google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי קטר–רוסיה

היחסים עם ברית המועצות

בעקבות לחצים מערב הסעודית, במשך שנים רבות סירבה קטר לקיים יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות. אך למרות הלחצים, בקיץ 1988 החלה קטר בקיום יחסים דיפלומטיים בעקבות המיתון בסובייטיות והתפוררות הגוש הסובייטי, היחסים נחתמו ב-2 באוגוסט 1988. ברית המועצות פתחה את שגרירותה בדוחה ב-12 בנובמבר 1989 וקטר פתחה את שגרירותה במוסקבה ב-14 בנובמבר 1989.

היחסים עם רוסיה

ב-26 בדצמבר 1991 הכירה קטר ברוסיה כיורשת הבלעדית של ברית המועצות לאחר פירוקה של האחרונה. את רוסיה מייצגת שגרירות רשמית בדוחה בירת קטר. ואת קטר מייצגת שגרירות רשמית במוסקבה בירת רוסיה. השגריר הנוכחי של רוסיה בקטר הוא אנדריי ולדימירוביץ' אנדרייב אשר מונה על ידי הנשיא ולדימיר פוטין ב-17 ביולי 2005. השגריר הנוכחי של קטר ברוסיה הוא אחמד סייף אאל מדהאדי שכתב מכתבים לנשיא דאז דמיטרי מדבדב וכך רכש את אמונו. הנשיא אף הצהיר על כך ב-27 בינואר 2009.
היחסים בין שתי המדינות הפכו למתוחים לאחר שזלימחאן יאנדארבייב נרצח בקטר ב-13 בפברואר 2004. ביום השנה השלישי למותו של יאנדארבייב, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נסע לקטר בסטטוס של ביקור ממלכתי, שם התקבל על ידי אמיר קטר, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני. ב-29 בנובמבר 2011, שגריר רוסיה בקטר דאז, ולדימיר טיטוראנקו, הותקף לכאורה על ידי אנשי ביטחון בשדה התעופה בקטר. היחסים שוב הפכו למתוחים ב-7 בפברואר 2012, כאשר על פי דיווחים, לאחר שדיפלומט מקטר הזהיר את רוסיה שהיא תאבד את תמיכת הליגה הערבית וזאת בגלל החלטות בנושא מלחמת האזרחים בסוריה. רוסיה וסין הטילו וטו בעניין מאוחר יותר. התשובה הייתה חריפה הרבה יותר והיא הגיעה מצד שגריר רוסיה באומות המאוחדות, ויטלי צ'ורקין, שהשיב: "אם אתה מדבר אליי ככה, לא תהיה קטר בעולם והרוסים יתפארו על כך שהם העליונים בעולם." יש לציין שרוסיה הכחישה שנציגה בכלל אמר דבר כזה.
הרוסים והקטרים הסכימו על פיתוח בתי הזיקוק בחצי האי ימאל.
רנה ריצ'רדס

ביוגרפיה

ריצ'רדס נולדה בשם ריצ'רד רסקינד למשפחה יהודית בניו יורק וכאשר הייתה בת שש עברו הוריה לפורסט הילס. היא גדלה, לדבריה, כ"ילד יהודי טוב". מגיל צעיר היא הצטיינה בטניס, ודורגה במקום העשירי לנוער בשנות ה-40 ותחילת שנות ה-50. היא הייתה הקפטן של קבוצת הטניס של בית הספר שלה (Horace Mann School) וזכתה בתארים שונים.
היא נרשמה ללימודים באוניברסיטת ייל, שם הרגישה לא בנוח עם יהדותה. היא שחקה במסגרת קבוצת הטניס של האוניברסיטה בתחילה לבד, ומאז שנת 1954 כקפטן הנבחרת. אחרי ייל התקבלה ריצ'רדס לבית ספר לרפואה של אוניברסיטת רוצ'סטר, ובהמשך התגייסה לצי האמריקני שם שירתה כסגן מפקד. היא פיתחה קריירה בניתוח עיניים עם התמחות במקרים של פזילה. בשנת 1972 היא העפילה לגמר גביע הטניס לגברים מעל גיל 35.

מעבר מגדרי

באמצע שנות ה-60 טיילה ריצ'רדס באירופה כקרוס-דרסר, כאשר הייתה כוונה להיפגש בהמשך עם ז'ורז' בורו (Burou), גינקולוג מפורסם שפעל בקזבלנקה שבמרוקו, וזאת על מנת לעבור ניתוח וגינופלסטי. באמצע הטיול שינתה את דעתה, וחזרה כגבר לניו יורק שם נישאה לאישה והייתה אב לילד, ניקולס רסקין (כיום יוצר סרטים וסוחר מניות). ד"ר הארי בנג'מין הפנה אותה לאנדוקרינולוג רוברטו ק. גרנאטו (Granato) ובשנת 1975 היא עברה בהצלחה את הניתוח.
בשנת 1983, כתבה את האוטוביוגרפיה הראשונה שלה Serve: The Renée Richards Story שהיווה בסיס ליצירת הסרט הביוגרפי Second Serve  משנת 1986 . בשנת 2007, כתבה את האוטוביוגרפיה השנייה שלה No Way Renee: The Second Half of My Notorious Life.
גאודיה ואישנוויזם

גָאוּדִיַה וָאִישְנַוִויזם, המכונה גם ואישנוויזם בנגלי, צֵ'יְטַנְיַה ואישנוויזם ותנועת הרא קרישנה, מהווה זרם בהקטי ואישנווי אשר התפתח בבנגל במאה ה-16. מייסד הזרם היה צ'יטניה מהאפרבהו (1486-1534), מלומד פרוש אשר נחשב על ידי מאמיניו להתגלמות של האל קרישנה עלי אדמות. צ'יטניה קרא להוצאת הדבקות הדתית מן המקדשים אל כלל האנשים דרך זמרת שמותיו של האל בציבור. כיום הגאודיה ואישנווים מוכרים בשל הזמרה הציבורית של המנטרה הידועה כ"מַהָא-מנטרה" (בסנסקריט: הגדולה או הקדושה מבין המנטרות):
הַרֵא קְרִישְנַה הַרֵא קְרִישְנַה קְרִישְנַה קְרִישְנַה הַרֵא הַרֵא /

הַרֵא רָאמַה הַרֵא רָאמַה רָאמַה רָאמַה הַרֵא הַרֵא //
מנטרה זו, אשר מקורה בבקַלִי-סַנְטַרַנַה אופנישד, מתוארת כמנטרה המומלצת לשינון בעת הנוכחית, אשר מטרתה לגאול את האדם מאגוצנטריות חומרית ולהחזירו למצב של אהבה לאלוהים. מתואר שצ'יטניה היה עורך את הזמרה הציבורית של המנטרה תוך שירה וריקוד אקסטטיים. הזמרה הציבורית של המנטרה היא הסיבה לכינוי הַרֵא קְרִישְנַה שהפך לשם בו מכנים לרוב את חסידי הזרם.

היסטוריה מאז צ'יתניה

לאחר פטירתו של צַ'יְתַנְיַה בלטו בהנהגת הזרם בעיקר שישה מתלמידיו שהיו ידועים בשם "ששת הגוֹסְוָאמִים". עם התנכלות השלטון המוסלמי להינדים בורינדבן, עברו כמה מהמקדשים הבולטים של הגָאוּדִיַה וָאִישְנַוִיזם לעיר גַ'יַאפּוּר, שהפכה עקב כך למרכז חשוב נוסף של הזרם. במאה ה-17, בעקבות התכתשויות עם הברהמנים המקומיים בגַ'יַאפּוּר בשאלה האם גָאוּדִיַה וָאִישְנַוִיזם הוא זרם פילוסופי לגיטימי, הציג בפניהם בַּלַדֵוַה וידְיָאבְּהֻוּשַׁנַּה את הפרשנות הגאודיה-וישנוית על הוֵדָאנְתַה סוּטְרַה.

העת החדשה

לאחר ירידה בפופולריות של התנועה במאות ה-17 וה-18, חלה התחייה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 אשר כללה הפצה של רעיונות הגָאוּדִיַה וָאִישְנַוִיזם ברחבי הודו. זאת בעיקר בזכות פעילותו של בְּהַקְתיוינוֹדַה טְהָאקוּרַה ולאחר מכן של אגודת הגָאוּדִיַה-מַטְהַה בהנהגתו של בְּהַקְתיסידְדְהָאנְתַה סַרַסְוַתִי, בנו של בְּהַקְתיוינוֹדַה. באגודת הגָאוּדִיַה-מַטְהַה הובע לראשונה הרעיון ליישם את הפצת הגָאוּדִיַה וָאִישְנַוִיזם מחוץ להודו. בשנות ה-30 שלח בְּהַקְתיסידְדְהָאנְתַה כמה מתלמידיו להפיץ את התאולוגיה של הגָאוּדִיַה וָאִישְנַוִיזם באנגליה ובגרמניה, שם נוצר גרעין של גָאוּדִיַה וָאִישְנַוִים מערביים ספורים, כגון הגרמני ארנסט גאורג שולץ אשר לאחר שהפך לתלמידו של בְּהַקְתיסידְדְהָאנְתַה קיבל על עצמו את השם סַדָאנַנְדַה.
לאחר שאגודת הגָאוּדִיַה-מַטְהַה התפרקה למעשה עם מותו של בְּהַקְתיסידְדְהָאנְתַה, המשיכו גורואים גָאוּדִיַה וָאִישְנַוִים להגיע למערב ולהטיף את רעיונות הגָאוּדִיַה וָאִישְנַוִיזם, אולם ללא הצלחה מרובה. השינוי התרחש ב-1965, כאשר א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה הגיע לניו יורק בהוראתו של בְּהַקְתיסידְדְהָאנְתַה, וייסד בה את התנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה.

כתבים

המקור העיקרי של דרך הבהקטי הוא ספר הבהגאוואד גיטה וממנו היא שואבת את רעיונותיה המרכזיים.
הפרשנות המרכזית מצויה בכרכי ספר השרימד בהגוואטם המוסיף על גבי הבהגאוואד גיטה הרחבות ופירושים. 
הטקסט החשוב ביותר לזרם זה הוא הבְּהָאגַוַתַה-פוּרָאנַּה.
יחסי אוסטרליה–טובאלו

סקירה כללית

אוסטרליה עוזרת לטובאלו להגדיל את כוח העבודה במדינתה על ידי חלוקת מלגות חלקיות ללימודים לטובאלואנים רבים.
כל שנה אוסטרליה מעניקה ל-15 מלגות מלאות ללימודים באוניברסיטאות ברחבי אוסטרליה ואיי האוקיינוס השקט. המלגות שמעניקה אוסטרליה מתמקדות בתחומים חשובים להתפתחותה של טובאלו כגון: בריאות, חינוך, חזאות, משפטים, דוברות, כלכלה ושינויי האקלים והסביבה בכדור הארץ.
אוסטרליה מפעילה תוכנית מתנדבים שנוסעים לטובאלו לחיות שם את חייהם ולעזור בפיתוח המדינה.
חומצה אספרטית

מבנה

זוהי אחת משתי חומצות האמינו היחידות שלהן שייר חומצי, יחד עם חומצה גלוטמית. השייר של חומצה אספרטית מורכב מקבוצת מתילן (CH₂) אליה קשורה קבוצת קרבוקסיל (COOH). שייר זה זהה כמעט לזה של חומצה גלוטמית, למעט קבוצת מתילן נוספת הקיים בשייר של האחרונה.
קבוצת הקרבוקסיל נוטה לאבד את אטום המימן שלה, ומכאן החומציות (חומצה מוגדרת כתרכובת הנוטה לאבד יוני מימן). כשזה מתרחש, נותר השייר בצורת יון קרבוקסילט (⁻COO), ואז נהוג לקרוא לתרכובת אספרטט. ב-pH נייטרלי (7) נוטה חומצה אספרטית  לאבד את אטום המימן ולהופיע בצורת האספרטט. המטען החשמלי של אספרטט הוא 1-, עקב יון הקרבוקסילט השלילי.
חומצת האמינו אספרגין היא נגזרת של חומצה אספרטית. במקום קבוצת קרבוקסיל היא מכילה קבוצת אמיד (CONH); היא נוצרת כשחומצה אספרטית מגיבה עם אמוניה (NH₃). עקב הקרבה בין שתי החומצות קיים סימול ארוך המציין אספרגין או חומצה אספרטית - Asx - וכן סימול קצר - D. חומצה אספרטית קיבלה את שמה מאספרגין, אשר בתורה קיבלה את שמה מצמח האספרגוס, בו נתגלתה לראשונה.
קופליה

קופליה (Coppélia) הוא בלט קומי-סנטימנטלי. את המוזיקה לבלט כתב ליאו דליב, הליברית מאת שארל נוטייה וארתור סן-לאון שגם יצר את הכוריאוגרפיה. הבלט מבוסס על הסיפור הקודר "איש החול" מאת א.ת.א. הופמן, אשר פורסם בשנת 1815 (הסיפור שולב גם באופרטה סיפורי הופמן). הבלט הוצג לראשונה ב-25 במאי 1870 בתיאטרון האקדמיה הצרפתית למוזיקה, עם ג'וזפינה בוזקי בתפקיד הראשי. הצלחתו הראשונית של הבלט הופרעה עם פרוץ מלחמת צרפת פרוסיה והמצור על פריז, אך לאחר המלחמה הוא הפך לבלט האהוד ביותר, או בעל מספר ההופעות הרב ביותר, באופרה גרנייה.

עלילה

עלילת הבלט נסובה סביב דוקטור קופליו, ממציא מסתורי ואף שטני משהו, אשר המציא בובה מרקדת בגודל אדם. הבובה הייתה כה אמיתית למראה, עד שפרנץ, בן הכפר, מתאהב בה וזונח את אהובתו האמיתית, סוונילדה. אהובתו האמיתית של פרנץ מראה לו במערכה השנייה את סכלותו בכך שהיא מתלבשת כבובה ומעמידה פנים שהיא מתעוררת לחיים. היא מרקדת והורסת את יצירותיו של הזקן אך בבוקר היום, הזקן עצר את החתונה וביקש שישלמו לו על מעשי אהובתו של פרנץ.

בתרבות

אסטרואיד 815 Coppelia  שהתגלה על ידי מקס וולף ב-1916, נקרא על שם הבלט והדמות קופליה. 
ב-2010 עלתה הפקה חדשה של הבלט עם ליברית ועיצוב תפאורות ותלבושות מאת המאייר הרוסי מיקהאיל שמיאקין, וכוריאוגרפיה מאת קיריל סימונוב. בדומה לשאר עיבודי הבלטים של שמיאקין ("מפצח האגוזים" ו"אגוז הקסמים", אשר מבוססים שניהם על אגדת מפצח האגוזים של הופמן), גם הליברית שכתב ל"קופליה" התקרבה ככל האפשר לעלילת "איש החול" של הופמן.
רז הימן והלל סגל

רז הימן (נולד ב-18 באפריל 1964) והלל סגל (נולד ב-2 ביוני 1949) הם צמד נהגי שטח ישראלים, שהשתתפו במרוצים חשובים בתחום הראלי בארץ ובעולם, בהם ראלי דקר.

ביוגרפיה

הימן וסגל הם צמד (נהג ונווט) מרוצי שטח הפועלים יחדיו משנת 2005. 
הימן נשוי ואב ל-4 ילדים, תושב פרדס חנה. הוא השתתף במרוצים רבים בארץ ובעולם, בהם 'ראלי הפרעונים' (6 פעמים), 'ראלי תוניס' (פעמיים), 'ראלי איחוד האמירויות', 'ראלי מרוקו' (פעמיים) 'ראלי פריז-דקר', אליפות העולם למרוצי אנדורו 2000 (ספרד), 2004 (פולין), ראלי דרך המשי (בה זכה פעמיים במקום הראשון), באחה 1000 מקסיקו, וראלי דקר - דרום אמריקה 2012. הימן הוא הבעלים של חברת "תנועה מערכות מחשוב וניווט בע"מ", ומספק תמיכה שוטפת לאנשי ספורט מוטורי דו-גלגלי וארבע-גלגלי בענייני מכשירי ניווט ועוד.
סגל נשוי ואב ל-3 ילדים, תושב כפר תבור.מבעלי חברת ‘ליוגב בע"מ’. השתתף גם הוא במרוצים רבים בעולם, בהם באחה 1000 מקסיקו, 'פריז-איסטנבול', 'פריז-דקר' (3 פעמים), 'ראלי הפרעונים' (4 פעמים), ראלי "דרך המשי" (זכה פעמיים במקום הראשון) וראלי דקר - דרום אמריקה 2012.
הצוות נוהג ברכב אבטיפוס מבנייה עצמית, בעל שלדת צינורות עליה הורכבו מכלולים מכניים של מיצובישי פאג’רו. לרכב מנוע טורבו דיזל מתוצרת ב.מ.וו בנפח 3,000 סמ"ק, המנוהל בידי תוכנת מרוצים מיוחדת.
משרד התרבות והספורט העניק לצמד את פרס שרת התרבות והספורט לספורטאים מצטיינים לשנת 2009 על הישגים מיוחדים בתחום, ומענק של 300 אלף ש"ח. 
בשנת 2012 הפכו השניים לישראלים הראשונים שהשתתפו במרוץ הראלי הקשה ביותר בעולם, ראלי דקר, מחופה המזרחי של דרום אמריקה עד לחופה המערבי (מארגנטינה דרך צ'ילה אל פרו). כחלק מההכנות למרוץ, הם שיפרו ורעננו את רכב השטח שלהם, צירפו למנוע גיר חדש, ורעננו את המתלים ושיכוך הזעזועים. הקטגוריה בה התחרה הצוות היא T1.2 ‏(T1 מתייחס לרכבים בבנייה עצמית, ו-2 מתייחס למנועי דיזל). רכב התחרויות בו התחרה הצמד בראלי דקר הוצג בתערוכת "אוטומוטור" 2012
אנה צ'נסלור

ביוגרפיה

צ'נסלור נולדה בריצ'מונד פרוור של לונדון, אנגליה.
היה לה תפקיד בולט בסדרה "קוואנה QC" (בכיכובו של ג'ון ת'או). היא מוכרת מתפקידה כ"פרצוף ברווז", חברתו של יו גרנט, בסרט "ארבע חתונות ולוויה אחת. תפקידים מוכרים נוספים שלה הם קרוליין בינגלי בעיבוד של ה-BBC לרומן "גאווה ודעה קדומה" משנת 1995, וקווסטולר רונטוק ב"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה. בשנת 2005 היה לה תפקיד קבוע, כג'ולייט שו, בסדרת הדרמה הפופולרית "ספוקס של ערוץ BBC One. עוד השתתפה בסדרת הטלוויזיה "The Vice", ב-"Jupiter Moon", בסדרות "קריוקי" ו"לזרוס הקר" מאת דניס פוטר, בסרטו של ברנרדו ברטולוצ'י "החולמים", בסדרת הטלוויזיה "מגעים אסורים", עיבוד לרומן "לגעת בקטיפה" מאת שרה ווטרס, וכיכבה בקומדיה השחורה "סקס, רובים ופרברים". ב-2011 שיחקה בתפקיד משנה בסדרת המתח "The Hour" עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-2013 זכתה בפרס אוליבייה על תפקידה במחזה "Private Lives" מאת נואל קווארד.

חיים אישיים

בין השנים 1993 ל-1998 הייתה צ'נסלור נשואה לנייג'ל וילובי. ב-2010 התחתנה עם רדה דבה (Redha Debbah). יש לה בת אחת.
היא פטרונית של ארגון הצדקה לילדים "Scene & Heard".
שלמה בן עמי

ביוגרפיה

בן-עמי נולד במרוקו, בשם שלמה בן עבו. אביו היה סוחר בטנג'יר. עלה לישראל בשנת 1955.
בשנת 1962 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני בגדוד 13. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר. בן עמי שימש כמפקד כיתה וכסמל בגדוד. בשנת 1965 השתחרר מצה"ל.
את התואר הראשון שלו, כמו את התואר השני, עשה באוניברסיטת תל אביב בתחומים הקשורים להיסטוריה עתיקה. בהמשך, קיבל תואר דוקטור להיסטוריה מאוניברסיטת אוקספורד, תוך התמחות בתולדות ספרד במאה ה-20.
ב-1971 החל להורות באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 1982–1986 כיהן בה כראש בית הספר להיסטוריה. שימש כשגריר ישראל בספרד בין השנים 1987 עד 1991, ובתוקף תפקידו היה חבר המשלחת הישראלית בוועידת מדריד.
בשנת 1996 נבחר לכנסת ה-14, ברשימת מפלגת העבודה (הוא הוצב במקום ה-35, אבל הצליח להיכנס לכנסת לאחר שאורה נמיר פרשה מהרשימה), וכיהן כיושב-ראש ועדת המשנה לשרות החוץ, במסגרת חברותו בוועדת החוץ והביטחון, בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדת חוקה, חוק ומשפט. בן עמי התמודד מול אהוד ברק על תפקיד יושב ראש מפלגת העבודה ומועמדה לראשות הממשלה אך הגיע רק למקום השלישי בבחירות המקדימות עם 14.2% מהקולות. בשנת 1999 נבחר בן עמי בשנית לכנסת ה-15, ברשימה המאוחדת ישראל אחת (העבודה, מימד וגשר) בה הוצב במקום הרביעי, ומונה לתפקיד שר ביטחון הפנים בממשלת ברק. החל ב-2 בנובמבר 2000 כיהן במקביל לתפקידו במשרד ביטחון הפנים גם כשר החוץ, לאחר שדוד לוי התפטר ופרש מממשלת ברק.
ביולי 2000 השתתף בוועידת קמפ דייוויד, משא-ומתן מרתוני בין ראש הממשלה, אהוד ברק, ליושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, בחסות נשיא ארצות הברית ביל קלינטון. במהלך המשא ומתן הסכים ברק לכינון מדינה פלסטינית על שטח של יותר מ-90% משטחי עזה והגדה, ואף לבצע ויתורים בירושלים. המשא ומתן לא עלה יפה, ובן-עמי האשים את ערפאת בכישלון השיחות ובפרוץ האינתיפאדה השנייה חודשיים לאחר מכן. אף-על-פי-כן, בדיון עם האקדמאי נורמן פינקלשטיין בפברואר 2006, הודה בן-עמי שאילו הוא היה פלסטיני, גם הוא היה דוחה את ההצעה הישראלית שניתנה לפלסטינים בוועידה. לדבריו, הסרבנות הפלסטינית התבטאה בעיקר בדחיית ההצעה הישראלית בועידת טאבה שבאה אחרי ועידת קמפ דייוויד, ומהדחייה של עקרונות מתווה קלינטון על ידי הפלסטינים.
בעקבות כישלון ועידת קמפ-דייוויד הביע בן-עמי את דעתו, שרק מעורבות פעילה של הקהילה הבינלאומית תוכל לכפות הסדר בין ישראל והפלסטינים.
עם פרוץ האינתיפאדה השנייה, בזמן כהונתו כשר ביטחון הפנים, התרחשו אירועי אוקטובר 2000, שבמהלכם נהרגו 13 אזרחים ערבים-ישראלים בעקבות עימותים עם משטרת ישראל. הוא חווה ביקורת ציבורית קשה על תפקודו כשר ביטחון הפנים במהלך אירועים אלה, במיוחד מן המגזר הערבי במדינת ישראל. בן עמי היה בין הגורמים שהחליטו על הקמת ועדת אור לבדיקת ההרג. הוועדה קבעה במסקנותיה כי הוא השקיע מאמץ ממשי לשיפור היחסים עם ערביי ישראל, אך מתחה ביקורת על תפקודו בעת האירועים ובאי הכנת המשטרה לקראתם. הוועדה המליצה למנוע ממנו לשמש שנית בתפקיד השר לביטחון-פנים.
לאחר בחירתו של אריאל שרון לראשות הממשלה, עסק במשך שנתיים במחקר אקדמי בלונדון.
לאחר מכן נסע לספרד והקים את מכון טולדו לשלום שהוא מכהן כנשיאו, במסגרת המכון הוא מארגן כנסים בינלאומיים ועורך מחקרים. הוא משמש כסגן הנשיא של "המכון לניהול סכסוכים" בטולדו, גוף בינלאומי חוץ פרלמנטרי המייעד עצמו לסייע בפתרון סכסוכים בינלאומיים. בן-עמי תומך ברעיון הקונפדרציה. בשנת 2017 קיבל בן-עמי אזרחות ספרדית.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-113 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת.
תומאס רומר

ביוגרפיה

רומר, נולד במנהיים וגדל במשפחה פרוטסטנטית. מגיל צעיר פיתח תשוקה ללימוד התנ"ך, במיוחד סיקרנו אותו הפרדוקסים ההיסטוריים והספרותיים הרבים במקרא. למד תאולוגיה ומדע הדתות באוניברסיטאות של היידלברג וטיבינגן. כמו כן למד בלשנות ושפות עתיקות, עברית תנ"כית, אוגרית ושפות שמיות אחרות, בהדרכתו של פרופסור רולף רנדטורף .
בשנת 1980 עבר לפאריס ולמד באקול פראטיק דה אוטז אטיד בה השלים את עבודת הדוקטורט שלו, בהדרכתה של חוקרת המקרא פרנסואז פלורנטין-סמית. אחר כך לימד באוניברסיטה הקתולית של פריס.

פרסים והוקרה

בשנת 2015 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב. את התואר קיבל: "על תרומתו העצומה והשפעתו כאחד מחוקרי המקרא המובילים בעולם, על גישתו הייחודית למחקר, המשלבת ניתוח טקסטים מקראיים, ידע נרחב בתחומי תרבות המזרח התיכון הקדום, תיאולוגיה, היסטוריה חברתית וארכיאולוגיה, זאת במטרה לשחזר את עולם המקרא ולשפוך עליו אור, ועל המחויבות שנטל על עצמו לחלוק את העולם המרתק של חקר המקרא עם הקהל הרחב"
יילה ווסן

קריירת מועדונים

ב-31 באוגוסט 2009, ווסן היה חלק מעסקת העברה מאוחרת בלילה האחרון של חלון העברות. סרקל ברוז' וגנק הגיעו להסכם, ווסן הושאל לסרקל, בעוד שחברו לקבוצה, האנס קורנליס, הצטרף לשורותיה של סרקל. תומאס בופל עשה את הדרך ההפוכה כאשר הוא הצטרף לגנק. בעונת 2010-11 ווסן שב לגנק.
בראשון בספטמבר 2014, ווסן הצטרף בהשאלה לקבוצה האנגלית, מידלסברו, כאשר בסוף העונה תוכל מידלסברו לרכוש את ווסן בעבור 3 מיליון יורו.
ווסן ערך את הופעת הבכורה שלו באמצע ספטמבר 2014 בניצחון 2-1 על האדרספילד טאון, כאשר הוא מחליף את לי טומלין בדקה ה-59. ווסן כבש את שעריו הראשונים בקבוצה בניצחון החוץ 5-1 מול מילוול, ווסן רשם שלושער באותו הערב. 
ב-6 ביולי 2015 ווסן חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה מליגת הצ'מפיונשיפ, ברנלי. ב-8 באוגוסט במחזור הפתיחה ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו אחת נגד לידס.
בסוף אוגוסט 2015, לאחר שבילה בברנלי פחות מחודשיים, ווסן חתם על חוזה לחמש שנים עם הקבוצה הבלגית, קלאב ברוז'. ב-23 בספטמבר 2016 ווסן הבקיע את שערו ה-100 בליגה הבלגית.

נבחרת בלגיה

ווסן זומן לנבחרת בלגיה בטורניר גביע קירין נגד נבחרות צ'ילה ויפן. באמצע אוקטובר של שנת 2010, ווסן הבקיע את שערו הראשון בתיקו הבית 4-4 מול נבחרת אוסטריה במסגרת מוקדמות יורו 2012.
קישקונהאלאש

לפני מלחמת העולם השנייה

הקהילה היהודית התארגנה ב-1826 אבל קיבלה הכרה רשמית רק ב-1857. רוב היהודים היו סוחרים ובעלי מלאכה. מצב היהודים נשתנה לרעה ב-1919 בעת "הטרור הלבן".
ב-1941 בתקופת מלחמת העולם השנייה היו בעיירה 975 יהודים, שהיוו כ-5.2 אחוז מכלל האוכלוסייה ההונגרית.
הרשויות העדיפו מסיבות כלכליות להשכיר דירות לשוכרים היהודים. כלכלתם של יהודי קישקונהאלאש הייתה מבוססת על מסחר. מאז ומתמיד השתדלו השוכרים הנוצרים להתארגן נגדם, ולדחוק את רגליהם על ידי הקמת רשת חנויות.
גם בעלי מקצועות החופשים בקרב היהודים כגון: עורכי דין, רופאים, מהנדסים ופקידים, היו תלויים בפרנסתם בנותני עבודה יהודים. בעלי המלאכה לא קיבלו עבודות ממשלתיות ציבוריות. מצב זה העמיד את כלכלתם של יהודי קישקונהאלאש על בסיס רעוע, שניתן היה להתנכל לו בכל הזדמנות.
ואומנם הנוצרים ניצלו מצב זה ובעיקר בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, עת פוטרו פקידים יהודים ונשלחו לפנסיה, סוחרים יהודים התרוששו ופשטו רגל, בשל ההגבלות שהוטלו עליהם.

במלחמת העולם השנייה

גרמניה הנאצית כבשה את הונגריה ב-19 במארס 1944. 214 יהודים נשלחו למחנות עבודה.
אחר הכיבוש הגרמני, במאי 1944 רוכזו יהודי קישקונהאלאש והסביבה בגטו, שהוקף גדר תיל גבוהה כדי לבודד את היהודים מן האוכלוסייה הנוצרית. על קירות הבתים בעיר הודבקו כרזות שהזהירו את התושבים ממתן סיוע כלשהו ליהודים, תוך איום בעונש מוות על מפירי האזהרות. לאחר שהועברו לגטו, השתדלו יהודי קישקונהאלאש לארגן את חייהם במידת האפשר. הרופאים ארגנו בית חולים קטן, וחברי הוועדה הנבחרת השתדלו להתגבר, בדרך זו או אחרת, על בעיות אספקת המזון. אחדים מנכבדי הקהילה נעצרו על ידי הגסטפו כבני ערובה, ועקבותיהם נעלמו.
מאיר יצחק-הלוי

ביוגרפיה

נולד בירושלים למשפחה יוצאת תימן ונכד לרב יחיא יצחק הלוי.
בשנת 1979 הגיע לאילת מירושלים לנהל את "בית הנוער" שריכז בזמנו נערים ונערות מאתגרים. יצחק-הלוי ניהל את המחלקה לנוער באילת וזכה על כך בפרס חינוך, ניהל את רשת המתנ"סים באילת ואת המכללה למנהל באילת, בתקופתו גדל מספר הסטודנטים מ-80 ל-1400 והוא זכה לפרס על כך.

קריירה פוליטית

ב-1993 התחיל יצחק-הלוי את דרכו הפוליטית כאשר נבחר להיות חבר מועצת העיר. בשנים 1995- 1996 שימש כסגן ראש העיר ומחזיק תיק החינוך, בשנים אלו הוביל את הרפורמה העירונית בחינוך העל יסודי באילת שהזניקה את אחוזי הבגרות באילת מ 24% ל-65%. בשנים אלו שימש יצחק הלוי גם כיו"ר הוועדה לרפורמה בחינוך הדתי. 
בשנת 1998 התמודד בבחירות לראשות העיר והפסיד לראש העיר המכהן דאז גבי קדוש. משנת 1998 ועד הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 כיהן כיושב ראש האופוזיציה במועצת העיר. הבחירות לרשויות המקומיות 2003 נבחר יצחק-הלוי לראשות העיר כאשר גבר בסיבוב השני על ראש העיר לשעבר רפי הוכמן. 
היה מיוזמי התוכנית הארצית "עיר ללא אלימות" אשר הפכה לתוכנית לאומית הפועלת במעל ל-150 רשויות. בין היתר, לאחר מאבק שהתנהל במשך שנים ארוכות הצליח הלוי לפנות את הטיילת מהרוכלות הבלתי חוקית, זאת לצד הגברת תחושת הביטחון בקרב התושבים והתיירים בעיר אילת. זאת למרות ועל אף הלחצים ואיומים על חייו ואירוע בו נזרק רימון לביתו.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בנובמבר 2008, התמודד מאיר יצחק-הלוי מול שני ראשי עיר לשעבר, גבי קדוש ורפי הוכמן, ומול מתמודד נוסף מרשימת הליכוד, רוברט סיבוני, וניצח.
בשנת 2013 התמודד בפעם השלישית על תפקיד ראש העיר, ונבחר לכהונה נוספת.
בשנת 2018 התמודד בבחירות לראשות העיר ונבחר לכהונה רביעית במספר.
כיום משמש יצחק הלוי כראש עיריית אילת, יו"ר דירקטוריון החברה הכלכלית לאילת, דירקטור בחברה למשק וכלכלה וחבר המועצה הארצית לתכנון ובניה. 
עקב סגירת שדה דב הודיע על פרישתו ממפלגת הליכוד כמחאה.

חיים אישיים

הלוי נשוי, ואב לשניים.
דירופילריאזיס

פתופיזיולוגיה וסימנים קליניים

חלק מהכלבים אינם מציגים סימנים קליניים והמופע הקליני של המחלה יכול להתרחש שנים לאחר ההדבקה. מאחר שזוהי מחלה הדרגתית המתפתחת לאט לא צפוי לראות מופע קליני בכלביים מתחת לגיל שנה. התולעים הבוגרות אחראיות לרוב הלקויות הפתולוגיות וגורמות ליתר לחץ דם ריאתי, לאי ספיקת לב ימין ולתסמונת הווריד לרבות תמס דם.

המחלה בחתול

החתול אינו המארח המועדף של הטפיל והמחלה קלה וקצרה יותר בחתולים. תוחלת החיים של התולעת הבוגרת היא קצרה יותר מבכלב ומשכה שנתיים-שלוש. נוכחות מיקרופלריות בדם היא נדירה ואם היא מתרחשת היא קצרה מאוד ומספר המיקרופילריות בדם מועט.
הסימנים הקליניים בחתולים כוללים שיעול ויריקת דם, קשיי נשימה, חולשה, אובדן משקל והקאות (אף שחתולים נוטים להקיא פחות מכלבים).
לילית (עוף)

מאפיינים

גודלה ארבעים סנטימטרים, וצבעה הוא חום-צהבהב או אפור. היא מכוסה בכתמים בצבע משתנה. ראש הלילית גדול יחסית, ועיניה עגולות. בכל אחת מרגליה ארבע אצבעות, המתחלקות לשני זוגות- זוג אחורי וזוג קדמי. מבנה מורפולוגי זה מאפשר לה לאחוז בחוזקה את הענף עליו היא יושבת. היא שוכנת עצים, לרוב ביערות. רוב היום היא נשענת על גזע העץ וישנה, אך היא ערנית מאוד לשינויים סביבה. כל רחש קל יעירה והיא תמהר להתחבא. בהיותה עוף לילי, היא מתעוררת בלילה ומחפשת את טרפה. היא אוכלת ציפורים, נברנים, חולדות ומכרסמים אחרים. הלילית לא בונה קן, אלא מטילה את הביצים בחלל בתוך העץ, או בקן נטוש. היא דואגת רבות לגוזליה, ומגינה עליהם בגבורה מול כל טורף, ואף אינה נרתעת מתקיפת האדם.
קלוד סימון

סגנון והשפעה

סימון מזוהה לעיתים קרובות עם תנועת "הרומן החדש" שאליה שייכים גם אלן רוב-גרייה (Alain Robbe-Grillet) ומישל בוטור (Michel Butor); סגנון הנראטיב המקוטע שלו מביא לידי ביטוי כמה ממאפייניה של תנועה זו (במיוחד ברומן Triptyque מ-1973), אף על פי כן הוא שומר על כשרונו לספר סיפור ולעצב דמויות. למעשה, לסימון יש הרבה יותר מן המשותף עם ממשיכיו המודרניים, במיוחד ניכרת השפעתם של מרסל פרוסט וויליאם פוקנר. שימושו של סימון במשפטים ארוכים, חדורי מודעות עצמית (שלפעמים משתרעים לאורך דפים רבים, עם סוגריים, שלעיתים קוטעים פיסקה שמסתיימת רק עמודים אחרי כן), ניתן להבחין בהם בהתייחסות לסגנונו של פרוסט. יתר על כן, סימון משתמש במוטיבים מסוימים שמאפיינים את פרוסט (למשל ב"דרך פלנדריה" המספר, סרן de Reixach, נורה בידי צלף המסתתר מאחורי עץ עוזרד, או haie d'aubépines, איזכור לפגישה בין גילברט והמספר שנערכה ליד עץ העוזרד, ברומן של פרוסט "בעקבות הזמן האבוד"). השפעתו של פוקנר ניכרת בשימושו הנרחב של סימון בפרקי זמן קטועים ובשימושו הנרחב בדיבור עקיף, שבו קולות המספר (שלעיתים אינו מזוהה) וזרמי התודעה המבעבעים לתוך מילותיו של המספר. רוחו של פוקנר עולה במיוחד ברומן L'Acacia מ-1989, שם משתמש סימון בתאריכים המכסים תקופת זמן כרונולוגית ארוכה, במקום כותרות הפרקים; טכניקה אותה שאל מספרו של פוקנר "הקול והזעם".

נושאים

למרות ההשפעות שתוארו בפרק הקודם "סגנון והשפעה", הרי שעבודתו של סימון היא מקורית ביותר, הן נושאית והן סגנונית. מלחמה היא נושא קבוע ביצירותיו (היא נוכחת בצורה זו או אחרת כמעט בכל עבודותיו של סימון) וסימון מעמיד לעיתים זו מול זו את חוויותיהם של אנשים שונים ושל קונפליקטים היסטוריים שונים ברומן אחד; המלחמה הגדולה (מלחמת העולם הראשונה) ומלחמת העולם השנייה ב-L'Acacia (תוך שהוא מתאר את השפעתה של המלחמה על אלמנותיהם של החיילים), המלחמות שבאו בעקבות המהפכה הצרפתית ומלחמת העולם השנייה ב-Les Géorgiques. בנוסף לכך, רבים מהרומנים עוסקים במושג ההיסטוריה המשפחתית, המיתוסים והאגדות הללו שמועברים לאורך דורות, שניתן למוצאם בעבודתו של סימון, פעילים בחיי הגיבורים הראשיים. בהתאם לכך, הרומנים משתמשים במספר רעיונות מרכזיים שחוזרים ונשנים בצרופים שונים בין הרומנים (טכניקה בה משתמשת גם מרגרט דיראס), במיוחד התאבדותו של אבי המשפחה במאה ה-18 ומותו של שאר בשרו בן המאה העשרים מירי צלף. לבסוף, כמעט בכל הרומנים של סימון נוכחים סוסים; סימון בעצמו היה פרש מוכשר ולחם בחטיבת הפרשים במהלכה של מלחמת העולם השנייה (חטיבת הפרשים שקיומה האבסורדי בעידן של מלחמה ממוכנת היא נושא עיקרי בספריו "דרך פלנדריה" ו"Les Géorgiques".)
אולם הנושא העיקרי בו מטפל סימון הן הדרכים בהם חווים אנשים את הזמן, הרומנים השונים שלו עוסקים תכופות בדימויי גיל הזיקנה (כמו הזקנה קסנדרה ב"Les Géorgiques"), שניתן לראותם תכופות בעיניים של ילד שמתקשות להבין. שימושו של סימון בהיסטוריה משפחתית היא ניסיון אחר להראות איך אנשים חיים לאורך ההיסטוריה - תוך שהוא משווה בין אנשים מדורות שונים, שחיו בזמנים שונים, ומשתייכים לאותה המשפחה.