google/wiki40b huggingface dataset:
מאהאטיר מוחמד

ביוגרפיה

מוחמד נולד וגדל באלור סטאר שבמדינת קדה. הוא הצטיין בלימודיו בבית הספר והיה לרופא. הוא החל להיות פעיל ב-UMNO לפני שנבחר לפרלמנט ב-1964. הוא כיהן תקופת כהונה אחת לפני שאיבד את המושב ולאחר מכן הודח מהממשלה יחד עם ראש הממשלה דאז, טנקו עבדול רחמן והורחק משורות המפלגה. כאשר התפטר עבדול רחמן, חזר מוחמד ל-UMNO ולפרלמנט וקודם להיות חבר הקבינט. ב-1976 הוא קודם לתפקיד סגן ראש הממשלה וב-1981 הוא הושבע כראש הממשלה לאחר התפטרות קודמו, חוסיין און.
בתקופת כהונתו של מוחמד כראש הממשלה, חוותה מלזיה תקופה של מודרניזציה וצמיחה כלכלית מהירות והממשלה יזמה שורה של מיזמי תשתיות נועזים. מוחמד היה הדמות הפוליטית הבולטת במלזיה והוא ניצח בחמש מערכות בחירות רצופות והדף שורה של יריבים בהתמודדות על מנהיגות המפלגה. עם זאת, צבירת הכוח שלו באה על חשבון עצמאותה של מערכת המשפט ועל חשבון הסמכויות והזכויות המסורתיות של המלוכה המלזית. הוא הפעיל את חוק הביטחון הפנימי השנוי במחלוקת כדי להחזיק במעצר פעילים, אנשי דת שלא מהזרם המרכזי ואת מתנגדיו הפוליטיים, כולל סגן ראש הממשלה, אנואר איבראהים, שאותו הוא פיטר ב-1998. הרקורד של מוחמד בדיכוי זכויות האזרח וההתנגדות שהוא גילה כלפי האינטרסים והמדיניות הכלכלית של מדינות המערב, הפכו את יחסיו עם ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטרליה ומדינות נוספות, לקשים. כראש הממשלה הוא תומך נלהב בפיתוח מדינות העולם השלישי והיה פעיל מאוד בתחום המדיניות הבינלאומית.
מוחמד המשיך להיות פעיל פוליטית לאחר פרישתו מכהונת ראש הממשלה. הוא היה למבקר חריף של היורש שנבחר על ידו, עבדוללה אחמד בדאווי ב-2006 ושל נג'יב רזאק ב-2015. בנו, מוכריז מאהאטיר, היה השר הראשי של מדינת קדה עד 2016. ב-29 בפברואר אותה שנה פרש מוחמד ממפלגת UMNO לאור תמיכתה במעשיו של ראש הממשלה רזאק, על אף מעורבותו בשערורייה פוליטית קשה. ב-9 בספטמבר אותה שנה אישר סופית רשם המפלגות המלזי את הקמתה של מפלגתו החדשה של מוחמד, והוא היה למנהיגה. ב-8 בינואר 2018 הוכרז מוחמד כמועמדה של קואליציית "ברית התקווה" לראשות הממשלה לקראת הבחירות שנערכו במאי אותה שנה, על רקע תוכנית לחון את אנואר איבראהים ולשתף אתו פעולה אם מערכת הבחירות תנחל הצלחה. בגיל 92 היה מוחמד לראש הממשלה המלזי שהאריך ימים יותר מכל קודמיו ומכל אלו שכיהנו אחריו עד אותה עת וכן לראש הממשלה המבוגר ביותר שכיהן אי פעם בכל מדינות העולם. הוא גם ראש הממשלה הראשון שנבחר לא מטעם מפלגת UMNO שהחזיקה בשלטון שנים רבות. הוא גם ראש הממשלה המלזי הראשון שכיהן בשתי תקופות כהונה לא רצופות. בבחירות שנערכו במאי של אותה השנה ניצחה מפלגתו של מוחמד והוא נבחר כחבר הפרלמנט של מלזיה מטעם מחוז הבחירה של לנגקאווי שבמדינת קדה. בעת תחילת כהונתו השנייה היה מוחמד בן 92 ובכך היה לראש הממשלה המבוגר בעולם.

יחסו לישראל וליהדות

מוחמד הוא מבקר חריף של ישראל, והתבטא לא פעם בצורה אנטישמית בוטה. בין היתר כינה את היהודים "בעלי אף גדול", הטיל ספק במספר היהודים שנרצחו בשואה, ואסר להקרין את רשימת שינדלר בארצו כ"תעמולה ציונית". בריאיון לרשת BBC ב-2018, אמר ש"הבעיה במזרח התיכון נוצרה עם הקמתה של ישראל", ואת כינויו ליהודים תירץ ש"גם למלזים קוראים בעלי אף שמן. אנחנו לא מתנגדים לכך". בריאיון ל-AP אמר ש"אנטישמיות זה מושג שהמציאו כדי למנוע ביקורת מיהודים שעושים דברים לא טובים. האפשרות למתוח ביקורת צריכה להיות פתוחה לכל". בנוסף טען שאינו אנטישמי עקב היותו פתוח לעמים שמיים אחרים מהיהודים.
לאחר שסירב לארח ספורטאים ישראלים בארצו, משרד החוץ תקף אותו וקרא לו: "קנאי אנטישמי".
ג'יימס גאווין

ילדות וקריירה צבאית מוקדמת

גאווין נולד בשם ג'יימס נלי ריאן להורים ממוצא אירי. בגיל שנתיים נמסר לבית יתומים. בשנת 1909 אומץ על ידי בני הזוג מרטין ומרי גאווין מהעיירה הר הכרמל בפנסילבניה. אביו היה כורה פחם והתפרנס בקושי לכן עזב ג'יימס את בית הספר בגיל 12 ועבד בעבודות שונות כדי לעזור לפרנסת המשפחה. אמו האלכוהוליסטית הייתה מוציאה את זעמה עליו. הוא קץ בחיים אלה ובמרץ 1924 ביום הולדתו ה-17 ברח מהבית ועלה על רכבת לילה לניו יורק. הוא התייצב לפני וועדת הגיוס והצהיר שהוא יתום בן 18. הוא הוצב בפנמה שם נרשם לבית ספר מקומי להשלמת השכלה ועבר את בחינות הכניסה לווסט פוינט. מאחר שהיה חסר השכלה בסיסית היה קם כל יום ב-04.30 ולומד בחדר הרחצה כי רק שם היה אור לקריאה. לבסוף עשה את הלא ייאמן, השלים את לימודיו בווסט פוינט ב-1929 וקיבל דרגת לוטננט משנה. הוא שירת שלוש שנים בחטיבת חיל רגלים באריזונה ואחר כך למד בבית ספר לחי"ר בפורט בנינג תחת פיקודם של הגנרלים ג'ורג' מרשל וג'וזף סטילוול. ב-1936 הוצב לשנה בפיליפינים ואחר כך חזר לווסט פוינט ועסק בפיתוח טקטיקת שימוש בכוחות מוטסים. באוגוסט 1942 מונה למפקד רגימנט הצנחנים ה-505 בדיוויזיה המוטסת ה-82. הוא נהג להשתתף באימונים הקשים ולקפוץ מהמטוסים עם חייליו ולכן כונה בפיהם: "הגנרל המקפץ".

מלחמת העולם השנייה

ב-9 ביולי 1943 צנח עם רגימנט הצנחנים 505 בפלישה לסיציליה ואחר כך בסלרנו ובלחימה בנפולי. ב-5 בדצמבר 1943 הועלה גאווין לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן מפקד האוגדה. ב-5 בדצמבר 1944 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82 וצנח אתה מאחורי חוף הנחיתה "יוטה" בעת הפלישה לנורמנדי.
ב-27 באוגוסט 1944 התמנה למפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82 וב-17 בספטמבר 1944 צנח אתה סמוך לניימכן במסגרת מבצע מרקט גארדן. לאחר מספר ימי לחימה קשים הם נאלצו לסגת. את דמותו בסרט גשר אחד רחוק מדי גילם השחקן ראיין אוניל. באוקטובר 1944 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בקרב הארדנים הוחשה האוגדה ביחד עם הדיוויזיה המוטסת ה-101 בפיקוד אנתוני מקאוליף לחזית בסטון וביחד הצליחו לעצור את המתקפה.
בסרט היום הארוך ביותר (1962) מגלם את דמותו, השחקן רוברט ראיין.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חזר גאווין לארצות הברית ועבד בתחום המחקר והפיתוח בפנטגון. הוא עסק בתכנון הכנסת מסוקי קרב כסיוע לכוחות הקרקע, דבר שהייתה לו חשיבות רבה במלחמת וייטנאם.
בשנת 1958 פרש משירות פעיל בדרגת לוטננט גנרל. בשנים 1961–1962 שימש כשגריר ארצות הברית בצרפת. כתב חמישה ספרים בנושא לחימה. הוא נפטר ב-23 בפברואר 1990 ונקבר בבית הקברות וסט פוינט.
נקמה בוערת

עלילה

ג'ון כריסי (וושינגטון), בעברו קצין מבצעים באגף לפעולות מיוחדות ב-CIA ולפני כן קצין בסיירת חיל הנחתים, ואלכוהוליסט בהווה. רייברן (ווקן) חברו הוותיק של כריסי מימיו בסוכנות מארגן לו עבודה כשומר ראש עבור פיתה ראמוס (פנינג), בתו הקטנה של איש עסקים עשיר (אנתוני) במקסיקו סיטי. כריסי נקשר לילדה והופך לחבר קרוב עבורה. קבוצת שוטרים מושחתים חוטפת את הילדה למטרת כופר. כריסי, שבמהלך החטיפה נפצע קשה יוצא למסע נקמה במטרה לחלץ את הילדה.
שקרניות קטנות: הפרפקציוניסטיות

רקע כללי

הכל בעיר בייקון הייטס נראה מושלם, אבל שום דבר הוא לא כפי שהוא נראה. הלחץ של הצורך להיות מושלם מוביל לרצח הראשון של העיר. מאחורי כל פרפקציוניסט יש סוד, שקר ואליבי נחוץ.

ליהוק

ב-25 בספטמבר 2017 הוכרז כי סשה פיטרס וג'אנל פאריש ישחקו את תפקידם מסדרת האם "שקרניות קטנות" בתור אליסון דילורנטיס ומונה ונדרוואל, בהתאמה. ב -29 בינואר 2018 הוכרז כי סופיה קרסון לוהקה לתפקיד אווה, אחת מגיבורי הסדרה. ב -9 במרץ הודיעו כמה חברי צוות השחקנים שקלי ראת'פורד הידועה ביותר עבור תפקידה ב"אחת שיודעת" תשחק את קלייר הוטצ'קיס, אמו של נולאן. הוכרז כי סידני הידועה ביותר עבור תפקידה בהמתים המהלכים תשחק את קייטלין פארק לואיס, אלי בראון לוהק בתור דילן ווקר, והיילי ארין תשחק את טיילור הוטצ'קיס, אחותו של נולאן.
רדזין פודלסקי

תולדות היישוב

זכויות עיר הוענקו לרדזין בשנת 1468, אשר הייתה מיושבת עוד שנים רבות קודם לכן. במהלך המאה ה-17 הייתה העיר לאחד ממרכזי הפרוטסטנטים בפולין, ובאמצע אותה מאה ניזוקה קשות בידי השוודים.
במחצית השנייה של המאה ה-18 הייתה העיר בבעלות משפחת פוטוצקי, ונכללה בתחומי נסיכות פולין קטן. בתקופה זו נבנה בעיירה ארמון גדול, הקיים עד ימינו. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיר בשטחי השליטה של אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1867 העניקו הרוסים לעיר מעמד של עיר מחוז.

יהודי רדזין

יהודים נזכרים בעיר מהמאה ה-16, ובמאה ה-17 כבר התקיימה בעיר קהילה עצמאית, ששלחה נציגים לוועד ארבע הארצות. מאמצע המאה ה-19 נעשו היהודים לרוב בקרב תושבי העיר, תוך שנטלו חלק מרכזי בכלכלתה, ותוך שהעיר הפכה למרכז תורני חשוב ליישובי הסביבה, בו פעלו מספר אדמו"רים משושלת ראדזין.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,900 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל, של המפלגות הציוניות ושל הבונד. כמו כן, פעלו בעיר בתי ספר מרשת בית יעקב ומרשת תרבות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

בשואה

עם כניסת הגרמנים לעיר בספטמבר 1939, לאחר שהופצצה מהאוויר על ידם, החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך אילוץ יהודים חרדים לרקוד בגשם ולרמוס ספרי תורה קרועים. כמו כן, יהודים מגיל 15 נצטוו להתגייס לעבודות כפייה משפילות, תוך ביצוע מעשי התעללות בהם, ותוך הטלת סכומי כופר על הקהילה. בדצמבר 1939 הגיעו לעיר יהודים שגורשו מלוברטוב, ובהמשך החודש גורשו רוב יהודי העיר באופן זמני לסלווטיצ'ה הסמוכה. עד שובם, הוחרם כל רכוש היהודים בעיר. ביולי 1940 נלקחו כ-300 יהודים מהעיר למחנות עבודה.
בסוף שנת 1940 רוכזו היהודים שנותרו בעיר בגטו שהוקם בה. ב-1 בינואר 1941 רצחו הגרמנים כמה יהודים מהגטו, בהאשמה שהיודנרט המקומי לא מסר לגרמנים די פרוות. בסתיו 1941 ננעלו שערי הגטו שבעיר, ובמאי 1942 עוד נמנו בו 2,071 יהודים. בתקופה זו פעלה בגטו שבעיר מחתרת יהודית, שהוקמה בידי תנועות נוער ציוניות, והתארגנה לבריחה ליערות. במטרה זו תמך האדמו"ר שמואל שלמה ליינר, מייסד ישיבת "סוד ישרים" בעיר, אשר קרא לחסידיו להצטרף למרי. במאי 1942 הוצא הרב להורג. ב-22 בספטמבר 1942 הוציאו אנשי גסטאפו להורג כ-200 יהודים מהגטו.
בין תחילת אוקטובר 1942 ל-16 בחודש חוסל גטו רדזין, כאשר אנשי ס"ס ושוטרים גרמנים ופולנים שילחו את בין 1,800 ל-2,000 יושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך מעבר בגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי. כ-1,000 מהמגורשים ניסו להסתתר בגטו לפני האקציה, אך נתפסו. בשל הדוחק הרב בקרונות המשא מתו רבים מהיהודים עוד לפני שהגיעו למחנה ההשמדה, ורבים מהקופצים מהחרכים הוסגרו לגרמנים בידי איכרי הסביבה. לאחר הגירוש הוכרזה רדזין רשמית כ"נקייה מיהודים".
כמה עשרות יהודים שהצליחו להימלט מהגטו שבעיר לפני האקציה, התארגנו ליחידת פרטיזנים שפעלה באזור העיר, בראשות יצחק קליינמן. רוב חברי הקבוצה נרצחו לבסוף בעינויים בידי הגרמנים, לאחר שהוסגרו להם בידי איכרי הסביבה.
שונא הבריות

עלילה

במחזה זה מולייר מתייחס לנושא תפקידן של המידות הטובות והכנות בחברה. המסר של המחזה הוא שמי שאינו מוכן להתפשר עם החברה, חי את חייו לבדו. 
המחזה מציג שיח בין אלצסט, אדם כן ובעל מידות טובות, שהצביעות והשחיתות מכעיסות אותו. הוא מתווכח עם חברו פילינט. פילינט הוא אדם הנוטה להתפייס ונוח לבריות. בו אלצסט טוען על בני האנוש:
"כמה? תן לי בבקשה שם אחד! 

כולם מגעילים מלבד כמה שמגעילים במיוחד.

חצי עולם פושע והחצי השני אדיש,

חצי עולם רוצח וחצי עולם מחריש..." ( 
שונא הבריות בתרגומו של יהונתן גפן)
אלצסט מצהיר כי הוא עומד לומר את האמת בפני כל האנשים, וכדי להתחיל, בפני סלימאן, נערת השעשועים שהוא אוהב, העומדת להגיע ברגע זה. סלימאן מגיעה בחברת מעריציה. אלצסט מתנפל על המעריצים בפנים אדומות מכעס. הוא מצהיר בפני סלימאן שצריך לסיים את העניין, וכי היא חייבת לבחור בינו לביניהם. אך הכול מתפתח נגד בעל המרה השחורה. סלימאן בוגדת בו ומלגלגת עליו. בשבילו זו הוכחה כי הוא חייב לעזוב את החברה, ולחפש "מקום רחוק ונידח שבו אדם המכבד את עצמו יוכל להיות חופשי."
השומר (סרט)

עלילה

ולאד הוא שומר בן 40 המאבטח סנטוריום מוזנח. הוא פוגש במקום זוג ורה וסטאס, המסתתרים מפני מכריהם והוא מבין שהוא נתקל בבעיות דומות לזוג הנאהבים ומחליט לסייע להם.
ריטסו דואן

קריירת מועדונים

בשנת 2015, דואן הצטרף לקבוצת גמבה אוסאקה מליגת העל היפנית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-27 במאי נגד קבוצת הכדורגל של סיאול במסגרת משחק בליגת האלופות האסיאתית. לאחר שלא לקח חלק גדול בקבוצה הבוגרת של אוסאקה, הוא שיחק בעיקר בקבוצה עד גיל 23 של גמבה אוסאקה. בשנת 2017, הוא קיבל את ההזדמנות לשחק בקבוצה הבוגרת בתדירות גבוהה יותר, אך כבר ביוני של אותה השנה, הוא עבר בהשאלה לחרונינגן מהליגה ההולנדית.
עסקת ההשאלה כללה סעיף רכישה בחוזה לשלוש שנים. תנאי זה התממש ב-23 באפריל 2018, מה שהפך את מעברו של דואן לחרונינגן באופן קבוע ב-1 ביולי 2018.
ב-15 באפריל 2018, דואן הבקיע נגד רודה את שערו השמיני, שלמעשה איזן את מאזן הכיבושים של אריין רובן כנער בקבוצת חרונינגן.

קריירה בינלאומית

ב-30 באוגוסט 2018, דואן קיבל את הזימון הראשון שלו לנבחרת הבוגרת לקראת גביע קירין. ב-11 בספטמבר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד נבחרת קוסטה ריקה וב-16 באוקטובר, הוא כבש את שערו הראשון במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת אורוגוואי.
כף דארנלי (אדמת מק. רוברטסון)

גילוי הכף

חוף אנטארקטיקה באזור לשון היבשה התגלה ב-26 בדצמבר 1929, על ידי סר דאגלס מוסון, אשר ראה את חוף אנטארקטיקה מן התורן של ספינת המחקר דיסקרברי. החוף היה בקצה האופק ונעלם מעיניו במהרה. ב-10 בפברואר 1931 הוא התקרב שוב אל החוף וראה את לשון היבשה.

מקור השם

מוסון קרא ללשון היבשה על שמו של ארנסט רולנד דארנלי (Ernest Rowland Darnley) יושב הראש של הועדה הבין משרדית הבריטית לשטחי החסות של איי פוקלנד של משרד המושבות שישבה בלונדון, וכיהן בשנים 1923–1933.
מולדת (יישוב)

שם היישוב

בעקבות תרומה של ארגון בני ברית לצורך הקמת יישוב, התחייבו המוסדות הציוניים לקרוא יישוב בשם בני ברית, וועדת השמות החליטה לקרוא למושב של ארגון מולדת "בני ברית". לאחר שאנשי המקום התנגדו לכך ודרשו להקרא בשם סמלי או היסטורי, נקראו אנשי המקום ביולי 1940 לבירור אחרון לפני נקיטת צעדים ואנשי המקום נאלצו להסכים לשם "בני ברית". אולם השם לא תפס ולרוב הופיע בשילוב עם "מולדת", שם הארגון. עד ראשית שנות ה-50 הופיע השם בני ברית עם מולדת בסוגריים ולאחר מכן כבר נקרא המקום "מולדת - כפר בני ברית" וצירופים דומים.
מבנה הציבור המרכזי במושב נקרא "בית בני ברית" והוא תוכנן על ידי האדריכל שמואל ביקלס בשנת 1958. המבנה כולל אולם התכנסות, מועדון, ספרייה וחדר אוכל. סגנונו המיוחד של ביקלס ניכר באופן שבו חודר לבנין אור טבעי מסונן.
זיו קוז'וקרו

ביוגרפיה

זיו קוז'וקרו נולד ב-1977 בבאר שבע. הוא למד בבית הספר היסודי "רעות" ובתיכון מקיף א' בבאר שבע. החל את חינוכו המוזיקלי בגיל 7 בלימודי פסנתר ותאוריה בקונסרבטוריון העירוני בבאר שבע.
את שירותו הצבאי עשה כמעבד, מנצח ופסנתרן בתזמורת חיל האוויר.
למד באקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין בירושלים, בפקולטה לקומפוזיציה וניצוח, והשלים בהצטיינות תואר ראשון ותואר שני בקומפוזיציה בכיתותיהם של פרופ' חיים פרמונט ופרופ' צבי אבני. כמו כן, השלים בהצטיינות באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים תואר ראשון ותואר שני בניצוח בכיתתו של ד"ר יבגני צירלין. את לימודי הדוקטורט בקומפוזיציה סיים באוניברסיטת בר-אילן.
השתלם בכיתות אמן בקומפוזיציה אצל המלחינים פיליפ לרו (צרפת), פביאן פניסלו (ספרד), ואיבן פדלה (איטליה), ובכיתות אמן בניצוח אצל המנצחים פייר-אנדרה וולד (צרפת) ופביאן פניסלו (ספרד).
החל משנת 2009 הצטרף קוז׳וקרו לסגל האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ומשמש כמרצה לקומפוזיציה ותאוריה. כמו כן קוז׳וקרו הוא חבר בהנהלת איגוד הקומפוזיטורים בישראל.
בשנים 2004–2010 היה נשוי לשחקנית לירז צ'רכי.

פעילותו המוזיקלית

כמלחין - יצירותיו בוצעו בישראל וברחבי העולם במסגרות כגון פסטיבל MATA למוזיקה עכשווית בניו יורק, פסטיבל Euro Classic באולם ה- "קונצרטהאוס" בברלין, במרכז "ארנולד שנברג" בווינה, בפסטיבל חג המוזיקה הישראלית, בפסטיבל צלילים במדבר, בתחרויות האביב, בפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון ועוד. יצירותיו נבחרו לפסטיבלים הבינלאומיים ACL 2016 בווייטנאם, ו- ISCM 2015 בסלובניה.
את יצירותיו ביצעו בין השאר: אנסמבל מיתר, האנסמבל צייטפלוס מאוסטריה, הרביעייה הישראלית העכשווית, אנסמבל טמפרה, אנסמבל סולני תל אביב, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית הצעירה ויימאר-ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, המנצחים מיכאל זנדרלינג, עומר מאיר ולבר, אבנר בירון, הפסנתרן עמית דולברג, אמן כלי הנקישה תומר יריב ועוד.
יצירותיו יוצאות לאור במכון למוזיקה ישראלית (IMI) ובמרכז למוזיקה ישראלית  IMC).
יצירותיו מוקלטות ומשמעות בישראל ובחו״ל, בין היתר על ידי Deutschlandradio kultur, רדיו ליובליאנה, קול המוסיקה, גלי צה"ל, תאגיד השידור הישראלי ועוד.
כמעבד – כתב למיטב ההרכבים הקאמריים והתזמורות בישראל, לרבות התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, אנסמבל סולני תל אביב, אנסמבל מיתר, אנסמבל טמפרה ועוד.
כמנצח - הופיע עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הקאמרית הישראלית, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית אשדוד, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, סימפונט רעננה, אנסמבל מיתר, אנסמבל זמרי מורן, התזמורת הפילהרמונית של בוטושאן ברומניה ועוד.
בזירת המוזיקה הפופולרית - החל משנת 1998 קוז׳וקרו בלט כמעבד מוזיקלי, מפיק, מנצח, פסנתרן ונגן קלידים. הוא שיתף פעולה עם אמנים כמו גידי גוב, דויד ברוזה, יהודה פוליקר, אלון אולארצ'יק, ערן צור רמי קליינשטיין, יוני רכטר, שלמה גרוניך, דודו טסה, יהודית רביץ, יזהר אשדות, שלומי שבן, ריטה, אורי בשן, קובי אפללו,
אביב גדג׳, ריקי גל, הראל סקעת, אברהם טל, לירז צ'רכי, דוד דאור, מיקי קם, מוריס אל מדיוני ועוד.
איילית

סכנה והגנה

במרכז אירופה ובדרומה האיילית הפכה לנדירה מאוד. זאת בעיקר בגלל היעלמות כמה מבתי הגידול, במיוחד יערות האלון. האיילית Lucanus cervus נרשמה בדירקטיבת בתי הגידול (Habitats Directive) של האיחוד האירופי משנת 1992 שבהן נדרשות המדינות החברות לציין אזורי שימור מיוחדים להגנה על המינים הרשומים.
צ'רלי מולגרו

קריירת מועדונים

מולגרו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סלטיק. בינואר 2006 הושאל לדנדי יונייטד עד לסיום העונה על מנת לצבור ניסיון. בדנדי הוא הוסט לעמדת המגן השמאלי ואף כבש שני שערים ב-14 הופעות, ובפברואר 2006 נבחר לשחקן הצעיר של החודש בליגה. בסיום העונה היה אמור לחזור לסלטיק, אך בסופו של דבר ב-23 באוגוסט 2006 חתם בוולברהמפטון וונדררס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-10 בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד לידס יונייטד. בעקבות פציעה, הוא החמיץ את רוב העונה וגם לאחר שהחלים, קיבל מעט דקות משחק. בינואר 2008 הושאל לסאות'נד יונייטד מהפוטבול ליג הראשונה. ב-15 ביולי 2008 חזר לסקוטלנד כאשר חתם באברדין לשנתיים. ב-16 במאי 2009 קיבל כרטיס אדום במהלך המשחק נגד גלאזגו ריינג'רס לאחר שהשופט טען כי מולגרו נגח בקייל לאפרטי, שחקנה של ריינג'רס. אולם בהילוך החוזר היה ניתן לראות כי לאפרטי התחזה. בתגובה לכך הורחק לאפרטי לחודשיים הראשונות של העונה הבאה והאדום של מולגרו בוטל, ולכן לא ריצה עונש הרחקה באף משחק.
ב-1 ביולי 2010 חזר לסלטיק בה חתם לשלוש שנים, בה חזר לעמדת הבלם. ב-14 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי סלטיק בו ניצחה סלטיק 0-1 את אינברנס. ב-17 באפריל 2011 הבקיע בניצחון קבוצתו 0-4 נגד אברדין במסגרת חצי גמר הגביע הסקוטי, ואף הבקיע את השער האחרון בגמר בו ניצחה סלטיק 0-3 את מאת'רוול וזכתה בתואר. ב-25 באוגוסט 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופאית במדי סלטיק בהפסד 3-0 נגד פ.צ. סיון. יום למחרת האריך את חוזהו עד קיץ 2015. ב-15 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בסלטיק בתיקו 3-3 נגד קילמרנוק. ב-7 באפריל 2012 הבקיע צמד ראשון בקריירה במשחק בו ניצחה סלטיק 0-6 את קילמרנוק והבטיחה את האליפות. בתום העונה אף נבחר לשחק העונה של המועדון ושל הליגה.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, שיחק מולגרו בכל הנבחרות הצעירות של סקוטלנד. ביוני 2011 שקל לייצג את ארצות הברית בשל אזרחותו האמריקאית של סבתו, אך בסופו של החליט לייצג את סקוטלנד. בפברואר 2012 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של סקוטלנד, וב-29 בפברואר של אותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד סלובניה. ב-6 בפברואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 במשחק ידידות נגד אסטוניה. ב-7 בספטמבר 2014 הורחק במהלך המשחק נגד גרמניה במוקדמות יורו 2016.
ויסוקי

יהודי ויסוקי

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, כ-80% מכלל תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של ארגון הבונד.
עם פרוץ מבצע ברברוסה, ב-22 ביוני 1941, נכנסו לעיירה הגרמנים, וריכזו את יהודיה בגטו סגור שהוקם בה. ב-2 בנובמבר 1942 נרצחו כל יהודי הגטו, למעט מספר צעירים שהצליחו להימלט ליערות הסביבה.
הקורפוס ה-14 (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-30 בספטמבר 1870 לקראת המצור על שטרסבורג במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה, והועמד תחת פיקודו של גנרל חיל הרגלים אוגוסט פון ורדר. לאחר נפילת שטרסבורג, השתתף הקורפוס במצור על בלפור ובקרב וילרסקסל. ב-15 בינואר 1871 תקף גנרל שארל דניס בורבאקי את הקורפוס לאורך נהר ליסאיין, אולם לאחר קרב בן שלושה ימים הוא נסוג עם צבאו לשווייץ. במרץ 1871 פורק הקורפוס, אולם ב-1 ביולי אותה שנה הוא הוקם מחדש, והצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית כקורפוס ה-14.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה הקורפוס חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב מילוז ולאחר מכן בקרב לורן. בסוף ספטמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית באזור אראס, ולחם בקרב אראס (1914). לאחר מכן הועבר הקורפוס לשמפאן, שם נטל חלק בקרב שמפאן השני בשנת 1915, ובשנת 1916 הוא השתתף לתקופה קצרה בקרב על הסום. בהמשך השתתף הקורפוס בקרב איפר השלישי ובמתקפת האביב הגרמנית כחלק מהארמייה השנייה. לאחר מכן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הראשונה, ובמהלך מתקפת מאה הימים הוא נלחם כחלק מהארמייה ה-18.
סמוליאן

היסטוריה

עדויות להתיישבות אנושית מאורגנת של, טים תראקים מתוארכות למאה ה-13 לפנה"ס, תקופת הברונזה המאוחרת. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש האזור על ידי הרפובליקה הרומית ועם הפיצול באימפריה הרומית עבר לחזקת האימפריה הביזאנטית. במהלך המאה ה-5 מרבית תושבי האזור קיבלו על עצמם את הנצרות. בסמיכות לעיר נמצאו שרידי בזיליקות מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה. במחצית השנייה של המאה ה-14 נפל האזור בידי האימפריה העות'מאנית והעיר מוזכרת בשמה המודרני בתעודות עות'מאניות מן המאה ה-17.
ב-17 בינואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשה העיר על ידי צבא האימפריה הרוסית. סמוליאן נותרה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-1885 הכריז אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה באופן חד צדדי על איחוד בין רומליה המזרחית לנסיכות בולגריה, סוגיה שהובילה לפריצת מלחמת בולגריה-סרביה (1885). ב-3 במרץ 1886 נחתם הסכם בוקרשט אשר סיים את המלחמה ובמסגרתו נמסר החבל לבולגרים לפקדון בן 5 שנים שמעולם לא הוחזר, להוציא את אזורי קרדז'אלי וסמוליאן שנותרו בחזקת העות'מאנים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה ב-21 באוקטובר 1912, נכבשה סמוליאן בידי צבא ממלכת בולגריה ומאז נותרה בחזקת הבולגרים.
בראשית שנות ה-80 רדף המשטר הקומוניסטי בראשות טודור ז'יבקוב את בני המיעוט הטורקי במדינה ובכלל זה כפה עליהם אימוץ שמות בעלי קונוטציה סלאבית ועשרות אלפים מהם נאלצו להגר מבולגריה לטורקיה. באמצע שנות ה-80, הציעה המפלגה הקומוניסטית בסמוליאן להחיל את תהליך ה"בולגריזציה" גם על יהודי בולגריה והנהגת המפלגה בסופיה דחתה את הצעתה על הסף.

כלכלה

התחבורה הציבורית לסמוליאן מתנהלת באמצעות אוטובוסים ומוניות. העיר מקושרת ליישובי הסביבה באמצעות רשת כבישים עירוניים ובין עירוניים. 24.6% משטח הרשות המקומית מיועד לחקלאות והגידול העיקרי הוא תפוחי אדמה. כמו כן מגדלים צאן ובקר לתעשיות הבשר וחלב. בשטח הרשות המקומית קיימים מפעל טקסטיל, מאפייה ומפעל ממתקים. חלק נכבד מהתוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות, בעיקר הארחת תיירים המגיעים לאתרי הסקי, סביבת העיר.

דמוגרפיה

אוכלוסיית סמוליאן מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה ובשל הגירה שלילית. בין 1992 ל-1999 קטנה אוכלוסיית העיר ב-5.96% ובין 2000 ל-2009 ב-8.92%. 51% מהאוכלוסייה הן נשים ו-49% הם גברים.

אקלים

בסמוליאן שורר אקלים ממוזג הררי והטמפרטורה השנתית הממוצעת נעה בין 7ᵒc ל-9ᵒc. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה מ-700 מ"מ ועד 900 מ"מ.
איש החידות

ביוגרפיה בדיונית

לאחר שמורה מכריז על תחרות על מנת לקבוע מי יפתור ראשון חידה, אדוארד ניגמה הצעיר (או נאשטון, לפי גרסאות מסוימות) מתכוון לנצח בתחרות וחומד בתהילה ובסיפוק שיגיעו עם הניצחון. הוא חומק לבית הספר לילה אחד, לוקח את הפאזל משולחן המורה ומתרגל את החידה עד שהוא מצליח לפתרה בתוך פחות מדקה. כצפוי, הוא מנצח בתחרות ומקבל ספר העוסק בחידות כפרס. אדוארד מאמץ לחיקו את אמנות השליטה בחידות מכל סוג, ומועסק בקרנבל כנוכל אשר מרמה את לקוחותיו מכספם בעזרת חידוניו ומשחקי המוחות שלו. עד מהרה הוא מבקש לאתגר את עצמו עם אתגרים וריגושים גדולים יותר, ולכן הוא עוטה את תלבושת החידונאי כדי לאתגר את באטמן, אותו הוא מחשיב ליריב ראוי.
בקשת הסיפור הראשונה בה מופיע החידונאי, Run, Riddler, Run, אדוארד ניגמה מועסק כיועץ אבטחה עבור חברת טכנולוגיה שמשאביה יכולים להציל את גות'אם סיטי המתפוררת. בסיפור "באטמן: ליל כל הקדושים הארוך" של הכותב ג'ף לואב, החידונאי מופיע כמודיע עבור המאפיונר קרמיין פלקונה, ששוכר אותו לגלות מיהו רוצח החגים.
המהפכה הלבנה

היקף הרפורמות

הרפורמות שביקש השאה להכיל כללו שיתוף העובדים ברווחי הפרויקטים, עידוד וייזום פרויקטים מסיביים במימון ממשלתי בתחום התעשייה הכבדה, בנוסף להלאמת יערות ושטחי מרעה. בנוסף, הלאמת קרקעות האליטות המסורתיות, שגרמו לאחרונים לאבד מכוחם. הרפורמות נגעו בכל תחומי החיים במדינה וכללו: 
רפורמות חברתיות - נועדו לבטל את החלוקה הנוקשה למעמדות על ידי הלאמה וחלוקה מחדש של האדמות, ביטול הדפוסים הפיאודליים בחברה ושבירת מונופולים כלכליים. 
רפורמות כלכליות - נועדו לנצל את תמלוגי הנפט לטובת פיתוח מואץ של תשתיות לתעשייה ומסחר, פתיחת השוק האיראני להשקעות זרות, במיוחד בתחומי התעשייה והזיקוק, הכשרת כוח עבודה מיומן בתחומי התעשייה ומיכון מואץ של החקלאות. 
רפורמות חינוכיות-ערכיות - נועדו לבטל את הנאמנויות המסורתיות למשפחה, שבט, מוצא אתני ודת, ולכלול את כולם תחת זהות לאומית איראנית מאוחדת. האתוס הלאומי המחודש נוצר על ידי החייאת המורשת האיראנית העתיקה הקדם אסלאמית.
מבחינה חברתית, הרפורמה הרחיבה את זכויות הנשים והפנתה משאבים ומימון רב לחינוך, במיוחד באזורים הכפריים, שכלל הענק תמריצים חומריים לתלמידים מצטיינים וארוחת צהרים חינם לכלל התלמידים בבתי הספר. הוקם חיל האוריינות בצבא האיראני שמשרתיו נועדו ללמד קרוא וכתוב בכפרים ולמגר את תופעת האנאלפביתיות.

התלכדות קואליציה נגד השאה

באופק של המהפכה הלבנה עמד חזון יצירת חברה ליברלית בעלת משטר נאור על פי עקרון של מונרכיה חוקתית. בפועל, השאה דיכא את המתנגדים לו והנהיג שימוש בסאוואכ. ייתכן במטרה להוביל שינוי אמיתי ועמוק תוך שימוש בכוח רב והחלטיות, זאת על מנת למנוע את התנגדות השמרנים והאליטות הישנות. ברפורמות המהפכה הלבנה ניכר המאמץ המכוון לפגוע באליטות הישנות: 
בעלי הקרקעות הגדולים - נפגעו מהרפורמה האגררית שהגבילה את הבעלות על הקרקע לכפר אחד בלבד למשפחה. 
חכמי הדת - השאה ניסה לשבור את כוחם בעזרת קידום תהליכי חילון והפרדת הדת מהמדינה, בעיקר בתחומי החינוך והמשפט, שהיו בשליטה כמעט בלעדית של אנשי הדת. 
ראשי הבזאר - המונופול שלהם על המסחר בערים הגדולות נשבר לאור פתיחת מרכזי מסחר מתחרים מודרניים מחוץ לערים. 
 השאה התבסס על תמיכת הצבא הגדול והמודרני שבנה מכספי הנפט ובסיוע האמריקאי, ועל תמיכת המגזר העסקי שגרף הון עצום משגשוגו של שוק הנפט המקומי ומהרפורמות הכלכליות.
האליטות הישנות, ובראשם חכמי הדת (העלמאא'), שחשו שהשאה דוחק אותם לפינה התלכדו לקואליציה משותפת כנגדו. בקואליציה זאת חכמי הדת סיפקו את האידאולוגיה ואת אמצעי ההפצה של התעמולה כנגד השאה והיו למעשה עמודי התווך של המאבק.