נגיף האבולה

נגיף האבולה (EBOV (Ebola virus הוא נגיף חוטי ממשפחת ה-Filoviridae, הגורם למחלה בעלת שיעור תמותה גבוה במיוחד בבני אדם. חמישה מינים מהסוג (Ebolavirus) מוכרים למדע, אך רק ארבעה מתוכם גורמים למחלה בבני אדם. הידוע שבהם הוא נגיף זאיר ZEBOV, שאחראי למרבית מקרי המוות מהמחלה. ההדבקה יכולה להתבצע במגע דרך נוזלי גוף, דם או זרע. ככל הידוע לא מתרחשת הדבקה דרך האוויר. הנגיף הקטלני לבני אדם פועל במהירות רבה, גורם לדימומים קשים באיברים הפנימיים, להמסה של רקמות הגוף ולשיעורי תמותה של למעלה מ-50% מהנדבקים במחלה.

מבנה הנגיף

ה-EBOV משתייך למשפחת נגיפי ה-Filoviridae, נגיפים חוטיים (פילמנטים) בעלי מעטפת שומנית ונוקליאוקפסיד המכיל חומצת גרעין מסוג רנ"א שליח (mRNA-). נגיף מרבורג הוא סוג מקורב מאותה משפחה.

מחזור חיים ווירולנטיות

ה-EBOV מדביק תאי דם לבנים מסוג מקרופאגים/מונוציטים, ומשם הוא מתפשט לתאים אחרים. גורם לירידה ניכרת בכמות הטרומבוציטים ולדימומים פנימיים קשים, עקב פגיעה במנגנון הקרישה.
מחזור החיים של הנגיף מתחיל בהידבקות של הויריון לקולטני תא ספציפיים, שבעקבותיה מתבצע איחוי של מעטפת הנגיף עם קרום התא, ושחרור הנוקליאוקפסיד לתוך הציטוסול. הרנ"א פולימראז הנגיפי המקודד על ידי הגן L מבצע הסרה חלקית (Uncoating) של הנוקליאוקפסיד וחשיפה של חומצת הגרעין (mRNA-), ומתעתק את הגנים לייצור ביתר של מולק' mRNA חיובי, אשר מתורגמים לחלבונים מבניים ושאינם מבניים. הרנ"א פולימראז L נקשר לפרומוטר יחיד בקצה 3' של הגנום. התעתוק המתבצע במורד הזרם מ-3' ל5' עשוי לעבור טרמינציה לאחר תעתוק הגן. לפיכך הגנים הסמוכים לקצה 3' מתועתקים בקצב הגבוה ביותר. החלבון המיוצר בכמות הגדולה ביותר הוא הנוקליאופרוטאין שריכוזו בתא משמש ברגולציה של הגן L כשהוא עובר מתעתוק הגן לשכפול הגנום הויראלי.
חלבוני המבנה המסונתזים של הנגיף והגנומים המשוכפלים עוברים הרכבה עצמית ומצטברים בסמוך לצד הפנימי משל קרום התא. הויריונים מניצים החוצה כשהם נעטפים בקרום התא. הנגיפים הבוגרים מדביקים תאים נוספים וממשיכים את המחזור.

גילוי הנגיף והתפשטות המחלה

הנגיף נקרא על שם נהר האבולה בזאיר בו התגלה לראשונה. ההתפרצות המתועדת הראשונה של הנגיף אירעה ב-1976 במספר מוקדים בזאיר ובסודאן באופן כמעט סימולטני. ההדבקות במחלה הואצה במידה רבה עקב שימוש רפואי במזרקים עם מחטים שלא חוטאו. דווח על 318 מקרי הדבקות במחלה ב-ZEBOV ומתוכם 280 מקרי מוות (88% תמותה), ועל 285 מקרי הדבקות במחלה בנגיף סודאן SEBOV עם שיעורי תמותה של 53%. התפרצויות ספורדיות ספורות של המחלה התרחשו באפריקה בין השנים 1976–1979. ב-1995 התרחשה התפרצות בהיקף נרחב של ZEBOV, בה דווח על 315 נדבקים ו81% מקרי תמותה. במרץ 2014 ארעה התפרצות של המחלה בליבריה משם התפשטה לאזורים נוספים במערב אפריקה כשהיא גורמת לשיעורי תמותה גבוהים. ההתפרצות הנוכחית היא הקשה ביותר והיא הביאה עד כה לכ-3,000 מקרי תמותה. עד כה נתגלו מס' מקרים בודדים מחוץ ליבשת אפריקה וקיים חשש ניכר מהתפשטות המגפה.
מקור הנגיף בבע"ח ככל הנראה עטלפי פירות המשמשים כנשאים של ה-EBOV. בחלק מהכפרים במערב אפריקה משמש העטלף למאכל וייתכן שזהו מקור ההתפרצות הנוכחית.

בלימת התפשטות והטיפול במחלה

ב-8 באוגוסט 2014 הכריז ארגון הבריאות העולמי על מצב חירום בינלאומי. נכון לעכשיו נעשים מאמצים מקומיים בסיוע בינלאומי כולל של כוחות צבא אמריקניים לבודד את האזורים הנגועים בנגיף על מנת למנוע את התפשטות המגפה.
כרגע אין טיפול מוכח למחלה. לאנשים הנגועים בנגיף ניתן טיפול תומך של מתן נוזלים בעירוי על מנת למנוע התייבשות. למס' חולים ניתן טיפול ב-ZMapp תרופה ניסיונית שהוכחה כיעילה בקופי רזוס התוצאות לגבי יעילותה בבני אדם אינם חד משמעיות. תרופות נוספות שנבדקות הן TKM-EBOLA הפועלת על מנגנון הרנ"א של הנגיף והFavipiravir תרופה נגד שפעת שנוסתה בהצלחה על עכברים שהודבקו בנגיף. בספטמבר הוחל בשלב א' של ניסויים שנערכו סימולטנית באוקספורד ובבת'סדה בחיסון NIAD/GSK. במידה והחיסון יושלם בהצלחה מתכננת חברת התרופות GSK לייצר 10,000 מנות של החיסון שיישלחו למדינות הנגועות במערב אפריקה.