ונדי קרלוס

ראשית חייה

קרלוס נולדה (בשם "וולטר קרלוס") בפוטאקט, רוד איילנד, הראשונה מבין שני ילדים. היא החלה שיעורי פסנתר בגיל שש, וכתבה את היצירה הראשונה שלה, "טריו לקלרינט, לאקורדיון ולפסנתר", בגיל עשר. למדה באקדמיה של סנט רפאל, בית ספר תיכון קתולי בפוטאקט. בין השנים 1958 ל-1962 למדה באוניברסיטת בראון וסיימה תואר ראשון במוזיקה ובפיזיקה, שבמהלכם לימדה שיעורים במוזיקה אלקטרונית בהדרכות בלתי פורמליות.
בשנת 1965 סיימה את אוניברסיטת קולומביה עם תואר שני בהלחנה, שבמהלכו כתבה פסקול למספר סרטים, וסייעה לליאונרד ברנשטיין להציג ערב של מוזיקה אלקטרונית באולם דוד גפן. למדה אצל ולדימיר אוסצ'בסקי ואוטו לואנינג, שני חלוצי מוזיקה אלקטרונית בשנות ה-60. הם התבססו במרכז קולומביה-פרינסטון למוזיקה אלקטרונית בניו יורק, הראשון מסוגו בארצות הברית. לאחר שאוסצ'בסקי הציע לה לעבוד באולפן הקלטות כדי לפרנס את עצמה, קרלוס החלה לעבוד כמהנדסת הקלטה ומאסטרינג באולפני ההקלטה גות'אם בניו יורק, שם עבדה עד 1968.
במהלך זמנה בקולומביה, פגשה את רוברט מוג בהופעה שנתית של אגודת הנדסת האודיו, והם החלו בשותפות. קרלוס נתנה עצות וסיוע טכני בפיתוח הסינתיסייזר של מוג ושכנעה אותו להוסיף התקן רגיש למגע עבור דינמיקה מוזיקלית גדולה יותר, יחד עם שיפורים נוספים. בשנת 1966 קרלוס הייתה הבעלים של סינתיסייזר מוג קטן, בו נהגה להקליט אפקטים קוליים וג'ינגלים לפרסומות טלוויזיה. בשנת 1967, קרלוס התיידדה עם רייצ'ל אלקינד, זמרת לשעבר שהייתה בעלת רקע בתיאטרון מוזיקלי ועבדה כמזכירה של נשיא קולומביה רקורדס.
קרלוס כתבה כמה יצירות כסטודנטית. שתיים מהן פורסמו באלבום By Request ("לפי בקשה") (1975), תחת הכותרת "דיאלוגים לפסנתר ושני רמקולים" (1963) ו"פרקים לפסנתר ולסאונד אלקטרוני "(1964). הפרסום המסחרי הראשון שלה היה "Moog 900 Series - מערכות מוזיקה אלקטרונית", מבוא להיבטים הטכניים של סינתיסייזר מוג, שפורסם בשנת 1967.

שנות ה-60

קרלוס החלה את הקריירה המוזיקלית שלה עם Switched-On Bach, אלבום שנוצר מכמה יצירות של יוהאן סבסטיאן באך מבוצעות על סינתיסייזר מודולרי. הרעיון עלה בסביבות שנת 1967, כאשר קרלוס ביקשה מאלקינד להקשיב ליצירות שכתבה יחד עם המוזיקולוג בנג'מין פולקמן עשר שנים קודם לכן, שאחת מהן היא האינוונציה בפה מז'ור של באך, אותה אלקינד חיבבה. התוכניות לאלבום של כמה יצירות באך התפתח משם, מה שהוביל לחוזה הקלטות עם קולומביה מאסטוורקס. קרלוס ביצעה את היצירות עם אלקינד כמפיקה. ההקלטה ארכה זמן רב כיוון שהכלי היה יכול לנגן רק תו אחד בכל פעם.
כשפורסם באוקטובר 1968, הפך Switched-On Bach להצלחה מסחרית בלתי צפויה, ועזר למשוך תשומת לב לסינתיסייזר ככלי נגינה אמיתי, ולא כגימיק. ניוזוויק הקדיש דף שלם לקרלוס עם הכיתוב "Plugging into the Steinway of the future". האלבום הגיע בשיאו למקום העשירי בטבלה של בילבורד 200 והיה במקום הראשון בטבלת האלבומים הקלאסיים מינואר 1969 עד ינואר 1972. זהו האלבום הקלאסי השני בהסיטוריה שנמכר במעל מיליון עותקים וקיבל פרס זהב בשנת 1969 ופלטינה בשנת 1986 על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. ב-1970 זכה האלבום בפרס גראמי לאלבום הקלאסי הטוב ביותר, לביצוע הקלאסי הטוב ביותר - סולן אינסטרומנטלי או סולנים (עם או בלי התזמורת), ולהקלטה הקלאסית המהונדסת הטובה ביותר. קרלוס פרסמה אלבום המשך בשם The Well-Tempered Synthesizer (בעברית, "הסינתיסייזר המשווה", משחק מילים על "הפסנתר המושווה" של באך), עם יצירות מסונתזות ממספר מלחינים מתקופת באך. לאחר שיצא בשנת 1969, האלבום הגיע למספר 199 בטבלה של בילבורד 200 וקיבל שתי מועמדויות גראמי. בעקבות ההצלחה של שני האלבומים עברה קרלוס לניו יורק בשנת 1971.

שנות ה-70

אחרי Switched-On Bach, הוזמנה קרלוס לחבר פסקול לשני סרטי מדע בדיוני, Marooned‏ (1969) בבימויו של ג'ון סטורג'ס (John Sturges), ו"תפוז מכני" (1971) מאת סטנלי קובריק. לאחר שהבמאים של Marooned שינו את דעתם בנוגע לפסקול, בחרה קרלוס לעבוד עם קובריק. קטעים מהפסקול, המכיל מוזיקה מסונתזת וקלאסית של פרסל, בטהובן ורוסיני עם שימוש מוקדם של vocoder, פורסמו בשנת 1972. מאוחר יותר באותה שנה, קרלוס הוציאה אלבום של מוזיקה שלא נכללה בפסקול הסופי בשם "התפוז המכני של וולטר קרלוס".
קרלוס התנסתה עם מוזיקת אמביינט באלבום השלישי שלה, Sonic Seasonings. הוא שילב הקלטות שטח של בעלי חיים וטבע עם צלילים מסונתזים ומעט מנגינות על מנת ליצור "נוף מוזיקלי". האלבום הגיע למקום 168 ב"בילבורד 200" והשפיע על אמנים רבים בתחום של מוזיקת אמביינט והעידן החדש.
עד 1973 קיבלה קולומביה רקורדס מספר רב של בקשות עבור קרלוס לייצר עוד אלבום של מוזיקה קלאסית מסונתזת. היא הסכימה לבקשה, והתוצאה, Switched-On Bach II, פורסמה ב-1973 ונמכרה במעל ל-70,000 עותקים בארצות הברית במהלך חמשת השבועות הראשונים לפרסומה. אחריו, בשנת 1975, הוציאו קרלוס ואלקינד את האלבום By Request ("לפי בקשה"), בו נכללות יצירות של ריכרד וגנר, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי ועוד מלחינים, וביצועים אלקטרוניים לשיר "אלינור ריגבי" של הביטלס ו"What's New Pussycat?" מאת טום ג'ונס.
בשנת 1979 פרסמה קרלוס את האלבום Switched-On Brandenburgs ("ברנדנבורגים מודלקים"), ובו כל ששת הקונצ'רטי הברנדנבורגיים מבוצעים על סינתיסייזר.

שנות ה-80

קרלוס שבה לעבוד עם קובריק עבור סרט האימה הפסיכולוגי שלו, "הניצוץ" (1980). הפסקול לסרט פורסם בשנת 1980 על ידי האחים וורנר, ובו שני קטעים של קרלוס ואלקינד: הנושא הראשי לסרט ו"הרי הרוקי", פרשנות מחדש של "Dies Irae" מתוך של "הסימפוניה הפנטסטית" של הקטור ברליוז.
כשהעבודה על "הניצוץ" הסתיימה, אלקינד סיימה את שיתוף הפעולה שלה עם קרלוס ועברה לצרפת עם בעלה בשנת 1980, וקרלוס החלה לעבוד עם שותפתה החדשה אנמארי פרנקלין. הפרויקט הראשון שלה עם פרנקלין החל בשנת 1980, כשחברת וולט דיסני ביקשה ממנה להקליט את הפסקול לסרט המדע הבדיוני "טרון" (1982). הפסקול מכיל הקלטות של סינתיסייזרים אנלוגיים ודיגיטליים, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, מקהלת אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ושל העוגב הגדול של "אלברט הול".
שלושה אלבומי אולפן של קרלוס פורסמו בשנות ה-80. הראשון היה Digital Moonscapes ("נופי-ירח דיגיטליים") בשנת 1984, האלבום הראשון של קרלוס שהכיל רק סינתיסייזרים דיגיטליים. לדבריה, האלבום נכתב ל"תזמורת או העתק של תזמורת" בהשראת נושאים אסטרונומיים שונים. ב-1986 פרסמה את Beauty in the Beast ("יופי בחיה"), שבו נראתה קרלוס מתנסה עם שיטות כיוון לא סטנדרטיות, סולמות באליים, וארבעה סולמות חדשים שהמציאה בעצמה. קרלוס רואה את האלבום כחשוב ביותר בקריירה שלה]. אלבומה הבא, Secrets of Synthesis ("סודות היצירה"), פורסם ב-1987.
בשנת 1988 ביקשו קולומביה רקורדס מקרלוס לשתף פעולה עם מוזיקאי קומי וירד אל ינקוביק עבור פרודיה על "פטר והזאב" מאת סרגיי פרוקופייב. ינקוביק עיבד את הסיפור והקריא אותו, בעוד קרלוס עיבדה את המוזיקה עם "תזמורת MIDI", המיזם הראשון שלה עם הממשק הדיגיטלי. הצד השני של האלבום מכיל עיבוד הומוריסטי ל"קרנבל החיות" של קאמי סן-סנס שכותרתו "קרנבל החיות - חלק ב'". לאחר שפורסם באוקטובר 1988, האלבום היה מועמד לפרס גראמי עבור האלבום הטוב ביותר לילדים בשנת 1989.

שנות ה-90 עד ההווה

כדי לציין את יום השנה ה-25 של Switched-On Bach, החליטה קארלוס להקליט מחדש את האלבום עם סט חדש של כלים דיגיטליים וטכניקות הקלטה. את התוצאה, Switched-On Bach 2000, פרסמה בשנת 1992. סינתיסייזר מוג משמש רק פעם אחת באלבום; השאר מבוצע על 13 סינתיסייזרים מודרניים.
ב-1998 פרסמה קרלוס את אלבום האולפן האחרון שלה עד כה, Tales From Heaven and Hell ("סיפורים מגן עדן וגיהנום"), אותו השוותה ל"לילה על הר קירח" של מוזורגסקי ו"מפיסטו ואלס" של ליסט, בהיותם "דוגמאות בודדות למוזיקה מפחידה".
החל בשנת 1998, קרלוס הפיקה מחדש דיגיטלית את אלבומי האולפן שלה, פעולה שהגיעה לשיאה ב-Switched-On Box Set שפורסמו בשנת 1999 וכוללים את ארבעת האלבומים הקלאסיים מסונתז.
בשנת 2005 פרסמה אלבום בשני חלקים בשם Rediscovering Lost Scores ("גילוי מחדש של פסקולים אבודים"), שמציג שלל חומרים שלא פורסמו, כולל מוזיקה שהוקלטה עבור "תפוז מכני", "הניצוץ" ו"טרון" אך לא נכללה בסרטים.

מעבר מגדרי

קרלוס מספרת כי חשה דיספוריה מגדרית כבר בגיל צעיר: "הייתי בת חמש או שש... אני זוכרת שהייתי משוכנעת שהייתי ילדה קטנה, ובהחלט העדפתי שיער ארוך ובגדים לנערות, בלי לדעת למה ההורים שלי לא ראו את זה בבירור". בתחילת 1968 החלה קרלוס טיפול הורמונלי. ההצלחה המסחרית של Switched-On Bach אפשרה לקארלוס לעבור ניתוח להתאמה מגדרית במאי 1972, אבל היא המשיכה לפרסם אלבומים בשם "וולטר קרלוס" במהלך שנות השבעים.
קרלוס חשפה את זהותה הטרנסית בסדרת ראיונות עם העיתונאי ארתור בל שהתקיימו בין דצמבר 1978 לינואר 1979, ופורסמה בגיליון מאי 1979 של מגזין "פלייבוי". בשנת 1985 אמרה קרלוס על התגובה ליציאתה מהארון כי "הציבור התגלה כסובלני להפליא, או אם אתה רוצה, אדיש... מעולם לא היה צורך בהצגה זו. זה הוכיח את עצמו כבזבוז מפלצתי של שנות חיי."
קרלוס היא גם צלמת ליקויי חמה. עבודתה פורסמה באינטרנט על ידי נאס"א והופיעה על עטיפת המגזין Sky & Telescope.
בשנת 1998 היא תבעה את הזמר מומוס ב-22 מיליון $ על כך שנושא הניתוח הוזכר בשירו. בסופו של דבר מומוס הוריד את השיר מאלבומו.