך לבדוק אם מקורה של האנרגיה האפלה בקבוע קוסמולוגי חיובי שיכול ליצור אפקט דומה.
אנרגיה אפלה צפויה להשפיע גם על קרינת הרקע הקוסמית. בעזרת בדיקת אי האחידות של קרינה זו ניתן להכריע לגבי אופי האנרגיה האפלה ולקבוע אם מקורה בקבוע קוסמולוגי. המדידות של קרינת הרקע הקוסמית שנעשו על ידי לוויין המחקר WMAP יחד עם מדידות של ניסויים נוספים תומכות בטענה לפיה האנרגיה האפלה נובעת מקיומו של קבוע קוסמולוגי. מודלים אחרים של אנרגיה אפלה, כמו למשל מודל "היסוד החמישי" (quintessence), לא התאימו לתוצאות.
גודלו של הקבוע הקוסמולוגי המתאים להתפשטות הנצפית של היקום קטן לאין שיעור יחסית לגדלים פיזיקליים אחרים. לפי המדידות, ערכו של הקבוע הקוסמולוגי ‎10⁻²⁹‎ גרם לסמ"ק או ‎10⁻¹²⁰‎ ביחידות פלאנק המצומצמות. חוסר היכולת להבין את מקורו של קבוע קוסמולוגי כה קטן זכה לכינוי בעיית הקבוע הקוסמולוגי, ואף הוביל לדיון אודות העקרון האנתרופי כפתרון אפשרי לבעיה.
מוחמד אבן עבד אל-והאב

רקע

אבן עבד אלוהאב נולד ככל הנראה בשנת 1703 לשבט הערבי בנו תמים באלעוינה, כפר באזור נג'ד בסעודיה. הוא החל ללמוד אסלאם בגיל צעיר, בעיקר עם אביו, עבד אלוהאב. משפחתו הייתה חברה באסכולה החנבלית של המשפט המוסלמי. הוא למד בבצרה (בדרום עיראק) עם מלומדים מוסלמים, הוא העיד על עצמו שביקר בערים הקדושות מכה ואלמדינה ואף ביצע את מצוות העליה לרגל ולימוד עם חכמים אסלאמיים שם. 
במכה, המופתי החנבלי, אבן הומאידי, הבחין באבן עבד אלוהאב כתלמיד עני, יהיר והתריס מול מוריו, דבר שהדאיג את אביו. כתוצאה מכך, אבן עבד אלווהאב לא סיים את לימודיו, אך לא ידוע האם הועף מבית הספר או שפשוט נשר.
באלמדינה, למד תחת מוחמד חיה אלסינדהי אותו הכיר דרך מורה שנה קודם לכן. היה זה אלסינדהי שלימד את אבן עבד אלוהאב לדחות את ההערצה הפופולרית לקדושים וקבריהם. אף על פי כן, כמעט כל המקורות ההיסטוריים מסכימים כי הרעיונות הרפורמיסטיים שלו גובשו בתקופתו בבצרה. בשנת 1740 הוא חזר לבית בו גדל והחל לגבש סביבו מעגל של מאמינים, ביניהם השליט המקומי, עת'מאן אבן מועמר. בתמיכתו של אבן מעמר, החל אבן עבד אלוהאב ליישם כמה מהרעיונות שלו לרפורמה. ראשית, בצטטו תורת האסלאם האוסרת תפילה בקבר, הוא שיכנע את אבן מעמר להרוס את קברו של זיד אבן אל ח'טאב, בן לוויה של מוחמד, אתר שהיה נערץ על ידי המקומיים. שנית, הוא הורה על מוות בסקילה על ניאוף, מנהג שנעשה נפוץ באזור והוא עצמו ארגן את סקילתה של אישה שהודתה בניאוף.
פעולות אלה זכו לתשומת לב של סולימאן אבן מוחמד אבן ג'וריר משבט בני חאלד, העומד בראש שבטי אלחאסה וקטיף, שהחזיק השפעה משמעותית בנג'ד. אבן ג'וריר איים על אבן מועמר שהוא לא יאפשר לו לגבות מס קרקעות תמורת כמה נכסים שהיו בבעלותו של אלחאסה אם הוא לא יהרוג את אבן עבד אלוהאב. אמנם אבן מעמר סירב לעשות זאת, אך אבן עבד אלוהאב נאלץ בכל זאת לעזוב.

ההסכם עם אבן סעוד

לאחר סילוקו מן אלעוינה, אבן עבד אלוהאב הוזמן להתיישב בדירייה השכנה על ידי השליט שלה מוחמד אבן סעוד. עם הגיעו לדירייה, מוחמד אבן סעוד ומוחמד אבן  עבד אלווהאב הסכימו כי יחד, הם יחזירו את הערבים אל עקרונות ה"אמת" של האסלאם כפי שהם ראו אותו. ההסכם, שנחתם בשנת 1744 ובעקבותיו נכבש חבל הארץ נג'ד, היווה את תחילתה של המדינה הסעודית הראשונה (האמירות של דירייה) והמנוע הדתי-אידאולוגי לפעולתה. אמירות זו פעלה עד לשנת 1818 והיוותה את הבסיס לערב הסעודית של היום.
תפנות

תפנות היא אלת המים המשקעים והטל במיתולוגיה המצרית. פירוש שמה הוא "המים". 
תפנות מתוארת כדמות אישה עם ראש לביאה, או כלביאה.

הירוגליפים

בשונה ממרבית האלים האחרים המוזכרים במיתולוגיה המצרית, לתפנות לא היה הירוגליף יחיד המייצג את שמה, ושמה נכתב באמצעות ארבעה הירוגליפים המייצגים את הצלילים הפונוגרמיים ט-פ-מ-ט.
קיד וקאט

עלילה

קופ הוא ילד ממוצע, שחייו מסתבכים כשהוא ומשפחתו משחקים בייסבול. במהלך המשחק אחותו הקטנה, מילי, זורקת את הכדור למרחק וקופ נאלץ להביא אותו. בין השיחים הוא פוגש בחתול מכוער, ורוד וקירח, שעל צווארו קולר משונה. מילי מתאהבת בו ממבט ראשון ומאמצת אותו. אחרי רצף של הסתבכויות משונות קופ הורס את קולרו המוזר של קאט. כשאר לוקחים את מר קאט למרפאה, צילום רנטגן מבהיר לקופ שקאט אינו חתול רגיל, והיות והוא (ודניס, החבר הכי טוב שלו, הווטרינר של קאט אותו קאט "נטרל" ופיונה, בת דור חמישי לגברת מונסון) אחד האנשים שיודעים על זהותו, הוא מנסה לסמן אותו כמטרה. לכל אורך הסדרה מנסה קאט להשתלט על כדור הארץ, בעוד קופ ודניס מנסים לסכל את מזימותיו. לעיתים קרובות קאט הורס דברים כך שנראה שקופ עשה את זה, וכשקופ מנסה לספר את האמת, כולם מכנים אותו משוגע ואינם מאמינים לו ובנוסף אביו מעניש אותו על כך.
ג'ון אנדרסון (פסיכולוג)

חייו

נולד בוונקובר שבקולומביה הבריטית. סיים תואר ראשון באוניברסיטת קולומביה הבריטית ב-1968, ותואר דוקטור בפסיכולוגיה באוניברסיטת סטנפורד ב-1972. בסטנפורד גם הכיר את לין רדר, לה נישא ב-1973, ולהם שני בנים. אנדרסון היה מרצה באוניברסיטת ייל החל מ-1976, וב-1978 עבר לאוניברסיטת קרנגי מלון, שם הוא מרצה וחוקר עד היום. בשנים 1988–1989 כיהן גם כנשיא האגודה למדעים קוגניטיביים.
על פי מודל ACT-R שפיתח אנדרסון, אנשים עוברים שלושה שלבים בעת רכישת מיומנות חדשה: השלב הקוגניטיבי, שלב הקומפילציה, השלב האוטונומי. בשלב האחרון יש שיפור רב במיומנות גם מבחינת הזמן שנדרש לצורך ביצוע הפעולה וגם מבחינת מספר הטעויות המבוצעות. אנדרסון וקבוצת חוקרי ACT-R עורכים כיום מחקרים רבים על מודל ממוחשב שנועד לאשש את טענות המודל התאורטי של ACT-R.
ארוראה

גאוגרפיה וכלכלה

האטול מישורי ונמוך. אורכו כ-9 ק"מ ורוחבו כ- 1 ק"מ. בשל גודלו הקטן, אין בו לגונה. בשל העדר הלגונה למדו תושבי האי לדוג במימי הים הפתוח והם מיומנים מאוד בלכידה של דגי הטונה והכרישים הרבים באזור.
אהל שם (מפעל תרבות)

אהל שם הוא מרכז תרבות יהודית-עברית ברחוב בלפור 30 בתל אביב, שנוסד על ידי הנדבן שמואל בלום.

היסטוריה והווה

ב-1924 עבר המשורר חיים נחמן ביאליק לגור דרך קבע בתל אביב, ותרם להפיכתה למרכז התרבותי והספרותי של היישוב. ב-1926 החלה בעידודו מסורת "עונג שבת", מפגשי תרבות בשבת אחר הצהריים, במסגרתם הועברו הרצאות בקשת רחבה של נושאים, ובהם ספרות, היסטוריה, יהדות והגות, על ידי טובי המרצים והמלומדים, באופן שכוון לקהל הרחב והמשכיל. עם התגברות ההתעניינות הציבורית התעורר הצורך במשכן קבע להתכנסויות אלה.
התעשיין והנדבן הציוני שמואל בלום הרים את הכפפה והחליט להקים בית תרבות עברית כתרומה לקהילה, ולכבוד יובל השישים של ביאליק.
בלום תרם את המגרש הגדול שבבעלותו ברחוב בלפור ואת עלות בניית הבניין (הבנייה נוהלה בידי הקבלן סם וילסון).
בל"ג בעומר תרפ"ח (1928) הונחה אבן הפינה, וב-9 במאי 1929 נחנך בנין "אהל שם" ובמרכזו אולם המכיל 1,000 מקומות ישיבה.
בשנותיו הראשונות שימש אולם "אהל שם" למטרות "עונג שבת" וגם כבית כנסת בערבי שבתות ובחגים. בין המרצים המשתתפים במפגשי "עונג שבת" נמנו השופט פרופ' משה זילברג, הרב פרופ' בנימין זאב בנדיקט, הסופר שמואל נבון, הסופר שמואל טשרנוביץ, המשורר יצחק ליב ברוך, המוזיקאים מנשה רבינא ויריב אזרחי, והחזנים שלמה רביץ ויוסף רוזנבלט.
מסוף שנות ה-30 עד להקמת היכל התרבות ב-1957 היה אולם "אהל שם" משכנה הקבוע של התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית ואחר כך התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בין המוזיקאים שהופיעו בו היו הפסנתרן ארתור רובינשטיין והכנרים יהודי מנוחין, ברוניסלב הוברמן ויאשה חפץ. באפריל 1948, כשבועיים לפני הכרזת העצמאות, הוקלט באולם המנון "התקווה" בביצוע התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית, הקלטה שבוצעה על ידי חברת "צליל" ואשר שימשה במשך שנים רבות את "קול ישראל", במיוחד כאות סיום יום השידורים בחצות, ואת שגרירויות ישראל ברחבי העולם.
בשנים הבאות שימש האולם להצגות יידיש ולהצגות ילדים, כבית קולנוע ולעיתים הושכר למופעי סוף שנה של בתי ספר. תקופה מסוימת הוצגו במקום הצגות של תיאטרון "הבימה".
מאמצע שנות החמישים הירבו להופיע ב"אהל שם" דז'יגאן ושומאכר, ולאחר פירוק הצמד המשיך להופיע לבדו שמעון דז'יגאן.
בשנת 1960 הופיע הזמר חוזליטו ב"אהל שם".
בשנת 1963 הותקן מיזוג אוויר באולם, אירוע בולט בתל אביב דאז.
בין השנים 1960 - 1965 שימש אולם "אהל שם" כמשכנה של תוכנית הבידור של "קול ישראל" "בידור 60" (61, 62 ... עד 65), שהוקלטה בו באופן פומבי אחת לשבועיים. התוכנית שודרה בקביעות ב"גל הקל" של אותן שנים (רשת ב' של היום). משתתפת קבועה בתוכניות אלה הייתה תזמורת הבידור של "קול ישראל" שנוסדה בשנת 1960 בידי משה וילנסקי, והוכשרה לשמש תזמורת קלה בידי המנצח והמעבד ההולנדי הנודע דולף ואן דר לינדן. על התזמורת ניצחו בין השאר: משה וילנסקי, משה עצמון, לאסלו רוט, אדי הלפרן, אלי רובינשטיין ואחרים.
אחת למספר חודשים שודרה התוכנית בשידור חי מאולם "אהל שם". כל תוכנית החלה ב"אות התוכנית", שהולחן בידי משה וילנסקי. מנחי התוכנית היו עפרה סמואל ועזריה רפופורט. בדרך כלל הם הינחו את התוכנית לסירוגין ולעיתים יחדיו. בתוכנית הופיעו אמנים ישראלים כשושנה דמארי, חנה אהרוני, רחל אטאס, רבקה רז, אריק איינשטיין, רביעיית מועדון התיאטרון ורבים אחרים. התארחו גם זמרים והרכבים מחו"ל: לוס פרגוואיוס, לוס מצ'וקמבוס ועוד.
ב"אהל שם" אף הוקלטו "הקלטות הגיבוי" של התוכנית, כלומר אותם קטעים מוזיקליים שאמורים להחליף את הקטעים המוקלטים פומבית, אם משהו ישתבש או יימחק.
ב"אהל שם" שכנו בעבר המשרדים של התזמורת הסימפונית תל אביב וב-2010 הקצתה עיריית תל אביב-יפו את הבניין לתיאטרון אורנה פורת.
אדית קראוס

אדית קראוס (16 במאי 1913 - 3 בספטמבר 2013) הייתה פסנתרנית צ'כית-ישראלית ששהתה במחנה טרזין ומורה באקדמיה למוזיקה בתל אביב .

ביוגרפיה

אדית קראוס נולדה בקרלסבאד, צ'כיה. אביה, ניהל בית מסחר לבגדי כלות. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל 7 ובגיל 11 ניגנה בעירה את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 של בטהובן. בגיל 14, בהמלצת אלמה מאהלר, קרובת משפחתה, החלה ללמוד אצל ארתור שנאבל בברלין. בתום לימודיה, ב-1930, עברה לפראג וניהלה קריירה מקצועית. 
ב-1941 נכלאה במחנה טרזין יחד עם בעלה, קארל שטיינר. קראוס נדרשה לנגן שני רסיטלים בשבוע והיא ביצעה יצירות משל מלחינים במחנה: ויקטור אולמן, פאבל האס וגדעון קליין. בעלה נשלח מטרזין לאושוויץ ונרצח שם. 
לאחרי המלחמה חזרה לפראג ובה פעלה כפסנתרנית וכמורה. היא הכירה שם את בעלה השני, ארפד בלודי וב–1949 עלו ארצה. קראוס לימדה באקדמיה למוזיקה בתל אביב בשנים 1957-1981.
ב-1986 החלה להדריך בכיתות האמן "היסטוריה מוזיקה וזיכרון" בבית טרזין בגבעת חיים בעקבות מחקרי המוזיקולוג דוד ריד בלוך. היא גם חזרה לנגן ולהופיע עם יצירות שנגנה בטרזין.  
סרט תעודה על חייה "התענג על המוזיקה" (Enjoy the Music) הוכן על ידי הבמאים הגרמנים וילהלם ומריתה רזינג.
קראוס נפטרה בגיל מאה ונקברה בהר המנוחות.
ביאטריס סטרייט

ביוגרפיה

סטרייט נולדה בכפר אולדווסטבורי שבניו יורק. היא בתם של המוציא לאור ווילארד דיקרמן סטרייט ושל הפעילה החברתית דורת'י פאיין וויטני.
כשהייתה בת ארבע נפטר אביה בעת שירותו הצבאי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
לאחר שאמה נישאה בשנית לנדבן בריטי, עברה סטרייט להתגורר באנגליה, שם למדה משחק והופיעה בהפקות תיאטרון חובבניות.
כאשר חזרה לארצות הברית החלה להופיע בברודוויי במחזות קלאסיים כגון: "הלילה השנים עשר", "מקבת'" ו"ציד המכשפות" עליו זכתה בפרס הטוני בשנת 1953.
בשנותיה הראשונות של הטלוויזיה האמריקאית הירבתה סטרייט לשחק בסדרות אנתולוגיה שונות.
בתחום הקולנוע החלה את דרכה במותחן "שיחה מאדם זר" ולאחר מכן בדרמה של פרד זינמן "סיפורה של נזירה", בה הופיעה בתור כריסטוף, אם המנזר השמרנית.
ב-1976, אחרי תקופה ארוכה שבה לא שיחקה, זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כלואיס שומאכר בסרטו של סידני לומט "רשת השידור"; תפקידה בסרט נמשך חמש דקות וארבעים שניות בלבד והיא הפכה לשחקנית זוכת פרס האוסקר על התפקיד הקצר ביותר בהיסטוריה.
סטרייט השתתפה בסרט האימה בהפקתו של סטיבן ספילברג "פולטרגייסט", בו גילמה את ד"ר לאש מאוניברסיטת קליפורניה באירווין המתמחה בתחום הפאראפסיכולוגיה; היא ועוד שני חוקרים מנסים לחקור בניין רדוף רוחות בפרברי קליפורניה, שנבנה על קבר אינדיאני עתיק.
תפקידים נוספים בהם השתתפה היו בדרמות: "ההבטחה", "נוסחא", "אהבת בוסר" של פרנקו זפירלי, ובסרט האימה של וס קרייבן "נשמה קרה".
סרטה האחרון של סטרייט היה "נבגדת", שיצא לאקרנים ב-1991, שם גילמה את אמה של האלמנה אדריאן סונדרס (גולדי הון).
סטרייט הייתה נשואה פעמיים, נישואיה הראשונים היו לפעיל השמאל והמפיק הצרפתי לואיס דוליבט; הם התגרשו ב-1949. זמן קצר לאחר מכן נישאה בשנית, לשחקן התיאטרון פיטר קוקסון, איתו גידלה שני בנים.
בשנותיה האחרונות סבלה ממחלת אלצהיימר. נפטרה בשנת 2001 בגיל 86 מדלקת ריאות בביתה שבלוס אנג'לס ולפי צוואתה גופתה נשרפה.
דולפין נהרות סיני

היסטוריה

על פי ממצאי מאובנים נראה שהדולפיניים היגרו מהאוקיינוס השקט לנהר היאנגצה לפני 20 מיליון שנים. דולפין הנהרות הסיני היה אחד מכמה מיני דולפינים שחיים במים מתוקים באופן בלעדי. נהרתן הגנגס חי בנהר הגנגס, נהרתן האינדוס חי בנהר האינדוס, דולפין האמזונאס והפרנסיסקנה לה פלטה, חיים בנהרות האמזונאס והאורינוקו שבדרום אמריקה.

תפוצה טבעית

בעבר הייתה תפוצתו של דולפין הנהרות הסיני לכל אורכו של נהר היאנגצה, אולם היא הצטמצמה במהלך השנים בשל פעילות האדם. מעט לפני הכחדתו, תפוצתו הייתה מוגבלת לאזור נתיב-המים הראשי של סין בין אגם דוגנטינג לדונגלינג.

מאפיינים

כאשר ברח מסכנה, דולפין הנהרות הסיני יכול היה להגיע למהירות של 60 קמ"ש, אולם מהירותו במרבית הזמן הייתה בין 10 ל-15 קילומטרים בשעה. יכולות הראייה והשמיעה שלו התנוונו באופן ניכר במהלך אלף השנים האחרונות, ותנועתו וניווטו הסתמכו בעיקר על אקולוקציה. גודלו של מוחו היה כגודל מוחם של גורילה ושל שימפנזה, ומדענים מעריכים כי הוא היה חכם יותר מהפרימטים.

הידלדלות והכחדה

לפי ספר השיאים של גינס, דולפין הנהרות הסיני היה הלווייתנאי הנדיר ביותר בעולם. הוא נתגלה למדע ב-1914, ונצפה בפעם האחרונה בספטמבר 2004.

הסיבות להיעלמות

ארגון השימור העולמי מנה מספר איומים אפשריים לדולפין הנהרות הסיני, שייתכן שגרמו להיכחדותו. הראשונה היא תקופה שבה ניצוד דולפין הנהרות הסיני בידי האדם, היא תקופת הקפיצה הגדולה קדימה. סיבות אחרות היו מכשירי דיג שפגעו בדולפין, שימוש לא חוקי בדיג בשיטת שיתוק בעזרת הלם חשמלי (Electrofishing), התנגשויות עם כלי שיט, אובדן של בתי גידול וזיהום.
יחד עם התפתחותה הכלכלית של סין, הלחץ על דולפין הנהרות הלך וגדל. פסולת ביתית ותעשייתית זרמה לנהר היאנגצה. קרקעיתו של הנהר נחפרה, וחוזקה בעזרת בטון במקומות רבים. תנועת כלי השיט הוכפלה, גודלם גדל, ורשתות הדיג הפכו לרחבות יותר ולקטלניות יותר. רמות הרעש הגבוהות הפכו את דולפין הנהרות הסיני, שממילא הסתמך רבות על שמיעה, מועד להתנגשויות עם מדחפים של סירות. לא רק זאת, גם אוכלוסיית הדגים שמהם ניזון דולפין הנהרות הצטמצמה באופן משמעותי בעשורים האחרונים. גודלן של אוכלוסיות מסוימות של דגים אלו הגיע לאלפית מגודל האוכלוסייה שלפני ההתפתחות הכלכלית המסיבית.
בשנות ה-70 וה-80, כחצי מהמיתות של דולפיני נהרות סיניים התרחשו בעקבות תפיסתם של הדולפינים כדיג משני ברשתות הדיג. בתחילת שנות ה-2000, שיתוק באמצעות הלם חשמלי נחשב כגורם המסוכן ביותר לדולפין הנהרות. אף על פי שהוצאה מחוץ לחוק, שיטת הדיג הקטלנית הייתה נפוצה בין הדייגים הסיניים. בנייתו של סכר שלושת הנקיקים הוסיפה לצמצום בבתי הגידול של הדולפין, ורק הביאה לגידול במספר כלי השיט הנוסעים בנהר.
יעקב ריבלין

ביוגרפיה

נולד בירושלים ליצחק ולשמחה. אמו היא בתו של הרב יעקב עדס, ראש ישיבת פורת יוסף. למד בישיבת איתרי ואצל דודו הרב יהודה עדס בישיבת קול יעקב .
תחילת דרכו העיתונאית הייתה בעיתון המחנה החרדי, ביטאון חסידי בעלז, שם שימש ככתב פוליטי במשך כשנתיים. בשנות ה-80 היה הכתב הפוליטי של העיתון "יום השישי" (תחת שם העט י. יריב). בשנות ה-90 עבר לעבוד ברשת המקומונים "קו עיתונות דתית", שם היה הפרשן הפוליטי הבכיר ובעל הטור הפוליטי "בית ספר לפוליטיקה". בשנת 2004 עבר לעיתון "בקהילה", שם הוא משמש כעורך החדשות. מדי שבוע מפרסם ריבלין טור אקטואליה מרכזי בפתח העיתון, המתפרסם גם באתר בחדרי חרדים. ריבלין משמש כיועץ תקשורת וכקופירייטר במשרד הפרסום 'חן'. 
בשנת 2011 החל להגיש ברדיו קול ברמה תוכנית אקטואליה שבועית בשם "פילפוליטיקה" יחד עם העיתונאי אבי בלום. במרץ 2017 הודיעו השניים על מעבר לרדיו קול חי. 
ריבלין נשוי ללאה (לבית לוי), אב לשישה, מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים.