תומאס פ. או'די

תומרס פ.או'די (באנגלית:Thomas F.O'Dea, ‏ 1 בדצמבר 1914 איימסברי, מסאצ'וסטס - 12 בנובמבר 1974 סנטה ברברה, קליפורניה) היה סוציולוג של הדתות אמריקאי, כיהן כפרופסור לסוציולוגיה ולחקר הדת ומנהל המכון לחקר הדת באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.

ביוגרפיה

או'די נולד בשנת 1915 במשפחה אירית-קתולית אמריקאית בעיירה איימסברי, במדינת מסצ'וסטס. אביו היה מהגר מאירלנד ואמו בת דור שני למהגרים מאירלנד.
הוא למד בילדותו בבית הספר הפארוכי הקתולי סנט ג'וזף ובתיכון ביישוב הולדתו. אחר כך למד דפוס במכון ונטוורת' בבוסטון.
הוא התחיל לימודי מכללה בגיל מאוחר יחסית. עבד תחילה בתחום המסחר, היה פעיל באיגודים מקצועיים ופוליטי במסגרת המפגלה הסוציאליסטית וברית הנוער הקומוניסטי.
הוא הושפע על ידי מורשת תנועת העבודה האירית והמרד האירי, ורותק על ידי דמויות מנהיגים היסטוריים אירים כמו פטריק פירס וג'יימס קונולי ועל ידי דמותו של ג'ורג' מקניל, מנהיג סינדיקלי בן עירו. את אשתו הראשונה,ג'ורג'יה סטילמן, פגש או'די במפגש לזכר מרידת שבוע הפסחא האירית שאורגן בבוסטון ב-1936 על ידי המפלגה הקומוניסטית האמריקאית.
בו זמנית קרא בצמא את כתביהם של תורו, אמרסון, וולט ויטמן ותושב עירו, המשורר ויטיאר שנאבק במאה ה-19 למען ביטול העבדות.
ב-1939 מאוכזב על ידי ההסכם בין היטלר וסטלין עזב בהמשך את התנועה הקומוניסטית.
או'די השתתף במלחמת העולם השנייה במסגרת חיל הרגלים וחיל האוויר בחזיתות בצפון אפריקה, אוסטרליה, איי מריאנה, הודו וסין.
בזמן המלחמה, במיוחד בחזית סין-בורמה-הודו, במיוחד בסין, הכיר מלומדים וקרא ספרים רבים שהעניקו לו תובנות בנוגע לתרבויות ודתות שונות במזרח אסיה.
בימי לימודיו באוניברסיטת הרווארד בתקופת המקארתיזם סירב או'די להלשין על סטודנטים בעלי דעות קומוניסטיות
הוא למד שם סוציולוגיה וסיים בהצטיינות יתרה את התואר הראשון בשנת 1949, אחר כך סיים בהרווארד גם את התואר השני (1951) ואת הדוקטורט (1953).
עבודת הדוקטור שלו הייתה חלק ממחקר במעבדה למחקרים חברתיים של אוניברסיטת הרווארד, במסגרת "המחקר ההשוואתי של ערכי חמש תרבויות " בצפונה של מדינת ניו מקסיקו.
היה מדובר בשתי תרבויות של אינדיאנים נאוואחו וזוני, ושלוש תרבויות של מתיישבים - קהילה ספרדית-אמריקאית, קהילה פרוטסטנטית שנקראה "טקסאנים" וקהילה מורמונית שמשכה במיוחד את התעניינותו.
במהלך חייו הצעירים היו לו לבטים רבים סביב האמונה הדתית והחקר שלה.
עוד בשנותיו הראשונות בהרווארד חקר את גלגולי המרכז בנדיקטוס הקדוש
בקיימברידג' (מסצ'וסטס), והיה עד לתהליך שהביא להתנתקות אותו מרכזמהכנסייה הקתולית.
בשנים 1951–1956 עבד או'די ב-MIT בבוסטון, בשנים 1956–1959 באוניברסיטת פורדהם, בשנים 1964-1959 באוניברסיטת יוטה ובשנים 1966-1964 באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בימי עבודתו באוניברסיטת פורדהם עבר משבר בחיי הנישואים והתסיים בגרושין.
בשנת 1963 עבד כיועץ של חברת עראמקו הסעודית בערב הסעודית. בהזדמנות זו חקר שינויים חברתיים בממלכה הסעודית, מחקר אותו לא פרסם.
החל מינואר 1967 לימד באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה בפרופסור לסוציולוגיה וחרק הדת וכמנהל המכון לחקר הדת שבה ידע את שנותיו הפוריות ביותר.
או'די חקר קודם לכן את הקהילה המורמונית ברמה, ארצות הברית, ובשנים הבאות פרסם שני ספרים על הסוציולוגיה של הדת המורמונית.
רותק על ידי סוגיית הדת הממוסדת והמתחים הכרוכים בממסוד של הדת.
בשנת 1966 כתב את הספרון "הסציולוגיה של הדת" שתורגם לחמש שפות.
הוא הקדיש את מחקריו הבאים לסוגיות הקשורות לדת הרומית-קתולית בארצות הברית.
ערך מחקר על ועידת ותיקן השנייה ואת השלכותיה על הכנסייה.
על בסיס מאמרים שכתב בעבר פרסם את הספרים " Alienation, Atheism and the Religious Crisis (1969) ו-Sociology and the Study of Religion: Theory, Research, Interpretation (1970. הוא פעל גם כסגן עורך כתב העת Sociological Analysis.
או'די היה חבר בארגון פי בטא קפא ובשנים 1955–1956 פעל במרכז לקידום חלקר מדעי ההתנהגות בקליפורניה. פעל גם במסגרת האיגוד הסוציולוגי הקתולי האמריקאי והאיגוד לסוצילוגיה של הדת
אחרי התחלת עבודתו באוניברסיטת קליפורניה הוא התחתן עם חוקרת יהודיה, ג'נט שיינדלין (בלידתה - ג'נט לוזי קופלר) ובשנת 1969 נולד בנו, מייקל תומאס, לימים מיכאל אביעד.
בשנות ה-1970 התחיל לחקור את היהדות ואת האסלאם.
בשנים 1972–1973 נסע עם אשתו ובנו הקטן לישראל כפרופסור אורח לסוציולוגיה ולדתות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשותפות עם חוקרים יהודים ומוסלמים התכונן להשתתף במחקר משולש של היהדות, הנצרות והאסלאם.
באביב 1973 נישואיו השניים התפרקו והוא חלה בלימפומת הודג'קין.
אשתו, שנודעה בהמשך כג'נט אביעד, ובנם, מיכאל, התאזרחו בישראל כעולים חדשים.
הוא חזר בסוף השנה לארצות הברית לצורך טיפולים. שב בהמשך לסנטה ברברה ובתחילת שנת 1974, על אף מחלתו, חזר ללמד.
ב-12 בנובמבר 1974 עקב סיבוכים של התפרצות חוזרת של המחלה נפטר בביתו בסנטה ברברה בגיל 59.