google/wiki40b huggingface dataset:
הנס גאורג גדמר

חייו

גדמר נולד במרבורג, גרמניה, בנו של כימאי שלאחר מכן היה לרקטור האוניברסיטה שם. גדמר לא המשיך למדעים המדויקים כפי שרצה אביו, והתעניין יותר במדעי הרוח. הוא למד בברסלאו תחת הניגסוולד, אך שב למרבורג על מנת ללמוד עם הפילוסופים הנאו-קנטיאנים פאול נטורפ וניקולאי הרטמן. הוא הגן על התזה שלו ב-1922.
זמן קצר לאחר מכן, גדמר ביקר בפרייבורג והחל ללמוד עם מרטין היידגר שהיה אז מלומד צעיר שעדיין לא קיבל את משרת הפרופסורה. הוא התחבר לקבוצה של סטודנטים שכללה את ליאו שטראוס, קרל לאוית', וחנה ארנדט. הוא והיידגר התקרבו, וכשהיידגר קיבל משרה באוניברסיטת מרבורג, גדמר עבר יחד איתו. השפעתו של היידגר היא שעיצבה את מחשבתו של גדמר והרחיקה אותה מההשפעות הנאו-קנטיאניות המוקדמות יותר של נטורפ והרטמן.
גדמר סיים את לימודיו ב-1929 והעביר את רוב שנות השלושים המוקדמות כשהוא מרצה במרבורג. שלא כהיידגר, גדמר התנגד לנאצים, אם כי לא היה פעיל פוליטית בתקופת הרייך השלישי. הוא לא קיבל משרה בשכר בשנות שלטון הנאציזם ומעולם לא נמנה עם שורות המפלגה; רק לקראת סופה של המלחמה קיבל משרה בלייפציג. ב-1946, האמריקאיים מינו אותו לרקטור האוניברסיטה לאחר שהחליטו כי הוא לא היה נגוע בנאציזם. גדמר לא חיבב את גרמניה המזרחית הקומוניסטית הרבה יותר מאשר את הרייך השלישי, והוא עבר לגרמניה המערבית, כשהוא מקבל משרה בתחילה בפרנקפורט ואחר-כך ירש את קרל יספרס בהיידלברג ב-1949. הוא נשאר שם עד למותו ב-2002.
בתקופה זו הוא סיים את חיבורו החשוב ביותר, "אמת ומתודה" (ב-1960), והשתתף בוויכוח המפורסם עם יורגן האברמאס על היכולת למצוא נקודה אובייקטיבית שאינה תלויה בתרבות ובהיסטוריה, ממנה אפשר לבקר את החברה. הוויכוח לא הגיע למסקנה ברורה, אך סימן את תחילתה של ידידות חמה בין שני האישים. בזכותו של גדמר, זכה הברמאס לפרופסורה הראשונה שלו בהיידלברג. ניסיון ויכוח אחר עם ז'ק דרידה היה פחות מוצלח, מכיוון שהיה אך מעט מן המשותף בדעותיהם. לאחר מותו של גדמר אמר דרידה כי חוסר ההצלחה שלהם למצוא קרקע משותפת היה אחד מהכשלונות הקשים בחייו, והביע כבוד אישי ופילוסופי רב לגדמר.

מחקר

הפרויקט הפילוסופי של גדמר, כפי שהוא הסביר באמת ומתודה, היה להרחיב את המושג "הרמנויטיקה פילוסופית", שהיידגר טבע אך מעולם לא פיתח ביסודיות. מטרתו של גדמר הייתה לגלות את טבעה של ההבנה האנושית. בספר גדמר טוען כי "אמת" ו"מתודה" אינן מתיישבות זו עם זו. השאלה "מהי הבנה?" קודמת לכל פעילות מתודית. גדמר היה ביקורתי כלפי שתי גישות למדעי הרוח. מצד אחד, הוא היה ביקורתי לגישה המודרנית למדעי הרוח שלקחה לה למודל את מדעי הטבע (ואת המתודה המדעית המחמירה). מצד שני ביקר גם את הגישה ההרמנויטית המסורתית, שמקורה בפרידריך שליירמכר ווילהלם דלתיי, שטענו כי הבנה של טקסט פירושה לשחזר את הכוונה המקורית של הכותב.
בניגוד לשתי עמדות אלה, גדמר טען כי לאנשים יש "הכרה מושפעת היסטוריה", הכרה שנובעת מההיסטוריה והתרבות שעיצבו אותה. לפיכך פירוש של טקסט מכיל "מיזוג אופקים" שבו הקורא מאחד בין ההיסטוריה של הטקסט לבין הרקע שלו עצמו. "אמת ומתודה" לא אמורה להיות קביעה פרוגמטית לגבי שיטה "הרמנויטית" חדשה לפירוש טקסטים. גדמר ראה את "אמת ומתודה" כתיאור של מה שאנו עושים כשאנו מפרשים טקסט (גם אם אנחנו לא יודעים זאת).
בנוסף לעבודתו בתחום ההרמנויטיקה, גדמר גם ידוע בפרסומיו הרבים בתחום הפילוסופיה היוונית. אף ש"אמת ומתודה" נעשה למרכזי בקריירה המאוחרת יותר שלו, רוב חייו בצעירותו סבבו סביב מחקר הספרות הקלאסית. לדוגמה, יש שרואים את מחקריו על אפלטון כחשובים לא פחות ממחקריו בהרמנויטיקה.
אקדמיית קהאן

אקדמיית קהאן (באנגלית: khan academy) הוא ארגון אמריקאי ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2006 על ידי סלמן קהאן , במטרה לספק לכל אדם אפשרות לצפות בשיעורים מוקלטים, בנושאים מגוונים, בכל זמן ובכל מקום. באתר האינטרנט של אקדמיית קהאן קיימים כ-3,000 סרטונים בני 10 דקות בממוצע כל אחד, שעוסקים במגוון נושאי לימוד: מתמטיקה, היסטוריה, בריאות ורפואה, כלכלה, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, אסטרונומיה, קוסמולוגיה, כימיה אורגנית, אזרחות אמריקאית, תולדות האמנות, מיקרו-כלכלה, מקרו-כלכלה ומדעי המחשב. הסרטונים מאוחסנים בשרתי האינטרנט של אתר יוטיוב. הפרויקט נתמך על ידי קרן ביל ומלינדה גייטס וחברת גוגל. 
בשיעורים המוקלטים אין רואים את פניו של קהאן. הצופה רואה מסך שחור המדמה לוח כיתה שעליו מסביר קהאן את השיעור באמצעות קולו תוך שהוא משרטט תרשימים באמצעות סמן עכבר ופותר תרגילים. בתי ספר בקליפורניה שהשתתפו בניסוי למידה על פי שיעוריו של קהאן, הפכו למעשה את היוצרות בין לימוד פרונטלי ושעורי בית: שעורי הבית הם צפייה בסרטונים של קהאן אודות חומר לימודי חדש ואילו בכיתה המורה רק עובר בין התלמידים הפותרים תרגילים ומסייע למתקשים. 
רעיון "אקדמיה מקוונת" זו מקורו בקשיים בלימודי המתמטיקה של בת דודתו בת ה-12 של קהאן, נדיה. קהאן טען בראיון עמו, אשר פורסם ב-27 בינואר 2014 בעיתון ה"ניו יורק טיימס", ש"קודם לפלטפורמת יוטיוב, העלאת שעורים מקוונים לרשת האינטרנט הייתה יקרה ביותר, ואילולא יוטיוב- רעיון ה"אוניברסיטה" לא היה יוצא לפועל".
ביוזמת שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב, מכון דוידסון לחינוך מדעי ואיגוד האינטרנט הישראלי החל פרויקט של תרגום הסרטונים לעברית.
פרובינקיה יודיאה

רקע

במהלך המאה השלישית לפנה"ס, האימפריה הרומית החלה להתרחב ולהתחזק גם לשטחי המזרח לכיוון סוריה. ההתערבות הראשונה של רומא באזור הייתה בשנת 63 לפנה"ס, לאחר תום מלחמת מיתרידטס השלישית , כאשר רומא יצרה את פרובינקית סוריה . לאחר התבוסה של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס, פומפיוס בזז את ירושלים והפך את יוחנן הורקנוס השני כאתנארך וככהן הגדול של הפרובינקיה. יוליוס קיסר מינה בהמשך את אנטיפטרוס האדומי כמושל הרומי הראשון של הפרובינקיה. הורדוס, בנו של אנטיפטרוס, הפך ל"מלך היהודים" על פי החלטת ההסנאט הרומי בשנת 40 לפנה"ס אך הוא לא היה אחראי על הצבא עד 37 לפנה"ס. במהלך שלטונו מנהיגי שושלת החשמונאים האחרונים חוסלו, והוקם נמל קיסריה.
הורדוס נפטר בשנת 4 לפנה"ס, וממלכתו נחלקה בין שלושה מבניו - שניים מהם (פיליפוס והורדוס אנטיפס) הפכו לטטררכים, ואחד מהם (ארכלאוס) הפך לאתנארך ששלט על מחצית ממלכת אביו. אחת הנסיכויות האלה הייתה יהודה, אשר השתרעה על האזור בו השתרעה ממלכת יהודה ההיסטורית, בנוסף לאזור השומרון ואדום. בנו של הורדוס, ארכלאוס, היה שליט כה גרוע עד שקיסר רומא אוגוסטוס החליט בשנת 6 לספירה להדיח אותו מתפקידו. הורדוס אנטיפס היה הטטרארך של אזור הגליל ופראה מ-4 לפנה"ס עד 39 לסה"נ, ולאחר מכן הודח על ידי קליגולה. בנו השני של הורדוס, פיליפוס, שלט בחלק הצפון-מזרחי של ממלכת אביו.
עט כדורי

עט כדורי הוא עט שבקצהו קבוע כדור זעיר שקוטרו נע בין חצי מילימטר ל-1.2 מילימטר. הכדור עצמו עשוי מפלדה, פליז, טונגסטן קרביד או חומר עמיד וקשיח אחר. את מרכז הכדור חובק חרוט מתכת שאליו מחוברת צינורית המכילה דיו צמיגי. תנועת הכדור חפשית וכתוצאה מהחיכוך שלו בפני הנייר הוא מסתובב ומורח שכבת דיו על פני הניר מהצד האחד ונרטב בדיו מהצד הנגדי הפונה אל צינורית הדיו. קיימים עטים כדוריים שבהם דיו סמיך ועטים בעלי דיו נוזלי יותר בעלי "חוד מחט" או "roller ball". יתרונותיו של העט הכדורי הם מחירו הזול, משך עבודה ארוך מאוד (עד כ-5,000 מטר קו רציף), אמינות פעולה (אינו נוזל בתנאי טמפרטורה רגילים), אחידות בכתיבה גם לקראת סוף חיי העט ומהירות ייבוש גבוהה.
הצבעים הפופולריים בעט כדורי הם: שחור, כחול ואדום.]

היסטוריה

הפטנט הראשון על עט כדורי נרשם ב-30 באוקטובר 1888 על שמו של ג'ון לאוד, מעבד עורות שניסה ליצור מכשיר כתיבה שיוכל לרשום על מוצרי העור שלו, דבר שהעט הנובע של תקופתו לא יכל לעשות. על אף שאכן ניתן היה לכתוב עם העט הכדורי על עור, הרישום היה גס מדי וההמצאה לא הצליחה מסחרית. העט הכדורי הפך להצלחה רק לאחר שנות ה-40 של המאה ה-20.
לוסרו

ביוגרפיה

לוסרו נולדה במקסיקו סיטי, מקסיקו, ללוז מריה לאון סובינט ואנטוניו אוגזה לופז, בת הזקונים במשפחה ולה אח אחד בוגר. היא החלה את הקריירה האמנותית שלה כלוסריטו בגיל 10, בתוכניות הטלוויזיה "Alegrías De Mediodía" ו"Chiquilladas" של רשת "טלוויסה" המקסיקנית. 
בשנת 1982, כשהייתה בת 12, הקליטה לוסרו את אלבומה הראשון, "Te prometo" והשתתפה בטלנובלה הראשונה שלה, "Chispita" בתפקיד ראשי. בשנת 1984, כשהייתה בת חמש עשרה, הקליטה את אלבומה השני, "Con tan pocos años" ששימש כפסקול לסרט "Coqueta" בו שיחקה בתפקיד רוסיו. באותה השנה השתתפה בסרט נוסף, "Delincuente". בשנת 1985 חברה לזמר לואיס מיגל ושיחקה ושרה לצידו בסרט "Fiebre de amor" ובאלבום הנושא שהופק על פיו. בשנים 1985–1990 היא הוציאה ארבעה אלבומים נוספים, שיחקה בשלושה סרטים, בהצגת תיאטרון ובטלנובלה בתפקיד אורח.
בשנת 1990 קיבלה לוסרו את התפקיד הראשי הראשון שלה בטלנובלה כשחקנית בוגרת, איזבל ב-"Cuando llega el amor", היא אף שרה את שיר הנושא של הטלנובלה. על תפקיד זה זכתה בפרס ה-Premios TVyNovelas לשחקנית הטובה של שנה זו. 
במקביל לקריירת המשחק שלה המשיכה לוסרו גם את קריירת הזמרה שלה. היא הוציאה עד כה 18 אלבומי אולפן, שני אלבומי הופעה, השתתפה בתשעה אלבומים משותפים ובשישה פסקולים.
בשנת 1997 התחתנה עם הזמר מנואל מיחארס בחתונה דתית ששודרה במקסיקו ברשת טלויסה ובארצות הברית ברשת יוניויזיון. 
לשניים שני ילדים, חוזה מנואל מיחארס אוזגה ולוסרו מיחארס אוזגה. השניים הודיעו על פרידה רשמית ב-4 במרץ 2011.
בארץ היא מוכרת בתפקיד היפוליטה בטלנובלה התקופתית "הזר" (Alborada), בתפקיד ברברה גרקו בטלנובלה "מחר ולתמיד" (Mañana es para siempre) ובתפקיד ולנטינה ויאלבה בטלנובלה "אשת הברזל" (soy tu duena) לצד פרננדו קולונגה (Fernando Colunga).
אנקופרזיס

שכיחות

על פי הערכות שכיחות אנקופרזיס בילדים בני ארבע היא בין אחוז ל-3 אחוזים. התופעה נפוצה יותר אצל זכרים מאשר נקבות ביחס של 6 ל-1.

גורמים

לעיתים קרובות אנקופרזיס נגרם מעצירות, מהתאפקות בהטלת צואה, מגורמים פיזיולוגיים שונים, גורמים פסיכולוגיים, הפרעות נוירולוגיות, או כתוצאה מנזקי ניתוח (אירוע נדיר).
מים נספגים מן הצואה בדרך כלל במעי הגס. אם הצואה נותרת במעי הגס זמן רב מדי, בגלל התאפקות מכוונת או עצירות מגורם אחר, רוב המים שבצואה נספגים במעי והצואה מתקשה והטלתה גורמת לילד כאב בעת הישיבה בבית שימוש. אירועים מעין אלה עלולים ליצור מעגל אכזרי שבו הילד נמנע מהטלת צואה כדי להימנע מן הכאבים הצפויים לו בבית השימוש. תגובה זו עלולה למנוע מן הילד את היכולת הטבעית לרפות את שרירי רצפת האגן ופי הטבעת בעת הישיבה על האסלה, תופעה הנקראת אניסמוס. תופעה זו עלולה להתרחש אפילו בעת הרדמה כללית, כאשר אין שליטה רצונית על פי הטבעת. אצל הילד המתאפק, הצואה ממשיכה להצטבר ולהתקשות, כשהיא מרחיבה את המעי הגס או החלחולת עד אשר התחושות הרגילות המלוות בדרך כלל את הצורך להטיל צואה, אינן מופיעות עוד. לבסוף, צואה רכה יותר דולפת סביב הצואה הקשה החוסמת את החלחולת ולא ניתן למנוע את דליפתה בפי הטבעת. כתוצאה מכך מתלכלכים התחתונים. בדרך כלל לילד אין שליטה על אירועי ההתלכלכות בדליפת צואה, והוא אף אינו חש שאירוע כזה עומד להתרחש, או שהתרחש, בגלל אובדן תחושה בפי הטבעת ואובדן הרפלקס המכווץ את פי הטבעת. התגובות הנפשיות לאירועים שליליים חוזרים של אנקופרזיס הן קשות. תגובות נפשיות אלה עלולות להקשות על הטיפולים הכוללים שימוש בתרופות משלשלות, בדרישה לשבת על האסלה בזמנים קבועים, ובטיפולים ביהביוריסטים.
תחילת האנקופרזיס אצל ילדים היא באירועים שגרתיים, הכרוכים בדרך כלל בטיפול גמילה מחיתולים, בהם דרישות כי הילד ישב זמן ארוך על האסלה ותגובות הוריות קשות לאירועים בהם הילד לכלך את תחתוניו. תחילת לימודים בבית ספר, או בגן ילדים, או שהות הילד בסביבה שבה בתי שימוש משותפים, אף הם יכולים להיות אירועים המתחילים אנקופרזיס. מריבות משפחתיות בין ההורים, או בין אחים, או אירוע גירושים במשפחה, עלולים אף הם לגרום לעצירות ואחריה אנקופרזיס. ככל שהתופעה נמשכת והופכת כרונית, האירוע שגרם לתחילת האנקופרזיס הופך משמעותי פחות בטיפול בה.
מאוריציו קטלאן

ביוגרפיה

קטלאן, יליד פדובה, התחיל את הקריירה האמנותית ב-שנות ה-1980 בעיר פורלי בשיתוף פעולה עם אמנים מקומיים. השתתף לראשונה בתערוכה בשנת 1991 בגלריה לאמנות מודרנית בבולוניה עם היצירה "Stadium" -שולחן כדורגל ארוך מאוד כשמשני צדיו שתי שורות שחקנים - הלבנים - שחקני המילואים של קבוצת 
A.C.Cesena מול שחורים - פועלים סנגלים שעבדו באזור ונטו. 
יצירותיו משלבות פיסול עם מיצג, אך לעיתים קרובות כוללות אירועים מסוג "הפנינג", פעולות פרובוקטיביות, קטעי תיאטרון, מילות הסברה על שלטים המלווים יצירות אמנות שלו או של אחרים, מאמרים ראשיים ללא מקור.
יחד עם פאולה מנפרין ודומיניק גונסאלס-פרסטר הוציא לאור את כתב העת Permanent Food
ויחד עם ג'וני ועלי סאבטוניק - את כתב העת "צ'ארלי" (Charley). לפעמים עבד עם המגזין לאמנות עכשווית Flash Art. בספטמבר 2010 יחד עם הצלם פיירפאולו פרארי הקים את הפרויקט "Toilet Paper".
קטלאן מחלק את זמנו בעיקר בין מילאנו לניו יורק.
הבנדיטים

היסטוריה

בשנת 1845 הוצגה בבכורה אנגלית האופרה ארנאני, בתיאטרון הוד מלכותה, בית האופרה הלונדוני שהציג אופרה איטלקית. גם הבכורות הלונדוניות של נבוקו והלומברדים, לא אחרו לבוא. האופרות התקבלו בהתלהבות רבה, ועלתה דרישה מצד הקהל הלונדוני, להזמין מורדי אופרה שתוצג בבכורה עולמית בתיאטרון. מנהל התיאטרון, בנג'מין לאמלי, פנה אל ורדי בבקשה כי יכתוב עבור התיאטרון אופרה, וורדי הסכים. תוכנן כי האופרה תוצג ב-1846, אך עקב בעיות בריאות נדחתה ל-1847.
בתקופה שורדי החלים, העלה בפניו ידידו אנדראה מאפאי, משורר, לבריתן ומתרגם, הצעה לכתוב אופרה לעיבוד המחזות מקבת' של שייקספיר, ו"השודדים" של שילר. מאפאי לקח על עצמו את כתיבת הלברית של הבנדיטים על פי המחזה של שילר, ופרנצ'סקו מריה פיאבה התבקש לכתוב לברית למקבת'. ורדי התעתד להעלות את הבנדיטים בבכורה בפסטיבל הקיץ של פירנצה, אך מאחר שלא יכל למצוא טנור מתאים עבור התפקיד שכתב לקרלו, העלה שם את מקבת' שהועיד לבכורה הלונדונית, ואת הבנדיטים ייעד להפקה בלונדון.
ורדי נסע ללונדון במאי 1847, כשבידו האופרה הגמורה, אך לא השלים את התזמור עד תחילת החזרות. בהפקה השתתפו זמרים ברמה בינלאומית, במיוחד זמרת הסופרן השוודית ג'ני לינד שהופיעה בתפקיד אמאליה. בבכורה נכחו המלכה ויקטוריה ובעלה הנסיך אלברט מסקסה-קובורג-גותה, הדוכס מוולינגטון וכל סלתה ושמנה של האצולה הבריטית. לאחר שכנועים, הסכים ורדי לנצח על התזמורת בפרמיירה. האופרה התקבלה בהתלהבות וזכתה לשבחים מהעיתונות. אך ההצלחה לא חזרה על עצמה, והאופרה מוצגת אך לעיתים רחוקות.
יהודים במשחקים האולימפיים

ספורטאים יהודים השתתפו בכל המשחקים האולימפיים שנערכו בעת החדשה. חלקם הגיעו להישגים מרשימים, כגון מארק ספיץ שזכה באולימפיאדת מינכן בשבע מדליות זהב תוך שבירת שיא העולם בכל אחת מתחרויות הגמר. בערך זה מופיעים ספורטאים עם לפחות הורה אחד יהודי, בלי קשר להגדרה ההלכתית של היהדות או להגדרה העצמית של הספורטאים שזכו במדליות האולימפיות.
מתוך 17,283 מדליות שחולקו בכלל המשחקים האולימפיים, 475 מדליות חולקו לספורטאים ממוצא יהודי (2.75% מכלל המדליות, בעוד שאחוז היהודים בעולם הוא 0.2%); האולימפיאדה בה חולק המספר הרב ביותר של מדליות לספורטאים יהודים היא אולימפיאדת הלסינקי, בה חולקו 26 מדליות לספורטאים יהודים.
מחוז לנינגרד

היסטוריה

בשטח המחוז עברה דרך מסחר עתיקה מסקנדינביה ליוון. התיישבות רוסית באזור מוכרת מהמאה ה-8. במהלך המאה ה-12–15 שליטה על השטחים באזור חולקה בין שוודיה לנובגורוד. המחוז היה מאוכלס בהתיישבות רוסית ופינית. הגבול באזור הוזז כתוצאה ממספר מלחמות. אחרי מלחמת הצפון, בתקופת פיוטר הגדול הרוסים התבססו סופית באזור והעבירו את עיר הבירה ממוסקבה לסנקט פטרבורג שהוקמה לצורך זה. בתקופת הצאר נודע המחוז בשם גוברניית סנקט פטרבורג.
בקיץ 1927 הוקם מחוז לנינגרד. במהלך מלחמה עם פינלנד בשנת 1939 סופחו למחוז חלקים משמעותיים תוך פינוי האוכלוסייה המקומית.

דמוגרפיה

כ-67% מאוכלוסיית האזור מתגוררת בערים. בעיר הגדולה, גטצ'ינה, מתגוררים כ-95 אלף תושבים. הרוסים מהווים כ-90% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך קיימות קהילות משמעותיות של אוקראינים (כ-2%) ובלארוסים (כ-1.6%). במהלך שנת 1939 אוכלוסייה פינית פונתה לשטחים בתוך פינלנד ולמקום הובאה אוכלוסייה מתוך רוסיה. כתוצאה מכך הפינים מהווים עתה רק כ-0.5% מאוכלוסיית המחוז. 
כתוצאה ממלחמת החורף כל אוכלוסיית ויבורג שהייתה העיר השנייה בגודלה בפינלנד פונתה ועתה העיר מאוכלסת ברוסים שהגיעו לעיר לאחר מלחמת העולם השנייה.

כלכלה

כלכלת המחוז קשורה באופן הדוק ביותר עם העיר סנקט פטרבורג. חלק הארי של תושבי המחוז עובדים בסנקט פטרבורג. תחנות הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג מגיעות ליישובי המחוז ומהוות אמצעי תחבורה יעיל ונוח.
בשטח המחוז נמצאת תחנת כוח גרעינית.
במחוז קיימים אתרי תיירות נוספים לעיר הבירה של מחוז. כך למשל בקורוביצינו התפתח אתר לתיירות חורף לרבות סקי בסגנון חופשי.

גאוגרפיה

המחוז ממוקם בצפון מערב רוסיה האירופית ושטחו הכולל מגיע לכדי 84,500 קמ"ר והוא המחוז ה-38 בגודלו במדינה. אורכו ממזרח למערב מגיע לכדי 500 ק"מ ומצפון לדרום מגיע אורכו ל-320 ק"מ.
המחוז גובל מצפון ברפובליקת קרליה, ממזרח במחוז וולוגדה, מדרום מזרח במחוז נובגורוד ומדרום גובל במחוז פסקוב ועם העיר סנקט פטרבורג. המחוז גובל במערב עם מדינות האיחוד האירופי: ממערב, עם אסטוניה ומצפון-מערב עם פינלנד ועם המפרץ הפיני.

שטח המים

שטח המחוז למעט החלק הדרום-מזרחי הנושקלים הבלטי, ישנה רשת נהרות ענפה. שטח הנהרות במחוז מגיע לכדי 50 אלף קמ"ר נוסף בשטח המחוז 1,800 אגמים, לרבות אגם לדוגה — האגם הגדול באירופה וחלק גדול מהמחוז כולל גם ביצות.

פוליטיקה

התפקיד הפוליטי הבכיר ביותר במחוז לנינגרד הוא מושל מחוז לנינגרד, הממונה לתפקיד על ידי האספה המחוקקת של המחוז בהצעת נשיא רוסיה, לתקופת כהונה בת 5 שנים. המושל הראשון היה אלכסנדר בליאקוב, כיום זהו אלכסנדר דרוזדנקו, מאז מאי 2012.
הרשות המבצעת במחוז היא ממשלת מחוז לנינגרד ובראשה המושל וסגניו המכהנים כחברי ממשלת המחוז. הרשות המחוקקת האספה המחוקקת של המחוז, מורכבת מ-50 נציגים הנבחרים בבחירות כלליות יחסיות אחת לחמש שנים.
בנייני הממשל של מחוז לנינגרד נמצאים דווקא בסובייקט פדרלי אחר, בעיר סנקט פטרבורג: בית ממשלת המחוז נמצא בכיכר רודנות הפרולטריון בסנקט פטרבורג בעוד בית האספה המחוקקת נמצא מעברו השני של הכיכר בשדרות סובורוב 67.
קורי ג'וזף

נעורים וקריירת מכללות

ג'וזף נולד בטורונטו שבפרובינציית אונטריו, קנדה, וגדל בעיר פיקרינג הסמוכה. אביו דייוויד היה כדורסלן בעברו, ולאחר מכן אימן קבוצות תיכון, קבוצות מכללות וקבוצות מקצועיות בליגת העל הקנדית. לצד אחיו דאבו, ועם אביו כעוזר מאמן הקבוצה, הוליך ג'וזף את קבוצת התיכון בה שיחק לשתי אליפויות בליגת התיכונים הרביעית של אונטריו. בגיל 16 עזב את משפחתו ועבר לאקדמיית הכדורסל "פינדלי פרפ" שבהנדרסון, נבדה, בה שיחק לצד אייברי בראדלי וטריסטן תומפסון, חברו הקרוב. בסיום שנתו האחרונה בתיכון נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן היוקרתי, וזכה בתחרות השלשות שהתקיימה במסגרת האירוע.
לאחר לימודיו התיכוניים בחר ג'וזף ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין, בה חזר לשתף פעולה עם תומפסון. בעונתו היחידה במכללה השתתף בכל 36 המשחקים של קבוצתו, ורשם ממוצעים של 10.4 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.

סן אנטוניו ספרס

ג'וזף נבחר על ידי סן אנטוניו ספרס בבחירה ה-29 בדראפט ה-NBA לשנת 2011. יחד עם ג'וזף הצטרף לספרס הרכז האוסטרלי פאטי מילס, שהתחרה איתו על דקות משחק כמחליפו של טוני פארקר לכל אורך תקופתו בקבוצה. בשתי עונותיו הראשונות בסן אנטוניו שותף ג'וזף ב-29 ו-28 משחקים בלבד, בהתאמה, ושיחק לסירוגין גם בקבוצת הבת של הספרס מליגת הפיתוח - אוסטין טורוס. בעונת 2012/2013 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח, לאחר שהשיג ממוצעים של 19.4 נקודות ו-5.5 אסיסטים למשחק, אך נעדר מהמשחק עצמו בשל פציעה. בעונת 2013/2014 נכנס ג'וזף באופן קבוע לרוטציה של הספרס, כששיחק ב-68 משחקים, ועזר לקבוצה לזכות באליפות ה-NBA.

טורונטו ראפטורס

בסיום עונת 2014/2015 עבר לטורונטו, עיר הולדתו, כשחתם בקבוצת טורונטו ראפטורס על חוזה ל-4 עונות עבור כ-30 מיליון דולר. בטורונטו הפך ג'וזף למחליפו הראשון של קייל לאורי, והציג בעונתו הראשונה בקבוצה ממוצעי שיא של 8.5 נקודות ו-3.1 אסיסטים ב-25.6 דקות למשחק. באותה עונה קבעו הראפטורס את מאזן הניצחונות הטוב בתולדות הקבוצה, 56-26, שהציב אותם במקום השני באזור המזרח (אחרי קליבלנד). בפלייאוף 2016 ניצחה טורונטו את שתי הסדרות הראשונות, לראשונה בתולדות המועדון, ובגמר המזרח הפסידה לקליבלנד בתוצאה 4-2.

אינדיאנה פייסרס

ב-14 ביולי 2017, לאחר שנתיים בטורונטו, נשלח ג'וזף בטרייד לאינדיאנה פייסרס בתמורה לזכויות הדראפט של אמיר פרלדזיץ'.

סקרמנטו קינגס

ב-6 ביולי 2019 חתם ג'וזף על חוזה בסקרמנטו קינגס.

נבחרת לאומית

ג'וזף יצג לראשונה את נבחרת קנדה באליפות אמריקה עד גיל 19 לשנת 2007, ולאחר מכן באליפות העולם עד גיל 19 לשנת 2009, בה הפסידה קנדה לארצות הברית בשלב רבע הגמר.
שנתיים לאחר מכן הצטרף לנבחרת הבוגרת של קנדה באליפות אמריקה 2011, ובטורניר הבא, בשנת 2013, הוביל את קלעי נבחרתו עם 16.1 נקודות למשחק. את שני הטורנירים סיימה נבחרת קנדה במקום השישי. באליפות אמריקה 2015 לקח ג'וזף תפקיד קטן יותר בקבוצה בעקבות הצטרפותו של הכוכב הצעיר אנדרו ויגינס, והציג ממוצעים של 9.9 נקודות ו-5.7 אסיסטים למשחק. במשחק על מדליית הארד מול נבחרת מקסיקו קלע ג'וזף את סל הניצחון, שהעניק לקנדה את הניצחון בתוצאה 87-86.
ויקטור מדינה

ויקטור מדינה (נולד ב-22 במרץ 1939) הוא כלכלן ישראלי, כיהן כמנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל בנק מזרחי, יו"ר כי"ל ומנהל המחלקה המוניטרית בבנק ישראל.

ביוגרפיה

מדינה נולד באלכסנדריה שבמצרים, למד בבית הספר הצרפתי בעיר. ב-1957 עלה לישראל עם הוריו ושלוש אחיותיו, נקלט בקיבוץ גניגר ועבד כפועל בניין. שירת בצה"ל בחיל התותחנים. סיים תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1972 סיים תואר שני בכלכלה מהאוניברסיטה העברית. 
במקביל ללימודי תואר ראשון עבד כפקיד בבנק לאומי. ב-1967 החל את עבודתו בבנק ישראל במחלקת המחקר והתקדם עד לסגן מנהל המחלקה, ב-1979 מונה למשנה למנהל מחלקת מטבע חוץ. ב-1982 מונה למנהל המחלקה המוניטרית שהוקמה בבנק במסגרת מימוש התוכנית לארגונו מחדש. במהלך כהונתו הכניס לשימוש כלים חדשים ששימשו את בנק ישראל למימוש המדיניות המוניטרית, בהן הנפקת מלווה קצר מועד והקצאת הלוואות לבנקים המסחריים. ב-1986 מונה לחבר הנהלה בכיר בבנק וקיבל אחריות גם על מחלקת האשראי ומחלקת מטבע חוץ. ב-1987 פרש מהבנק לאור "חילוקי דעות מקצועיים" עם הנגיד מיכאל ברונו. בהמשך השנה מונה על ידי שר האוצר משה ניסים למנכ"ל משרד האוצר וכיהן בתפקיד במשך כשנתיים. הוא התפטר מספר חודשים לאחר כניסתו של שמעון פרס לתפקיד שר האוצר. לאחר פרישתו מונה למנהל חברת בת של הבנק הבינלאומי אך התפטר לאחר מספר שבועות. 
בשנת 1990 מונה על ידי משה ניסים, שר התעשייה והמסחר, ליו"ר דירקטוריון כימיקלים לישראל וכיהן בתפקיד במשך כחמש שנים, במהלכן עברה החברה הפרטה. במאי 1995 מונה ליו"ר בנק מזרחי ובאוגוסט 1995 מונה למנכ"ל הבנק, הוא כיהן בתפקיד עד מאי 2004, במהלך כהונתו הוביל מדיניות שמרנית שהביאה להגדלה משמעותית ברווחיות ובתשואה על ההון של הבנק. סביב פרישתו התנהל דיון ציבורי באשר למענק פרישה שאושר לו בסך של 13.5 מיליון ש"ח, מבלי שדווח על כך בדו"חות הבנק, עד התערבות המפקח על הבנקים והרשות לניירות ערך. בספטמבר 2006 מונה לדירקטור בחברת כימיקלים בישראל ומכהן גם כדירקטור בחברות הבת רותם אמפרט נגב וכיל דשנים. במהלך 2007 כיהן כדירקטור חיצוני במגדל אחזקות ביטוח ופיננסים.
ביולי 2009 מונה לחבר בוועדה המייעצת למועצה הלאומית לכלכלה. באוגוסט 2009 מונה ליו"ר מגדל שוקי הון, הוא כיהן בתפקיד עד התפטרותו במאי 2011.  
היה מועמד לנגיד בנק ישראל.
מוסדות פוליטיים ברומא

ברומא העתיקה שלטו מוסדות פוליטיים מיוחדים וייחודיים. ברפובליקה הרומית, במקום מלך, עמדו בראש הרשות המבצעת שני קונסולים למשך שנה. בין היתר, תפקיד הקונסולים היה להנהיג את הצבא. לאחר שנת שירות אחת, היה מקבל את מעמד ה"פרוקונסול" לשנה נוספת. בדרך כלל עשה את השנה הזאת באחת הפרובינקיות.
ישנו חוק המאפשר לקונסולים לוותר על תפקידם לטובת דיקטטור בשעת חירום, החוק נקרא Lex Hortensia. הדיקטטור התמנה לתקופה שלא תעלה על חצי שנה או עד סיום העניין הספציפי שלשמו נבחר. הדיקטטור היה ממנה את מפקד הפרשים שהיה כפוף לו. בתום תקופת כהונת הדיקטטור הוא היה עלול לעמוד לדין אם נהג באכזריות כלפי העם.
מתחת לקונסולים היו כמה בעלי תפקידים, החשובים ביותר היו הפרטורים, אשר שימשו תחילה כשופטים ברומא ואחר כך בכל האימפריה. בנוסף לכך, יכלו לקבל ניהול של שטח מסוים ולהנהיג את הצבא בקרב. פקידים נוספים היו הקנסורים. פקידים אלו היו אחראים על עריכת הקנזוס (מפקד אוכלוסין) שבו הם חילקו את הרומאים לפי המעמד הכלכלי.
לחלוקה זו הייתה משמעות כלכלית ופוליטית חשובה. פקידים נוספים היו הקווסטורים, אשר שימשו כשרי אוצר. ברומא היו כמה אסיפות עם, החשובה שבהם הייתה הסנאט, שם ישבו בהתחלה 200, לאחר מכן 300 ובסוף 600 סנאטורים, שייצגו את בתי האב של רומא. תפקיד הסנאט היה לייעץ לקונסולים בענייני כלכלה ופוליטיקה. הם לא היו מוסד מבצע או מחוקק, אך הקונסולים לא העלו על דעתם לבצע דבר כלשהו מבלי לקבל את העצה של הסנטורים אשר ייצגו את המשפחות העשירות של רומא.
אספת עם נוספת ברומא הייתה "אספת הקנטוריות", מבחינה פורמלית היא הייתה החשובה ביותר שכן היא הייתה המוסד המחוקק והיא זו שבחרה את בעלי התפקידים הציבוריים.
הרכב האספה היה תוצאה של מפקד הקנזורים, באספה היו 5 מחלקות, במחלקה הראשונה היו העשירים שהייתה להם יכולת הכרעה. מבחינה פורמלית הם היו חשובים יותר מהסנאט.
מעמד נוסף שהיה ברומא הוא מעמד הפלבס. מוצאם אינו ברור כנראה הם היו עבדים שהשתחררו או זרים שהגיעו לרומא ובמשך הזמן עלו במעמדם הכלכלי והחלו לתבוע זכויות פוליטיות. הפלאבים תבעו זכות להתמנות לקונסולים, זכות להיכנס לסנאט, זכות לקבל את אדמת הציבור וזכות לאספת עם משלהם. לאחר מאבק שפרטיו לא ידועים הפלאבים קיבלו את כל תביעותיהם ואף יותר. לפלאבים ניתנה משרה פוליטית חדשה ברפובליקה אשר נקראה טריבון הפלבס. תפקיד הטריבון היה להגן על הפלאבים מפני שרירות לבם של המגיסטראטים. לטריבון הייתה זכות להטיל וטו על כל ההחלטות והפעולות של כל מוסד או בעל תפקיד בתוך בעיר רומא.