אל-ראזי

רפואה

בספרי הרפואה שכתב, שילב אל-ראזי שיטות מהרפואה היוונית, הערבית ואפילו ההודית, ועליהם הוסיף דברים רבים מניסיונו האישי. אל-ראזי העז לבקר את גלנוס שנחשב לסמכות רפואית עליונה: 
מבלי להתחשב בגאונותו של גלנוס, או במדע שלו, או בעובדה שהיה בקיא ומעמיק בכל תחומי הפילוסופיה, או בעמדה שהשיג במדע הזה. ובכן, התברר לי שכתיבת הספר הזה הייתה כורח אשר הוטל עלי. צר היה לי להתנגד לאותו אדם אשר השפיע עלי טובות והיה לי לעזר יותר מכל ואשר דבריו הנחוני, אשר אחריו עקבתי צעד אחר צעד, הים אשר בו שתיתי לרוויה - בעודי עומד נגדו באומץ לב באופן שאינו הולם את העבד לעומת אדונו, את התלמיד בנוכחות רבו...למרות זאת אומנות הרפואה פילוסופיה היא ואינה כוללת הסכמה עם דבריהם של ראשי בית המדרש; אין קבלה עיוורת של דעותיהם ואין משוא פנים בדיון..אף אין ויתור על בחינה מעמיקה של טענותיהם...ולו היה חי בינינו, אדם גאון זה לא היה טוען כנגדי על שחיברתי ספר זה, ולא היה נפגע בגללו, וזאת כיון שהעדיף את האמת..הוא היה דורש ביתר תוקף לבחון את הספר הזה מקרוב
— תרגום שלמה פינס, מתוך "המחשבה הפיזיקלית בהתהוותה", בעריכת שמואל סמבורסקי
אל-ראזי היה הראשון שתיאר את תגובת האישון לאור, וחיבורו "הרגל ההופך לטבע" נחשב לתיאור הראשון של רפלקס מותנה. הוא כתב את הספר הראשון על רפואת ילדים.

אבעבועות שחורות

אל-ראזי, בתפקידו כרופא הראשי בבית חולים בבגדד היה הראשון שתיאר תיאור מדעי מלא את מחלת האבעבועות השחורות והחצבת והגדיר את ההבדלים בין המחלות.
אבעבועות שחורות מופיעות כשהדם "רותח", מה שמוביל ליציאת אדים. דם צעיר הופך לדם עשיר בצבע של יין בשל. בשלב זה האבעבועות נראות כ"בועות ביין" ... המחלה יכולה להתרחש גם בגילים אחרים (לא רק בילדות). הדבר הטוב ביותר לעשות בשלב הראשון הוא להתרחק אחרת המחלה עלולה להפוך למגפה

ספרו של אל-ראזי אל-ג'דרי ואל-חצבה הוא המקור הראשון שנותן תיאור של סימני האבעבועות ושלבי המחלה וכן תיאור של מחלת החצבת ותורגם פעמים רבות ללטינית ושפות אירופיות אחרות. 
להתפרצות אבעבועות שחורות קודמים חום ממושך, כאב גב, גירוד באף וסיוטי לילה ... מופיעה התנפחות של הפנים שבאה ונעלמת לסירוגין, ומורגש צבע דלקתי כאודם חזק של הלחיים וסביב העיניים. החולה מרגיש כבדות בגוף וחוסר מנוחה המתבטאת בפיהוקים ובהתמתחויות. יש כאב בגרון ובחזה וקושי בנשימה ובשיעול...
שים לב להבדל: חוסר מנוחה, בחילה וחרדה שכיחים יותר בחצבת מאשר באבעבועות שחורות. מצד שני, כאב גב אופייני יותר לאבעבועות שחורות מלחצבת.
— אל-ג'דרי ואל-חצבה

אלרגיה

אל-ראזי תיאר לראשונה בחיבורו "מאמר על הסיבה לדלקת האף ממנה סבל אבו זייד כשהריח ורדים באביב" קצרת הנגרמת מאלרגיה (קדחת השחת) וכתב על אלרגיות וחיסון. אל ראזי תיאר לראשונה חום כמנגנון הגנה טבעי של הגוף מפני מחלות.

מרשמים

מרשם אופייני מספרו של אל-ראזי, לדוגמה:
קח שני חלקים של סיד לא כבוי וחלק אחד של גפרית צהובה ואכל כל זה בכמות מים כבדים מהם פי ארבעה, עד שהכל יהיה אדום. סנן וחזור על התהליך הזה עד שיהיה אדום. אסוף את כל המים ובשל עד שיפחתו לחצי, והשתמש בהם
— כתאב סר אל-אסראר

מקום חשוב במרשמיו האלכימיים של אל-ראזי תופסים "מים חריפים" הממסים חומרים שונים. המים החריפים כללו בסיסים חזקים וחומצות. 
קח מנות שוות של אל-קילי (נתרן פחמתי) קלוי וסיד לא כבוי (סידן אוקסיד CaO), צוק עליהם מים פי ארבעה מכמות החומרים ההם והשהה שלושה ימים. סנן את התערובת והוסף עוד אל-קילי וסיד בכמות של רבע מהתמיסה המסוננת. עשה כך שבע פעמים. צוק את זה אל חצי (בנפח) סאלמוניאק מומס (מלח אמוניום). אלה הם מיצים חריפים ביותר, הם ימיסו טלק מיד
— כתאב סיר אל אסראר

ציפוי מתכות

בנוסף לאלכימיה ולרוקחות, אל-ראזי תיאר בספר גם תהליכי ציפוי להזהבה של כסף ולהחזרת צבעו של הכסף, וכן להזהבה ולהכספה של חומרים אחרים דוגמת מלחי סידן, אלומינה, ברזל ונחושת. לתהליכים אלו לא היו מטרות אלכימיות, אלא מסחריות וטכניות, והמחבר דן במחירי חומרי הגלם והתוצרים וביתרונות התהליכים לאומנים.
בשל בהירותם של כתביו האלכימיים והיעדר מרכיב מיסטי וסמלי מהם, הם זכו לפופולריות בקרב האלכימאים האירופים בימי הביניים.