רוברט פלאנט

קריירה מוזיקלית מוקדמת

פלאנט נולד ב-1948 במערב ברומוויץ', סטפורדשייר, אנגליה וגדל בעיירה קידרמינסטר. הוא החל את קריירת השירה שלו כזמר במועדוני בלוז מקומיים באזור מולדתו בעיר ברמינגהאם. בגיל 15 פלאנט עזב את בית הספר והחל לעבוד עם להקות שונות באזור, בהן The New Memphis Bluesbreakers, The Black Snake Moan, The Delta Blues Band ו-The Crawling King Snakes. 
הוא הקים את "Band of Joy" (בלהקה זו היה חבר גם המתופף ג'ון בונהם, חבר לעתיד בלהקת לד זפלין). 
בשנת 1966 הקים פלאנט את להקת Listen שאף הוחתמה בחברת התקליטים CBS. פלאנט הוציא 2 סינגלים אשר לא זכו להצלחה, בעיקר בגלל רצון החברה להופכו לזמר מסוגו של טום ג'ונס או אנגלברט המפרדינק, שהיו מאוד פופולריים בתקופה זו.
על אף שהיצירות הראשונות הללו לא זכו להצלחה מסחרית, התפשטה השמועה על הנער הצעיר עם הקול העוצמתי.
בשנת 1968 התפרקה להקת ה"יארדבירדס" ("ציפורי החצר") וגיטריסט הלהקה ג'ימי פייג' חיפש אחר זמר חדש. פלאנט הומלץ על ידי ידידו טרי ריד ופייג' נסע לראות הופעה של הזמר הצעיר ביחד עם להקתו החדשה Hobbstweedle. פייג' התלהב מקולו של פלאנט וצירף אותו, בעוד פלאנט גייס עמו את ג'ון בונהם. יחד עם חברו של ג'ימי פייג', הבסיסט ג'ון פול ג'ונס, הארבעה הקימו את להקת לד זפלין בשנת 1968. אלבומה הראשון, שנושא את שם הלהקה, יצא בשנת 1969, וייסד את זרם הרוק הכבד.

השפעה וסגנון

פלאנט הושפע מאוד מיצירותיו של טולקין: השירים Misty Mountain Hop ו־Over the Hills and Far Away דנים בספר ההוביט, והשירים The Battle of Evermore ו־Ramble On נוגעים לספרי שר הטבעות. פייג' ופלאנט התעניינו גם במוזיקה אפריקאית, במיוחד מרוקאית. את המוזיקה הזאת, ניתן למצוא באלבומם No Quarter: Jimmy Page and Robert Plant Unledded in 1994 . פלאנט התעניין גם במוזיקה הודית דוגמה לכך, אפשר למצוא בשיר "Kashmir" ששוחרר בשנת 1975. רוברט פלאנט נודע גם בהופעה המחשמלת שלו, ברעמת השיער הבלונדיני שלו ובמראהו הנאה.

תחילת הדרך

הגיטריסט ג'ימי פייג' הצטרף ללהקת ציפורי החצר כבסיסט הלהקה במקום קודמו, פול סמואל סמית'. לאחר שחברי הלהקה פרשו בזה אחר זה, מונו מחליפים שונים, ביניהם ג'ון פול ג'ונס, ג'ון בונהם ופלאנט. מאחר שההרכב המקורי כבר לא היה קיים, החליטו חברי הלהקה להקים להקה חדשה. לבסוף קיבלו את השם לד זפלין בהמלצה של פייג'.
ב-1968 חתם פיטר גרנט, מנהל הלהקה על חוזה של 200 אלף דולר עם חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. 
ב-1969, לאחר 36 שעות הקלטה בלבד, יצא האלבום הראשון, Led Zeppelin.

הצלחה עולמית

לאחר שהאלבום הראשון זכה לביקורות טובות, כבר באותה שנה לד זפלין הקליטו את אלבומם השני, Led Zepplin II, ושנה לאחר מכן, בשנת 1970, את אלבומם השלישי, Led Zeppelin III.
לד זפלין זכתה לביקוש רב ממדינות רבות והייתה נאהבת בכל העולם, אבל היו גם כאלה שמתחו ביקורת על הלהקה, כמו מספר להקות ומוזיקאים שהתלוננו על גניבת שירים ומוזיקה, ועיתון הרולינגסטון שמתח ביקורת רבה על לד זפלין והיה מסוכסך איתם במשך זמן רב.
בשנת 1971 יצא האלבום הרביעי בעל השם השנוי במחלוקת, כיוון שבאלבום לא נכתב שמו, אלא ארבעה ציורים שמייצגים את ארבע חברי הלהקה, אך לרוב הוא ידוע בשם Led Zeppelin IV.
בין השירים הבולטים הבולטים באלבומים היו Dazed And Confused, Whole Lotta Love, Since I've Been Loving You, Stairway To Heaven.

Stairway To Heaven

ההצלחה הגדולה של הלהקה, הגיעה בעיקר בזכות השיר "Stairway to Heaven", שיר מיסטי בעל נושאים כמו פנטזיה, אהבה ועוד. השיר כלל סגנונות מוזיקליים רבים, כגון: פולק, בלוז, מוזיקה קלטית והבי מטאל. אף שהשיר מעולם לא שוחרר כסינגל, הוא נבחר כ"שיר הטוב ביותר בכל הזמנים" במקומות רבים מסביב לעולם.

תקופת ההצלחה ואלבומים נוספים

האלבום החמישי Houses of the Holy משנת 1973 זכה גם הוא להצלחה גדולה, אם כי לא גדולה כמו קודמיו. מסעי ההופעות שברו שיאים ובאותה שנה התכנסו 56,000 מעריצים באצטדיון טמפה שבפלורידה. כמו כן, באותה שנה הופק סרט קולנוע בשם The Song Remains The Same שצולם משלוש הופעות במדיסון סקוור גארדן. בשנת 1975 יצא האלבום Physical Graffiti, שהצליח מסחרית בארצות הברית והקפיץ את כל האלבומים של הלהקה ל-200 המקומות הראשונים במצעדים. הלהקה צברה באותה תקופה פופולריות רבה בארצות הברית.

טרגדיות והפסקת פעילות של פלאנט

בשנות ה-70 פלאנט זכה להצלחה מסחררת עם לד זפלין. הוא סבל מביטחון עצמי מופרז, ואף אמר בראיון "אני אל מוזהב". ביטחון זה נעלם במהירות כשפלאנט ואשתו מורין נפגעו קשה בתאונת דרכים ב-4 באוגוסט 1975 ברודוס, יוון, דבר אשר העיב על הצלחת הלהקה כאשר סיבוב ההופעות של אותה שנה בוטל, פלאנט התקשה ללכת ואף רותק לכיסא גלגלים למשך כחצי שנה.  
בשנת 1977 חווה פלאנט טרגדיה נוספת, כאשר בנו הצעיר, קאראק, נפטר מזיהום קשה בדרכי הנשימה במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית. לאחר מות בנו פלאנט לקח הפסקה מפעילות בלהקה והתבודד בביתו שעל הגבול הוולשי.

אלבום אחרון

פלאנט חזר ללהקה לאחר כמעט שנתיים ואלה הקליטו את מה שהיה לבסוף אלבומם האחרון In Through The Out Door, הסממן המרכזי לחזרתה של הלהקה לגדולתה היה פסטיבל נבוורת' (Knebworth) שם הופיעו בשנת 1979.

מותו של בונהם ופירוק הלהקה

לז זפלין ביצעו סיבוב הופעות קצר ברחבי אירופה ולאחריו תיכננו לשוב לארצות-הברית לאחר שלא הופיעו שם משנת 1977. אך בבוקר 25 בספטמבר 1980 לאחר יום של חזרות בביתו החדש של ג'ימי פייג', נמצא מתופף הלהקה ג'ון בונהם מת בחדרו. הוזמן אמבולנס ובוצעו ניסיונות החייאה אך ללא הועיל ומותו נקבע במקום, הסיבה הרשמית הייתה חניקה מקיא.
בשנת 1980 הוציאו חברי הלהקה ביחד עם מנהלם פיטר גראנט הודעה רשמית בה הצהירו כי החליטו שלא להמשיך ללא בונהם והלהקה התפרקה.

איחודים

זמן מה לאחר מותו של בונהם, התחילו לצוץ מספר הופעות איחוד של פלאנט, פייג' וג'ונס, והם אפילו הוציאו כמה אלבומים חדשים. בתקופה מאוחרת יותר, ג'ייסון בונהם, בנו הצעיר של ג'ון בונהם, משמש כמתופף בהופעות האיחוד.

חיים אישיים

רוברט פלאנט התחתן עם מורין וילסון בשנת 1968. לזוג נולדו 3 ילדים: בת, כרמן ג'יין (1968), ושני בנים, קאראק פנדראגון (1977-1972) ולוגאן רומרו (1979).
הבן קאראק נקרא על שם הגיבור הקלטי קאראקטוס, שהוביל קרב אכזר והרואי נגד הפלישה הרומית בשנת 43 לספירה, נלכד ונלקח לרומא. הקיסר קלאודיוס התרשם מאומץ לבו והחליט להותירו בחיים.  קאראק נפטר ב-1977.
רוברט ומורין התגרשו ב-1983. לפלאנט יש בן נוסף, ג'סי לי (1991), משירלי וילסון, אחותה של מורין.
פלאנט אוהד מילדותו את קבוצת הכדורגל וולברהמפטון וונדררס והנהלת המועדון מינתה אותו ב-2009 כסגן שלישי לנשיא המועדון.