google/wiki40b huggingface dataset:
טומאת כלים

סוגי הכלים

הכלים המקבלים טומאה מן התורה הם העשויים משבעה סוגי חומרים שפירטה התורה: כלי עץ, בגדים, כלי עור, שק, כלי חרס, מתכות, וכלים העשויים מעצמות. חכמים קבעו שגם כלי זכוכית מקבלים טומאה. שאר מיני הכלים, כגון כלים העשויים מאבן, אינם מקבלים טומאה כלל. זוהי הסיבה לשכיחותם של כלי אבן בחפירות הרובע ההרודיאני בעיר העתיקה בירושלים: המגורים בקרבת בית המקדש חייבו את התושבים להיזהר מטומאה, והדרך הנוחה ביותר היא להשתמש בכלים שאינם מקבלים טומאה כלל.
חפצים הקבועים בקרקע (דלתות, ברזים, רהיטי עץ גדולים) - אינם מקבלים טומאה.

כלי עץ, עור ועצם

כלי עץ וכלי עור וכלי עצם הם כלים הנקראים "כלי שטף" - כלים שניתן לטהרם בטבילה. בשונה מכלי מתכת שגם "פשוטיהם" - כלים שאין להם "תוך" מטמאים, הרי שפשוטי כלי עץ עור ועצם טהורים ורק מקבליהם טמאים. כמו כן, בשונה מכלי מתכת, לא רק כאשר הכלים נשברו הם טהורים, אלא שאם חזר ועשה מהם כלים הם נטמאים רק מכאן ולהבא ולא חוזרת עליהם טומאתם הישנה.

כלי זכוכית

כלי זכוכית, אף שאינם כלולים במיני הכלים שהתורה הזכירה שמקבלים טומאה, חכמים גזרו עליהם שיקבלו טומאה. בראשונים קיימת מחלוקת בשאלה האם ניתן לטהר כלי זכוכית במקווה. גזירה זו מתוארכת לימי יוסי בן יועזר, במאה השנייה לפנה"ס. ככל הנראה, גזירה זו נועדה להמשיך את הקו העקרוני שקיים בתורה, לפיו כלים שימושיים מחומרים נאים מקבלים טומאה. השערה נוספת טוענת שזכוכית ניתנת למיחזור, כלומר ניתן לקחת זכוכית שבורה ולהתיכה על מנת ליצור כלי חדש. בכך דומים כלי זכוכית לכלי מתכת ולכן הרחיבו החכמים את נוהלי טומאת כלי מתכת גם לכלי זכוכית. במחקר ההיסטורי רווחת הדעה, שהגזירה על כלי זכוכית נועדה למנוע את השימוש בהם, וזאת משום שהיו מיוצרים על ידי גויים בארץ, אך השערה זו תלויה בהנחה שלא ניתן לטהר כלי זכוכית במקווה.
בתלמוד מובא פירושו של ריש לקיש, שהסביר כי הסיבה לגזירה הטומאה על כלי זכוכית נעוצה בדמיונם המעשי לכלי חרס, שכן כלי זכוכית נעשים מהחול. מסיבה זו גם אין מועלת לכלי זכוכית טהרה במקווה.
התחבטו חכמי האמוראים, לפי פירושו של ריש לקיש, מדוע אין כלי זכוכית מטמאים מגבם - חלקם החיצוני - בדומה לכלי זכוכית. 
גישה אחת אומרת, שלכלי זכוכית יש גם דמיון מסוים לכלי מתכת בכך שניתן לחזור ולעשות מהם כלי לאחר שנשברו על ידי התכת הזכוכית, ולכן גזרו גם טומאה על גבם של הכלי זכוכית בדומה לטומאת כלי מתכת. על פרשנות זו נשאלה שאלה בתלמוד לא אין על כלי זכוכית גזירת טומאה ישנה האומרת כי אם התיכו את הכלי לאחר שנטמא ויצרו ממנו כלי חדש הוא חזר לטומאתו הראשונה, ועל כך הוסבר כי גזירת טומאה ישנה היא תקנת חכמים, ואין עושים גזירה לגזירה, שהרי כל טומאת זכוכית היא מדברי חכמים. בנוסף, הוסבר כי "פשוטי כלי זכוכית" אינם מטמאים למרות שפשוטי כלי מתכת מטמאים, כדי להבדיל בין טומאה זו של מדרבנן לטומאה מדאורייתא, כדי שלא יבואו להתייחס לטומאה זו כאילו הייתה טומאה מהתורה וישרפו בגללה תרומה וקדשים. 
גישה שנייה של רב אשי אומרת שהסיבה שכלי זכוכית מטמאים מגבם היא משום שכלי זכוכית הם שקופים ונראים תוכן כגבן, ולכן חשוב גם ה"גב" כ"תוך".

כלי פלסטיק

אחרונים התלבטו בשאלת טהרת כלי פלסטיק, חומר שלא היה ידוע לחז"ל. ההתלבטות לגבי פלסטיק מול מגוון חומרים שלא הוזכרו בעבר ולכן אינם חייבי טבילה הייתה כי ניתן למחזר פלסטיק כמו זכוכית ומתכת. גדולי הדור פסקו כי אין לטבול כלי פלסטיק.
משה שאול

ביוגרפיה

משה נולד באיזמיר שבטורקיה. עלה לישראל ב-1949 והתיישב בקיבוץ צובה, שאחיו היה אחד ממייסדיו.
בשנת 1953 התחיל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. 
בשנת 1954, בהיותו סטודנט באוניברסיטה, הצטרף לרשות השידור לשידורים בלאדינו.
דוד סימור

דוד סימור (באנגלית: David Seymour‏; 20 בנובמבר 1911, ורשה – 10 בנובמבר 1956, סיני), שנודע בכינויו שים (בכתיב צרפתי: Chim), היה צלם וצלם עיתונות יהודי-פולני-אמריקאי.

קורות חיים

נולד בשנת 1911 בשם דוד שִימִין (בפולנית: Dawid Szymin) בעיר ורשה, בנם של רגינה ובנימין שימין (1880–1942), מו"ל נודע של ספרים עבריים ויידיים בוורשה, שותף בהוצאת הספרים החשובה "צנטראל".
למד אמנות גרפית בלייפציג, והחל להתעניין בצילום כאשר המשיך בלימודיו בסורבון שבפריז בשנת 1933. אז החל לעבוד כצלם עיתונות עצמאי, וחתם על עבודותיו 'CHIM' ("שים") – קיצור פונטי בכתיב צרפתי באותיות רישיות של שם משפחתו, שימין.
שים התפרסם וזכה למוניטין לאחר שסיקר את מלחמת האזרחים בספרד בין השנים 1936–1938. בשנת 1939 תיעד שים את מסעם של פליטים ספרדים למקסיקו, ומשם נסע עם פרוץ מלחמת העולם השנייה לניו יורק, ואימץ לעצמו את שם המשפחה סימור. ב-1942 התגייס שים לצבא האמריקני (כחלק מנערי ריצ'י), והשתתף בלחימה באירופה. שני הוריו נותרו בפולין ונרצחו בשנת 1942 באוטבוצק. עם סיום המלחמה חזר לאירופה לתעד מטעם אונסק"ו את מצוקתם של הילדים הפליטים.
בשנת 1947 הקים סימור יחד עם אנרי קרטייה ברסון ורוברט קאפה את סוכנות מגנום. הוא המשיך לסקר נושאים מגוונים, החל ממצוקתם של הילדים בכל רחבי אירופה, דרך כוכבי הוליווד ועד לסיקור עלייה לישראל בשנותיה הראשונות.
לאחר מותו של קאפה ב-1954 היה שים לנשיא סוכנות מגנום, והחזיק בתפקיד זה עד למותו שלו שנתיים מאוחר יותר.
ב-10 בנובמבר 1956 נהרג סימור מפגיעת מכונת ירייה מצרית בעת שסיקר את שביתת הנשק לאחר מבצע קדש, ארבעה ימים לאחר חתימתהּ בסואץ.
אחותו הגדולה, הָלָה (הלינה) שימין (לימים איילין (Eileen); 1908–2004), היגרה אף היא לניו יורק. היא הייתה אשתו של העיתונאי והסופר שמואל לייב שניידרמן, ולקחה חלק מרכזי במחקר ובעריכת חומריו. בנה הצעיר, בן שניידרמן, הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת מרילנד.
מעבר כרם שלום

תקריות במעבר ובסמוך לו

בשנת 2006 אירעה סמוך למעבר כרם שלום תקרית בה נהרגו שני חיילי צה"ל ונחטף החייל גלעד שליט. 
בשנת 2012 אירעה ליד המעבר מתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל-מצרים-רצועת עזה בה פרצו מחבלים עם נגמ"ש מצרי מסיני לתוך שטח ישראל ונהרגו מירי כוחות צה"ל.
ב-14 בינואר 2018 ניטרל צה"ל מנהרת טרור שנחפרה על ידי חמאס סמוך למעבר כרם שלום וחדרה לתוך שטח ישראל. המנהרה אותרה באמצעות טכנולוגיה מתקדמת ונוטרלה בידי פיקוד הדרום וחיל ההנדסה הקרבית.
במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה ב-2018 הפלסטינים פגעו וחיבלו במעבר כרם שלום המספק להם סיוע הומניטרי, וכתוצאה מכך נפגע הסיוע. ב-4 במאי 2018 בערב הגיעו עשרות מתפרעים פלסטינים לצד הפלסטיני של מעבר כרם שלום, הציתו והשחיתו את צינורות הדלק והגז, ובכך פגעו בהספקת הדלק והגז לרצועת עזה. ב-11 במאי שוב השחיתו ושרפו מחבלים ומתפרעים פלסטינים את תשתיות הדלק, הגז וחומרי הבניין, בצד הפלסטיני של מעבר כרם שלום בעקבות ההצתה, שהשביתה את פעילות המעבר וגרמה לנזקים כבדים (כולל מסוע לחומרי בניין ואגרגטים שנשרף כליל), הורה מתאם פעולות הממשלה בשטחים על סגירת המעבר עד להודעה חדשה והשלמת תיקון הנזקים. דובר רשות המעברים אמר שהפלסטינים הם שיישאו בעלות תיקון הנזקים. בעקבות פעולות הטרור, הודיע ראש הממשלה ב-9 ביולי כי מעבר כרם שלום יסגר למעבר סחורות, למעט ציוד הומאניטרי. החלטה זאת התקבלה על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון בעקבות המלצות הרמטכ"ל, ונועדה לעצור את ההתפרעויות ברצועה, ובפרט את שליחת עפיפוני התבערה לשטח ישראל.
יונתן מוצפלדט

ראשית חייו

יונתן "יונוק" מוצפלדט נולד בשנת 1938 ביישוב קאסימיוט בדרום גרינלנד, כבן לצייד סרן מוצפלדט (1902 - 1984) ואשתו קירסטן קלמנסן (1904 - 1979)
הוא למד תאולוגיה באוניברסיטת קופנהגן עד 1966, לאחר מכן עבד ככומר בקאקורטוק, גרינלנד עד 1979.

קריירה פוליטית

כבר באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, התחיל מוצפלדט את הקרב שלו לאוטונומיה של גרינלנד עם קבוצה של פעילים אינואיטים צעירים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 המוקדמות מוצפלדט הפך מעורב בתנועת העצמאות הסוציאל-דמוקרטית סיומוט. לאחר שהעמיד את עצמו בחוד החנית של תהליך האמנציפציה הפוליטי שאוכלוסיית גרינלנד החלה ברצינות בשנות ה-70 המוקדמות, מוצפלדט הפך לשם נרדף לשלטון הבית הגרינלנדי. באותו אופן שבו הוא צעד קדימה על כתפיהם של החלוצים האמיתיים של תנועת העצמאות, הוא השיג כוח כמעט מוחלט באמצעות סדרה של תהליכי טיהור פוליטי מרהיבים ולעיתים קרובות אכזריים. בטיהורים אלה חברים ותיקים כמו לארס אמיל יוהנסן, משה אולסן, לארס קמניץ ואמיל אבלסון נדחקו לשוליים הפוליטיים.
בשנת 1977 הוא נבחר ליו"ר מפלגת סיומוט בפעם הראשונה. בנוסף, הוא כיהן כיו"ר הפרלמנט של גרינלנד בשנים 1979 - 1988, 1997 ו-2003 - 2008.
ב-1 במאי 1979, הפך מוצפלדט לראש הממשלה הראשון של גרינלנד. הוא הוביל את הממשלה יותר מ-11 שנים עד 18 במרץ 1991, כאשר הוא נאלץ להתפטר ולעזוב את הפוליטיקה בגלל בעיית שתייה. עם זאת, הוא זכה במספר תפקידי מפתח בכלכלה של גרינלנד. מוצפלדט זכה בתפקיד ראש הממשלה שוב בשנת 1997. הוא החזיק בתפקיד עד 2002, כאשר הוא נאלץ להכריז על בחירות חדשות בגלל ביקורת רצינית מהפרלמנט (לאנדסטינג) על ניהול הכלכלה של גרינלנד. הנס אנוקסן נבחר להיות ראש ממשלת גרינלנד ב-14 בדצמבר 2002. יוסף מוצפלדט, מנהיג אינואיט אטקטיגיט, הפך לסגן ראש הממשלה בממשלה החדשה.
מוצפלדט היה אז שוב יו"ר הפרלמנט של גרינלנד. בתפקיד זה הוא סימן עצמו בעיקר כדמות נסיגה פוליטית שלא הצליחה לתרום באופן חיובי להתפתחות הפוליטית המתמשכת של גרינלנד.
מוצפלדט התפטר מתפקיד יו"ר הפרלמנט של גרינלנד ב-18 בינואר 2008 על רקע טענות שהוא מישש עובדת ציבור שדיווחה עליו למשטרה. מוצפלדט הכחיש. התיק בוטל, ללא כתבי אישום. חברת המפלגה רות היילמן החליפה אותו כיו"ר הפרלמנט.
באביב 2009 נפגע מוצפלדט משערורייה גדולה של שימוש לרעה בכספי ציבור למטרות פרטיות. עיתון AG תיעד שעד 2008 הוא היה משלם את שכרו הממשלתי לארוחות פרטיות. כמו כן, הקופה הציבורית שילמה כאשר הוא קנה כמויות גדולות של אלכוהול. הוא לא נבחר מחדש בבחירות לפרלמנט ב-2 ביוני 2009.

מותו

מוצפלדט מת ב-28 באוקטובר 2010, בגיל 72, מדימום מוחי. בעת מותו מוצפלדט היה הנשיא של המועצה הנורדית המערבית.

חיים אישיים

בשנת 1992,התחתן  יונתן מוצפלדט עם כריסטיאנה גודרון גודמנדסדוטיר (נולדה ב-1951) מאיסלנד. לא היו להם ילדים. עם זאת, מזוגיות קודמת עם מארגיט קוק פטרסן, נולדו לו שני ילדים: קארן מוצפלדט (נולדה ב-1966) וקלאוס מוצפלדט (נולד ב-1969). שחקן הכדוריד הגרינלנדי האנס פיטר מוצפלדט-קייד (גר'), הוא אחיינו של מוצפלדט.
ביטבוקסינג

ביטבוקסינג (מאנגלית: beat boxing, מילולית: תיבת קצב) היא אומנות של יצירת קצב ומוזיקה באמצעות חלל הפה, היא נחשבת בעיני רבים כיסוד החמישי של ההיפ הופ. המונח לקוח ממכונות תופים ראשוניות שעשו קצב, ונקראו ביטבוקס.
המייסדים של הביטבוקס הם: דוג אי. פרש, באפי וביז מארקי. הביטבוקס היה פופולרי מאוד בשנות ה-80 אך הוא איבד מזוהרו בשנות ה-90 וחזר במידה מסוימת לזירה לקראת אמצע שנות ה-2000. האיש שאחראי יותר מכל לחזרה של הביטבוקס והפיכתה לאומנות הוא ראזל, המסוגל לשיר ולעשות לעצמו קצב בו-זמנית וכך אחריו עשה איסאטו אמן ביטבוקס ישראלי שהשתמש בטכניקה הזאת כדי לבצע שירים בעברית.
ישנם אמנים המשלבים את הביטבוקס עם נגינה בכלים אחרים בו-זמנית למשל יורי ליין המנגן על מפוחית ועושה לעצמו קצב (כמו במערכת תופים) בו זמנית.
איסאטו ביטבוקס, שגיא ברייטנר, חן צימרמן הם בין הביטבוקסרים המוכרים בארץ, ופרסמו סרטונים רבים ביוטיוב ובפייסבוק שזכו לתהודה.

הצלילים

צלילי הביטבוקס הבסיסיים הם אלו שנשמעים כמו במערכת תופים, ומשמשים ליצירת מקצבים בסיסיים. הם נוצרים בעיקר על ידי השפתיים (תוף הבס והסנר) והשיניים (מצילות). ישנם גם צלילים נוספים שגורמים לביטבוקס להשמע כמו מנגינה יותר מאשר כמו מקצבים פשוטים, צלילים אלו מופקים על ידי השפתיים, הלחיים, השיניים, הלשון וחלקם גם מהגרון.
ואל דמינגס

ביוגרפיה

ואלדז וניטה בטלר נולדה ב-12 במרץ 1957, אחת משבעה ילדים שנולדו למשפחה קשת-יום. אביה עבד בפרדסים, ואמה הייתה עוזרת בית. משפחתה התגוררה בשכונה "מנדרין" שבג'קסונוויל. בשנות ה-60 של המאה ה-20 היא למדה בבתי ספר בהם הייתה הפרדה גזעית, ואת לימודיה התיכוניים סיימה בבית הספר התיכון וולפסון. רצונה לעסוק באכיפת חוק החל כשהייתה חברה ב"פטרול בית הספר" בתיכון דופונט. ב-1979 סיימה לימודי תואר ראשון בקרימינולוגיה באוניברסיטת המדינה של פלורידה.
אחרי שסיימה את לימודיה התיכוניים החלה לעבודה כעובדת סוציאלית בג'קסונוויל במשך כשנה וחצי. ב-1983 הגישה בקשה למשרה במחלקת המשטרה של אורלנדו, והיא התקבלה למחלקת המשטרה כעובדת באגף הסיור בחלקה המערבי של אורלנדו. בדצמבר 2007 מונתה דמינגס למפקדת מחלקת המשטרה של אורלנדו ובכך נהייתה לאישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה. כמפקדת המחלקה היא פעלה לצמצום שיעורי הפשיעה באורלנדו, והתמודדה עם תקרית ירי במהלכה פתח ג'ייסון רודריגז, מהנדס שפוטר מעבודתו, בירי אל עבר עמיתיו לשעבר ורצח בן אדם.
התפטרותה מהפיקוד על מחלקת המשטרה של אורלנדו נכנסה לתוקף ב-1 ביוני 2011 אחרי שירות בן 27 שנים במחלקת המשטרה. דמינגס הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס העשירי של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך בחירות 2012 בארצות הברית. היא ניצבה בבחירות מול מועמד המפלגה הרפובליקנית, דניאל ובסטר, והשניים התחרו על ייצוג מחוז שנחשב לרפובליקני. בבחירות עצמן היא הפסידה לוובסטר שניצח בקושי עם 51% מקולות הבוחרים.
הדמוקרטים ניסו לגייס את דמינגס לרוץ נגד ובסטר גם בבחירות 2014. לאחר ששקלה אפשרות זו, היא החליטה להתמודד לראשות מחוז אורנג' נגד תרזה ג'ייקובס. דמינגס פרשה מהמירוץ לראשות המחוז ב-20 במאי 2014. לקראת בחירות 2016 בארצות הברית הורה בית המשפט בפלורידה על חלוקה מחדש של מחוזות הבחירה, ומחוז הקונגרס העשירי נהפך לדמוקרטי באופן משמעותי. ב-30 באוגוסט זכתה במועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס העשירי בבית הנבחרים האמריקאי, ובבחירות הכלליות זכתה ברוב גדול. בבבחירות 2018 לא ניצבה בפני יריב רפובליקני.
גאוכרונולוגיה

גאוכרונולוגיה (מיוונית עתיקה: גֵ (γη) פירושו קרקע, כרונוס (χρὁνος) - זמן  ולוגיה (λογία) - תורה) הוא המדע הכרוך בקביעת הגיל הכרונולוגי של האירועים הגאולוגיים בהיסטוריה של כדור הארץ.
גאוכרונולוגיה היא הכלי העיקרי המשמש להשגת תאריכים למאובנים, סלעים, ומשקעים. הגאוכרונולוגיה אינה מסוגלת לקבוע את הגיל המוחלט של מאובנים, סלעים, ומשקעים, אלא לסווג לפי התקופה שבהן הם התקיימו.
תחום הגאוכרונולוגיה מסתמך על מגוון רחב של שיטות תיארוך, כגון שיטות תיארוך רדיומטרי ותיארוך בשיטת לומינסנציה. יש מידה מסוימת של אי ודאות בעת שימוש בכל שיטת תיארוך, ולכן שימוש במספר שיטות תיארוך במקביל מסייעת לרוב לייצר את התוצאות המדויקות ביותר.
יואב הר אבן

ביוגרפיה

הר אבן שירת בחיל התותחנים. בשנים 1993 עד 1995 שימש כמפקד גדוד 55 בעוצבת עמוד האש, ובתפקידו הבא פיקד על קורס קציני תותחנים בבית הספר לתותחנות שדה. ב - 1998 מונה לראש לשכת הרמטכ"ל ושירת תחת שאול מופז. בשנת 2000 קודם לדרגת אל"ם ומונה למפקד אגד ארטילרי 973, אגד מילואים. ב-2002 מונה למפקד אגד ארטילרי 215. ב-2004 מונה לעוזרו של הרמטכ"ל משה יעלון. ב-2005 קודם לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת המפץ, אוגדת שריון במילואים. שירת בתפקיד זה בתקופת מלחמת לבנון השנייה, במקביל פיקד על קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. 
בספטמבר 2008 מונה לראש חטיבת התכנון וראש מטה זרוע היבשה שירת בתפקיד זה עד אוגוסט 2011. לאחר מכן שירת כפרויקטור באגף התכנון של המטכ"ל. באוגוסט 2012 קודם לדרגת אלוף ובספטמבר 2012 החל לכהן כראש אגף המבצעים, ועמד בראשו בין היתר במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן. במאי 2015 סיים את תקופת כהונתו ופרש משירות הקבע.
בנובמבר 2015 נבחר על ידי דירקטוריון רפאל - מערכות לחימה מתקדמות לכהן כמנכ"ל הבא של החברה. בינואר 2016 החל לכהן בתפקיד.

חיים פרטיים

הר אבן בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדעי המדינה, ובעל תואר שני במנהל עסקים בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב. 
הר אבן נשוי ואב לשלושה ילדים ומתגורר במודיעין מכבים-רעות.
קיילי קוסמטיקה

קיילי קוסמטיקה (באנגלית: kylie cosmetics) היא חברת קוסמטיקה אמריקאית בייסודה ובבעלותה של קיילי ג'נר. המותג התחיל בשם "Kylie Lip Kits" ובפברואר 2016, שם החברה שונה ל-Kylie Cosmetics, לאחר ההשקה הבינלאומית והמוצלחת של ערכת השפתיים של קיילי (The Kylie Lip Kit) בנובמבר 2015. החברה מוכרת שלל של מוצרי איפור כגון; אודמים, תוחמים, צלליות, מברשות איפור ומוצרי הצללה.
בשנת 2018 המגזין פורבס (Forbes) העריך את שווי החברה בלמעלה מ-800 מיליון דולר.

רקע

בשנת 2014, חתמה קיילי ג'נר עם "Seed Beauty", חברה בבעלותם של האחים נלסון, אשר עזרה לג'נר לבנות את המותג שלה עוד בראשית דרכו. בראיון למגזין פורבס (Forbes), סיפרה ג'נר כי ההשראה עבור מוצרי הבכורה של המותג הגיעה מתוך חוסר הביטחון הממושך שלה מאז ילדותה לגבי גודל השפתיים שלה. את 15,000 ערכות השפתיים הראשונות, מימנה ג'נר בסך של 250,000 דולר מתוך רווחי הדוגמנות שלה. המוצר, ערכות השפתיים של קיילי (The Kylie Lip Kit), הופיע לראשונה בשנת 2015. אתר האינטרנט בו נמכר המוצר קרס והמלאי אזל תוך פחות מדקה.
בשנת 2015 המאוחרת, אמה של ג'נר - קריס ג'נר, הכניסה את פלטפורמת המסחר אלקטרוני הקנדית שופיפיי (Shopify), כדי לייעל את הפעילות האסטרטגית של החברה. לאור ההצלחה הרבה לה המותג זכה, הייצור הוגדל לכ-500,000 ערכות שפתיים. בשנה וחצי הראשונות מאז הקמתה, החברה הניבה הכנסות של 420 מיליון דולר.
קיילי קוסמטיקה מתנגדת לניצול בעלי חיים וגילויי אכזריות כלפיהם בתעשיית היופי ולכן מוצרי החברה לא נבדקים על בעלי חיים ולא כוללים בתוכם מוצרים מהחי.

שיווק

קיילי קוסמטיקה משתמשת ברשתות החברתיות כמו אינסטגרם וסנאפצ'אט כדי לשווק את מוצריה. לחשבונות המדיה החברתית של קיילי עוקבים רבים, ובהם נעשים טיזרים למוצרים עתידיים וקידומי מכירות ויזואלים למוצרים קיימים שאליהם העוקבים נחשפים.

ביקורת

השקת קולקציית הסמקים במרץ 2017, עוררה זעם בקרב המדיה החברתית. רבים - ביניהם הורים רבים של מעריצים צעירים, טענו כי השמות אשר ניתנו למוצרים הם פרובוקטיביים מידיי, בהתחשב בכך שחלק מהצרכנים הם ילדים.
בדצמבר 2017, קיילי קוסמטיקה השיקה קולקציה בשם: The Silver Series collection, ביניהם סט של 16 מברשות איפור במחיר של 360 דולר. המחיר הגבוה עבור המוצר התסיס והכעיס אנשים רבים שטענו כי המחיר אינו תואם את איכות המוצר, ביניהם מאפרים וכוכבי רשת מוכרים. למרות המחלוקת בעקבות המחיר הגבוה, לא נעשה שינוי במחיר המוצר.

פעילות החברה בישראל

את מוצרי החברה ניתן לרכוש דרך אתר האינטרנט הרשמי של קיילי קוסמטיקה. החברה מבצעת משלוחים לרוב המדינות ברחבי העולם, בניהם גם מדינת ישראל.
אפרים שנפלו לו המכנסיים

העלילה

ילד בשם אפרים אוכל בכמויות מזעריות, ועל-כן הוא כחוש למדי. מצבו מתדרדר עד שלבסוף מידתם של מכנסיו לא מתאימה לו עוד. לרוע מזלה של האם, לא נמצא בחנות אף זוג בודד שמתאים לו. אפרים, שמאז ומעולם היה צנום, עובר מהפך משמעותי הודות לניחוחות שהפיצו התבשילים שהכינה סבתו: מילד רזה יתר על המידה הוא הופך לילד שמן במיוחד. המוכרת מחנות הבגדים, בה היו אפרים ואימו בפעם שעברה, לא הייתה מזהה שזה הילד הצנום לולא באה איתו אימו לחנות. גם הפעם לא נמצאו מכנסיים המתאימים לו, רק שהפעם עקב עודף-השומן הקיצוני. אימו של אפרים מסבירה לו שלהיות רעבתן ולאכול מעט מדי, שניהם מצבים מזיקים. היא מציעה כי יאכל בכמות הנכונה, או כפי שהוא אישר את דבריה: "צריך לאכול בינוני מדי". האם, ששמחה על חוכמתו, קונה לו כתפיות. הכתפיות מנעו את נפילת מכנסיו לעולם ועד.
יחזקאל ראטה

הרב יחזקאל ראטה (מאיית כיום רוטה; נולד בתרצ"ה) הוא גאב"ד בית המדרש "קהל יראי ה' קארלסבורג" בשכונת בורו פארק שבניו יורק, חסיד סאטמר, פוסק חשוב בארצות הברית, נשיא בית תלמוד להוראה.

ביוגרפיה

למד בישיבת אראד, ונמלט מרומניה ב-1953. בהמשך למד בישיבת סאטמר בראשות הרב משה אריה פריינד בירושלים. בצעירותו היה מורה הוראה בירושלים. היה רב בית הכנסת סאטמר בקטמון. בהמשך עבר לניו יורק לאחר שקהילת סאטמר בבורו פארק קיבלה אותו לרבה.
הוא שוהה רבות במירון שם יש לו בית מדרש, ובהיותו בישראל הוא שוהה בו במשך רוב היום.
בשנת תש"ן (1990) נפתח במונרו בית ספר ציבורי לילדים עם בעיות התפתחות. לפי החוק האמריקני לא הותקנו מזוזות במקום . הרב רוטה אסר את הלימוד בו, בניגוד לדעת האדמו"ר מסאטמר רבי משה טייטלבוים, שהתיר את הדבר בנימוק שהבניין בבעלות נכרית. בשאלת העירוב בוויליאמסבורג, שהתנגדו לו גורמים קנאיים, פסק להתיר.
בתשנ"ד הוציא לאור בארצות הברית ספר שו"ת "עמק התשובה" בשלושה חלקים. במשך השנים הוסיף כרכים לסדרה שכיום מונה תשעה כרכים בשו"ת, 'חזון יחזקאל' על התורה ומועדים, 'משפט הארץ' על מצוות התלויות בארץ, 'קרן התורה' על הלכות ריבית, 'חזקת טהרה' על הלכות נדה, 'עמק שמעתתא' על סוגיות במסכת סוכה וכריתות.
באדר תשע"ו מינה את בנו הגדול הרב משה כרב הצעיר של קהל יראי השם קארלסבורג. גם שאר בניו משמשים כרבנים: הרב עמרם הוא רב האמאראד, הרב ברוך דוד רב מראה יחזקאל, הרב עזריאל יודא רב בג'רזי סיטי, הרב אברהם מרדכי רב טשערנא, הרב שלום רב אוסטריק, הרב יצחק אייזיק רב קהל חסידים. חתנו הרב משה פרידמן הוא דיין בקהילת סאטמאר (ר' אהרן) בבורו פארק. אחד מנכדיו הוא הרב יואל ראטה.
דיאגרמת QAPF

דיאגרמת QAPF היא תרשים בצורת מעוין המשמש לסיווג סלעי יסוד על פי המינרלים היוצרים אותם. האותיות Q, A, P ו-F מייצגות את המינרלים קוורץ, פצלת שדה אלקלית, פלגיוקלז ופלדשפטואידים בהתאמה. התרשים בנוי באופן המייצג את האחוז היחסי של המינרל בסלע.
בראשית המחקר הפטרולוגי תוארו סלעים על ידי גאולוגים כבעלי מאפיינים שונים מאלה של סלעים שתוארו בעבר, כך שניתן היה לתת להם שם ייחודי. מאחר שסלעים זהים במוצאם ובהרכבם עשויים להראות סימני בליה שונים, היה נחוץ לבנות מערכת קריטריונים שתאפשר סיווג חד-משמעי של סלעי יסוד. אחת הדרכים היא מיונם על-פי הרכבם המינרלוגי, ודיאגרמות QAPF מציגות אותם באופן ברור ואחיד. דיאגרמות QAPF למיון סלעי יסוד נוצרו על ידי האיגוד הבינלאומי למדעי הגאולוגיה (IUGS – International Union of the Geological Sciences), והפכו למקובלות בקרב גאולוגים בעולם, בעיקר למיון של סלעים פלוטוניים אך גם של סלעים געשיים. באמצעות תרשימים אלה ניתן לתת שם לסלעים בעלי הרכב מינרלוגי ידוע.
רם מואב

פרופסור רם מואב (מילשטיין) (24 ביוני 1930 – 30 בינואר 1984) היה גנטיקאי ישראלי, ראש המחלקה לגנטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, המדען הראשי של משרד החקלאות וראש מכון וולקני. כמו כן היה יו"ר הליגה למניעת כפייה דתית.

ביוגרפיה

מואב נולד בשם רם מילשטיין ב-1930 בקיבוץ אפיקים שאז ישב בעפולה, בנם של אברהם, חלוץ שעלה ארצה מרוסיה, ושרה לבית מילירוביץ, בת אחותה של רחל המשוררת, ממייסדי הקיבוץ. אביו היה מתנדב בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה ואמו הייתה גננת נודדת.
התחנך בחוות הלימוד בירושלים ובבית הספר החקלאי כדורי (מחזוא י"ב). ב-1948, בעת מלחמת העצמאות, התגייס ולחם בארבעים קרבות במסגרת המחלקה של רחבעם זאבי (גנדי) בגדוד הראשון של הפלמ"ח (חטיבת יפתח), בהם כמקלען בקרב מלכיה הראשון (הוא אחד מגיבורי הרומן של יצחק טישלר, "אחרונים על הרכס") ובקרב חרבת מעין (הוא המקלען בהתרחשות שתוארה בספרו של ס. יזהר "ימי צקלג").
ב-1950 השתחרר מצה"ל ונסע לארצות הברית ללימודים אקדמיים. ב-1953 קיבל תואר בוגר במדעי החקלאות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, וב-1957 קיבל תואר מוסמך בסטטיסטיקה ותואר דוקטור בגנטיקה של תכונות מורכבות (Quantitative genetics) מאוניברסיטת ברקלי; הדיסרטציה שלו עסקה בנושא "Somatic Chromosome Instability in Nocotiana Hybrids".
בשנת 1958 שב לישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים כמרצה בכיר במחלקה לגנטיקה.
בשנת 1963 הקים יחד עם שניים מעמיתיו את המכון למחקר החי בקיבוץ להב, העוסק במחקר של בעלי חיים לצורך יישומים שונים בשרות האדם, בעיקר בתחומי החקלאות והרפואה.
בשנת 1968 התמנה לראש המחלקה לגנטיקה באוניברסיטה.
ב-1974, בעקבות מלחמת יום הכיפורים, לקח חופשה מהאוניברסיטה והתנדב לעבוד במשך כחצי שנה ביחידה לשיפור שיטות מחקר ופיתוח במשרד הביטחון. כששב לאוניברסיטה לא מצא עוד עניין בעבודה אקדמית תאורטית; לקח שוב חופשה, הצטרף למכון וולקני, ובמשך שנתיים, בשנים 1976–1978, היה ראש המחלקה לחקר בעלי חיים במכון.
בשנת 1978 התמנה לסגן מנהל המכון. ב-1979, בעקבות פרישתו של יואש ועדיה, התמנה לראש המכון ולמדען הראשי של משרד החקלאות.
במשך שנות פעילותו המדעית יזם ופיתח פרויקטים רבים, ובהם: טיפוח הקרפיון, טיפוח עופות לבשר, פיתוח ענף העזים, הנדסה גנטית של עצי פרי סובטרופיים, פיתוח המדגה בנגב תוך ניצול אנרגיית השמש. 
לצד פעילותו המדעית היה פעיל ציבור, ובשנות ה-60 עמד בראש הליגה למניעת כפייה דתית בירושלים. במסגרת זאת ארגן הפגנה נגד סגירת רחוב המלך ג'ורג' לתנועה בעת תפילות השבת וארגן הסעות בשבת לבית החולים הדסה עין כרם. בסוף שנת 1962 הוכה ומשקפיו נשברו בעת שהחתים על עצומה בעד נישואין אזרחיים. 
פרסם שני רומנים שבהם הציג את הגותו על עתיד האנושות והמדע: "זרמת חכמים" (שאת הרעיון לו עיצב עם אחיו, אורי מילשטיין) ו"לונה". 
זמן-מה התגורר ברמת מוצא שבירושלים, ולאחר מכן היה חבר מושב בית אלעזרי.
ב-1979 חלה בעמילואידוזיס. נפטר בשנת 1984, בגיל 53. נקבר ברחובות.

משפחתו

סבתו מצד אמו הייתה אחותה של רחל המשוררת. אחיו הוא ההיסטוריון הצבאי אורי מילשטיין, ואחותו היא פרופ' לאמנות איסלאמית רחל מילשטיין.
מ-20 במרץ 1958 ועד מותו היה מואב נשוי ליהודית לבית גלסנֶר, והיה אב לחמישה. בנו עומר מואב הוא פרופסור לכלכלה. בתו יעל מואב היא מנהלת ומייסדת מרכז ערבסק בירושלים להוראת המחול המזרחי, אליו התוודעה בעקבות דודתה פרופ' רחל מילשטיין, שהיא מחלוצות תחום זה בישראל.
פרס גרייסי

היסטוריה

טקס פרסי גרייסי נערך על ידי קרן הברית למען נשים בתקשורת (Alliance for Women in Media Foundation) ‏(AWM), מאז 1975. הפרסים הם על שמה של כוכבת הרדיו והטלוויזיה גרייסי אלן. אלן הייתה קומיקאית ובדרנית מצליחה, וכן יזמית ואקטיביסטית. כמחצית מהצמד ברנס ואלן, עם בעלה ג'ורג' ברנס, שהיה אחד המופעים הקומיים הבולטים ביותר בהיסטוריה האמריקאית, גרייסי הייתה מודל לחיקוי עבור נשים בתחומי התקשורת והבידור.
טקסי פרס גרייסי מחולקים לשניים. בערב הראשון מתקיימת גאלת עניבה שחורה בה מוענקים הפרסים המרכזיים, ואשר נערך בבוורלי הילס, קליפורניה. החלק השני הוא פחות רשמי, ומתקיים במסגרת ארוחת צהריים, בה מוענקים פרסים מקומיים, פרסי אינטרנט, ופרסי סטודנטים. חלק זה מתקיים בניו יורק.