google/wiki40b huggingface dataset:
מבנה אורבני

המבנה העירוני הוא הסדר של שימושי קרקע באזורים עירוניים והאזורים מהם מורכבת העיר. סוציולוגים, כלכלנים, גאוגרפים פיתחו מספר דגמי ערים המסבירים סוגים שונים של אנשים ועסקים הנוטים להתקיים בתוך ההגדרה העירוני. שלושת הדגמים העיקריים המתוארים במאמר זה כלולים בתוך המבנה האורבני המקביל לתאוריית מבנה המרחב העירוני שעניינה הסדר של המרחב הציבורי והפרטי בערים ומידת הקישוריות והנגישות אליהן.

מרכז עסקי ראשי משני

בערים גדולות או מטרופולין יתפתח גם מרכז עסקים ראשי משני לצידו של מרכז העסקים הראשי.

מרכז עסקים ראשי אנכי

ישנן ערים בהן קיימים מרכזי עסקים המצויים לאורך "רחוב ראשי אחד". מרכז עסקים ראשי אנכי מיוחס לדגם העיר האנכית שנהגה על ידי האדריכל הספרדי "ארתורו סוריה" בשנת 1882.

מרכז עסקים מטרופולני

מרכז עסקים מטרופוליני מתפתח לעיתים על כביש מהיר בין שתי ערים גדולות כגון מרכזי העסקים הפזורים על כביש איילון המשותפים לרמת גן ותל אביב.

מרכז עסקים ראשי בינלאומי

בדרך כלל בערי בירה גדולות יתפתחו גם לעיתים מרכזי עסקים המיועדים עבור חברות בינלאומיות וחברות ממשלתיות זרות.

אזור תעשייה סגור

מיועד בדרך כלל עבור תשלובת של חברות המאוגדות יחדיו או מפעל המורכב מכמה בתי מלאכה או חברות ייצור ממשלתיות.

אזור תעשייה לחברות מדעיות וטכנולוגיה גבוהה

אזור תעשייה המיועד לחברות מדע וטכנולוגיה הממוקמות בדרך כלל בפארק תעשייה. אזור זה מיועד עבור חברות היי טק.

מבנה הדרכים

ההסדר של רחובות ושל רחובות גדולים בערים ניתן לחלוקה נוספת ברחבי אזורים שונים בעולם לתוך הסדרים שונים. המבנה של הכבישים עצמם הוא מייצג בדרך כלל את התרבות הדומיננטית של האזור. רשת הרחובות היא ה"שלד" המרכיב את המבנה העירוני של ערים.
אירופה: עיירות אירופאיות בימי הביניים נבנו בדרך כלל סביב כנסייה או קתדרלה ערים שנוסדו לפני ההשפעה הנוצרית נבנו סביב מקדשים ומבנים אחרים בעלי משמעות תרבותית. כבישים בדרך כלל מקרינים השפעה החוצה מן הגרעין המרכזי הזה, המרכז של ערים שראשיתם בתקופה הרומית יכול להיות מבוסס על צפיפות של רשת מצודת קסטרום הרומית. מקרה כזה קיים גם בווינה.
צפון אמריקה: דפוס של "שתי וערב" נפוץ בערים בצפון אמריקה, אשר בניגוד לערים אירופיות בנויים בדרך כלל סביב מרכז עסקים ראשי. לערים הקולוניאליות הקדומות כגון: "בוסטון" ישנו מבנה עירוני של הכלאה של המבנה בתוך הגרעין מרכזי במבנה השתי וערב.

שטחים פתוחים וריאות ירוקות

בתכנון שימושי הקרקע, שטח פתוח עירוני הוא אזורי בו שטח פתוח מוגדר בתור "גנים", "ריאות ירוקות (שטחים ירוקים)", ושטחים פתוחים אחרים. נוף של שטחים פתוחים עירוניים יכולים לנוע בין מגרשי משחקים, לסביבה בה שומרים על נופים טבעיים יחסית. שטחים ירוקים הם בדרך כלל פתוחים ונגישים לציבור, לעומת זאת, שטחים פתוחים עירוניים עשוי להיות גם בבעלות פרטית. או באזורים מחוץ לגבולות העיר, כגון פארקים לאומיים בבעלות המדינה וכן שטח פתוח מחוץ לעיר, לא נחשב בתור שטח פתוח עירוני. ברחובות, בכיכרות, כיכרות וכיכרות עירוניים אינם מוגדרים תמיד כשטח פתוח עירוני בתכנון שימושי קרקע.

שטח ציבורי פתוח (שצ"פ)

שטח פתוח בבעלות ציבורית, לא בנוי, אשר מוגדר בחוק כשטח לרשות הציבור ולרווחתו. שטח ציבורי פתוח יכול להיות גנים ציבוריים, כיכרות וכדומה.

שטח בנייני ציבור (שב"צ)

שטח ציבורי, אשר מוגדר כשטח לבנייני ציבור לפי תוכנית בניין עיר.
מטילדה (ספר)

עלילה

הוריה של מטילדה סטמבל מפגינים כלפיה חוסר אכפתיות, על אף שהיא מראה סימנים של גאונות, הם מעודדים אותה לשבת ולצפות בטלוויזיה במקום לעסוק בפעילות המועדפת עליה - קריאת ספרים. מטילדה מבלה שעות ארוכות בספרייה ורוכשת שם ידע רב וכאשר היא מתחילה ללמוד בבית ספר היא כבר מכירה את החומר הנלמד. מורתה הטובה, העלמה ג'ניפר מרשמלו, מעוניינת להעלות את מטילדה כתה, אך המנהלת, העלמה אגאתה טרופדרוס, מסרבת. 
העלמה טרופדרוס מתגלה כאשה אכזרית שמענישה ילדים בחומרה, לעיתים על לא עוול בכפם. העונשים שלה כוללים כליאה בארון צר וחשוך הנקרא "חנקרון" או יידוי התלמידים עצמם למרחק רב. היא מאמינה שהטלת אימה היא הדרך הטובה ביותר לחנך. לדבריה בית-הספר הטוב ביותר הוא "בית-ספר שאין בו תלמידים". התלמידים מרגישים שהם נמצאים במלחמה נגדה ובמסגרת זו מבצעים נגדה תעלולים באומץ רב. העלמה טרופדרוס לרוב מצליחה לנחש מי האחראי למעשה הקונדס ומענישה אותו ביד קשה.
הוריה של מטילדה מגיעים לנקודות שפל ביחסם למטילדה בתם (אביה קרע ספר ששאלה מהספרייה וקרא לה שקרנית לאחר שחישבה במהירות את רווחיו), ולכן מטילדה מחליטה להענישם. ה'עונשים' שהיא מחליטה להעניק להם כוללים יצירתיות רבה. באחת הפעמים מטילדה מורחת 'דבק פלא' על כובעו של אביה כדי שלא יוכל להורידו ואמה נאלצת לגזוז את שערו; בפעם אחרת היא מחביאה תוכי בארובה ומשכנעת את בני משפחתה שהוא בעצם רוח רפאים. 
בינתיים, מגלה מטילדה שהיא בעלת יכולת טלקינזיס, ומספרת זאת לעלמה מרשמלו בלבד. היא מגלה זאת כאשר חברתה הטובה, לוונדר, שמה לטאה בתוך מי השתייה של הגברת טרופדרוס, שהאשימה בכך את מטילדה. בזעמה, מצליחה מטילדה, באמצעות עיניה, להטות ולהפיל את כוס המים של העלמה טרופדרוס.
העלמה מרשמלו לוקחת את מטילדה לביתה הדל כדי לעמוד על יכולתה יוצאת הדופן, ושם מתברר למטילדה שהעלמה טרופדרוס היא דודתה של העלמה מרשמלו, שנתמנתה לאפוטרופוסית עליה לאחר מות אביה בנסיבות מחשידות. העלמה טרופדרוס, שהפכה את העלמה מרשמלו לשפחתה, השתלטה על בית אביה ואילצה אותה לשלם על האוכל והביגוד שסיפקה לה במשך תקופה זו, ולכן היא ענייה כל כך. מצוידת במידע זה, מתכננת מטילדה להיפטר מהעלמה טרופדרוס בעזרת היכולת המיוחדת שלה.
כאשר נכנסת העלמה טרופדרוס לכיתתה של העלמה מרשמלו, כותבת מטילדה בגיר שאותו היא מזיזה באמצעות עיניה, על הלוח, בשם אביה של העלמה מרשמלו. היא מצווה על העלמה טרופדרוס לשלם את המשכורת שהיא חייבת לעלמה מרשמלו ולהשיב לה את דירתו של אביה. למחרת, נוטשת גברת טרופדרוס את הבית, ולאחר עזיבתה עולה מטילדה לכתה הגבוהה, שבה היא מאבדת את יכולת הטלקינזיס. להשערת העלמה מרשמלו, הדבר נובע מכך שעל מטילדה לאמץ את מוחה על מנת להתמודד עם הלחץ הכללי של הכיתה הגבוהה, ולכן לא נותר לה "כוח מוחי" מיותר שאותו היא יכולה לנצל על ידי הזזת דברים עם עיניה.
באותה עת, מגלות רשויות החוק שאביה של מטילדה מוכר מכוניות גנובות, והוא מחליט להימלט לספרד. מטילדה מבקשת את רשותם של הוריה להישאר ולגור עם העלמה מרשמלו, הם מסכימים ונפרדים ממנה לנצח.
הוספה סטנדרטית

בכימיה בכלל ובכימיה אנליטית בפרט, הוספה סטנדרטית היא שיטה המאפשרת מדידת ריכוזו של צורון יחיד בתמיסה בה ישנם כמה צורונים פעילים. שיטה זאת טובה למערכות ביולוגיות, בהן מטבע הדברים צורונים פעילים רבים. כמו גם למערכות מורכבות אחרות (כמו מי ים) ומכאן חשיבותה הרבה.

הצורך בשיטה

השיטות המסורתיות לניטור אנאליט בתמיסה (ספקטרוסקופיה מסורתית כמו שיטת JOB או שיטות אלקטרוכימיות כמו striping voltammetry) יעילות כאשר מדובר בצורון יחיד בתמיסה, אך קשה ליישמן לתמיסה המכילה צורונים שונים. 
למשל, אם ישנם בתמיסה שני צורונים בולעי אור, השימוש בשיטת הספקטרוסקופיה המסורתית (מדידות ספקטרום בליעה של האנאליט, מציאת אורך הגל בו הבליעה מקסימלית, הכנת גרף כיול לעבודה באורך גל זה, מדידת תמיסת האנאליט באורך הגל הנ"ל וחישוב ריכוז האנאליט) לא תניב את ריכוז האנאליט אלא מיצוע כלשהו בין ריכוז האנאליט לבין ריכוז הצורון הנוסף, זאת ע"פ חוק בר-למברט. תרומתו של הצורן הנוסף לבליעה באורך הגל שמצאנו תלויה בתכונות הבליעה שלו ובריכוזו בתמיסה הנבדקת, נתונים שאינם ידועים בדרך כלל. לכן, לשם מדידת ריכוז של צורון נתון בדגימות "טבעיות" (כאשר שאר המרכיבים, רכוזם המדויק ולפעמים אף מהותם, אינם ידועים), בכל שיטה אנליטית, יש צורך לאפס תרומות של צורנים אחרים. על צורך זה באה לענות שיטת "הוספה סטנדרטית".
מכאן ואילך יעסוק כל הערך ביישום השיטה בספקטרוסקופיה, לצורך פשטות. אותם עקרונות תקפים לכל שאר היישומים.

עקרונות השיטה

בשיטה זו מודדים את הבליעה בתמיסה בה מנטרים את האנאליט. אחר כך מוסיפים כמות ידועה של הצורון הנמדד לתמיסה ומודדים שוב את הבליעה, ממשיכם להוסיף כמויות ידועות, נהוג למדוד כחמש מדידות. מתוצאות אלו מציירים גרף:
על ציר ה-X תוספת הריכוז, על ציר ה-Y הבליעה. אם העבודה נעשיתה תחת מגבלות חוק בר-למברט, התוצאה היא ישר. 
החיתוך בין הישר לבין ציר ה-X הוא ריכוז האנאליט בתמיסה המקורית.

ההצדקה לשיטה

מפני שהחיתוך עם ציר-X היא התוספת שתיצור בליעה אפסית, ומכיוון שהישר המצטייר מתייחס לתוצאות של בליעת צורון האנאליט, התוצאה היא כמות האנאליט שיש לגרוע מהתמיסה כדי לקבל אפס בליעה, כלומר ריכוז הצורון בתמיסה.
סיד

ייצור

הסיד מופק על ידי שריפה של אבן גיר. בזמן השריפה פולט הגיר פחמן דו-חמצני. האבקה מופקת מטחינת תוצרי השריפה הנקראים "רגבים". אבקת הסיד מכונה גם בשם "סיד חי", מכיוון שהחמצן שבו נותן לו "חיים", משמע אקטיביות כימית ויונית.

סיד אווירי

במגע של אבקת סיד עם מים, נוצרת תגובה אקסותרמית, המפיקה חום גבוה, ונוצרת משחה רכה המכונה מימת הסידן או סיד כבוי  ₂(Ca(OH. במגע עם האטמוספירה מתחברת מימת הסידן עם דו-תחמוצת הפחמן ולמעשה חוזרת להרכב המקורי של אבן הגיר CaCO₃.
התגובה הכימית של הסיד עם המים היא מקור סכנת הכוויות של רקמה חיה עם הסיד.
זו הסיבה שהסיד מכונה "חומר מליטה אווירי" או "סיד אווירי", כיוון שהוא מתקשה במגע עם האוויר.

מלט הסיד

מלט הסיד הוא תערובת הסיד הכבוי ואגרגטים, בייחוד אגרגטים דקים כגון חול ים או חול מחצבה. מלט הסיד הוא אחד מחומרי המליטה הראשונים בהם בוצעו עבודות בנייה בתרבות האנושית ונעשה בו שימוש כבר בעת העתיקה. 
החיסרון העיקרי שלו מול חומרי מליטה מודרניים כגון צמנט פורטלנד הוא בזמן התקשותו הממושך. ההתחזקות הממושכת של מלט הסיד נובעת מהעובדה שלהתחזקות הסיד דרוש מגע עם האוויר וכאשר מלט הסיד מבוצע בשכבה עבה, הרי החלקים החיצוניים של העיסה נאטמים ומונעים מעבר אוויר אל החלקים הפנימיים.
עולש קיי

ביוגרפיה

עולש בעל תואר בוגר מהמחלקה לעיצוב סביבתי ותעשייתי בבצלאל, ובעל תואר מגיסטר מהמחלקה לארכיטקטורה במכון פראט (Pratt) שבניו יורק. החל ב-1996 ועד היום הוא מרצה בכיר במחלקה לאדריכלות באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ירושלים. 
משנת 1979 ועד היום, שותף ומנהל במשרד קיסלוב קיי אדריכלים העוסק בספקטרום רחב של תחום התכנון אדריכלי - החל מתכנון שכונות ומתחמים עירוניים, דרך תכנון מפורט של מבני מגורים, מבני ציבור ומסחר וכלה בפעולות שיקום, החייאה ושימור של נקודות ורצפים אורבניים. עבודתו של עולש מיישמת אינטרפרטציה מיוחדת לאדריכלות מקומית ללא חיקוי סגנונות עבר או גלישה לנוסטלגיה, מייצרת צירופים מקוריים של מרכיבי בניין על שימושם וצורותיהם, מחברת בין ישן וחדש, ומגלה אוצרות חבויים במציאות האורבנית. עולש דוגל בהתבוננות והקשבה לקולות העולים מהשטח ושזירתם של אלו בתוך מעשה אומנות אדריכלי מוגמר, אשר בתורו, נושא אחריות כבדה בעיצוב פני החברה ועתידה. מ 1996 ועד היום הוא יועץ לעבודתו של דר. גלן יאגו מטעם מכון מילקן בארצות הברית בבדיקת פיתוח יפו, יישובי הגליל ונושא משק המים בקו החוף. 
ב-1997 היה ממקימי עמותת "יפו יפת ימים" - לקידום ופיתוח המערך האורבאני של יפו וקיום החיים הדו לאומיים בין ותיקים וחדשים - יהודים וערבים. בין השנים 2001 - 2010 כיהן כיו"ר עמותת יפו יפת ימים, פעיל בכיר וחבר הנהלה. כיום מתמקדת העמותה בעתיד נמל יפו והדייגים, דילמת הרכבת הקלה, בעיות החינוך באזור ובעיות התדמית האלימה של יפו.
בשנת 1998 יצר פיסול סביבתי - מקווה מים סמלי, גשר מתכת דק עבור צינור מים ראשי תל אביב, מרחף מעל נתיבי אילון כציון כניסה לעיר. הוזמן ואושר לביצוע על ידי מינהל הנדסה עיריית תל אביב, לא בוצע מפאת חוסר תקציב.

פרויקטים מיוחדים

היה בין הוגי, מתכנני, מקימי ודרי שכונת רבי חנינא הנושקת לשוק הפשפשים ביפו; החייאה אורבנית וקהילתיות עירונית כאלטרנטיבת מגורים בתל אביב. שכונה פלורליסטית המחברת אנשים מתרבויות שונות שבבסיסה יצירת דיאלוג בין הישן לחדש ובין הצעיר לוותיק. באזור מתפורר של צפון יפו, תוך הקשבה למגוון הקולות שעולים מן השטח, קמה לאט לחיים שכונה מן ההריסות. בתכנון קפדני, בניין ליד בניין, בזהירות ובתשומת לב - כל בניין במיקומו המיוחד, עם ההיסטוריה שלו, ודרישות המשתמשים בו - ותיקים וחדשים כאחד.
השכונה קצרה פרסים ותשבחות רבים והפכה לאחת השכונות המדוברות והנחשקות באזור המרכז.
נונאטאקי מאנינג

גילוי הנונאטאקים

הנונאטאקים התגלו בצילומי אוויר שבוצעו על ידי משלחות המחקר הלאומיות האוסטרליות בשנת 1957.

מקור השם

שמם של הנונאטאקים ניתן להם על ידי ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה.  
הנונאטאקים נקראו על שם סמל א. ס. מאנינג (A.S. Manning), מחיל האוויר המלכותי האוסטרלי, ששירת בתחנת מוסון בשנת 1958.

לקריאה נוספת

• S.L. Harley, I.C.W. Fitzsimons, Y. Zhao, editors, Antarctica and Supercontinent Evolution, P 102 
• W. F. Budd, M. J. Carry,  T. H. Jacka, Results from the Amery Ice Shelf Project 
• Kim A. Krebs, The Morphology and Dynamics of the Lower Lambert Glacier and Amery Ice Shelf System 
• W. BUDD, 1. LANDON SMITH and E. WISHART, The Amery lee Shelf, P 449
שנות ה-30 של המאה ה-5

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מעברת חרובית

מעברת חרובית הייתה מעברה שהוקמה סמוך לכפר מנחם בחבל לכיש, יחד עם משואה, בתחילת שנת 1955, לצורך שיכון זמני של עולים מצפון אפריקה שיועדו להתיישב במושבים בחבל. 
באפריל 1955 נתמלאה המעברה, ובה ובמשואה התגוררו כ-2000 נפשות. תושבי המקום הועסקו על ידי הקרן הקיימת אשר נטעה בקרבת מקום את יער חרובית וקיימה במקום משתלה. מחרובית יצאו מקימי עוצם במאי 1955.
במאי 1955 קיימו כ-50 ממתיישבי חרובית הפגנה בירושלים בדרישה למדריכים דתיים והתיישבות דתית וכנגד מה שהם כינו: "אורח החיים הבלתי דתי שכופים עליהם מדריכיהם".  
לקראת סוף שנת 1959 נותרו בחרובית כ-60 משפחות שלא היו מעוניינות לעבור להתיישבות ועל כן יועדו לעבור לשיכונים בערי פיתוח כדי לאפשר את סגירת המעברה. 
לא תמיד שבעו עולים נחת משיבוצם במעברת חרובית והיו מספר מקרים של פעולות מחאה של עולים שבקשו לעבור למקום אחר. כמו כן היו זמנים של מתיחות בין תושבי המעברה למנהלי העבודה מטעם הקרן הקיימת וביוני 1959 עלו טענות שקופחו בשכרם על ידי הקק"ל.
אטלס (אנטומיה)

מבנה אנטומי

האטלס שונה בצורתה מחוליות אופייניות. היא חסרת גוף וזיז קוצי כך שצורתה המתקבלת היא טבעתית. היקף הטבעת מורכב מהמסות הצידיות, הקשת הקדמית והקשת האחורית.
בחלקה הקדמי של הקשת הקדמית נמצאת הגבשושית הקדמית בה נאחז שריר הצוואר הארוך (Musculus longus colli). בחלקה האחורי של הקשת משטח מפרקי קטן המופרק עם השן (Dens) של חולית הציר.
בחלקה האחורי של הקשת האחורית נמצאת הגבשושית האחורית לחיבור השריר הישר האחורי הקטן של הראש (Musculus rectus capitis posterior minor). בשני קצוות הקשת נמצא חריץ לעורק החוליתי (Sulcus arteriae vertebralis). לאחר שעלה העורק החוליתי דרך הנקבים הרוחביים של חוליות הצוואר, פונה העורק בחדות ועובר על החריץ בדרכו לפנים הגולגולת.
המסות הצידיות (Massa lateralis atlantis) הן המבנים המאסיבים ביותר באטלס בהתאם לתפקידן כנושאות משקל הראש. לכל מסה זוג פנים: עליונים ותחתונים. הפנים העליונים (Facies articularis superior atlantis) מופרקים עם העליים של עצם העורף והפנים התחתונים (Facies articularis inferior atlantis) מופרקים עם חולית הציר. בחלק הקדמי-תיכון של המסות נמצאות גבשושיות קטנות אליהן מחוברת הרצועה הרוחבית של האטלס (Ligamentum transversum atlantis). באזור המתוחם קדימה לרצועה נמצאת השן. בנקב הגדול האחורי לרצועה עובר חוט השדרה.
בצידי המסות הצידיות נמצאים הזיזים הרוחביים. בכל זיז רוחבי נקב רוחבי (Foramen transversarium) למעבר העורק החוליתי. בזיזים הרוחביים נאחזים שרירים המסובבים את הראש לצדדים.
סאטאו (פיל)

סאטאו (באנגלית: Satao), היה פיל אפריקני גדול אשר חי בפארק הלאומי מזרח צאבו  בקניה. הוא היה מפורסם בגלל החטים הענקיים שלו שהיו ארוכים במיוחד וכמעט נגעו בקרקע. קרן צאבו - ארגון שימור חיות בר ללא כוונת רווח שסאטאו שימש כסמלו - הודיע רשמית ב-30 במאי 2014 שהפיל נורה ומת באמצעות חץ מורעל על ידי ציידים לא חוקיים.

תיאור

סאטאו היה חי בפארק הלאומי מזרח צאבו - אחד הפארקים הלאומיים עם מגוון עצום של חיות בר ועם אוכלוסייה גדולה של פילים. הפארק מצוי במחוז החוף בקניה שנטען שהיא המדינה בה מצויים כל הפילים בעלי החטים הגדולים ביותר. תאריך הלידה של סאטאו לא היה ידוע ומשערים שהוא נולד במהלך שנות ה-60 המאוחרות, כשבמותו הוא היה לפחות בן 45. סאטאו הוערך כאחד הפילים הגדולים ביותר בעולם בתקופתו, והוא היה ניכר היטב בתוך עדר הפילים שבו הוא היה חי הן בשל גודלו המסיבי והן בשל ראשו הרחב ואוזניו הענקיות. צבע גופו היה חום-אדמוני בדומה לפילים אחרים באזור בשל גוני הקרקע באזור. מלבד גודלו, סאטאו התפרסם בעיקר בתור הפיל בעל החטים הגדולים ביותר בקניה (וסביר להניח שגם במדינות האחרות). החטים של סאטאו שנראו כמגיעים עד לאדמה היו עבים מאוד ומעוקמים כלפי פנים, והאורך שלהם היה בסביבות 2 מטרים. משקל החטים שלו נאמד בכ-45 ק"ג לכל חט.

פיקוח

בשל הערך הרב של הניבים שלו בשוק השחור, סאטאו היה פיל בעל איום פוטנציאלי גדול במיוחד מצד ציידים לא חוקיים, ועל כן הוא היה כמעט תמיד תחת פיקוח קבוע של רשות חיות הבר בקנייה (KWS) וקרן צאבו במשך 18 חודשים שקדמו לשנת 2014. סאטאו היה נמצא בדרך כלל בשטח קטן בפארק שהקל על ההשגחה עליו ותיירים רבים היו באים לצפות בו ולצלמו, אולם במשך הזמן הוא החל לנדוד לתחומים אחרים של הפארק שבהם רמת הציד הייתה גבוהה בשל קשיי אכיפה. בשלב כלשהו הוא היה משוטט באופן קבוע על אזור גדול בגודל של 390 קמ"ר שחלקים ממנו היו בחזקת סכנה בשל הצמחייה העבותה בהם שהיוותה כר פורה למארבים של ציידים לא חוקים, וכן בשל נוכחות של מיליציות מורדים מסודרות. מחמת זאת, רשות חיות הבר של קניה והנהלת הפארק לא יכלו למנוע מהציידים גישה לסאטאו.

פציעות ומותו

בחודש מרץ 2014, סאטאו נמצא על ידי הנהלת הפארק עם שני פצעים מחלחלים בגופו שנגרמו מחיצים מורעלים שנורו לעברו. וטרינרים מיהרו למקום לטפל בו, ולאחר מספר ימים סאטאו התאושש מהפצעים המוגלתיים שלו וחזר לשוטט. הפעם האחרונה שבה הוא נראה בחיים הייתה ב-19 במאי 2014. 
ב-2 ביוני 2014, ריצ'רד מולר - קצין שימור ראשי בקרן צאבו, מצא פגר פיל ענק שוכב בביצה בסמוך לגבולות הפארק. החטים נותקו מהגופה והפנים הושחתו בצורה חמורה כך שלא היה ניתן לזהות בוודאות באותה עת את הפגר כשייך לסאטאו. במשך כ-10 ימים, מולר ופקחים אחרים ברשות חיות הבר חיפשו את סאטאו באזורים האחרונים שבהם הוא נראה בטרם נעלם. בסופו של דבר התברר כי ככל הנראה הוא נהרג על ידי חץ מורעל שחדר עמוק לתוך הצד השמאלי של גופו ב-30 במאי 2014.
הדיווח הרשמי על מותו של סאטאו היה ב-13 ביוני 2014 כאשר קרן טסבו פרסמה את ההצהרה הבאה:
בצער רב אנו מאשרים כי ללא ספק סאטאו מת, לאחר שנורה על ידי חץ מורעל של צייד שנהב כדי לספק כנראה את הביקוש הבלתי נדלה עבור השנהב במדינות אחרות. חיים נפלאים כל כך אבדו בן רגע על ידי מישהו רחוק שחפץ להשתמש בו כתכשיט. נוח על משכבך בשלום ידיד, אתה תחסר לנו.
— קרן טסבו, 13 ביוני 2014
סביר להניח שסאטאו היה קרבן של סחר בשנהב לא חוקי, שבו השנהב נמכר על ידי ארגוני טרור ופשע לסין אשר צורכת כ-70% מכלל תפוקת השנהב העולמית. 
ב -20 ביוני 2014, רשות חיות הבר של קניה דיווחה כי פקחיה עצרה שלושה חשודים בהריגת סאטאו. דובר הרשות - פול מויה, אמר שהציידים אותרו על בסיס ידע וניסיון שנצבר ברשות במהלך השנים.
Iptables

סקירה כללית

מסנן המנות היה קיים בהפצות יוניקס מאז ומתמיד, התחיל במערכת BSD שודרג והיה מוכר תחת השם ipfwadm. בשנת 1999 מתכנת בשם ראסטי ראסל כתב את מסנן המנות הראשון ברמת הקרנל, ipchains, אשר שולב בגרסת הקרנל 2.2 והוחלף על ידי מסנן המנות iptables ששולב בגרסת הקרנל 2.4, לינוקס.
הרעיון הבסיסי המקורי של ipfwadm היה רשימות של כללים, שעל כל אחד מהכללים לבדוק חלק אחר בחבילות הנתונים ולהחליט אם לסנן אותן או לאפשר להן לעבור, בהתאם לכללים שהוגדרו מראש:
ACCEPT - החוק יאפשר לחבילת המידע לעבור.
DROP - החוק יזרוק את החבילת המידע ויתעלם ממנה.
REJECT - החוק לא יאפשר לחבילת המידע להגיע אל יעדה ותשלח הודעת שגיאה למקור השולח.
QUEUE - החוק יעביר את חבילת המידע לזיכרון משני במרחב המשתמש.
RETURN - החוק יעביר את חבילת המידע לחוק הקודם.
בניגוד ל-ipchains, ב-iptables המערכת יודעת לפקח על מצב החיבור וקיימות אפשרויות סינון חבילות מידע נוספות. היורש של iptables הוא nftables, אשר זמין בגרסת הקרנל 3.13, לינוקס (19 בינואר 2014).
Iptables משמש גם כגורם המפנה את חבילות המידע למרכיבים ברמת הקרנל. x_tables הוא השם של מודול הקרנל, המחזיק בתוכו חלק קוד המשותף לכל ארבעת המודולים (v4, V6, ARP, EB).
הוד התפתחותו

איזכור במדיות אחרות

באקס-מן: סדרת האנימציה (1992-1995) הוא הופיע בתור אדון ארמון ונדגור שבו ערך ניסויים ב-DNA של יצורים חיים כדי ליצור גזע חדש ועליון שישלוט בבני האדם, הוא כינה את הגזע הזה בתור "האנשים החדשים". הוא הופיע בפרק שבו ניסה להציב מלכודת למגנטו בכך שחטף את ילדיו קוויקסילבר ומכשפת השני, מבלי לדעת שהם ילדיו. כמו כן, הוא גרם לוולברין להפוך למוטציית זאב מפלצתי ענק שכמעט חיסל את פרופסור צ'ארלס אקסבייר, לאחר מספר ניסויים שערך עליו, וכן הופיע בפרק שבו הוא נלחם במוטנט גארוק באיי הפרא הידועים לשמצה.
בסדרת הטלוויזיה ספיידרמן ללא גבולות (1999-2001) הוא הופיע בתור שליט הארץ הנגדית שאליה הגיע מכדור הארץ בתור אסטרונאוט שמאס באנושות וברשע שלה והחליט ליצור גזע של בעלי חיים עם תכונות אנושיות שנקראים "אנשי חיה" כדי שישלטו בבני האדם שלדעתו הם מקור הרשע בעולם. בהמשך הסדרה הוא מתגלה גם בתור הסבא של אחת מבכירות המורדים בכוכב שנקראת קרן א'ומיילי שמנסה להרוס את שלטונו העריץ מבלי לדעת את הקשר המשפחתי ביניהם. הדמות דובבה בישראל על ידי יורם יוספסברג.
מימי רוזנברג

ביוגרפיה

מימי רוזנברג נולדה בשם מרי דוד בבית היולדות הסקוטי (שהוסב בשנת 1959 ל"המלון הסקוטי") בעיר טבריה. אימה של מימי התעקשה ללדת בבית היולדות היוקרתי בטבריה (עיר הולדתה) אף כי התגוררה בירושלים. בהיות מימי בת שנתיים התגרשו הוריה. אימה עזבה את הבית ומימי נשארה בחזקת אביה. במשך שלש השנים הבאות הועברה מימי (בתשלום מלא) ממשפחת אומנה אחת לשנייה. בהיות מימי בת שמונה שיכן אותה אביה במנזר האחיות ציון בעין כרם. בלחץ משפחתה שומרת המצוות של האם, הוציאה האם את מימי מהמנזר ונטלה אותה תחת חסותה. בשנת 1946 עזבו מימי ואימה את ירושלים ועברו לשכונת בית יעקב בתל אביב.
השם הלא עברי "מרי" לא נשא חן באוזני מורתה בבית הספר, ושמה שונה למרים. השם "מימי" נקבע כפשרה בין מרי למרים. ב-8 בדצמבר 1947 תקפו כוחות חסן סלאמה את שכונת בית יעקב וביתה של מימי נבזז ועלה באש. מימי ואימה נמלטו על נפשן בחוסר כל. הן מצאו מחסה בבית הכנסת "נצח ישראל" שליד התחנה המרכזית בתל אביב. בהמשך הן עברו לדירת חדר בשכונת הקווקזים.
בשנת 1951, בהגיעה לגיל חמש עשרה החלה מימי לעבוד לפרנסת המשפחה בשירות המטאורולוגי. הקריירה שלה בשירות נמשכה בהפוגות קצרות עד פרישתה המוקדמת לגמלאות בשנת 1985. בשירות המטאורולוגי היא נחשפה לראשונה בחייה לאנשים הדוברים "שפות של משכילים" שעודדו אותה ללמוד, לרכוש השכלה ולפתח את כשרונותיה בציור פיסול ומשחק. לאחר פרישתה היא התפנתה ללימודים פורמליים ולהרחבת אופקים.
בשירותה בצה"ל, פגשה את אריה רוזנברג, ונישאה לו. בעקבות הנישואים שוחררה לאחר שירות צבאי קצר של פחות משנה. מימי שבה לשירות המטאורולוגי אותו עזבה עקב גיוסה לצבא. עד מהרה נולדו להם בת ובן. נישואיהם חוו עליות ומורדות, והסתיימו בגירושים לא יפים. על מנת לממשם ויתרה מימי על חלקה ברכוש המשותף. שוב נותרה בחוסר כל. באין ברירה היא עברה לגור בשכונת המצוקה ג'סי כהן בחולון. בתחילה השכונה התייחסה בחשדנות ל"גברת רוזנברג" האשכנזיה (אף כי אביה יליד איראן ואימה צאצא ליהודי פקיעין שלא גלו מהארץ). בהמשך למדו אנשי השכונה להכיר את מימי האמיתית שתרמה וממשיכה לתרום מכשרונותיה בתחומי הציור והמשחק במתנ"ס השכונתי.
מיכל עדן

קורות חייה

מיכל עדן נולדה בשנת 1969 בהרצליה. בגיל 22, הגיעה לאגודת ההומואים, הלסביות הביסקסואלים והטרנסג'נדרס בישראל והחלה להתנדב. משם הגיעה לארגון קל"ף (קהילה לסבית פמיניסטית). עדן התנדבה גם ב"מרכז לסיוע לנפגעות תקיפה מינית". לאחר רצח רבין הצטרפה למרצ והחלה בפעילות פוליטית בפורום הנשים של מרצ ובפורום "גאות" לזכויות הלהט"ב במפלגה.
בשנת 1998 נבחרה למקום השני ברשימת מרצ למועצת עיריית תל אביב-יפו, ולאחר הבחירות המוניציפליות הייתה לחברת מועצת העיר. בכך, הייתה עדן נבחרת הציבור המוצהרת הראשונה של קהילת הלהט"ב. בשנת 2000 נבחרה להיות יושבת ראש פורום "גאות" - הפורום לזכויות ההומואים, הלסביות, הביסקסואלים והטרנסג'נדרס של מפלגת מרצ.
כחברת מועצת העיר ארגנה את העצרת היחידה לזכר נפגעי מהומות אוקטובר, הנציחה נשים מנהיגות בשמות רחובות העיר תל אביב יפו, יזמה שריון לנשים בדירקטוריונים של תאגידי העירייה (ל-30%, לאחר מכן יעל דיין העלתה את השריון ל-40%). בנוסף, הצליחה להשוות את הרישום והזכויות של בני זוג מאותו המין בשירותים העירוניים לאלה של בני זוג ממינים שונים, דבר שהרגיז את האוכלוסייה הדתית בעיר והיווה תקדים, שכן הייתה זו הפעם הראשונה שרשות מקומית בישראל הכירה בבני זוג מאותו המין.
הפרויקט הגדול ביותר של עדן בעירייה היה "בית דרור" בנווה צדק: הוסטל לבני נוער להט"ב שסולקו מביתם עקב נטייתם המינית או השתייכותם המגדרית. בבית זה יכולים אותם נערים לשהות עד גיל 18, תוך כדי פעילות גישור מטעם המוסד על מנת לחדש את הקשר עם המשפחה. בנוסף דואגים להשאיר את בני הנוער במסגרת של לימודים או עבודה, במידת האפשר. המוסד ממומן על ידי עיריית תל אביב-יפו ומשרד הרווחה. כאשר נפתח המוסד נתלו פשקווילים בשכונת נווה-צדק עליהם נכתב "סכנה לילדי העיר" וססמאות נוספות בגנות "בית דרור".
בשנת 2003 התמודדה על מקום ברשימת מרצ בבחירות לכנסת, אולם הגיעה למקום ה-32 הלא ריאלי. לאחר הפסקה של כשנתיים בפעילות פוליטית לצורך לימודי משפטים, התמודדה גם לקראת בחירות 2006 כמועמדת היחידה מקהילת הלהט"ב במרצ אך נבחרה למקום ה-16, הלא ריאלי.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה עדן להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
פסבדו-דיוניסיוס האראופגיטי

מקורותיו ההגותיים

כתביו של פסבדו-דיוניסוס עוסקים במיסטיקה ומושפעים מאד מן ההגות הנאו-פלטונית. כך למשל, הוא משתמש במשל של פלוטינוס אודות האמן המפסל החותך החוצה את כל מה שאיננו מתאים לדמות המפוסלת שהוא טורח בהכנתה. הכתבים משקפים גם את היכרותו עם כתביו של פרוקלוס. השפעות ניכרות אחרות על פסבדו-דיוניסוס הם כתביהם של קלמנט מאלכסנדריה, שלושת אבות הכנסייה מקפדוקיה (בזיליוס הגדול, גרגוריוס מנזיאנזוס ובמיוחד גרגוריוס מניסה), אוריגנס ואחרים.