google/wiki40b huggingface dataset:
TmRNA

tmRNA (ראשי תיבות באנגלית: Transfer-messenger RNA) היא מולקולת RNA פרוקריוטית השייכת למשפחת הncRNA. היא מתאפיינת בתכונות משולבות של mRNA וtRNA, ותפקידה להיקשר לריבוזום פרוקריוטי שנתקע בתהליך התרגום, לשחרר אותו ולאפשר את הפירוק של החלבון הלא תקין.

מנגנון פעילות

מולקולת ה-tmRNA פועלת במקומות בהם יש ריבוזום שלם, לו אתר A פנוי, דבר המעיד על כך שהריבוזום נתקע. לאחר שמולקולת ה-tmRNA נכנסת לאתר A הפנוי בריבוזום, הריבוזום מעביר למולקולת ה-tmRNA את השרשרת הפוליפפטידית שנוצרה מתעתיק ה-mRNA הלא תקין. לאחר מכן התרגום ממשיך על בסיס התבנית שעל גבי ה-tmRNA שיוצר סימון לפירוק התעתיק הלא תקין.
בית ארתור רופין

היסטוריה

ארתור רופין היה ממיסדי שכונת רחביה - רופין החליט על רכישת הקרקע מהכנסייה היוונית אורתודוקסית על ידי חברת הכשרת היישוב. את ביתו של רופין תכננו האדריכלים אליעזר ילין ווילהלם הקר שתכננו מבנים רבים נוספים בשכונה. המבנה נבנה בסגנון הבינלאומי, אולם שילב מספר מוטיבים מזרחיים. הבנייה החלה בשנת 1924 והסתיימה בשנת 1925. היה זה אחד המבנים הראשונים בשכונה שנבנה על ידי פועלים עבריים. את פנים המבנה עצבה רעיתו של ארתור רופין - חנה.
על בניית הבית מספר רופין סיפר בזכרונותיו:
"סולל בונה הבונה את ביתי, עדיין אין לו ניסיון בחציבת אבנים. הינני, למעשה, הראשון שבונה באבנים יהודיות"
— ארתור רופין, פרקי חיי, כרך ג', עמ' 106.
בעת הקמתו היה לבית קומה אחת, ובגינת הבית נבנתה בקתת גנן. הקומה השנייה נוספה בשנת 1931 והושכרה לדיירים. בביתו נהג ארתור רופין להיפגש עם מנהיגי היישוב העברי (ובהם אחד העם וחיים ארלוזורוב) ומנהיגי המנדט הבריטי (ובהם הנציב העליון ארתור ווקופ). ש"י עגנון נהג לבקר בבית דרך קבע.
רופין נפטר מהתקף לב בעודו עובד בגינתו, בשנת 1943. חנה רופין התגוררה בבית עד פטירתה בשנת 1985. בשנת 1989 נוספה למבנה תוספת בת ארבע קומות בתכנונם של האדריכלים דורית ודורון הוק. המבנה המקורי נהרס ברובו ורק חזיתות המבנה המקורי נותרו.
דזיארז'ינסק (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה דזיארז'ינסק 33,383 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 85.56% בלארוסים, 8.24% רוסים, 2.84% פולנים, ו-1.36% אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (66.93%) ורוסית (30.17%).
נעל"ה

נעל"ה (נוער עולה לפני הורים), היא תוכנית של משרד החינוך להשגת תעודת בגרות ישראלית לבני נוער זכאי חוק השבות מרחבי העולם היהודי.
נעל"ה היא תוכנית המאפשרת לצעירים וצעירות יהודיים מרחבי העולם ללמוד במשך שלוש עד ארבע שנים בתיכונים בישראל ולקבל תעודת בגרות ישראלית, והתוכנית בנויה כך שאין כל צורך בעברית כתנאי מקדמי ללימודים בתוכנית. התוכנית במימון מלא של משרד החינוך הישראלי ולכן היא בחינם למשתתפיה. המימון למשתתף בתוכנית כולל כרטיס טיסה לתוכנית (מכל יעד בעולם), מימון מלא של הלימודים, ספרים, מחברות כלי כתיבה, ביטוח רפואי, לינה בתנאי פנימייה, דמי נסיעה בישראל, דמי כיס, תקציב ביגוד, כרטיס חיוג ועוד.
מועמדים פוטנציאליים לתוכנית נדרשים להירשם, להציג מסמכים ולהיבחן כחלק מתהליך המיון והקבלה לתוכנית. המיון לתוכנית כולל תנאי סף הנבחנים כבר בעת הרישום וכן ביום מיונים שכולל ראיונות ומבחנים בתחומי ידע ואישיות. המתקבלים לתוכנית לומדים במעמד סטודנטים מחו"ל בישראל ואינם נדרשים לשנות אזרחותם או לעלות לישראל בכל מהלך התוכנית או בסיומה. ההחלטה לגבי החיים בישראל לאחר התוכנית – היא שלהם בלבד.
בוגרי התוכנית זכאים למימון שנתיים לימודים אקדמיים בכל אוניברסיטה בישראל.
עזיבת התוכנית מותרת ואפשרית ללא כל חיוב במהלך כל התוכנית.

רקע

התוכנית נוסדה בשנת 1992 ומאז השתתפו בה מעל 17,000 בני נוער. כ־90% מהם נשארו בישראל], וכ־60% מהוריהם עולים לארץ גם כן].
כשני שלישים מהמשתתפים בתוכנית מגיעים מרוסיה ומאוקראינה. כשליש מהמשתתפים הם ממדינות העולם המערבי ובעיקר מארצות הברית (החל משנת 2002) כמו גם בני מדינות אחרות ברחבי העולם: אורוגוואי, ארגנטינה, ארצות הברית, בוליביה, ברזיל, בריטניה, גרמניה, דרום-אפריקה, הולנד, הונגריה, זימבבואה, מקסיקו, פרגוואי, פרו, צ'ילה, צרפת, קולומביה ורומניה.
לפרויקט מתקבלים בני נוער שעברו מבחני מיון וראיונות קבלה. הם מגיעים לארץ בקיץ שלפני שנת הלימודים של כיתה ט'-י"א או בתחילת שנת הלימודים. יחד עם ההורים מחליטים על המקום בארץ שבו ילמד הנער: קבוצות נעל"ה לומדות בבתי-ספר שונים ברחבי הארץ ממגזרים שונים. בדרך כלל יש לנער משפחה מארחת מקומית. הקשר עמה נמשך לרוב גם לאחר סיום הלימודים בתיכון (במהלך השירות הצבאי ובהמשך).
פולקוואנג

במיתולוגיה הנורדית, פולקוואנג (בנורדית עתיקה: Fólkvangr) הוא שדה או אחו המשמש כמשכנה של פריה - אלת הפריון, האהבה והיופי. אל פולקוואנג מגיעים חצי מכל בני האדם שמתו בכבוד במהלך קרב, כאשר החצי השני מגיעים להיכל ולהאלה. אלו שמתו בצורה רגילה מגיעים אל כהלהיים. ממקורות שונים ניתן להניח שההיכל היה פתוח גם לנשים שמתו מוות אצילי. במרכז פולקוואנג נמצא ההיכל ססרומניר ("היכל המושבים הרבים") אשר בו גרה פריה עצמה.
השם "פולקוואנג" משמעותו "שדה הצבא" או "שדה הקרב של האנשים". התיאורים של פולקוואנג מעטים יחסית לתיאורים של ולהאלה, אולם חוקרים בני זמננו מניחים ששני המקומות דומים באופי. לא ברור מדוע יש במיתולוגיה הנורדית שני גני עדן הרואיים. פולקוואנג מתואר בספרו של ריק ריירדן "להב הקיץ", אשר הוא הספר הראשון בסדרת מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד.
שלום סלובס

שלום סלובס (20 בנובמבר 1909 - 1 באפריל 2006) היה כירורג, מנתח פה ולסת, מייסדה ומנהלה הראשון של היחידה לכירורגית פה ולסת בבית החולים הדסה (תל אביב), והמרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, ניצול מטבח יער קאטין.

קורות חיים

שלום זאב סלובס, נולד ב-1909 בגראייבו, עיר קטנה בפרובינציית פודלסיה בפולין שליד גבול פרוסיה המזרחית, למשה דב ומלכה (לבית יזרסקי). אביו היה רופא שיניים, אחיו: אברהם יהודה, ואחיותיו: שושנה (רוזה) ודינה. בבית הילדים קיבלו חינוך ציוני. האב קנה חווה על מנת שהילדים ילמדו חקלאות כהכנה לעליה לארץ ישראל. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה עברה המשפחה לווילנה. האם מלכה למדה וסיימה רפואת שיניים כדי לעזור לאב שהקים "בית ספר לרפואת שיניים".
סלובס, בוגר הגימנסיה העברית תרבות בווילנה, סיים את לימודיו בפקולטה לרפואה בווילנה ב- 1934 והתמחה בכירורגיה. בתום השתלמות בווילנה נתקבל כאסיסטנט במחלקה לניתוחי פנים ולסת של בית החולים האוניברסיטאי בווילנה.
במלחמת העולם השנייה האב משה דב כנראה נלקח למחנה עבודה Klooga שבאסטוניה Estonia ושם נרצח. האם מלכה הייתה ב- Todes Marsch, וכנראה נרצחה שם.
סלובס היה בין השרידים הבודדים שנותרו בחיים לאחר רצח הקצינים ביער קאטין. אף על פי שהיה יהודי, קצין ורופא הוא טיפל באותה המסירות בקצינים הרוסיים - כמו בחולים הפולניים. הקצינים הרוסיים היו זקוקים לו ולא מילאו את ההוראות של המשטר במוסקבה.
לאחר התקפת גרמניה הנאצית על ברית המועצות יצא מרוסיה עם צבא אנדרס. כרופא צבאי ניהל את המחלקות הכירורגיות לניתוחי פנים ולסת בבתי החולים של צבא בעלות הברית בפרס, בעיראק ובארץ-ישראל. בשל פעולותיו אלה בקווי החזית באיטליה זכה באותות הצטיינות.
לאחר סיום המלחמה בשנת 1946 עלה ארצה, פגש את אחיו אברהם יהודה שעלה לארץ-ישראל בשנת 1930 וסיים את לימודיו בטכניון בהנדסת בניין וארכיטקטורה.
משנת 1947 היה חבר בה.ר.ע. (הסתדרות רופאים עברית).
במלחמת העצמאות שימש יועץ ומנתח פנים ולסת של צה"ל. לאחר קום המדינה יצא בהמלצת צה"ל להשתלמות באירופה ובארצות הברית, פרסם מאמרים מקצועיים ונתקבל לארגון הכירורגים הפלסטיקאיים בבריטניה.
סלובס היה מומחה בכירורגיה פלסטית ומקסילו-פציאלית.
בשנת 1953 התחתן עם רופאת העיניים ד"ר מרים סלובס. בנם היחיד אלכסנדר משה שהיה סטודנט לרפואה נהרג בתאונת דרכים בגיל 28, בשנת 1983.
בשובו ייסד את היחידה לניתוחי פה ולסת בבית החולים הדסה תל אביב. סלובס ניהל במשך למעלה מעשרים וחמש שנים את היחידה הכירורגית לניתוחי פנים ולסת בהדסה תל אביב ובהמשך עם פתיחת בית החולים איכילוב ב- 1961 עבר לנהל את היחידה לניתוחי פה ולסת, ואת מרפאת מעקב נפגעי פנים ולסת.
כחבר באיגוד הכירורגים הפלסטיים בישראל הוזמן להרצות בכינוסים מדעיים וב- בית ספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, ניהל השתלמות לרופאי קופת חולים ולמדריכי מגן דוד אדום. אחרי מלחמת ששת הימים פרסם ספר על הטיפול בנפגעי פנים ולסת ואחרי מלחמת יום הכיפורים ניהל את המחלקה לשבויים מצריים פצועים באחד מבתי החולים בארץ.
בתחום הציבורי פעל שנים רבות כחבר וועד המרכזי של ההסתדרות הרפואית בישראל, כראש מחלקת הארגון והביטוחים שלה וכיועץ ופוסק רפואי של משרד הביטחון והמוסד לביטוח לאומי.
סלובס היה חבר באיגוד הכירורגים, ואיגוד הכירורגים הפלסטים בישראל.
בין מטופליו: מנחם בגין, אותו הכיר בצבא אנדרס.
סלובס נפטר ב- 2006 בגיל 96. נקבר בבית העלמין הדרום (בת ים).
הפארק הלאומי W

גאוגרפיה

הפארק משתרע על הגדה הימנית של נהר ניז'ר ומערבה ממנה, ושטחו מישורי ונע בין גבהים של 200 עד 420 מטר. הוא נמצא בקו התפר שבין הסוואנה הסודאנו-גינאית, האזור הסודאני והסאהל, ורוב שטחו מכוסה באדמה בלתי פורייה בה גדלים שיחים האופייניים לסוואנה. בחלקו של הפארק הסמוך לנהר ניז'ר משתרע אזור ביוטי עצמאי הנהנה משפע מים ומאיכות אדמה טובה יחסית.
האקלים בפארק הוא טרופי ומתאפיין בחורף חמים ויבש מנובמבר עד אפריל, ובקיץ חם מאוד עם עונת מונסון גשומה.

החי והצומח

החי כולל יותר מ-70 יונקים, כ-350 מיני עופות, וכן זוחלים ודגים אופייניים לנהר ניז'ר. על היונקים נימנים חזיר היבלות המצוי, אריות, הסרוואל, נמרים, 2,350 פריטי היפופוטם, 1,250 פילים, הברדלס, הקרקל, הבבון, השנבוב, בובאל מערבי, אוריבי, צבי אדום חזית, והתאו האפריקני.
בעבר היה מצבם של בעלי החיים בתחומי פארק W בניז'ר טוב מאלה שבמדינות השכנות, אשר היו חשופות לאיומים בדמות מרעה יתר וצייד בלתי חוקי. ההסכם הבינלאומי ללוחמה בצייד הבלתי חוקי (Accord transfrontaher de lutte contre le braconnage) לא נאכף כדבעי בבנין ובבורקינה פאסו משך שנים רבות, וזאת למרות שמדינות אלה זכו לתמיכה כספית בינלאומית בהיקף רחב מזה שזכתה ניז'ר. עם זאת לאחר מגעים ממושכים הוכרז האזור כולו כשמורה ביוספרית אחת בשנת 2002, ושלוש המדינות פועלות בשיתוף פעולה ושוקלות הקמת מנגנון ניהול משותף. ואולם בעיות מרעה היתר, הצייד הבלתי חוקי והפיכת שטחי פרא לשטחים חקלאיים נותרו בעינן.
בסוואנה שבתחומי הפארק נסקרו סך הכל 454 מיני צמחים, ובין אלה שני מיני סחלביים אנדמיים למקום. הצומח ערוך בשישה אזורים שונים הכוללים סוואנת שיחים, סוואנת עצים, סוואנת עצים עונתית לאורך נהרות אכזבים, חורש סוואנה חצי עונתי, חורש עד וצמחייה זמנית במישורי ההצפה לאורך נהר הניז'ר.

נוכחות אנושית

נוכחות אנושית באזור החלה לפני כ-200,000 שנים. כיום חיים בתחומי הפארק ובסביבתו כ-410,000 איש, המשתייכים לעשר קבוצות אתניות שונות ומתגוררים ב-1,050 כפרים.
עמנואל לובצקי

חייו ויצירתו

לובצקי נולד וחי במקסיקו סיטי, החל מ-1986 עבד כצלם בסדרת הטלוויזיה המקסיקנית " La Hora Marcada". ב-1993 צילם לראשונה סרט בארצות הברית, היה זה הסרט העצמאי "שטר של עשרים דולר" (Twenty Bucks). 
שיתוף הפעולה הפורה ביותר שלו היה עם במאי הקולנוע בן ארצו אלפונסו קוארון עמו עבד בסרטים "רק עם שותף" (Sólo con tu pareja;‏ 1991), נסיכה קטנה (1995), תקוות גדולות (1998), ואת אמא שלך גם (2001), הילדים של מחר (2006) וכוח משיכה (2013).
הוא עבד גם עם הבמאים טים ברטון (סליפי הולו; 1999), רודריגו גרסיה (דברים שאפשר לדעת עליה; 2000), מייקל מאן (עלי; 2001), טרנס מאליק (העולם החדש; 2005, עץ החיים; 2011), האחים כהן (לקרוא ולשרוף, 2008), אלחנדרו גונסלס איניאריטו (בירדמן, 2014, האיש שנולד מחדש, 2015)
עבודתו בסרטו של טרנס מאליק, העולם החדש, זכתה להערכה רבה ולפרסים בינלאומיים. בסרט מפגין לובצקי יכולות צילום, טכנולוגיות ויצירתיות יוצאות דופן. בין היתר מצולמת בסרט תמונת קרב בת שבע דקות שנדמית כשוט אחד ארוך, אף שצולם בחמישה המשכים, שלא ניתן להבחין ב"תפרים" ביניהם (כפי שנעשה בצילום הסרט "החבל" מאת הבמאי אלפרד היצ'קוק).
Alive (שיר של סיה)

רקע

בספטמבר 2015, סיה הודיעה שהסינגל הראשון לאלבום "This Is Acting" ישוחרר מאוחר יותר באותו החודש ובמקור נכתב עבור אדל. היא טענה כי השיר הוא "על חייה של אדל" ו"מנקודת מבטה של אדל". היא הוסיפה להסביר לריאן סיקרסט שהשיר נכתב בפגישת כתיבה עם אדל עבור אלבומה השלישי "25", אך נדחה בדקה התשעים. השיר הוצע גם לריהאנה וגם זו דחתה אותו.

יציאת השיר

ב-22 בספטמבר 2015, סיה הודיעה בטוויטר שהסינגל יושק ב-25 בספטמבר. הצצה של 15 שניות הועלתה יום למחרת מכן בחשבון הVEVO של הזמרת ויום השחרור הוקדם ביום אחד ל-24 בספטמבר. סיה עדכנה בחשבון הטוויטר שלה שהשיר ישוחרר בבוקר של 24 בספטמבר. הסינגל הושק לראשונה בסנאפצ'אט בסביבות השעה 7 בבוקר והגיע לממשקים אחרים מאוחר יותר באותו היום.

קליפ

הקליפ עבור השיר בוים על ידי סיה ודניאל אסקיל ויצא ב-5 בנובמבר 2015. הוא צולם על ידי צלם הקולנוע מת'יו פליינפוס. כוכבת הקראטה הקטנה מאהירו טאקאנו מככבת בו. הקליפ צולם ביפן.
סרטון מילים הועלה בערוץ הVEVO של סיה ביוטיוב ב-22 באוקטובר 2015. הסרטון כולל רקע שחור-לבן ודמויות שראשן לא נחשף. השיר הושר ברקע בעוד שהמילים נכתבו או הופיעו על קירות.
הסרטון היפני הרשמי שוחרר ב-7 במרץ 2016 ובו מככבת השחקנית היפנית טאו צושיבה, הרוקדת בו באופן ייחודי. עקב קשר גדול בין שיר זה ליפן, "Alive" הגיע למקום הראשון במצעד "100 הלוהטים של יפן" ב-21 במרץ 2016.

הופעות חיות

פרלר לראשונה ביצעה את השיר בהופעה חיה בעונה ה41 של סאטרדיי נייט לייב, באותו היום שדונלד טראמפ הנחה, ב-7 בנובמבר 2015 כאשר הרקדנית מינה נישימורה רקדה לצידה. במשך דצמבר השיר הוצג במופע של אלן דג'נרס ובנוסף בThe Voice בראשון בדצמבר. ב-6 בדצמבר ביצעה פרלר את השיר בThe X Factor בריטניה. סיה הופיעה איתו בתוכנית הטלוויזיה הצרפתית "C à vous" ב-9 בדצמבר ויומיים לאחר מכן בתוכנית הרדיו הצרפתית "C'Cauet". באותו היום השיר בוצע על ידה ב"המופע של גראהם נורטון" והושר על ידה בערב השנה האזרחית החדשה ב"TFI Friday".
קרחון קרייצר (ארץ המלכה מוד)

גילוי הקרחון

הקרחון מופה על ידי קרטוגרפים נורווגים בשנת 1957, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה בשנים 1947–1946.

מקור השם

הקרחון נקרא על שמו של סגן ויליאם ר. קרייצר (William R. Kreitzer), מצי ארצות הברית, שהיה מפקד מטוס, באחד משלושת הצוותים האוויריים אשר צילמו את פני הקרקע במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
חיים ישראל

ביוגרפיה

חיים ישראל נולד בראש העין כחיים אשואל, לעובדיה ושרה אשואל משפחה ממוצא תימני וטריפולטאי. בצעירותו למד בישיבות חרדיות בבני ברק ובירושלים. את דרכו בעולם המוזיקה החל כאשר היה משמש כשליח ציבור. בשנת 1999 הוציא את אלבום הבכורה שלו "שערי רצון" שלא הצליח כציפיות. פריצתו הגדולה החלה לאחר צאת אלבומו השני "ממעמקים", בו בלטו במיוחד השירים "יתגדל ויתקדש", והשיר "ממעמקים" עם יואב יצחק. ב-2002 הוציא אלבום נוסף - "בגן של החיים" יחד עם אחיו איציק אשל.
בשנת 2004, הוציא ישראל את האלבום הכפול "מלאכים", כאשר השיר הבולט בו הוא "מלאכים" (לחן: שמואל יונה). כמו כן האלבום כולל את הלהיטים "לך אלי" בדואט עם יואב יצחק וכמו כן דואט נוסף עם נתי לוי.
ב-2006, יצא האלבום "עוקד והנעקד", המכיל בתוכו שמונה פיוטים ובדואט עם יואב יצחק. מתוכו בלט הפיוט שעל שמו נקרא הדיסק, "עת שערי רצון להיפתח".
ב-2007 הוציא אלבום כפול נוסף - "עקבות בחול", בו בלט השיר "רחמן רחם" אותו שר עם ציון גולן.
באוגוסט 2008, יצא אלבומו "יש לנו על מי לסמוך", הכולל את השירים: "יש לנו על מי לסמוך", "עוד ינגנו", "אתה קדוש" ועוד.
בשנת 2010 לאחר שהייה של שנה בכלא על נהיגה ללא רישיון בשכרות יצא ישראל בפורים תש"ע להופעה חיה בשם "דרך חדשה" בהיכל התרבות תל אביב, ואף פרסם דיסק חדש בשם זה.
ב-14 במאי 2012 יצא הסינגל "קסם נעורי" ולאחר מכן באוגוסט 2012 באירוע השקה ברידינג 3 בתל אביב הושק האלבום "קסם נעורי" עם הלהיטים: "קסם נעורי", "ברכו את ה'", "שמע ישראל". האלבום כולל 18 רצועות.
ב-18 במאי 2014 לרגל הילולת רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר יצא לאור האלבום הכפול "סיפור חיי" - "כוכבים" כולל 22 שירים מחצית מהאלבום הלחין ישראל בעצמו ובשאר השירים השתתפו יוצרים כמו: אופיר כהן, רמי לב, עדי ליאון, יוני קיסר, אודי דמארי ועוד. האלבום כולל 2 דואטים עם הזמרים יואב יצחק בשיר "אעופה אשכונה" ועם הזמר דודי קאליש בשיר "השבעתי". בשירים יש שילובי לחנים של פופ, בלדות רוק, מוזיקה ים תיכונית ומוזיקה יהודית מקורית.
ב-23 בנובמבר 2014 הוציא סינגל חדש - בלדה העונה לשם "אני חוזר".
ב-10 אפריל 2016 השתתף בדואט עם אייל גולן "אתה המלך".
ב-1 יוני 2016 הוציא את אלבומו הכפול "אספתי רגעים".
ב -31 יולי 2018 הוציא את אלבומו "ירושלים" ובו 15 רצועות.

חיים אישים

חיים ישראל קיבל פטור משירות צבאי מחמת אי-התאמה.
נשוי ואב לחמישה ומתגורר בפתח תקווה. אחיו הם הזמרים איציק אשל ואבישי אשל.
רדיואקולוגיה

רדיואקולוגיה (Radioecology) הוא מדע העוסק בחקר השפעת הקרינה הרדיואקטיבית על יחסי הגומלין בין היצורים לבין סביבתם.
דמוקרטיה מתגוננת

המושג דמוקרטיה מתגוננת בפוליטיקה ובמדע המדינה מתייחס למנגנון של חוקים, תקנות ופסקי דין, המגביל חלק מזכויות האזרח במדינות דמוקרטיות במצבים שבהם יש סכנה לכאורה לעצם קיום המדינה, לאופיה הדמוקרטי, למרכיבים אחרים באופיה, לחייהן ולזכויותיהן האזרחיות של קבוצות מיעוט באוכלוסייה וכיוצא באלה. מושג זה מתאר את אחד הקונפליקטים העיקריים העלולים להתגלות במדינה דמוקרטית בין קיום העקרונות הדמוקרטיים, בעיקר חופש ההתארגנות והזכות להיבחר, לבין מניעת גורמים לא-דמוקרטיים מניצול לרעה של העקרונות האלה. הדוגמה המובהקת לניצול לרעה כגון זה הוא השתלטותה של המפלגה הנאצית על גרמניה בעקבות הבחירות לרייכסטאג (הפרלמנט הגרמני) ב-1933, וכן השתלטותה של המפלגה הפאשיסטית על איטליה בשנות ה-20 של המאה ה-20.
במדינות דמוקרטיות שונות יש טעמים מיוחדים נוספים, הנתמכים על ידי חלק ניכר מהאוכלוסייה, המצדיקה את השימוש בגישה של דמוקרטיה מתגוננת. עם זאת, קיימת מחלוקת באשר לשאלה באלו מצבים יהיה מוצדק להתנהג כדמוקרטיה מתגוננת, מבלי שהדבר ייחשב כדיכוי מיותר של זכויות אזרח מקובלות.

היסטוריה

הצורך בדמוקרטיה מתגוננת עלה בעקבות  גורמים לא-דמוקרטיים שנצלו לרעה את העקרונות הדמוקרטים. הדוגמה המובהקת לניצול לרעה כגון זה הוא השתלטותה של המפלגה הנאצית, באמצעים דמוקרטים, על גרמניה ב-1933, שגרמה לחיסול מוחלט של הדמוקרטיה בגרמניה. כמי שהדבר בא לידי ביטוי באחד מנאומיו המפורסמים של יוזף גבלס
אם הדמוקרטיה נהגה כלפינו, כשהיינו באופוזיציה, לפי העקרונות הדמוקרטים, הרי הייתה היא הדמוקרטיה חייבת לעשות זאת. אך אנחנו לא אמרנו מעולם, שאנו מיצגים את הרעיון הדמוקרטי, אלא אמרנו בגלוי שאנו נוקטים אמצעים דמוקרטים כדי להגיע לשלטון, אך כשנגיע לשלטון נסרב לתת למתנגדנו, וללא רחמים, כל אותם הזכויות והאמצעים שניתנו לנו כשהיינו באופוזיציה
— מיכאל זיו דברי הימים כרך ד חלק ב .
דוגמה נוספת השתלטותה של המפלגה הפאשיסטית, באמצעים דמוקרטים, על איטליה בשנות ה-20 של המאה ה-20, שהביאה להשלטת דיקטטורה על איטליה.

דמוקרטיה מתגוננת בישראל

בישראל ממומש עיקרון הדמוקרטיה המתגוננת, בחוק יסוד הכנסת (סעיף 7 א') שקובע ש"רשימת מועמדים לא תשתתף בבחירות לכנסת אם יש במטרותיה או במעשיה, במפורש או במשתמע, שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי או שלילת אופיה הדמוקרטי".
חוקרי מדע המדינה, רואים את ישראל כדמוקרטיה מתגוננת בעיקר עקב האילוצים החברתיים והביטחוניים איתם היא מתמודדת משחר הקמתה. בשלושת העשורים הראשונים לקיומה הייתה מדינת ישראל מוקפת במדינות אשר לא הכירו בה ולא ראו את עצם קיומה כלגיטימי. הרוב היהודי במדינה חשש שהמיעוט הערבי הגדול בתוך המדינה, הרואה עצמו חלק מהעולם הערבי, ישתף פעולה עם המדינות השכנות במאבקן בישראל. מצב זה העלה לעיתים קרובות את סוגיית הדמוקרטיה המתגוננת בישראל לראש סדר היום. בשנות ה-80 עלתה הסוגיה מחדש, אולם בהקשר אחר - בפעם הראשונה זכתה מפלגה יהודית - תנועת כ"ך, ששללה את אופיה הדמוקרטי של המדינה ואת זכויות המיעוט הערבי, במושב בכנסת.
בנימין טנא

בנימין טנא (כ"ז בכסלו תרע"ה, 15 בדצמבר 1914, ורשה – 13 באפריל 1999, תל אביב) היה סופר עברי, משורר, מתרגם, עורך וסופר ילדים.

ביוגרפיה

נולד כבנימין טננבוים בוורשה שבפולין בשנת 1914. אמו הייתה חילונית ואביו, אריה, היה חסיד ממשפחה מבוססת. אורח החיים בבית היה דתי-חרדי. 
לטנא היו שתי אחיות: רגה שהייתה מבוגרת ממנו והפכה למנהיגה קומוניסטית בפולין ושרה (נקראה בחיבה שרנק'ה).
טנא למד בחדר ובנעוריו, לאחר פטירת אמו הצטרף, למרות התנגדות אביו, לתנועת "השומר הצעיר" והחל לכתוב יומן ושירים בעברית.
סיים לימודיו התיכוניים בגימנסיה העברית של רשת "חינוך" בוורשה.
עבר הכשרה בסלונים ועלה לארץ ישראל עם חלוצי קיבוץ אילון בשנת 1937. היה בין מייסדי הקיבוץ ועשה בו כעשר שנים. במהלך מלחמת העולם השנייה נתן טנא מחסה למשורר הפולני ולדיסלב ברונייבסקי, שהגיע לארץ עם צבא אנדרס הפולני. את ברונייבסקי הכיר טנא עוד מפולין. אביו ואחותו שרה נספו בשואה.
בשנת 1946 נסע לפולין, כשליח, להעלות לארץ ישראל ילדים יהודים שהוסתרו במנזרים נוצריים בזמן השואה. לצורך ארגון הנסיעה נעזר בולדיסלב ברונייבסקי. הוא תכנן לשהות בפולין כשבועיים, אולם נשאר שם כשני וחצי. במהלך שליחותו נוכח במצבה העגום של יהדות זו לאחר החורבן הגדול ובשנאת ישראל המפעפעת בקרב האנטישמים שבקרב הפולנים. הנסיעה לפולין הייתה מקור השראה לפואמה הגדולה שלו "תמולים על הסף". תרגומו הראשון מיידיש היה ספרה של הפרטיזנית רייזל (רוז'קה) קורצ'אק (מרלא) "להבות באפר" - ספר העדות הראשון של הפרטיזנים. לאחר שובו לארץ עבר לתל אביב. 
בנימין טנא התמסר לעריכת עיתון הילדים משמר לילדים והיה עורכו כמה עשרות שנים. כתב סיפורים לילדים ולבני נוער על ילדותו ונעוריו בוורשה, פולין שלפני השואה. תרגם מפולנית עשרות ספרים, קלאסיקה ספרות מודרנית ספרות ילדים ונוער. מיידיש בולט תרגומו לשירי איציק מאנגר.
כמה משיריו של בנימין טנא תורגמו ללשונות זרות: אנגלית, פולנית וסלובקית.
טנא שיתף פעולה עם המאייר שמואל כץ. השניים הכירו לראשונה בקיבוץ אילון וכץ הצטרף כמאייר למערכת "משמר לילדים" בשנת 1950.
בשנת 1970 זכה בפרס קרן אלפרד יוזיקובסקי מארצות הברית על תרגומיו מפולנית.
בשנת 1975 קיבל את "פרס זאב לספרות ילדים ונוער" על סיפרו 'בצלו של עץ הערמון'. 
טנא התגורר עם רעייתו שרה (1915-2006) ברמת אביב. לשניים נולד הבן אברהם.
בנימין טנא נפטר בשנת 1999 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על ביתו ברחוב קרני 8 בתל אביב.
המדרגות הספרדיות

המדרגות הספרדיות (באיטלקית: Scalinata di Piazza di Spagna) הן גרם מדרגות ברומא, בירת איטליה, המקשר בין הפיאצה די ספניה (Piazza di Spagna - כיכר ספרד) לבין הפיאצה טריניטה די מונטי וכנסיית טריניטה דיי מונטי.
גרם המדרגות הכולל 136  מדרגות נבנה במימון הדיפלומט הצרפתי סטפנו גופייר, בעלות של 20,000 סקודי בין השנים 1723–1725 במטרה לקשר בין שגרירות ספרד לוותיקן עם הכנסייה (וזה מקור השם של גרם המדרגות).
המדרגות תוכננו על ידי האדריכל פרנצ'סקו דה סאנקטיס, ושופצו מספר פעמים.

פיאצה די ספניה

במרכז הכיכר נמצא פסל הסירה של פייטרו ברניני ובנו ג'ובאני לורנצו ברניני, המכונה "מזרקת הספינה" או הברקאצ'ה (Barcaccia - הסירה הישנה). הרעיון של הקמת המזרקה במקום זה צץ לאחר הצפה של נהר הטיבר שהביאה לכך שסירה נסחפה בשטיפון והגיעה למקום זה. המזרקה נבנתה במימון האפיפיור אורבנוס השמיני.
לאורך ההיסטוריה הכיכר הייתה מרכז ההתכנסות והמגורים של אמנים וסופרים אירופים רבים. המשורר האנגלי ג'ון קיטס התגורר בבית הסמוך לכיכר ונפטר בו בשנת 1821, ובית זה הפך למוזיאון לזכרו.
בפינה הדרום מזרחית של הכיכר מוצב עמוד ה"אימקולטה" (לידת הבתולין) שהוקם בשנת 1854 ולרגליו פסלים של דוד המלך ומשה רבנו.
פוצ'יוולי

פוצ'יוולי (פורטוגזית: Futevôlei; "פוצ'יוולי" הוא סימן רשום) הוא משחק דמוי כדורעף וכדורשת חופים המשוחק אך ורק עם הרגליים והראש. שני שחקנים בכל קבוצה צריכים לגרום לכדור לפגוע בקרקע של הקבוצה השנייה.

היסטוריה

Futevôlei הומצא בברזיל על ידי אוקטביו דה מוראס, בחוף קופקבנה שבריו דה ז'ניירו בשנת 1965. על מנת לא להפר את החוק אשר אסר בזמנו לשחק כדורגל על חוף הים, העבירו השחקנים את הכדור ביניהם מעל רשת כדורעף החופים כדי להימנע מהחרמת הכדור על ידי פקחי החוף. תחילה היו משחקים בקבוצות של חמישה שחקנים, אך בגלל הרמה הגבוהה של השחקנים (רובם היו שחקני כדורגל מקצועיים) הכדור כמעט ולא היה נופל, ולכן הורידו את מספר השחקנים בקבוצה עד שהגיע לשניים נגד שניים, שזה המצב שקיים עד היום.

חוקים

Futevôlei או בשמו האנגלי Footvolley משלב את החוקים הבסיסיים של כדורעף חופים וחוקי נגיעה בכדור מהכדורגל. בסופו של דבר, המשחק הוא משחק כדורעף חופים שבו אסור לגעת בכדור עם היד ובמקום כדור כדורעף משתמשים בכדור כדורגל.
נקודות מקבלים כאשר הכדור פוגע בצידו של היריב במגרש, אם היריב מבצע עבירה, או אם היריב נכשל להעביר את הכדור חזרה.
חוקי המשחק משתנים מארגון לארגון, ברוב המקומות משחקים מערכה אחת של 18 נקודות, או שלוש מערכות של 15 נקודות (כשבמערכת השלישית משחקים עד 11 נקודות).
אורך מגרש תקני נע בין 16 ל 18 מטר, ורוחבו בין 8 ל 9 מטר. גובה הרשת לגברים הוא בין 210 ל 220 ס"מ, ולנשים 2 מטר.

צמיחה בינלאומית

מאז המצאת הענף בברזיל, המשחק התפתח וצבר פופולריות בעולם, כולל באירופה, ארצות הברית ובאסיה. הטורניר הבנילאומי הראשון שהתקיים מחוץ לברזיל התקיים בארצות הברית במרץ 2003. אירוע זה הוא שהחל את הצמיחה הבינלאומית של הענף.
אירועים חשובים התקיימו בערי חוף בכל העולם.

פוצ'יוולי בישראל

כמו בשאר העולם, הביאו שחקני הרכש הברזילאים של קבוצות כדורגל ישראליות את הפוצ'יוולי גם לישראל. שחקני ליגת העל בכדורגל בשנת 2003, ברונו אייס וגבריאל לימה, שניהם ברזילאים, לימדו קבוצה של נערי חוף, ביניהם יוסי גולן, אושרי כהן, שלום מיכאלשווילי, אמיר זוהר ועוד, את רזי הפוצ'יוולי בחוף גורדון, תל אביב. אלה התאהבו במשחק והמשיכו להיפגש ולשחק גם אחרי שאייס ולימה שבו למולדתם כשהם מכנים את המשחק בשמות שונים – פוטוולי, פוטיוולי, פוסוולי וכדומה.
בקיץ 2007 יזמה יבואנית קורונה לישראל, תימקו בירה, את טורנירי קורונה פוצ'יוולי ובכך המציאה את שם המשחק העברי ("פוצ'יוולי" - סימן רשום). באותה שנה התקיימו טורנירי קורונה פוצ'יוולי בחופי ניצנים, ראשון לציון, תל אביב ונתניה. 
הצלחת הטורנירים בשנת 2007 הביאו את חברת קורונה בישראל לייסד את ליגת קורונה פוצ'יוולי בשנת 2008. שתים עשרה קבוצות שיחקו באחד עשר מחזורי הליגה אשר התקיימו לסירוגין בחוף גורדון בתל אביב, בחוף סירונית בנתניה ובחוף אכדיה בהרצליה. בגמר הפיינל פור של ליגת קורונה פוצ'יוולי 2016, ניצחה קבוצת "קאזה דו ברזיל" והניפה את גביע האליפות.