google/wiki40b huggingface dataset:
פינטרול

היסטוריה

פינטרול הוקמה ב-1997 על ידי טימו ראימורנטה (המכונה "סומניום"), גיטריסט להקת הבלאק הפינית Impaled Nazerane, ויאן "קטלה" יאמסן. הדמו הראשון של הלהקה, Rivfader, הוקלט כשנה מאוחר יותר. אחרי הקלטת הדמו בשנת 1998 הצטרפו שאר חברי הלהקה לראימורנטה ויאמסן.
חברת התקליטים הפינית Spinefarm הביעה התעניינות בלהקה באותה תקופה והלהקה הוחתמה בלייבל. החתימה בלייבל הובילה להוצאתו של האלבום המלא הראשון של הלהקה Midnattens Widunder ("מפלצת חצות") בשנת 1999.
בשנת 2001 הוציאה פינטרול את האלבום Jaktens Tid ("זמן הצייד"). האלבום הצליח להתברג בין 20 האלבומים המובילים של מצעד האלבומים הפיני, דבר שהפתיע את הלהקה ואת חברת התקליטים והצליח לעלות על ציפיותיהם. גל ההצלחה והפופולריות שהלהקה החלה לצבור באותם הימים עורר את התעניינותה של חברת התקליטים הגדולה Century Media שהחלה לקדם ולשווק את פינטרול ברחבי העולם. קיץ 2001 היה הקיץ בו החלה להופיע בפסטיבלי מטאל גדולים בפינלנד וברחבי אירופה.
השנה שלאחר יציאתו של Jaktens Tid התבררה כשנה של חוסר מזל מבחינת הלהקה: הופעות רבות בוטלו, ובנוסף לכך יאן יאמסן פרש מהלהקה עקב גידול במיתרי הקול שלא היה ניתן להסרה על ידי ניתוח. פרישתו באה אחרי שיחרורו של האלבום Visor om Slutet ("שירים על המוות").
האלבום הוקלט בתחילת ינואר בשנת 2003, בסטודיו שממוקם ביער ליד העיר הלסינקי בפינלנד. חברי הלהקה כינו את ההקלטה במקום כ"ניסיון אקוסטי", ובאלבום יש שילוב של אלמנטים מוזיקליים אקוסטיים ושל קולות מהטבע. באלבום הזה יאן יאמסן וסולנה החדש של הלהקה, טאפיו וילסקה, התחלקו במטלות השירה.
זמן קצר לפני צאתו של האלבום Visor om Slutet נהרג גיטריסט הלהקה, טימו ראימורנטה, כתוצאה מנפילה מגשר ליד הלסינקי לאחר ששתה כמות גדולה של אלכוהול. שני אנשים שהיו במקום טענו כי ראימורנטה קפץ מהגשר במודע ובעצם התאבד.
למרות האירועים המצערים שפקדו את הלהקה באותה השנה, הלהקה החליטה להמשיך ולהתקיים גם לאחר ששני מקימיה כעת לא חברים בלהקה, והמשיכה לסיבוב הופעות של שבועיים ברחבי אירופה, כאשר הם נתמכים על ידי להקת הדום מטאל\גותיק מטאל קטטוניה. במהלך אותו סיבוב הופעות צירפה הלהקה לשירותיה את הגיטריסט מיקאל קרלבום שהחליף את ראימורנטה.
בשנת 2004 שיחררה הלהקה אלבום מקוצר (EP) בשם Trollhammaren ("פטיש הטרול"), ואת אלבומה המלא הרביעי, Nattfödd ("בערת לילה").
האלבום Nattfödd מהווה שינוי מסוים בכיוונה המוזיקלי של פינטרול ובו הלהקה החלה לבצע שירים מעט איטיים יותר מהאופייני להם בשאר האלבומים ובנוסף שולבו אלמנטים אקוסטיים ואף אלמנטים של אמביינט מאלבומה הקודם Visor om Slutet. למרות זאת, האלבום נשאר נאמן לשורשי הפולק/בלאק מטאל של הלהקה.
ב-29 בינואר 2006, פוטר טאפיו וילסקה, סולן הלהקה משנת 2003. בראיון שהעניק לאתר האינטרנט של הלהקה הוא החליט שלא לציין את הסיבות שבעבורן הוא פוטר מהלהקה, והגדיר אותן כ"סיבות אישיות".
באותה שנה הצטרף ללהקה הסולן מתיאס לילמנס.
במרץ 2007 הוציאה פינטרול אלבום חמישי במספר, העונה לשם Ur Jordens Djup ("ממעמקי האדמה"). האלבום ממשיך את הקו ה"טרולי" הייחודי לפינטרול ובאלבום נעשה דגש על עבודת קלידים ממוקצעת ואפית יותר יחד עם גיטרות מלודיות וכוחניות.
שיר הייחוד

שיר הייחוד הוא פיוט העוסק בעיקרי האמונה היהודית בחרוזים, ומכיל תארים ושבחים רבים לקב"ה. הפיוט נחלק לשבעה פרקים כנגד ימי השבוע, כשכל פרק עוסק בנושא אחר. אחרי שיר הייחוד נוהגים לשיר את שיר הכבוד (אנעים זמירות) שגם הוא עוסק באי היכולת האנושית לתאר את הקב"ה.

מחבר הפיוט

לא ידוע בוודאות מיהו מחבר הפיוט. יש מיחסים אותו לר' יצחק החסיד או לר' יהודה החסיד, יש המייחסים אותו לר' ברכיה הנקדן, ויש הטוענים שהוא ר' שמואל בר קלונימוס אביו של ר' יהודה החסיד, כשההוכחה שלהם היא השם 'שמואל' המופיע בסוף השיר ליום רביעי בחרוז ש'די מ'לכי ואל'י. מכל מקום נראה כי מחברו הוא מתקופת חסידי אשכנז במאה ה-12 או מהמאה ה-13.
כל החרוזים מחולקים לשניים, והם בנויים על פסוקי מקרא. הרבה מהם מקורם בספר אמונות ודעות לרב סעדיה גאון, על פי תרגום לא ידוע לעברית (ולא תרגומו הידוע של יהודה בן שאול אבן תיבון), ויש גם שימוש רב בלשון ר' אלעזר בעל הרוקח בשורש קדושת הייחוד.

אמירתו

יש קהילות בהן נוהגים לומר בכל יום את שיר הייחוד של אותו יום, אחרי עלינו לשבח ויש פוסקים שהתנגדו לכך. יש קהילות האומרות בשבת בסוף התפילה את שיר הייחוד ליום שבת ושרים אחריו אנעים זמירות. המנהג הרווח ברוב קהילות האשכנזים, לאמרו בליל יום הכיפורים אחרי תפלת מעריב בשלמות, חזן וקהל פסוק בפסוק.

נושאי הפיוט

הפיוט מתחיל: "אשירה ואזמרה לאלהי בעודי". שלושה החרוזים הראשונים הם פתיחה, וגוף הפיוט מתחיל "אלהי מרום במה אקדם".
קינא (מחוז)

מזג האוויר

בקיץ הטמפרטורות עומדות בשיא החום על 40 מעלות צלזיוס ובחורף הטפרטורה יורדת עד ל-6 מעלות צלזיוס, מזג האוויר הוא יבש ברוב השנה, כאשר הרוח היא לרוב צפון מזרחית (מכיוון הים האדום)
ג'ובאני פריני

ג'ובאני פריני (באיטלקית: Giovanni Ferrini ‏ 1699 בקירוב - 1758) היה בונה צ'מבלי איטלקי.
פריני היה עוזרו של ברתולומיאו כריסטופורי בפירנצה עד מותו בשנת 1732. נראה שחלקו בבניית רבים מכלי הנגינה החתומים של כריסטופורי מן השנים 1720-1726 היה גדול וגם תשלובת הצ'מבלו-פסנתר שלו משנת 1745, אחד מן השניים ששרדו מעבודתו, נוצר על פי שרטוט של כריסטופורי. עדויות מתועדות מצביעות על כך, שפריני המשיך לייצר פיאנו-פורטה, אך עד כה לא זוהו כלים משלו, מה גם שדמיונם של הצ'מבלי ששרדו לאלה שיצאו מסדנת כריסטופורי מקשה על קביעת מקורם של כלים אלה.

מקור

דנזל רייט: הערך "ג'ובאני פריני" בגרוב אונליין
מורין או'הרה

ביוגרפיה

היא נולדה בשם מורין פיצימונס (FitzSimons) בעיירה הקטנה רנלה (Ranelagh) במחוז דבלין, אחת משישה אחים. קבלה מגיל צעיר הדרכה בתיאטרון אבי בדבלין וחלמה להיות שחקנית תיאטרון. בגיל 15 זכתה במקום ראשון בתחרות משחק לאומית באירלנד.
בגיל 17 ניתנה לה הזדמנות להשתתף במבחן בד בלונדון. צ'ארלס לוהטון ראה את המבחן והתרשם מעיניה המביעות רגש. הוא הראה את הסרטון לשותפו אריך פומר שהסכים לדעתו והם החתימו את מורין על חוזה לשבע שנים אצל החברה שהקימו - Mayflower Pictures.
ב-1938 הופיעה בתפקיד קטן בסרט My Irish Molly. בו הופיעה בשמה המקורי. ב-1939 הופיעה בסרט "פונדק ג'מייקה" לצידו של צ'ארלס לוהטון ובימויו של אלפרד היצ'קוק. לוהטון שיכנע אותה להחליף את שמה לאו'הרה שזה שם יותר קליט ובעל צליל אירי. ב-1939 הופיעה לראשונה בהוליווד בסרט "הגיבן מנוטרדם" לצידו של צ'ארלס לוהטון.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מכר היצ'קוק את החוזה שלה לחברת RKO.
בשנות ה-40 ושנות ה-50 שיחקה בסרטים בכיכובו של ג'ון פורד ולצד ג'ון וויין. היא הופיעה בשלל סרטים לצידם של ג'יימס סטיוארט, טיירון פאואר, הנרי פונדה, ארול פלין, הנרי פונדה, אנטוני קווין, אלק גינס, רקס הריסון ואחרים. הקריירה שלה פרחה בתקופת סרטי הטכניקולור שהדגישו את שערה האדמוני ועיניה הירוקות. היא כונתה: "מלכת הטכניקולור".
ב-1941 שיחקה בסרט מה יפית עמק נוי בבימויו של ג'ון פורד שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
היא שיחקה בחמישה סרטים לצידו של ג'ון ויין: ריו גרנדה (1947), האדם השקט (1952), כנפי הנשרים (1957), מקלינטוק (1963) ו-Big Jake ‏(1971).
מבין הסרטים ששיחקה בהם "נס ברחוב 34" כאמה של הילדה סוזן ווקר (נטלי ווד) (1947), וכאמם של שתי תאומות בסרט "אבא מתארס" לפי "אורה הכפולה" של אריך קסטנר (1961).
בשנות ה-50 ושנות ה-60 הופיעה כזמרת סופרן בתוכניות טלוויזיה עם פרי קומו, אנדי ויליאמס, וטנסי ארני פורד.
לאו'הרה יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בשנת 2014 הוענק לה בטקס חגיגי, פרס אוסקר לשם כבוד על ידי האקדמיה האמריקאית לקולנוע על תרומתה לעולם הקולנוע. היא קבלה את הפרס כשהיא יושבת בכסא גלגלים.
חבורת כורכר

חבורת כורכר בנויה מכורכר, חולות, חלוקים וקונגלומרטים, טיטים, טיטים חוליים, אלוביום חומר סחף וחרסיות. החבורה משתרעת מתחת לשפלת יהודה. חשיבותה הכלכלית היא במי התהום המצויים בה.
החבורה הורבדה בתקופת פליסטוקן בתור הרביעון אשר בעידן הקנוזואיקון. משך תקופתה: 1.74 מיליוני שנים, מלפני 1.75 מיליוני שנים ועד לפני 10,000 שנה.

תכונות החבורה

החבורה מישורית ונוטה מערבה. למעשה היא ממשיכה לשקוע גם כיום בקצה המערבי של מדף היבשת, החל מכ-10 ק"מ ממערב לקו החוף. מזרחה - עובי החבורה משתנה בהתאם לריחוקה מקו-חוף הים תיכון. בקרבת החוף עומקה הוא 180 מטר עד 200 מטר, ובמזרחה - עומקה הולך ופוחת עד להיעלמותה: בשפלת יהודה - 20 ק"מ מהחוף ובאזור גבעת אולגה - 15 ק"מ מהחוף. 
אקוויפר באזור השפלה והחוף של ישראל. נוצר מעל החרסיות המצויות בחלקה העליון של חבורת כורכר הבא ברציפות אחרי חבורת סקיה המכילה בחלקה העליון חרסיות. חלק מהמים הם מלוחים ברמות שונות - לעיתים  פחות ממי הים - תלוי במידת החדירה של מי הים לאקוויפר מתחת לשפלת החוף. הפוטנציאל שלהם בתור מים להתפלה הוא בכך כי במרחקים משתנים מקו-החוף המליחות יורדת. גם קיים חשש שהמים זוהמו בשל חדירת פסולת מוצקה אליהם.

סביבת היווצרות

סביבת ההיווצרות של החבורה קשורה קשר הדוק עם סביבת ההיווצרות של אבן הכורכר. בהגדרתו, כורכר הוא אבן חול גירית - כלומר גרגרי חול האחוזים יחד על ידי חומר מלכד גירי. הגדרה זו מתאימה בעיקר לכורכרים של מרכז ישראל ודרומה. ככל שמצפינים לאורך החוף, יותר ויותר מהחומר המלוכד הוא ממקור של שברי צדפים ופחות גרגרי חול קוורציים. הכורכר עשוי להיות סלעי או פריך בהתאם לחוזק ההתלכדות.

ההשפעה על המבנים

עוביה של החבורה בקרבת החוף מהווה שיקול בתכנות מבנים על בשפלת יהודה. ככל שהמיקום הוא קרוב לקו החוף המבנים גוברת הסכנה לקריסת מצוקי הכורכר בשל האירוזיה הנגרמת על ידי גלי הים. אפילו באזור בנימינה - גבעת עדה, גיבשו המלצה לאשר, במקומות הנמוכים, מבנים רק בני 2 - 4 קומות.
אורכסטרה

אורכסטרה (ביוונית: ορχήστρα) או "המקום לריקודים" היא האלמנט העתיק ביותר של התיאטרון היווני. האורכסטרה היא אחד משלושת המבנים של התיאטרון  (השניים האחרים הם סקני ופרוסקניון).
לפני שנוצרה צורת הטרגדיה בתיאטרון, הופיעו המקהלות היווניות הקדומות בשירה ובריקודים על מגרש חלק או מרוצף, שבמרכזו עמד מזבח לאל דיוניסוס (שהיה בעצם האורכסטרה). במרוצת הזמן, כאשר הוטל על המקהלה להציג עלילה, היו נאלצים לוותר על האורכסטרה בצורת עיגול, ולעצבה בצורת חצי גורן עגולה כדי לאפשר לכל הצופים לראותה. כשהחלו להרחיב את העלילה בדרמות העתיקות והוסיפו למקהלה שחקנים, היו השחקנים מופיעים על האורכסטרה יחד עם המקהלה.
האורכסטרה נמצאה, בדרך כלל, לרגלי גבעה, שהצופים היו יושבים על שיפועה, בתחילה על הרצפה, אך במרוצת הזמן על ספסלים המוצבים אלה מעל אלה. לאולם הצופים היה צורת מגזר של עיגול, שהיה גדול מחצי גורן עגולה.
באורכסטרות שבאתונה ההצגות היו נערכות על השטח שבתחום הקודש של דיוניסוס לרגלי הסלע הדרומי של האקרופוליס. ספסלי עץ, שהיו שם בתחילה, הוחלפו במרוצת הזמן בספסלי אבן. בניית תיאטרון האבן האתונאי של דיוניסוס החלה בשנת 425 לפנה"ס והסתיימה בין השנים 338 לפנה"ס-326 לפנה"ס. בתיאטרון הזה באתונה, תפס אולם הצופים יותר ממחצית האורכסטרה, ורוחבו עלה על קוטרה של האורכסטרה (24 מטרים).
אלסיאד

יהודי אלסיאד

ערב הכיבוש הגרמני חיו באלסיאד כ-30 משפחות יהודיות. בעיירה פעלו בית ספר יהודי של רשת תרבות ותלמוד תורה. הגרמנים כבשו את העיירה במבצע ברברוסה, ביוני 1941. כעבור שבועות ספורים הוקם בעיירה גטו. חלק מהכלואים בגטו נרצחו ואילו נשים אחדות הצליחו לשרוד בעזרת איכרים ליטאים.
מרווין דוויד לוי

מרווין דוויד לוי (באנגלית: Marvin David Levy;‏ 2 באוגוסט 1932 - 9 בפברואר 2015) היה מלחין אמריקאי. 
נולד בניו ג'רזי. הוא נודע בעיקר באופרה "האבל יאה לאלקטרה", שהצגת הבכורה העולמית שלה התקיימה במטרופוליטן אופרה ב-1967. אף כי היצירה נחשבה לכישלון בזמנה, היא הוחזרה לבמה בשנת 1998 בגרסה מתוקנת בידי המלחין וזכתה להצלחה גדולה באופרה הלירית של שיקגו. האופרה של ניו יורק והאופרה של סיאטל העלו את היצירה בשנת 2003 וגראנד אופרה של פלורידה העלתה אותה על בימתה בשנת 2013. נפטר ב-2015 בפורט לודרדייל שבפלורידה.
ריקודנטו

רקדנים וחברים בקבוצה

תרצה ספיר, תלמידה וקולגה של פרופ' נועה אשכול, כיהנה כראש בית הספר לאומנויות המחול, ב"מכללת סמינר הקיבוצים" (2000–2007), מחברת, מדריכה ומרכזת את עבודת קבוצת "ריקודנטו".
רקדנים: שרון רשף-ארמוני, נירה עלדור, טלי רונן, שלומית עופר, לילך שליט, מיכל מנור-עמיר, עמית צ'סני-בהארי, אורלי יעקב. הרקדנים חברי הקבוצה הם בוגרים ומורים בבית הספר לאומנויות המחול, ב"מכללת סמינר הקיבוצים" ובבתי ספר שונים ברחבי הארץ.

הופעות

מתוך חמש סוויטות מחול: מחברות חנוכה, ציפורים, נופים, ים וקידות הופיעה קבוצת ריקודנטו בסוויטות שלמות או במקבצים מתוכן במקומות ובמועדים הבאים:
שיחות – אפריל 2009, נמל יפו, במסגרת אירועי "נמל בית", עמותת הכוריאוגרפים.
שיחות – ינואר 2009, מרכז סוזן דלל, ת"א, במסגרת חשיפה בינלאומית.
מיניאטורות – דצמבר 2007, מרכז סוזן דלל, ת"א, במסגרת חשיפה בינלאומית, פברואר 2008, מרכז קלור למוזיקה ומחול, כפר בלום.
נופים – מאי 2007, תיאטרון גבעתיים, גבעתיים.
ציפורים ועוד – פברואר 2006, אוניברסיטת ליידן, הולנד, אוניברסיטת מידלסקס, לונדון, אנגליה.
ראיתי ציפור – נובמבר 2005, אודיטוריום אריסון, ת"א, אולם "המעבדה", ירושלים.
ריקוד נטו, אפריל-מאי, 2003, אולם צוותא, ת"א.
ארבע מחרוזות תנועה– אוקטובר-נובמבר 2001, אודיטוריום שטריקר, קונסרבטוריון "שטריקר" למוזיקה, תל אביב, מרכז קלור למוזיקה ולמחול, כפר בלום, האקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין, גבעת רם, ירושלים.
ים וציפורים – מאי 1999, אודיטוריום שטריקר, קונסרבטוריון "שטריקר" למוזיקה, תל אביב.
חתול ספינקס

ספינקס (באנגלית: Sphynx) הוא גזע של חתול, שמקורו בקנדה, שם פותח על ידי מרביעי גזע בשנות ה-60.

מבנה גופני

גופו של חתול הספינקס הוא בינוני ושרירי. יש לו זנב דק וארוך, ראש בגודל בינוני אוזניים גדולות ועיניים מלוכסנות. סימן ההיכר הבולט ביותר של גזע זה הוא היעדר הפרווה. עורו רך מאוד ועקב המחסור בפרווה, הוא רגיש מאוד לשינויי טמפרטורה ולכן זקוק לטיפוח אינטנסיבי.

אלרגיה לחתול הספינקס

ישנה סברה מוטעית כי בשל היותו חסר פרווה חתול הספינקס אינו מעורר תגובה אלרגית. למעשה אלרגיה לחתולים מקורה בחלבון המיוצר על ידי החתול ומצוי ברוק שלו בבלוטות חלב המצויות על עורו. בגלל שחתול הספינקס חסר שיער, החשיפה של האדם האלרגי לחלבון שבבלוטות החלב בעור עשויה אף להיות חזקה יותר.
ג'ולייט פופר שייפר

ביוגרפיה

ג'ולייט פופר נולדה בברוקלין. בבית הספר התיכון למדה במגמת המתמטיקה במשך ארבע שנים, אף על פי שמגמה זו יועדה לבנים בלבד. כמו כן הייתה חברה במועדון המתמטיקה, שגם הוא נועד לבנים בלבד. עם סיום לימודיה בתיכון למדה במכללת סווארתמור פסיכולוגיה, מתמטיקה ופילוסופיה. את לימודי הדוקטורט עשתה באוניברסיטת סטנפורד, וקיבלה תואר דוקטור בפסיכולוגיה בשנת 1957.
לאחר פוסטדוקטורט באוניברסיטת אינדיאנה הצטרפה כחברת סגל למחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת קנזס, שם לימדה קורסים בפסיכולוגיה מתמטית ובסטטיסטיקה. במהלך השנים קודמה והגיעה לדרגת פרופסור. היא הייתה מעורבת בפעילות נגד אפליה גזעית, והייתה יושבת הראש הראשונה של הוועדה למניעת הפליה באוניסברסיטת קנזס.
בשנת 1973 יצאה לשנת שבתון במחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטת ברקלי, שם עבדה בשיתוף פעולה עם אריק ל. להמן, לו נישאה כעבור ארבע שנים. ב-1977 עברה להתגורר בברקלי, קליפורניה, וקיבלה משרת מרצה אורח באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. ב-1978 קיבלה משרת מרצה לסטטיסטיקה באוניברסיטת ברקלי, וניהלה שם את שירותי הייעוץ הסטטיסטי. גם שם הגיעה לדרגת פרופסור. היא פרשה ב-1994, אך המשיכה לעבוד במשך מספר שנים במרכז להערכה חינוכית בפרינסטון.

עבודתה המדעית

בתקופת עבודתה בקנזס מחקריה של שייפר בתחום הפסיכולוגיה עסקו בתאוריה של הלמידה, בחקר האישיות ובתפישה חושית. מאוחר יותר החלה להתעניין בבעיית ההשערות המרובות, תחום אשר יהפוך מאוחר יותר לנושא המחקר העיקרי שלה.
להמן כותב בספרו כי בתקופת עבודתה בברקלי שייפר הייתה לאחד החוקרים המובילים בתחום ההשערות המרובות. שייפר הראתה כי הבדלים מובהקים סטטיסטית אינם טרנזיטיביים, וטבעה את המושג "טעות מסוג שלישי". כן עסקה בחקר מודלים ליניאריים ובניתוח רב משתני. היא פירסמה למעלה מעשרים מאמרים מדעיים בתחום. בסך הכל פירסמה 79 מאמרים מחקריים לאורך הקריירה שלה.

הכרה ופרסים

ב-1988 שייפר נבחרה לחברת כבוד באיגוד האמריקני לסטטיסטיקה ובאיגוד האמריקני לפסיכולוגיה. כן הייתה חברת כבוד באיגוד האמריקני לקידום המדע וחברה במכון הבינלאומי לסטטיסטיקה. בשנת 2003 זכתה בפרס על שם פ.נ. דייוויד בזכות תרומתה החלוצית לשיטות סטטיסטיות בחינוך ופסיכומטריה ותפקידה יוצא הדופן בטיפוח ההזדמנויות לקידום נשים במדעים.
ערך ריאלי וערך נקוב

דוגמה

אדם מרוויח כ-10,000 ש"ח בחודש, ובהם הוא קונה 10,000 תפוחים. לאחר מספר שנים, מחיר התפוח עלה ל-2 שקלים, ומשכורתו עלתה ל-20,000 ש"ח.
בדוגמה זו גובה המשכורת ומחיר התפוח עלו ביחס שווה (פי 2) ולכן כח הקנייה של האדם נשאר זהה. ניתן לראות כי הערך הנקוב של התפוח עלה (עלותו בשקלים גבוהה יותר), אך הערך הריאלי שלו לא השתנה (משום שניתן לקנות אותו מספר תפוחים תמורת המשכורת החודשית).
נסיכות עבר הירדן

נסיכות עבר הירדן (Oultrejordain; נקראת גם "נסיכות מונראל") הייתה אחת מארבע הסניוריות העיקריות שהיו כפופות לממלכת ירושלים הצלבנית. גבולות הנסיכות היו רופפים למדי ורובה ככולה שכנה באזורי אדום ומואב העתיקים. לפני מסע הצלב הראשון האזור היה נתון לשליטת המצרים. האזור סופח לממלכה הצלבנית בימיו של בולדווין הראשון.
עיקר הכנסותיה באו לנסיכות מגביית מסי מעבר מעולי הרגל המוסלמים שעלו לחאג' למכה.
ריצ'רד רורטי

ביוגרפיה

רורטי נולד בניו יורק. למד לתואר ראשון ושני באוניברסיטת שיקגו, ועסק בתחילה בניסיון להתאמה בין אמונותיו האישיות לבין החיפוש אחר האמת. את הדוקטורט שלו כתב באוניברסיטת ייל על "מושג הפוטנציאל", וספרו הראשון, "המפנה הלשוני" (The Linguistic Turn), היו במסורת האנליטית השליטה. הכרת הפרגמטיזם, ובמיוחד כתביו של ג'ון דיואי, וכן יצירתם של פילוסופים פוסט-אנליטיים כמו קוויין ווילפרד סלרס, גרמו לשינוי בחשיבה שלו. פרגמטיסטים בדרך כלל טוענים כי האמת של רעיון צריכה להמדד על פי היעילות שלו, הוא האפשרות שלו להתמודד עם בעיה מסוימת, ולא על פי התאמתו ל"אמת" חיצונית. רורטי חיבר בין הפרגמטיזם לאונטולוגיה ויטגנשטיינית, שקובעת כי משמעות היא תוצר חברתי-לשוני, וכי משפטים אינם מתחברים אל העולם ביחס של התאמה. רעיונות אלה מאפשרים לרורטי להעמיד בסימן שאלה רבות מהנחות היסוד של הפילוסופיה. 
לאחר שהחזיק במשרות הוראה בוולסלי קולג', אוניברסיטת פרינסטון, ובאוניברסיטה של וירג'יניה, עבר רורטי להיות פרופסור לספרות השוואתית באוניברסיטת סטנפורד. המעבר מפילוסופיה לספרות שיקף את עמדתו שפילוסופיה עצמה היא רק סוג של ספרות.
בשנים 1954- 1972 היה נשוי לאמלי רורטי.

חיבוריו

באחד מחיבוריו העיקריים, "פילוסופיה ומראת הטבע" (Philosophy and the Mirror of Nature) (1979), רורטי מאחד רעיונות הלקוחים מוילפריד סלרס, תומאס קון, לודוויג ויטגנשטיין ואחרים, על מנת ליצור את דוקטרינת "המסת" הבעיות הפילוסופיות, במקום לפתור אותן. הוא טוען כי אפיסטמולוגיה, תורת הידע, היא תוצר של הדעה המוטעית כי המוח עשוי מחומר מראתי, שמטרתו לשחזר בנאמנות את המציאות החיצונית. הוא מתקיף חקירות פילוסופיות אוניברסליות, כגון בעיית גוף ונפש, בכך שהוא מראה את ההקשר ההיסטורי שלהם ואת מקריותם. רורטי טוען בעד ההרמנויטיקה, כלומר הסברת טקסטים על ידי טקסטים אחרים, במקום לחפש אחר הסבר אולטימטיבי שיוצדק באמצעות כוח גבוה יותר. 
חיבור חשוב אחר של רורטי, "קונטינגנטיות, אירוניה וסולידריות", פורסם ב-1989. בחיבור זה, רורטי נוטש את האפשרות להסביר את התאוריות שלו באופן אנליטי, הוא יוצר סכמה מושגית אלטרנטיבית לזו של הפלטוניסטים שהוא דוחה. סכמה זו מבוססת על הדעה, כי אין אמת גבוהה יותר מיכולתו של האדם להחיות את עצמו מחדש, דעה שנלקחה מניטשה אותה מזהה רורטי גם ברומנים של פרוסט. ספר זה גם מסמן את ניסיונו הראשון לבנות באופן מודע ראייה פוליטית המתאימה לפילוסופיה שלו, ראייה של קהילה מגוונת שמחוברת על ידי ההתנגדות לסבל, ולא על ידי רעיונות מופשטים כמו צדק, אנושיות משותפת, וכיוצא בזה. 
רורטי הוא אחד מהפילוסופים הנקראים ביותר בזמננו. הפילוסופיה הפוליטית והמוסרית שלו מותקפת מהימין, המכנים אותה רלטביסטית וחסרת אחריות, ומהשמאל, שאומרים כי היא לא מספקת מסגרת מספיקה לצדק חברתי. הביקורת הנפוצה ביותר היא שדעותיו של רורטי סותרות את עצמן, אף שביקורת כזאת מתאימה ביותר לתאוריות של רורטי על "ויכוח בתוך" כנגד "ויכוח מחוץ" ל"משחק-השפה" נתון. 
פרסומים נוספים של רורטי כוללים שלושה כרכים של מאמרים פילוסופיים, "להשיג את ארצנו" (Achieving Our Country) מניפסט פוליטי המבוסס חלקית על קריאות מג'ון דיואי ווולט וויטמן, ו"פילוסופיה ותקווה חברתית" (Philosophy and Social Hope), אוסף של מאמרים לציבור הרחב.
מדיאנטה

במוזיקה טונלית פונקציונלית מדיאנטה היא הדרגה השלישית בסולם. בסולם דו מז'ור יהיה זה הצליל מי. האקורד המשולש שנבנה מן המדיאנטה הוא אקורד מתון ורגוע בסולם מז'ורי (ובולט וחד יותר בסולם המינורי), ולו כמה שימושים: הוא יכול להכין לדרגה השישית, ויכול להוות תחליף לדרגה הראשונה (טוניקה).
ראיפור

דפוסי האקלים

הטמפרטורות בראיפור נותרת מתונות לאורך מרבית השנה, למעט בחודשים מרץ עד יוני, אשר יכולים להיות חמים מאוד. הטמפרטורה בחודשים אפריל עד מאי יכולה לעיתים לעלות מעל 48 מעלות צלזיוס. בחודשי הקיץ ישנם גם רוחות יבשות וחמות. בקיץ הטמפרטורה יכולה גם לעלות עד 50 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,300 מ"מ, כאשר רוב הגשמים יורדים בעונת המונסון מסוף יוני ועד תחילת אוקטובר. עונת החורף שנמשכת מנובמבר עד ינואר מתונה למדיי, אם כי הטמפרטורה בחורף יכולה לצנוח לעיתים ל-5 מעלות צלזיוס.
גרנד פרי הונגריה

היסטוריה

הגרנד פרי הראשון בהונגריה התקיים ב-21 ביוני 1936 במסלול שהוקם בתוך פארק נפליגט בעיר בודפשט. מרצדס, אאודי ואלפא רומיאו השתתפו בתחרות, כאשר כל יצרן שלח לתחרות 3 מכוניות שהתחרו בפני קהל גדול. פוליטיקה פנימית והמלחמה שהגיעה בהמשך הובילו להפסקת קיום המתחרויות והן התחדשו רק חמישים שנה לאחר מכן.
הגרנד פרי ההונגרי התחדש בשנת 1986 והיה המרוץ הראשון באליפות שהתקיים מאחורי מסך הברזל באירופה המזרחית. למרות מחירי הכרטיסים הגבוהים משך אליו המרוץ כמאתיים אלף צופים. המבנה של המסלול הוא צר, מפותל ולעיתים גם מאובק, מחוסר שימוש והדבר מכתיב סגנון מרוצים איטי בו נוסעים הנהגים זה אחרי זה ללא אפשרות לבצע עקיפות. דוגמה בולטת לכך הייתה בגרנד פרי בעונת 1990 במהלכו טיירי בוטסן, שנהג במכונית ויליאמס האיטית, חסם את דרכו של איירטון סנה עד שהשיג את הניצחון. בשל הקושי לעקוף הניצחון במסלול זה תלוי רבות בעמדת הזינוק וביציאה מעמדת הטיפולים. למרות זאת, היה זה נייג'ל מנסל בגרנד פרי של 1989 שזינק מהמקום ה-12 למרוץ ובסדרה של עקיפות מרשימות הצליח להגיע עד למקום הראשון ולזכות במירוץ.
בשנת 2001 ניצח בגרנד פרי מיכאל שומאכר, היה ניצחונו ה-51 בקריירה. בכך השווה את שיאו של אלן פרוסט. במהלך שנת 2003 הורחב מעט המסלול על מנת להגביר את קצב הנהיגה במרוצים. באותה שנה ניצח במרוץ פרננדו אלונסו בניצחון הבכורה שלו בסבב. בכך הפך לנהג הצעיר ביותר, עד אז, שמנצח מרוץ. בשנת 2008 ניצח במרוץ הייקי קובליינן, שהפך להיות הנהג המאה בתולדות האליפות שמנצח מרוץ.
בשנת 2013 נחתם חוזה לשיתוף פעולה המבטיח את המשך קיום התחרויות עד לשנת 2021. בשנת 2016 נסלל המסלול מחדש באופן יסודי והוכרז על הארכת הסכם שיתוף הפעולה בחמש שנים נוספות עד לשנת 2026.
בלדה לשוטר

רקע

השיר שכתב אהוד מנור והלחינה נורית הירש שימש כפסקול הסרט השוטר אזולאי שיצא ב-1971.
מנגינת השיר מלווה את הליכתו של השוטר אזולאי, אותו מגלם שייקה אופיר, בסצנת הסיום של הסרט. לאחר טקס קבלת דרגת הסמל וההודעה על סיום תפקידו במשטרה, פונה השוטר אזולאי אל חצר התחנה בה נמצאים פרחי משטרה המתרגלים סדר. כאשר הם פונים ומצדיעים לעברו, מתמקדת המצלמה בפניו של אזולאי, שמצדיע להם בחזרה, בעוד עיניו מתמלאות דמעות.
השיר שנחשב לאחד מגדולי הלהיטים הישראלים בכל הזמנים, הושמע פעמים רבות בתחנות הרדיו, ואף צעד במצעד הפזמונים של הגל הקל בשנת 1971 כתשעה שבועות.
בשנת 2013 נבחר השיר לאחד מעשרת שירי הקולנוע הישראלי הטובים בכל הזמנים על ידי אתר האינטרנט "נענע10".
היום הלאומי של שווייץ

היום הלאומי של שווייץ (בגרמנית: Schweizer Bundesfeier, בצרפתית: Fête nationale Suisse, באיטלקית: Festa nazionale svizzera, ברומאנש: Fiasta naziunala Svizra), שחל מדי שנה ב-1 באוגוסט, הוא יום העצמאות של שווייץ.
היום מצוין ב-1 באוגוסט בו נחתמה בשנת 1291 האמנה הפדרלית של 1291, מסמך חוזי שקבע את יחסי הגומלין בין שלושת הקנטונים הראשונים (אורי, שוויץ ואונטרוולדן), וסימן את תחילתה של שווייץ כיחידה פוליטית נפרדת ב"ברית הנצחית".
בערים הגדולות נחגג היום בהופעות זמר ומופעי זיקוקים, ובעיירות קטנות רבות נערכים מצעדים בהם לבושים הצועדים בבגדים מסורתיים.

גלריה

גלריית תמונות מתהלוכת 1 באוגוסט בשנת 2011 בעיירה וילאר-סור-אולון
מגן לחולה

הקמה ופעילות

עמותת מגן לחולה נוסדה על ידי בנימין פישר בשנת 1994 בעידודו של רבו מימי לימודיו בישיבת קול תורה הרב שלמה זלמן אוירבך. לדברי פישר, היכרותו עם תחום הרפואה החלה עוד בבחרותו, בשנות לימודיו בישיבה, כשחברו לישיבה נפצע בתאונת דרכים ופישר שהה לצידו ועזר לו רבות במשך הזמן בו שהה בבית החולים.
במהלך השנים שלאחר ההקמה התפתחה העמותה וכיום היא עוסקת במתן ייעוץ רפואי ללא תשלום, וכן בסיוע בהתאמה לוגיסטית וביורוקרטית של טיפול רפואי מתאים לפונים, בהשאלת ציוד רפואי, שינוע חולים לטיפולים רפואיים וליווי החולים לאורך התהליך הרפואי כולו.

חברי העמותה

בהנהלה חברים לצד פישר גם מומחי רפואה, רבנים ואישי ציבור ידועים. ביניהם, רב העיר רחובות הרב שמחה קוק, פרופ' אריה דורסט ראש מחלקת כירורגיה לשעבר בבית החולים הדסה עין כרם, פרופ' שאול ענתבי, פרופ' אברהם שטיינברג ועוד.

המחלקה לבריאות הנפש

העמותה מפעילה "מחלקה לבריאות הנפש", העוסקת בייעוץ והכוונה בכל הנוגע לבעיות שאינן קשורות בבריאות הגוף, ושנוגעות לקשת הרחבה של הפגיעות הנפשיות. בראש המחלקה עומד הרב שלמה ריין, פעיל למען החברה במגוון תפקידים. הוא החל את דרכו כיועץ חינוכי עם תואר שני בחינוך, והמשיך כיועץ בארגונים חברתיים שונים. אחרי שהתחיל את עבודתו במחלקת בריאות הנפש, הוא נהיה חבר בוועדת הרבנים של משרד הרווחה, וועדה משפיעה מאוד בציבור החרדי והדתי.
שולטוואדקרט

היסטוריה

העיר נקראה שולטוואדקרט מאז שנת 1900. לפני כן היא נקראה וואדקרט (Vadkert, "גן פרא" בהונגרית), בהתייחס לאופי הסביבה בתקופה זו.
העיר נוסדה בשנת 1376 וכאשר הייתה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית עזבה, גורשה או נהרגה רוב אוכלוסייתה. במאה ה-18 החלה העיר לעבור תהליך של פיתוח תיירותי ומסחרי. ב-1722 הגיעו מספר משפות קלוויניסטיות לעיר. בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-18 הובאו אל העיר מתיישבים גרמנים, ואלה הקימו בה כנסייה לותרנית. עם זאת, הקתולים בעיר הרסו את הכנסייה. זו נבנתה מחדש, אך נהרסה שוב, וכך חזר התהליך מספר פעמים. הכנסייה הלותרנית הקיימת בעיר כיום נבנתה בשנת 1837. היא עדיין עומדת על תלה, ובה שלושה פעמונים שעדיין נמצאים בשימוש. כנסייה זו משרתת קהילה לותרנית הפועלת כיום בעיר. כמו כן פעילים כיום בעיר כמה מאות בפטיסטים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיר פעילים מהכנסייה הפנטקוסטלית וייסדו גם הם קהילה בעיר, קהילה שקיימת עד היום.

יהודים

לפני הכיבוש הגרמני במרס 1944 היו בעיר כ-400 יהודים, שהשתייכו לקהילה האורתודוקסית.
בסוף מאי 1944 רוכזו יהודי העיר בגטו וביוני הוצעדו תושבי הגטו 26 קילומטרים לבית חרושת לנחושת גופרתית בקצ'קמט, משם גורשו לאושוויץ.
כיום מעיד רק בית הקברות היהודי על קיום קהילה יהודית בעיר בעבר.