google/wiki40b huggingface dataset:
Death Master File

Death Master File (בתרגום חופשי: קובץ המוות המרכזי) או Social Security Death Index הוא מסד נתונים המתוחזק על ידי שירות הביטוח לאומי האמריקאי מאז שנת 1980. ניתן לשלוף נתונים מהקובץ לאחר רישום באתר https://www.ssdmf.com. הקובץ כולל מידע על כל אזרח בעל מספר זהות אשר מותו דווח לרשות הביטוח הלאומי האמריקאי מאז שנת 1962, וכל אדם אשר היה בחיים משנת 1962 ואילך. נכון לשנת 2009, כלל הקובץ 83 מיליון מקרי מוות. בשנת 2011, הוסרו חלק מהרשומות מהמאגר.
המידע בכל רשימה כולל: שם פרטי ושם משפחה (ומאז שנת 1990, גם שם אמצעי), תאריך לידה, חודש ושנת המוות (ותאריך מדויק משנת 2000) מספר זהות והאם רשות מוסמכת הכריזה על מות האדם או אם התקבל אישור מוות.
עד הכיל הקובץ מידע אודות המיקוד האחרון של האדם לפני מותו והמיקוד אליו נשלחה קצבת ביטוח הלאומי האחרונה. מידע זה הוסר בשנת 2011.
קובץ המוות מכיל רק חלק קטן ממסד הנתונים המוחזק על ידי הביטוח הלאומי האמריקאי מאז שמוחשב בשנת 1961 אשר כולל מידע על כל בעלי מספרי תעודות הזהות משנת 1936 ואילך. קובץ זה נחשב למסמך פומבי לפי ה-Freedom of Information Act, ועדכונים שבועיים וחודשיים נמכרים על ידי ה-National Technical Information Service של מחלקת המסחר של ממשלת ארצות הברית מידע על מותו של חולה חשוב בין השאר למחקרים רפואיים, במקרה שהמשפחה אינה מיידעת את בית החולים על מותו של החולה אשר שוחרר לביתו. כמו כן, משמש מסד זה למניעת וזיהוי גניבת זהות של נפטרים.
קובץ זה משמש בין השאר גנאלוגים.

הפצה

רשות הביטוח הלאומי האמריקאי מפיצה את הקובץ באמצעות ה-National Technical Information Service.
נכון למאי 2013, התעריף לעותק בודד של הקובץ (בלא אפשרות לעדכונים עתידיים) היה $1825.
בניין הפרלמנט ההונגרי

היסטוריה

את הפרלמנט תיכנן האדריכל היהודי אימרה שטיידל (שבדומה לבטהובן שהתחרש, התעוור לפני שזכה לראות את עבודתו גמורה) והוא בנוי בסגנון אקלקטי כאשר הסגנון השולט בו הוא נאו-גותי. הוא נבנה בשנים 1885-1904 לכבוד המילניום להולדת הונגריה (1896).
כאלף אנשים היו מעורבים בבנייתו, שבמהלכו השתמשו ב-40 מיליון לבנים, חצי מיליון אבני חן ו-40 ק"ג זהב. בניין זה היה המפואר והיקר ביותר באירופה בזמנו: במחיר הבנייה ניתן היה לבנות עיירה ל-30,000 תושבים.
בתקופת המשטר הקומוניסטי התנוסס מעל כיפת הבניין הכוכב האדום, אך הוא הוסר בשנת 1990.
כיום מהווה בניין הפרלמנט יעד תיירות פופולרי ומתקיימים בו סיורים מודרכים במספר שפות.

המבנה

בדומה לארמון וסטמינסטר, בניין הפרלמנט בנוי בסגנון הנאו-גותי; יש לו חזית סימטרית ביחס למרכזו וכיפה מרכזית. גם מבפנים הפרלמנט סימטרי ומכאן שיש לו 2 אולמות זהים. בעבר שימשו לבית העליון (חברי פרלמנט ממעמד האצולה) ולבית התחתון (חברי פרלמנט מקרב פשוטי העם). כיום משמש אולם הבית התחתון את הפרלמנט ההונגרי ואילו אולם הבית העליון מושכר על ידי הממשלה לכנסים, קונגרסים ולסיורים מודרכים.
אורכו של הבניין הוא 268 מטר ורוחבו 123 מטר. פנים הפרלמנט כולל 10 חצרות, 13 מעליות, 27 שערים, 29 גרמי מדרגות ו-691 חדרים, מהם למעלה מ-200 משרדים. במרכז הבניין כיפה אדומה גבוהה, בראשה צריח מחודד ומסביבה צריחונים ותמיכות דואות. גובה הכיפה הגדולה, עטורת שבמרכזו הוא 96 מטר, לציון שנת 896 בה הגיעו השבטים המדיארים להונגריה. עם גובה של 96 מטרים, זהו אחד משני הבניינים הגבוהים בבודפשט, יחד עם בזיליקת אישטוון הקדוש.
החזית המרכזית פונה לנהר הדנובה, אולם הכניסה הרשמית והמרכזית היא מכיוון הכיכר שלפני הבניין בצד המזרחי שלו. אל הכניסה המרכזית מובילות מדרגות התחומות בין שני אריות. מבחוץ ומבפנים יש סה"כ 242 פסלים על הקירות. בחזית מוצגים פסלים של שליטי הונגריה, מנהיגים טראנסלבניים ואנשי צבא מפורסמים. מעל החלונות מוצגות תמונות של שלטי האצולה של מלכים ודוכסים.
אחד האזורים המפורסמים בבניין הוא האולם בעל 16 פאות (הקסדקוגנלי), יחד עם 2 האולמות (הבית העליון והבית התחתון) הסמוכים אליו. מתחת לכיפה שמור כתרו המקורי של אישטוואן הקדוש, השרביט המלכותי והחרב שלו. הכתר, המופיע גם בסמל הונגריה, מוצג באולם המרכזי משנת 2000.
מוצגים הנוספים בבניין כוללים את חלונות הוויטראז' וציורי הזכוכית אותם הכין האמן היהודי מיקשה רות'.
כתוצאה מעושרו הרב של הבניין ומעבודות היד הרבות בתוכו, הבניין כמעט תמיד נמצא בעבודות תחזוק ושחזור.
מנוע הליקון דו-שכבתי

תאוריה

מנוע הליקון דו-שכבתי (HDLT) הוא סוג של מנוע פלזמה, אשר פולט גז מיונן במהירות גבוהה כדי לספק דחף לחללית. במדחף זה, הגז מוזרק לתוך תא דמוי צינור (צינור המקור) עם קצה אחד פתוח. גלי רדיו במתח (13.56 MHz בעיצוב אב הטיפוס) נישלחים לאנטנה מיוחדת העוטפת את התא. הקרינה האלקטרומגנטי הנפלטת מהאנטנה גורמת לגז להישבר וליצור פלזמה. האנטנה גורמת לגל הליקון בפלזמה, אשר בתורו מחמם לפלזמה נוספת. למכשיר יש שדה מגנטי קבוע פחות או יותר בצינור המקור (המסופק על ידי סולנואידים באב הטיפוס), אבל השדה המגנטי נחלש ומהירות יורדת במרחק מה מצינור המקור, מה שאלול להיחשב כסוג של זרבובית מגנטית. בפועל, יש הבדל ברור בין הפלזמה בצפיפות הגבוהה בתוך אזור המקור, והפלזמה בצפיפות הנמוכה בפליטה, אשר מזוהה עם השינוי החד בפוטנציאל חשמלי (שנובע הירידת השדה המגנטי).  תכונות הפלזמה משתנות במהירות על פני גבול זה, אשר ידוע כשכבה כפולה חשמלית. הפוטנציאל החשמלי הוא הרבה יותר גבוה בתוך אזור המקור מאשר בפליטה, וזה משרת את שתי המטרות: לרתק את רוב האלקטרונים, ולהאיץ יונים הרחק מאזור מקור. די אלקטרונים בורחים מאזור המקור כדי להבטיח שהפלזמה בפליטה היא ניטראלית. כמו רוב המכשירים הנעים באמצעות יוניים, HDLT הוא מדחף בעל דחף נמוך, אבל בעל דחף סגולי גבוה (ISP). תמרון אב טיפוס בקוטר 15 סנטימטרים, המופעל במצב של שדה מגנטי נמוך, עבר בדיקת דחף ראשונית כבר בשנת 2010, לעומת זאת, שיטת בדיקה מלאה יותר תהיה צריכה לחשב את הדחף הכולל כראוי. נכון לעכשיו, אב טיפוס התמרון הסופי עובר בדיקות במתקן הסימולציה החלל המכונה "Wombat XL" הממוקם במצפה האוניברסיטה הלאומית (ANU) בהר "Stromlo" האוסטרלי.
ל-HDLT שני יתרונות עיקריים על פני רוב עיצובי מנוע יונים אחרים. ראשית, הוא יוצר שדה חשמלי המאיץ יונים מבלי להכניס מרכיבים לא אמינים כמו רשתות מתח גבוהות בפלזמה. שנית, מנטרל אינו נחוץ, שכן יש מספר שווה של אלקטרונים ויונים (טעונים בנפרד) חיוביים נפלטים. אז, בלי חלקים נעים ובלי רגישות לשחיקה, ד"ר צ'ארלס מסביר, "כל עוד אתה מספק את הכח והדלק אתה יכול לנסוע לנצח."

יישומים

היישום העיקרי בעיצוב מדחף זה מיועד לשמירת תחנת לווין, למסלולים לוויינים נמוכים (LEO) למסלול גיאוסינכרוני ויישומי חלל עמוקים. בעוד עיצוב זה יכול לספק טווח של 50 שנות חיים, או חיסכון של 1000 ליברות (≈454 קילוגרם) של משקל שיגור ללוויינים גדולים סוג זה של מדחף יכול גם להפחית באופן משמעותי את האורך של נסיעות בין-כוכביים. לדוגמה, נסיעה למאדים יכול להתקצר ל-3 חודשים במקום 8 עד 9 חודשים עם רקטות כימיות רגילות.
שלום חריטונוב

שלום חריטונוב (ה'תרמ"ו, 1886 – כ"ה בטבת ה'תרצ"ד, 12 בינואר 1934) היה מלחין חב"די.

קורות חיים

חריטונוב נולד בניקולייב שבאוקראינה, אז חלק מהאימפריה הרוסית, למשפחה אשר רבים ממנה נודעו כבעלי נגן. אביו אברהם היה שוחט בעיר. למד בישיבות תומכי תמימים, שם למד אצל הרב שמואל גרונם אסתרמן בזמבין, ואחר כך עבר ללמוד בסניף המרכזי בליובאוויטש, שם למד בין השנים ה'תרס"ג-ה'תרס"ז (1903–1907).
שימש כשוחט ובודק בניקולייב עד שנת ה'תרפ"ט (1929). היה נחשב למשכיל בחסידות ובעל מנגן. בניקולייב היה חוזר דא"ח ברבים, ובהסכמת הרבי הריי"צ היה מוסיף הסברה משלו בעת שהיה חוזר מאמרים קצרים ומרחיבם על פי מאמרים אחרים.
בשל קשיי פרנסה, אשר הערימו שלטונות ברית המועצות על השחיטה עבר להתגורר בלנינגראד. עבד במלאכת יד ביתית, בעיקר מפני חששו לשמירת שבת.
בלנינגרד החל מצבו הבריאותי להתרופף, ובשל כך חזר להתגורר במוסקבה. מחוסר דיור במוסקבה עבר למלחובקה. בחודשים האחרונים לחייו התגורר בבית גיסו במוסקבה.
חריטונוב נפטר בבית גיסו בכ"ה בטבת ה'תרצ"ד (1934) בגיל 48.

יצירתו


חריטונוב חיבר מספר רב של ניגונים, בה'תשל"ג (1973) הוציא בנו שמשון תקליט מלחניו. ניגוניו נושאים אופי עמוק. בכמה מהן ניכרת תוגה הבאה ממסכת חייו העגומה והקשה.
ניגונו הידוע השתרש בזמר העברי בשיר הערש "שכב בני" שכתב עמנואל הרוסי (מכרו וקרוב משפחתו של חריטונוב) אז חבר ההגנה בימי מאורעות תרפ"ט (1929). השיר בוצע לראשונה בשנת 1930 על ידי ניורה שיין בהצגה של התיאטרון הסאטירי "המטאטא", שעמנואל הרוסי היה אחד ממיסדיו. לשיר נודעו במנגינה זו ביצועים רבים בהם על ידי האומנים: אסתר עופרים, אריק לביא, הגבעטרון, רבקה זוהר, איה כורם, קרני אלדד. אביתר בנאי הטמיע קטע מפזמון השיר בתוך שירו "שן לידי". לחנו זה הפך לפחות משנות השישים של המאה ה-20 כלחן לפיוט כי הנה כחומר, תחילה בחסידות חב"ד ולאחר מכן גם בקהילות אשכנזיות רבות אחרות. הציבור שר אותו בעת שפותחים את דלתות ארון הקודש בליל יום הכיפורים.
הפיוט בנעימה זו זכה לביצועים רבים בהם של האומנים חוה אלברשטיין, שולה חן, ודואט של גיא זו-ארץ ויצחק מאיר. נתן גושן מבצע את הפיוט בעיבוד של הנעימה, באלבום צמאה 4.
Girl Who Got Away

הקלטות

רוב הלחנים באלבום הם בסגנון אלקטרוני והוקלטו בין השנים 2008 ל-2012 בלונדון ובקליפורניה. המשתתפים העיקריים בעשיית האלבום הם דיידו ורולו ארמסטרונג. משתתפים נוספים הם ג'ון בריאון, בריאן אנו אשר עבד בעבר עם דיידו על אלבומה Safe trip Home, ריק נוואלס אשר הלחין בעבר עבור סלין דיון ומדונה, לסטר מנדז, גרג קורסטין ובילי קרייוון.

קידום ומכירות האלבום

בדומה ל-Safe Trip Home, החלה דיידו בשיתוף תכנים מן האלבום כחצי שנה לקראת צאתו במקביל לרכישה מוקדמת של האלבום באייטונז. בנובמבר, 2012 פרסמה את שם האלבום ובהמשך את עטיפת האלבום. בדצמבר, 2012 פרסמה את השיר השלישי מן האלבום - "Let Us Move On" לשמיעה חינמית. בהמשך פרסמה את רשימת השירים באלבום ובינואר, 2013 פרסמה את הסינגל No Freedom לשמיעה חינמית. ב-27 בפברואר הודלף אלבום לדיגיטל ספיי, מספר ימים לקראת השקת האלבום. האלבום הגיע לראש מצעד עשרת האלבומים הנמכרים ביותר באייטונז אנגליה, צרפת, גרמניה, ספרד, איטליה ועוד. סך מכירות אלבומי דיידו בעשור האחרון עומד על כ-38 מיליון עותקים.
אביב רון

חייו

אביב רון הוא בוגר האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש רובין שליד אוניברסיטת תל אביב. הוא למד אצל שלום רונלי-ריקליס ונעם שריף. אחרי סיום לימודיו בישראל נסע לווינה להשתלם בניצוח בבית הספר הגבוה למוזיקה, אצל קרל אוסטרייכר. אביב רון לקח חלק בקורסי ניצוח בינלאומיים בישראל, שווייץ ובצרפת. בשנת 1995 הגיע לשלב הגמר בתחרות הבינלאומית הראשונה לניצוח מוזיקה מודרנית במאסי, צרפת.
בתקופת שהותו באוסטריה היה רון עוזר מוזיקלי למאסטרו קלאודיו אבאדו באופרות נישואי פיגארו ודון ג'ובאני (שבוע הפסטיבל הוינאי 1991) ולגיאורג שולטי ב"פלסטאף" (פסטיבל זלצבורג).
העניין המיוחד שיש לאביב רון במוזיקה מודרנית ובכלל זה באופרה מודרנית הניע אותו לייסד את Musiktheater Opus Modern ‏(MOM), הרכב שרובו סטודנטים מבית הספר הגבוה למוזיקה של וינה ומטרתו להעלות על הבימה אופרות בנות זמננו. באביב 1992 ניצח על הצגת הבכורה העולמית של האופרה "האיש הגווע", המבוססת על טקסט של קרל קראוס והולחנה במיוחד ל-MOM על ידי המלחין הישראלי שרון איתן. כמו כן העלה אביב רון,
עם האנסמבל שלו, את הבכורה האוסטרית של "אותו זמן" של וללפגנג פורטנר, יצירה על פי טקסט של סמואל בקט. 
גם בתפקידו כמנהל מוזיקלי ומנצח ראשי של התזמורת הקאמרית ברמת גן תומך אביב רון בביצוע מוזיקה קלאסית בת זמננו. בשנת 2000 העניק שר התרבות לאביב רון פרס מיוחד על ביצוע מוזיקה ישראלית.
אביב רון נענה להזמנת מאסטרו גארי ברתיני וקיבל עליו את משרת עוזר המנצח באופרה הישראלית החדשה, תל אביב, בעונת 1994–1995. בשנים 1997–1998 ניצח על מקהלת האופרה הישראלית.
אביב רון ניצח על הבכורה העולמית של האופרה "בני יקירי" (מוזיקה: חיים פרמונט, ליברית: תלמה אליגון), הפקה משותפת של האופרה הישראלית החדשה ופסטיבל ישראל 2000. בחורף 2000 ערך, עיבד וניצח על גרסה מיוחדת של כרמן בשביל האופרה הישראלית החדשה.
אביב רון הוא אחד ממייסדי קבוצת "אופרה זעירה".
פיטופלנקטון

פיטופלנקטון (בלועזית: Phytoplankton, מיוונית: פיטון, φυτόν - צמח, ופלאנקטוס πλαγκτός - לשוטט או לנוע; מכונים גם בקטריופלנקטון - Bacterioplankton), קבוצת פלנקטון, אצות או חיידקים שיש להם פיגמנטים.
חלק מצמחים אלו הם בעלי כושר תנועה עצמי בעזרת שוטונים (לדוגמה, פרידיניום) או כושר לכוון את ציפתם במים באמצעות בועות גז שהם מייצרים (למשל, מיקרוציסטיס). בפיטופלנקטון נכללים גם חיידקים בעלי פיגמנטים המבצעים פוטוסינתזה.
תומאש קושיצקי

קריירת מועדונים

קושיצקי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אינטר ברטיסלבה ממנה המשיך לקבוצה הבוגרת.
בקיץ 2008 חתם בקטניה מהסרייה א'. את עונת 2008/2009 התחיל כשוער מחליף, אך לקראת סיום העונה השוער הראשון של הקבוצה אלברטו ביזארי, הודיעה כי לא ימשיך בקבוצה ומאמן הקבוצה וולטר זנגה החליט לתת לקושיצקי את אפודת השוער הראשון על מנת שיצבור דקות משחק לקראת העונה שאחריה. ב-26 באפריל 2009 קושיצקי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 ללצ'ה ושיחק בכל משחקי הקבוצה עד סיום העונה.
ב-22 ביוני 2012 חתם בנובארה כחלק מעסקת העברתו של טאקאיוקי מורימוטו שעשה את הדרך ההפוכה. לאחר שבעונת 2012/2013 היה שוער שני, בעונת 2013/2014 הצליח לבסס את מעמדו כשוער ראשון לראשונה בקריירה ורשם 40 הופעות בליגה.
ב-2 ביולי 2014 חתם באסטרס טריפולי מליגת העל היוונית.
ב-19 באוגוסט 2017 חתם בהפועל רעננה מליגת העל. ב-14 באוקטובר 2017 רשם את הופעת הבכורה שלו ברעננה בהפסד 3-1 להפועל באר שבע.

קריירה בינלאומית

ב-19 בנובמבר 2013 קושיצקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה בתיקו 0-0 נגד גיברלטר.
ראמה יאד

ראמה יאד (Rama Yade; נולדה כמיים רמאטולאיה יאד; ב-13 בדצמבר 1976, דקר, סנגל) היא פוליטיקאית צרפתית, חברת המפלגה הרדיקלית. כיהנה כמזכירת המדינה לענייני חוץ וזכויות אדם בממשלת צרפת בשנים 2007-2009, וכמזכירת המדינה לענייני ספורט עד שנת 2010.
יאד באה ממשפחה מוסלמית בסנגל. אמה אמינאטא קאנדג'י (Aminata Kandji) הייתה פרופסור ואביה ג'יבריל יאד, פרופסור אף הוא, היה מזכירו האישי של נשיא סנגל. בשנת 1987, בהיותה בת 11, היגרו הוריה לצרפת. יאד התחנכה בבתי ספר קתוליים ולאחר מכן במכון למדע המדינה בפריז, שם היא סיימה בשנת 2000.
עם סיום לימודיה החלה יאד לעבוד בעיריית פריז, ולאחר מכן בפרלמנט הצרפתי. ב-2005 הצטרפה למפלגת השלטון הימנית שמרנית, ה-UMP, והסבירה את החלטתה בכך שהיא מעריצה את הכריזמה של סרקוזי. 
יאד נשואה לג'וזף זימט - בנו של זמר היידיש בן זימט, יועץ פוליטי ופעיל סוציאליסט.
טיפקס

מְחִיקוֹן או טיפקס הוא נוזל מחיקה לבן שמטרתו כיסוי שגיאות שנעשו באמצעי בלתי מחיק על נייר. את הנוזל יש למרוח על הנייר, ובהתייבשו הוא יוצר משטח שעט כדורי יבש או עיפרון יכולים לכתוב עליו. לעט בעל דיו המתייבשת לאט או כלי כתיבה הדורש משטח מחוספס יהיו קשיים בכתיבה על המשטח הנוצר.
השם "טיפקס" (Tipp-Ex) הוא שם רשום של מותג המשווק בישראל החל משנות ה-80. בפי רבים, משמש גם באופן לא רשמי השם טיפקס כשם גנרי לכל נוזלי המחיקה האחרים, מתוצרות שונות, המחקים את טיפקס המקורי. שמה של הלהקה טיפקס נכתב באנגלית Tea Packs, ואינו מאוית בדומה לשם הנוזל, המהווה סימן מסחר, וזאת כדי לעקוף את החוקים הרלוונטיים.

היסטוריה

בשנת 1958 רשמה האמריקאית בטי נסמיט גרהאם פטנט על הנוזל הלבן שהמציאה ב-1951 ופיתחה במשך שנים במטבח ביתה, לו קראה "נייר נוזלי" (Liquid Paper). גרהאם הייתה מזכירה במקצועה, וסברה שחייב להיות פתרון יעיל יותר לשגיאות הקלדה מאשר הקלדה מחדש, ונעים יותר לעין מאשר מעבר מחודש על הטקסט עם קו חוצה. חברת ג'ילט רכשה ממנה את החברה שיסדה לשיווק המוצר בסכום של $47.5 מיליון, בנוסף לתמלוגים במהלך חייה.
בשנת 1959 ייסד אוטו קרלס את חברת טיפקס בפרנקפורט, גרמניה. שמה של החברה מגיע מ-"טיפ" (הקלדה בגרמנית) ו-"אקס" (לשעבר בלטינית). 
בשנת 1997 החברה נרכשה על ידי תאגיד BIC.

נייר תיקון

המוצר הראשון שייצרה החברה היה נייר תיקון למכונות כתיבה. כדי לתקן שגיאת הקלדה באמצעות הנייר, היה צורך להחזיר את המכונה כך שתקליד באותו מקום שוב, למקם את נייר התיקון מעל האות השגוייה, להקליד שנית את האות השגויה כך שנייר התיקון ביצע מחיקה של האות, ואז ניתן להקליד את האות הנכונה.

נוזל תיקון

בשנת 1965 שווק כבר נוזל התיקון. בשיטה זו משווקים צמד בקבוקונים, שבאחד מהם מברשת ומכל נוזל מחיקה, והשני מכיל מדלל לנוזל המחיקה. המדלל אמור להאט ולמנוע את תהליך ההתקרשות של הנוזל, אם נחשף זה לאוויר לזמן ממושך מדי. בפועל, כמו בחומרים רבים שהמדלל שלהם מבוסס טרפנטין או אצטון, ערבוב המדלל בנוזל המחיקה מביא להמסה רגעית ולהתקרשות מואצת של הנוזל לאחר מכן. נוזל המחיקה הוא חומר מסוכן, המהווה סם כאשר הוא נשאף.

סרט תיקון

בשנת 1992 שווק סרט התיקון. חומר המחיקה על הסרט מגורד באמצעות לחץ על מיקום השגיאה. בפועל, ניתן להשתמש בו רק במכונות כתיבה, מכיוון שהשימוש בו מצריך לחץ ודיוק רבים. מכיוון שאינו נוזלי, הוא אינו נוטה להתקרשות ואינו מהווה סם. מנגנון הסרט נוטה להתקע. 
בשנת 1995 שווקה גרסת כיס של סרט התיקון. 
בשנת 1999 שווקה גרסת כיס מוקטנת.

עט תיקון

בשנת 1998 שווק "עט הטיפקס": מכל מוארך שחודו ניתן ללחיצה כלפי פנים. כאשר החוד לחוץ, זורם נוזל סביב החוד. כאשר החוד אינו לחוץ, הוא משמש מכסה. כדי לגרום לנוזל לזרום החוצה יש צורך להפעיל לחץ על גוף המכל, בייחוד כאשר הפיה מתחילה להסתם בשאריות חומר קרוש. הפעלת הלחץ ופריצת המחסום גורמת לכך שכמויות בלתי מבוקרות של נוזל מחיקה זורמות לדף. עם זאת, ניתן בשיטה זו לנצל כמות גדולה יותר מנוזל המחיקה מאשר בשיטת הבקבוקונים.

קצף

בשנת 2000 הוחל בשיווק נוזל מחיקה בצורת קצף.
עדות מוקדמת

עדות מוקדמת היא עדות הנמסרת בפני בית המשפט לפני פתיחת המשפט ואף בטרם הוגש כתב אישום. 
סעיף 117(א) לחוק סדר הדין הפלילי מתיר לקיים עדות מוקדמת כאשר יש יסוד סביר להניח שלא ניתן יהיה לגבות את העדויות במהלך המשפט, למשל כאשר עד מתכוון לעזוב את המדינה ולא בטוח שיהיה מוכן לחזור, או כאשר יש חשש שהעד לא יסכים בעתיד להעיד בגלל פחד או טובת הנאה. דרישה לעדות מוקדמת יכולה לבוא מצד התובע, מצד נאשם או מצד אדם העשוי להיות נאשם. אם במהלך המשפט יש אפשרות להזמין שוב את העד להעיד, הדבר ייעשה אם לנאשם לא הייתה הזדמנות לחקור את העד בחקירתו המוקדמת, לנאשם לא היה הזדמנות סבירה למנות סניגור לקראת העדות המוקדמת או בית המשפט סובר שהדבר נדרש לצורך עשיית צדק. 
גביית עדות מוקדמת אינה חפה מבעיות, שכן לא תמיד הסתיימה החקירה ולעולם אין בידי החשוד חומר הראיות באופן שיאפשר לו לערוך חקירה נגדית באופן מיטבי. לעיתים מתקיימת עדות מוקדמת עוד לפני שאותר חשוד במקרה, ובמקרה זה הסנגוריה הציבורית מייצגת חשוד עתידי אפשרי. החוק מכיר בבעיה זאת וקובע שבית המשפט ישקול במתן פסק הדין את האפשרות של הנאשם לבצע חקירה נגדית ויתייחס לעדות המוקדמת בהתאם. 
מקרה ידוע של גביית עדות מוקדמת היה זימונו של העד משה טלנסקי לעדות מוקדמת בפרשת מעטפות הכסף.
בן אלטון

חיים אישיים

בן אלטון נולד בקטפורד, לונדון, בנם של מורה לאנגלית ולואיס אלטון, פיזיקאי יהודי. הוא אחיינו של ההיסטוריון סר ג. ר. אלטון. אביו ממורשת יהודית גרמנית, ואמו מרקע אנגלי.
אלטון נשוי לסופיה גייר, סקסופוניסטית אוסטרלית ולהם שלושה ילדים (שני בנים ובת). הוא מתגורר בפרימנטל, מערב אוסטרליה ובמזרח ססקס, אנגליה ולו אזרחות בריטית/אוסטרלית מאז 2004.
הוא תומך במפלגת הלייבור בבריטניה, ובשנת 1998, תרם להם כספית.

טלוויזיה

הופעתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה במופע סטנד-אפ בערוץ BBC1, בתוכנית המוזיקה "The Oxford Road Show". עם זאת, הצלחתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בגיל 23, עת השתתף בצוות הכותבים של הסיטקום "הצעירים", אשר בו השתתף מדי פעם.
בשנים 1983/84 כתב והשתתף בתוכנית המערכונים "Alfresco" בערוץ "Granada". בשנת 1985, כתב את הסדרה הקומית-דרמטית "משפחות מאושרות", עבור ה-BBC. זמן קצר לאחר מכן, הוא הפיק את הסיטקום "Filthy Rich and Catflap".
בשנת 1985, התחיל אלטון לכתוב עם ריצ'רד קרטיס, וביחד הם כתבו את העונות השנייה, שלישית ורביעית של הפתן השחור. הסדרה, בכיכובו של רואן אטקינסון, זכתה להצלחה עולמית, ולארבעה פרסי באפט"א ואמי.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
לקס לות'ר

לפני המשבר

כשהופיע לראשונה מעל דפי הקומיקס, ללות'ר הייתה רעמת שער אדמונית ומלאה. בחוברת #41, עקב טעות של אחד המאיירים, לא צוייר שערו והוא נשאר קירח. שוסטר, אחד מיוצרי הדמות, החליט שזה הולם אותו, ומאז הפכה הקרחת לסימן ההיכר של לות'ר. 
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 היה לות'ר אחד מהנבלים שעיטרו את רומני המתח הזולים של אותה תקופה, שבהם תוארו מדענים מטורפים שמנסים להשתלט על העולם או להרוס אותו, בעזרת מגוון של מזימות זדוניות. לות'ר ניסה פעמים רבות, אך כל נסיונותיו סוכלו על ידי סופרמן, דבר שהפך את סופרמן ולות'ר לאויבים מושבעים. על אף שמזימותיו סוכלו, תמיד היה לות'ר חומק ללא עונש או לחלופין בורח מהכלא.
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 נחשף סיפור המקור של לות'ר יחד עם שמו הפרטי, "לקס". על פי סיפור זה, עברה משפחתו של לות'ר לסמולוויל, העיר שבה גר סופרמן בילדותו, כשהיה נער מתבגר. לות'ר הפך למעריץ של סופרמן, שבאותה עת נקרא סופרבוי, ואף עזר לו. כאות תודה, עזר סופרבוי ללות'ר לבנות מעבדה שבה לות'ר החל לנסות לפתח צורות חיים חדשות, ואף ניסה לפתח נוגדן להשפעת הקריפטונייט על סופרבוי. בערב גורלי אחד, אחד החומרים במעבדה התלקח וסופרבוי, שעוד לא למד לשלוט באופן מלא על כוחותיו, נשף על האש כדי לכבותה, אך עשה זאת בעוצמה רבה מדי. הנשיפה אכן כיבתה את האש, אך גם גרמה לכימיקלים שהיו במעבדה להישפך על ראשו של לות'ר ולעשותו קירח עד סוף ימיו. לות'ר האשים את סופרבוי בחבלה מכוונת עקב קינאה, ונשבע לנקום. 
למרות היותו רשע ותאב-כוח, לות'ר היה איש של כבוד. לא פעם סופרמן ולות'ר שיתפו פעולה בלית-ברירה כנגד אויב זה או אחר.

לאחר המשבר

לות'ר החדש עבר שינוי רציני בהמשכיות שלאחר המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1985. בשלב זה הוא לא היה מדען מטורף שעובד בצללים, אלא איש עסקים משגשג וידוע - פושע צווארון לבן.
לות'ר גדל באחת השכונות הגרועות ביותר של מטרופוליס. הוא גדל לאב מתעלל שלא חשש להראות לו את נחת זרועו. לות'ר היה ילד בודד, היה לו רק חבר אחד - פרי וייט, לימים עורך מערכת העיתון "הדיילי פלאנט". וייט עודד את חברו להגשים את חלומו ולעזוב את השכונה.
ההזדמנות שלו לא איחרה להגיע. לקס פתח פוליסת ביטוח להוריו ללא ידיעתם, וחיבל במכוניתם. הוריו נהרגו בתאונת דרכים, ולקס, לאחר שעבר למשפחה אומנת, קיבל את כספי ביטוח החיים שלהם והפך לאיש עשיר. 
גם במשפחתו החדשה לקס היה קורבן להתעללות. משפחתו האומנת חשקה בכספו של לות'ר, אך גילתה שלות'ר הסתיר אותו. בניסיון לשים יד על כספו, ניסה אביו המאמץ לשכנע את בתו לנה לפתות את לקס. לנה סירבה, והאב הזועם הכה אותה למוות. באותו יום נשבע לקס שהוא יצבור כל כוח אפשרי כדי שאיש לא יוכל לפגוע בו שוב.
לקס השתמש בכספו ובכשרונו על מנת להקים חברה בשם "לקסקורפ", שהפכה לחברה רבת השפעה ובעלת קשרים מסועפים במטרופוליס. בשלב מסוים נבחר לות'ר למשרת נשיא ארצות הברית, אך לא הפסיק בנסיונותיו להשמיד את סופרמן. בסופו של דבר, נכשלו כל נסיונותיו, והוא חזר להסתתר.
על פי גרסה זו צמחה היריבות בין לות'ר לסופרמן לאחר שלות'ר ניסה לגייס את סופרמן לשירותו וזה סירב ואף הסגיר אותו לרשויות.
אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין

ביוגרפיה

אלויס נולד ב-26 במאי 1796 בווינה, ליוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין וליוזפה, רוזנת פירסטנברג-וייטרה, בתם של יואכים אגון, רוזן פירסטנברג-וייטרה וסופיה מריה, רוזנת אטינגן-ואלרשטיין. אלויס קיבל חינוך מעולה, ולאחר מכן ערך את הטיול הגדול באיטליה, שווייץ, אנגליה וסקוטלנד.
בשנת 1836 מת אביו יוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין, ואלויס עלה לשלטון במקומו. בשנת 1842 ביקר אלויס בנסיכות ליכטנשטיין, והיה הנסיך הראשון שעשה זאת. בשנת 1847 שיפץ אלויס את טירת ואדוץ, ובאותה שנה עדכן את איחוד המכס עם אוסטריה.
ב-12 בנובמבר 1858 מת אלויס, ובנו יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין עלה לשלטון במקומו.
ג'יי גריפית'ס

ביוגרפיה

גריפית'ס למדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה והופיעה בדרמות טלוויזיוניות רבות בהן בתפקיד רוז הנדרסון בסדרה של ה-BBC "באגס" במשך ארבע עונות. היא מרבה להופיע בסדרות דרמה משטרתיות או רפואיות, בהן "The Bill", "רופאים", "Always and Everyone", עדות אילמת" ו-"Instinct". עוד השתתפה בסדרות "חדר מיון", בין השורות", "Drop the Dead Donkey", "קינגדום" ו"סקינס". גריפית'ס הנחתה את התוכניות לבתי הספר של ה-BBC בשם "Watch" ו-"Storytime".
ב-2015 כיכבה גריפית'ס בתפקיד אורח בפרק בסדרה הרפואית "הולבי סיטי", ובתפקיד חברה ב-UNIT בעונה התשיעית של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ב-24 בפברואר 2016 פורסם שגריפית'ס תגלם את אלי גרדנר, רופאה בכירה בסדרת הדרמה "חדר מיון". הופעת הבכורה שלה בסדרה הייתה ב-7 במאי 2016.
בסיס חיל האוויר אינג'ירליק

היסטוריה

ב-1951 החל חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית בהקמת הבסיס שנועד במקור לשמש לצורכי אימונים וכבסיס להתערבות מהירה בשעת חירום. ב-6 בדצמבר 1954 נחתם הסכם בין צבא טורקיה לבין חיל האוויר האמריקני להפעלתו המשותפת, וב-21 בפברואר 1955 נחנך הבסיס ונקרא בסיס חיל האוויר באדנה. יעודו של המתקן שונה לבסיס למפציצים ארוכי טווח המסוגל לתמוך בכל פעילות אווירית צבאית. באוקטובר 1955 חובר הבסיס לצינור דלק המגיע מיומרטלק (Yumurtalık) שלחוף הים התיכון, וב-28 בפברואר 1958 שונה שמו לבסיס חיל האוויר אינג'ירליק.
הבסיס שימש במחצית השנייה של שנות החמישים כמוקד הניסויים בבלון לחיזוי מטאורולוגי שנערכו על ידי חיל האוויר האמריקאי (פרויקט L119) וכבסיס העיקרי לטיסות הסיור של מטוס הריגול לוקהיד U-2 שפעלו מאפגניסטן במזרח ועד למרחב האווירי שמעל לים השחור במערב. ב-1 במאי 1960 הופסקה הפעלת הטיסות לאחר משבר מטוס הריגול U-2. בעקבות מלחמת האזרחים הראשונה בלבנון ב-1958, הופעלו מהבסיס טיסות סיור והפגנת נוכחות של חיל האוויר האמריקני גם בשמי לבנון. כתוצאה מכך הבסיס גדל באופן משמעותי וקלט גם מטוסי קרב ויחידות תומכות.
בשנות השבעים הסכים חיל האוויר הטורקי לאפשר לאמריקאים לעשות שימוש במטווח טילי אוויר-קרקע הנמצא במערב אנטוליה כמו גם מעל הים, ופעילות האימונים האווירית בבסיס התרחבה. ב-1975 ולאחר האמברגו שהטילה ארצות הברית על טורקיה בעקבות פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974, הכריזה ממשלת טורקיה כי כל הבסיסים האמריקנים ברחבי המדינה ייסגרו ויועברו לידי צבא טורקיה. רק בסיס אינג'ירליק ובסיס חיל האוויר באיזמיר נותרו פעילים בשל כך שבוצעו בהם גם משימות של נאט"ו. בספטמבר 1978 הוסר האמברגו ופעילות חיל האוויר האמריקני הושבה לאחר חתימת הסכם לשיתוף פעולה צבאי וכלכלי בין ארצות הברית וטורקיה ב-29 במרץ 1980.
במלחמת המפרץ ב-1990 נוהלה המערכה האווירית בצפון עיראק מבסיס אינג'ירליק באמצעות 140 מטוסים, ולאחריה ועד 1996 נערכו ממנו פעולות פינוי וסיוע לאוכלוסייה הכורדית בצפון עיראק. מ-1997 ועד 2003 עסקו מטוסי חיל האוויר האמריקני בבסיס באכיפת החלטת האומות המאוחדות בדבר איסור טיסה בצפונה של עיראק (Operation Northern Watch).
התנועה האווירית בבסיס גדלה פי שישה לאחר פיגועי 11 בספטמבר והבסיס שימש כמוקד העיקרי לפעילות האווירית האמריקאית במלחמת אפגניסטן. פעילות זו קטנה לאחר הקמת בסיסים קרובים יותר באפגניסטן ובאוזבקיסטן.