google/wiki40b huggingface dataset:
סוכרייה

סֻכָּרִיָּה היא ממתק עשוי סוכר.

היסטוריה

לפני שהסוכר היה נגיש וזמין, נהגו להכין סוכריות מדבש. הסינים, אנשי המזרח התיכון, המצרים, היוונים והרומאים השתמשו בדבש, פירות ופרחים על מנת לייצר מיני ממתקים. גם היום עדיין מגישים פירות ודבש כקינוח.
הסוכרייה כפי שמכירים אותה כיום החלה כסוג של תרופה, ששימשה להרגיע את מערכת העיכול או לקרר כאב גרון. בימי הביניים רק העשירים ביותר יכלו להרשות לעצמם לאכול סוכריות. באותה תקופה הסוכרייה הייתה שילוב של תבלינים וסוכר ושימשה להקל על מערכת העיכול. בעיות העיכול היו נפוצות מאוד בשל צריכה קבועה של מזון לא טרי ולא מאוזן. המארחים נהגו להגיש סוכריות לצד הארוחה. אחת הסוכריות האלה המכונה 'chamber spice', הוכנה מציפורן, ג'נג'ר, אניס גרגירי ערער, שקדים, או צנוברים הטבולים בסוכר נמס.

תהליך הייצור

סוכריות מיוצרות על ידי המסת סוכר במים או בחלב עד הפיכתם לסירופ. הסירופ מורתח עד שמגיע למצב המבוקש או עד שנוצר קרמל. התוצר נקרא סוכרייה, טופי וכדומה, על פי מסיסותו והתוספים השונים שמוסיפים לממתק.
סופיה שרלוטה מהנובר

ביוגרפיה

סופיה שרלוטה נולדה ב-30 באוקטובר 1668 באיבורג, לארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולסופיה, נסיכת פפאלץ, בתם של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד. בעת לידתה היה אביה הנסיך-בישוף של בישופות אוסנבריק, ובשנת 1672 עברו בני המשפחה לאוסנבריק. בשנת 1679 ירש אביה מאחיו יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג את נסיכות קאלנברג, ובני המשפחה עברו להנובר.
בתקופת ילדותה ביקרה סופיה שרלוטה עם אמה בממלכת צרפת, במטרה להשיאה ללואי, הדופן הגדול, אולם הלה התחתן לבסוף עם מריה אנה ויקטוריה, דוכסית בוואריה. לבסוף התחתנה סופיה שרלוטה ב-8 באוקטובר 1684 עם פרידריך, נסיך הכתר של ברנדנבורג, בנו של פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1688 מת חמיה פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בתחילה התערבה סופיה שרלוטה בניהול הנסיכות ובפוליטיקה, ואף הביאה להדחתו של אברהרד פון דאנקלמן מתפקיד הקנצלר בשנת 1697.
בשנת 1695 עברה סופיה שרלוטה להתגורר בארמון ליצנבורג, שתוכנן בסגנון אדריכלות בארוק על ידי האדריכל ארנולד נרינג. בשנת 1700 קיבל בעלה פרידריך היתר מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להחזיק בתואר "מלך", והוכתר יחד עם סופיה שרלוטה למלך פרוסיה. לאחר הכתרתם של הזוג כמלכי פרוסיה, הורחב הארמון שיועד במקורו להיות "ארמון קיץ" (Sommerhaus) על ידי האדריכל אאוזנדר פון גתה.
סופיה שרלוטה התכתבה הרבה עם גוטפריד וילהלם לייבניץ, וטרחה ללמוד צרפתית, אנגלית ואיטלקית, מלבד לגרמנית שהייתה שפת האם שלה. סופיה שרלוטה הקיפה את עצמה בפילוסופים ותאולוגים כאיסק דה בוסובר, דניאל ארנסט יבלונסקי וג'ון טולנד, ובכך נתנה השראה לייסוד האקדמיה הפרוסית למדעים. בנוסף אהבה סופיה שרלוטה מוזיקה, ואף ניגנה בצ'מבלו.
ב-1 בפברואר 1705 מתה סופיה שרלוטה בהנובר, בעת ביקור אצל אמה, כתוצאה מדלקת ריאות. לאחר מותה קרא פרידריך את ארמון ליצנבורג, את גניו ואת כל האזור שבו הוא שוכן, לזכרה, על שמה - ארמון שרלוטנבורג.
טופאש שאהין

טופאש שאהין

דגם ה-"טופאש שאהין" יוצר בטורקיה על ידי יצרן הרכב הטורקי "TOFAŞ Türk Otomobil Fabrikası A.Ş", ברישיון קונצרן הרכב האיטלקי פיאט.
דגם ה-"טופאש שאהין" התבסס על דגם "פיאט 131".
בטורקיה יוצר הדגם, בנוסף לגרסת הסדאן, בגרסת סטיישן "Tofas Kartal".
Heartbreaker (שיר של מריה קארי)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קארי עצמה וג'יי זי והופק על ידי קארי עצמה ודי ג'יי קלו. השיר מסמפל את השיר "Attack of the Name Game" של הזמרת סטייסי לטיסאו ובכך גם הכותבים של השיר הזה קיבלו קרדיט בכתיבת השיר.
בדומה לשירים מהאלבום הקודם שלה גם בשיר הזה מריה ממשיכה בקו ההיפ-הופ וה-R&B בו השתמשה גם בשירים באלבומה הקודם. בשל כך מריה החלה לשלב ראפרים בשירים שלה לדוגמת השיר הזה. מבחינה לירית השיר מדבר על בחורה שחוזרת כל פעם מחדש לבן זוגה אף על פי שהוא ממשיך לשבור לה את הלב.

ביקורת והצלחה

השיר זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה שטענו כי השיר אינו מקורי או חדשני ואינו מסמל צעד יצירתי קדימה והרבה טענו כי הוא נשמע דומה למדי לשירה "Fantasy" בשל המספולים מתוכו. השיר זכה להצלחה מסחרית רבה, בארצות הברית הוא הגיע למקום ה-1 ובכך הפך לשיר ה-14 שלה לעשות זאת.
בקנדה השיר גם זכה להצלחה רבה וגם הגיע למקום ה-1 במדינה וכנ"ל בניו זילנד. בנוסף השיר נכנס לחמישייה הפותחת במדינות רבות ביניהם בצרפת ובריטניה. במצעד האירופאי הכללי הוא נכנס למקום ה-4 ובאוסטרליה גם זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-10.

וידאו קליפ וקידום

על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בתוכניות טלוויזיה ובסיבובי הופעות שלה. הקליפ לשיר בבימויו של ברט רטנר נחשב לאחד מהקליפים היקרים ביותר אי פעם כאשר עלותו הגיע ל-2.5 מיליון דולר. בקליפ נראית קארי הולכת לקולנוע עם חברותיה שם היא רואה את בן זוגה (אותו מגלם ג'רי אוקונל) עם אישה אחרת (אותה מגלמת קארי עצמה גם על ידי דמות האלטר אגו שלה ביאנקה).
לאחר מכן השתיים מתעמתות אחת עם השנייה פיזית. בשל התחייבויות קודמות ג'יי זי לא יכל להופיע בסרטון ובמקום זאת הופיעה קריקטורה שלו. הקליפ היה בהשראת מספר סרטים ביניהם "גריז" ו-"הדרקון".
התרנגול ותפילת בני אדם

התרנגול ותפילת בני אדם הוא סיפור קצר מאת ש"י עגנון, שנכלל באוסף תכריך של סיפורים, שיצא לאור לאחר פטירתו של עגנון, בשנת 1985. את השם נתנה לסיפור בתו של עגנון, אמונה ירון, שהביאה את הסיפור לדפוס.

העלילה

הסיפור מגולל את מעשהו של תרנגול, הנמכר ליהודי. אצל היהודי התרנגול מקבל את כל צרכו וחי חיים מלאים. בערב יום הכיפורים מתואר התרנגול כמבולבל מכל המעשים המשונים שעושה בו בעליו, עד שהלה לוקח אותו אצל השוחט, שם הוא נשחט. הסיפור נחתם במשפט "אך ידיעה שלאחר מעשה, מה מועילה?". כלומר רק לאחר שהוא נשחט, הוא מבין את שנעשה לו. חוקרים שונים רואים את המשפט הזה (והסיפור בכלל) כאלגוריה לדברים שונים, החל במצבו הקיומי של האדם, וכלה בשואת היהודים.

מוטיב התרנגול

מוטיב התרנגול הוא מוטיב חשוב בסיפרות עגנון, ניתן לראות אותו בין השאר בסיפור פשוט. למעשה התרנגול הוא כנראה בעל החיים עליו כתב עגנון הכי הרבה, דוגמה נוספת היא הנגר והתרנגול. בסיפור זה הוא מופיע בצורה די ברורה, התרנגול הוא הדמות הראשית. נהוג לקשר את התרנגול של עגנון לגבר (המילה גבר משמשת גם כשם לתרנגול). זהו פתח לאלגוריות שונות ורבות שפותחו על ידי חוקרים שונים. אפשר לראות את התרנגול כמטפורה לדברים נוספים, למשל ניתן לראות אותו כסמל לביטחון עצמי מושלה. בסיפור זה התרנגול מוצג כראוותן, אך אין לו דבר לעשות כנגד סופו הקבוע מראש.

מבע משולב

המבע המשולב הוא אחד מהכלים המרכזיים בהם משתמש עגנון. בסיפור זה ישנו מבע משולב בין המספר ותרנגול, בידי כך בונה עגנון את דמותו של התרנגול. כמו כן עגנון מרחיק לכת ומתאר את הפסיכולוגיה של תרנגול ברגעיו האחרונים. מבחינה טכנית ניתן לראות בסיפור זה עילוי ברמת המבע המשולב.
אייר אסיה אינדונזיה

תולדות החברה

החברה הוקמה בתחילה בשנת 1999 תחת השם Awair ‏(Air Wagon International), על ידי נשיא אינדונזיה לשעבר עבד א-רחמן וחיד. בידי וחיד היו 40% ממניות החברה, אותם מכר עם בחירתו לנשיא באוקטובר 1999. החברה החלה להפעיל טיסות ב-22 ביוני 2000, באמצעות מטוסי איירבוס A300 ו-A310, ובמרץ 2002 השעתה החברה את פעילותה. Awair שבה לפעול בדצמבר 2004, כשותפה של אייר אסיה.
ב-1 בדצמבר 2005, שינתה Awair שינה את שמה לאייר אסיה אינדונזיה, והחלה להשתלב בפעילות הקבוצה. כיום מחזיקה אייר אסיה ב-49% בלבד ממניות החברה, כיוון שחוקי המדינה אוסרים על חברות זרות לשלוט בחברות תעופה מקומיות. 51% הנותרים מוחזקים בידי קבוצת ההשקעות האינדונזית Fersindo Nusaperkasa.
ב-28 בדצמבר 2014 התרסקה טיסה 8501 של החברה בדרום מצר קארימאטה. בעת האסון, שהו על סיפון המטוס 155 נוסעים ושבעה אנשי צוות.
ארגוס (מיתולוגיה)

ארגוס, או ארגוס פנופטס (ביוונית: Ἄργος Πανόπτης), הוא ענק מהמיתולוגיה היוונית. ארגוס ידוע במאה עיניו (לעיתים אלף) שישנות לסירוגין, כך חלק מעיניו תמיד נותרות פקוחות. כפועל יוצא מכך הוצמד לו הכינוי פנופטס, שמשמעותו "רואה-כול".
ארגוס מצוין כבנו של ארסטור ועל כן, ככל הנראה, גם של אשתו מיקנה.

מיתוס איו והרמס

המיתוס המוכר ביותר על ארגוס הוא שמירתו על איו מפני זאוס, שחיזר אחריה. הרה ירדה לארץ כדי למצוא את בעלה ומתוך חשש מהאלה הקנאית הפך זאוס את איו לעגלה לבנה. הרה ידעה שמדובר בנימפה, אך היא היתממה, ומכיוון שהחיה המקודשת לה היא פרה ביקשה שבעלה יעניק לה את העגלה במתנה. הרה לקחה את איו בדמות העגלה ומינתה את הענק ארגוס לשמור עליה, ציוותה עליו לקשור את העגלה לעץ זית. 
בכדי לשחרר את איו, זאוס שלח את הרמס, שליח האלים. הרמס התחפש לרועה צאן שפגש בארגוס במקרה בדרכו. הרמס הרדים את כל עיניו של ארגוס, קיימות גרסאות רבות לאופן בו עשה זאת: על ידי סיפור סיפורים, נגינה בחליל או בעזרת המטה שלו. לאחר שנרדם ארגוס הרמס הרג אותו והציל כך את איו משומרה.
בעקבות מיתוס זה זכה הרמס לכינוי "ארגיפונטס" שפירושו 'קוטלו של ארגוס'.

מקורותיו של המיתוס

האזכור הראשון למיתוס על ארגוס מופיע בפרגמנט שמיוחס להסיודוס. ארגוס מתואר בעדות זו כבעל ארבע עיניים הצופות לארבעה כיוונים שונים. בנוסף, נאמר שהרה היא זו שהביאה לו את כוחו המאפשר לו לא להירדם לעולם.
תיאורים של ארגוס במאה החמישית לפני הספירה הפכו את ערנותו המוחלטת למילולית על ידי כך שתיארו אותו כבעל מאה עיניים (לעיתים אלף). אז החל גם המיתוס שמתאר את ערנותו כך שכאשר חלק מעיניו ישנות ונחות יתר העיניים ממשיכות לצפות כל הזמן על המתרחש סביבו.
המיתוס מופיע בהרחבה ביצירה מטמורפוזות מהמאה הראשונה לספירה, בגרסתו הרומית. ביצירה זו נאמר שלאחר קטילתו של ארגוס, יונו (מקבילתה הרומית של הרה) הנציחה את זכרו של משרתה הנאמן בכך שאספה את עיניו וקישטה בהן את זנב הציפור המקודשת לה – הטווס.

מיתוס מותה של אכידנה

במקורות מאוחרים, למשל אצל פסאודו-אפולודורוס, מסופר כי המפלצת אכידנה הייתה חוטפת למאורתה עוברי אורח ועל כן ארגוס הגיע למאורתה והרג אותה בשנתה.
לפי טימותי גנץ, חוקר מיתולוגיה יוונית, אין זכר למיתוס הזה בספרות המיתית הקדומה.
לאקונה

במשפטים, לאקונה היא חסר בדין, העדרה של הוראה בחקיקה או בתקדים המתייחסת למקרה.

בישראל

בחוק יסודות המשפט, תש"ם-1980 נקבעה הוראה המורה לבית המשפט מה ייעשה בעת מציאת לאקונה, לפיה: ראה בית המשפט שאלה משפטית הטעונה הכרעה, ולא מצא לה תשובה בדבר חקיקה, בהלכה פסוקה או בדרך של היקש אנלוגיה, יכריע בה לאור עקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל.
במקום שמתגלה "לאקונה" בחוזה, רשאי בית המשפט להשלים את החסר, ובלבד שהוא יוכל לסמוך עצמו על הוראת דין (חקוקה או הלכתית), שמכוחה ניתן לבצע השלמה זו. הוראת דין כללית שכזו מצויה, למשל, בסעיף 26 לחוק החוזים (חלק כללי), התשל"ג-1973, שעניינה הנוהג שבין הצדדים או הנוהג המקובל בחוזים מאותו סוג.
יש להבדיל בין לאקונה לבין הסדר שלילי - אף על פי שבשני המקרים המצב הבסיסי הוא שתיקת הדין בסוגיה, לאקונה הוא מצב בו הסדר חוקי השמיט תשובה לסוגיה אותה ניתן להשלים באנלוגיה כאמור, הסדר שלילי הוא מצב בו המחוקק מלכתחילה החליט כי הסדר חוקי לא יחול על סוגיה - ולא ניתן להשלימו על דרך ההיקש. 
שתיקת החוק אינה מצביעה בהכרח על 'הסדר שלילי'. שתיקת החוק מדברת בכמה לשונות. לעיתים השתיקה מהווה חסר (לאקונה); לעיתים השתיקה מהווה חוסר נקיטת עמדה בסוגיה משפטית, תוך השארת הסדרתה למערכות נורמטיביות שמחוץ לחוק המתפרש. לעיתים השתיקה מהווה 'הסדר שלילי'... דבר זה יקרה מקום שתכלית החקיקה הנה לשלול הסדר משפטי מסוים. 'הסדר שלילי' קיים, אפוא, רק מקום ששתיקת החוק היא 'שתיקה מדעת'.
— רע"א א.ש.י.ר יבוא יצור והפצה נ' פורום אביזרי ומוצרי צריכה בע"מ, תקדין עליון, כרך (3) 98, בעמ' 992
מלון ירושלים

מלון ירושלים הוא מבנה היסטורי במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, הניצב כיום ברחוב אורבך 6 בתל אביב.

היסטוריה

ב-22 בספטמבר 1866 הגיעה לארץ ישראל קבוצה בת 157 איכרים, נגרים ובעלי מלאכה שונים ממדינות מיין, ניו-המפשייר ומסצ'וסטס אשר בארצות הברית. הקבוצה הייתה חלק מזרם פרוטסטנטי אשר האמין כי שיבת העם היהודי לארצו ויישוב ארץ ישראל יקדמו את חזרתו של המשיח אשר יקים את "מלכות אלף השנים" ובתוך כך יכירו היהודים בישו כמשיח ותבוא הגאולה. רוב בתי המושבה נבנו כבתי עץ טרומיים, למעט מבנה המלון שהוקם בידי האחים דריסקו, וזכה לשם "גראנד הוטל" (Grand Hotel). המלון נבנה מאבן והתנשא לגובה של שלוש קומות. קשיים בירוקרטיים, סכסוכים אישיים בין המתיישבים ומחלות גרמו למרבית האמריקאים לעזוב את הארץ בין השנים 1867-1868.
החל בשנת 1868 רכשו חברי כת הטמפלרים את בתי המושבה כדי להקים בה מושבה משל עצמם. מבנה הגראנד הוטל נרכש בשנת 1870 בידי ארנסט הרדג, בנו של גיאורג דוד הרדג (גר'), ממנהיגי הטמפלרים בארץ. הרדג שיפץ את המלון ופאר אותו, והסב את שמו ל"מלון ירושלים". הוא הוסיף על גגו שורת שינות וגמלון קטן שבמרכזו חלון טרפויל, וקבע מעל הכניסה אליו פסוק מספר ישעיהו באנגלית ובגרמנית, לאמור:
"וְקָרָאת יְשׁוּעָה חוֹמֹתַיִךְ, וּשְׁעָרַיִךְ תְּהִלָּה."
— ישעיהו ס', י"ח
למבנה נוסף אגף חדש בצידו האחורי בתחילת המאה ה-20, וחדרי האירוח שבו נקראו על שמות נביאים והשליחים. המלון נחשב לאחד הטובים בארץ, וארתור רופין הגדיל והעיד עליו ב-1906 כי הוא הטוב שבהם. הוא שימש את מרבית הנוסעים המכובדים אשר בקרו בארץ בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, וב-27 באוקטובר 1898, בעת ביקורם בארץ ישראל, השתכנו הקיסר הגרמני וילהלם השני ורעייתו במלון הפארק של הברון פון-אוסטינוב, הצמוד למלון ירושלים מדרום (רחוב אורבך 8); בעוד שפמלייתם שוכנה במלון ירושלים עצמו.
במלחמת העולם השנייה גורשו הטמפלרים מארץ ישראל בידי שלטונות המנדט הבריטי, והמבנה ומרתפיו שימשו את הבולשת הבריטית לחקירת עצירים, בהם אנשי האצ"ל והלח"י. לאחר הקמת המדינה שימש המבנה את משרד החינוך, ולאחר מכן ננטש ומצבו התדרדר. מאז שנת 2012 נמצא המבנה בשיפוצים העתידים להשיב לו את הדרו המקורי.
לימים, קבוצת משקיעים החלה את שימור ושיפוץ המלון על שני בנייניו והסבתו למלון יוקרתי "מלון דריסקו". המלון נפתח בחודש יוני 2018 והחזיר לחייו את המבנה ההיסטורי. מלון היוקרה The Drisco הוא חלק מקבוצת מלונות היוקרה הבינלאומית - The Leading Hotels of The World
המטבח האוסטרי

המטבח האוסטרי (בגרמנית: Österreichische Küche) הוא סגנון בישול האופייני לאוסטריה. בסגנון הבישול ניכרת השפעת תרבותה של האימפריה האוסטרו-הונגרית והשטחים עליהם שלטה. כן ניתן למצוא במטבח האוסטרי השפעות ממדינות ואזורים שכנים, בהם: איטליה, הונגריה, גרמניה וחבל הבלקן, היוצרים מיזוג של סגנונות והשפעות הדדיות.
שניצל וינאי, אחד המאכלים הבולטים במטבח האוסטרי, הוא ככל הנראה מאכל שמקורו בעיר מילאנו, הפך לחלק מן המטבח האוסטרי רק במאה ה-16, והופץ ברחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית בשמו המוכר היום. המטבח האוסטרי מזוהה לרוב עם המטבח הווינאי, אולם באזורים שונים באוסטריה קיימים מאכלים מקומיים.

תרבות אוכל

ארוחת בוקר אוסטרית היא ארוחת בוקר קונטיננטלית, המורכבת בדרך כלל מלחמניות עם ריבה או עם פרוסות נקניק וגבינה, לצידם קפה, תה, או מיץ. באופן מסורתי, ארוחת הצהריים הייתה הארוחה המרכזית במהלך היום, אולם בעידן המודרני, עם התארכות יום העבודה באוסטריה, הפכה בחלק מהבתים ארוחת הערב לארוחה העיקרית ביום.

עוגות

עוגות הן אחד ממאפייניו הבולטים ביותר של המטבח האוסטרי. העוגה האוסטרית המפורסמת ביותר היא כנראה הזַאכֶרְטוֹרְטֶה, המורכבת משתי שכבות צפופות של טורט שוקולד, מתוקות במידה, עם ריבת משמש באמצען ושכבה דקה של זיגוג שוקולד מריר עם חתיכות שוקולד מעליהן ובצדדים, ובדרך כלל העוגה מוגשת יחד עם קצפת. בין העוגות הוותיקות במטבח האוסטרי נמצאת אף הלינצר טורטה. עוגות אהודות נוספות כוללות את עוגת הדובוש ואת האסטרהאזי טורטה, שתיהן במקורן מן המטבח ההונגרי. הכנת עוגות אלה דורשת מיומנות רבה והן אינן נאפות בדרך כלל בבית, אלא נקנות בבתי קפה או בקונדיטוריה.

קינוחים

הקינוחים במטבח האוסטרי מורכבים פחות מן העוגות הבולטות במטבח זה. הקינוח הבולט ביותר הוא שטרודל תפוחים, המורכב משכבות דקות של בצק המקיף מילוי של תפוחים, קינמון וצימוקים. שטרודלים נפוצים נוספים מכילים מילוי גבינה לבנה מתוקה, דובדבנים חמוצים או מתוקים, ופרג.
קינוח נפוץ נוסף הוא הקייזרשמרן (בגרמנית: Kaiserschmarr'n), חביתית מתוקה עבה עם צימוקים ופירות אחרים, המוגשת בפיסות עם לפתן פירות (בדרך כלל שזיפים) שבו טובלים את פיסות החביתית. כמו כן מוגשים אף מאפי דניש, אשר בדנמרק מיוחס במקורו לאוסטריה ומכונה "ויינרברוד" (בדנית: wienerbrød, "לחם וינאי").
הגרמקנודל הוא כופתה העשוייה בצק שמרים ופרג, הממולאת בריבת פובידל.
הזלצבורגר נוקרל הוא קינוח ידוע נוסף המבוסס על ביצים.

קקאו חם

קקאו חם וינאי הוא משקה עשיר מאד. בנוסף לקקאו המשקה מכיל שמנת סמיכה, ולעיתים אף חלמוני ביצה.

משקאות קלים

אלמדודלר (גרמנית: Almdudler) הוא משקה תוסס אוסטרי המבוסס על עשבי תבלין הרריים בטעם המזכיר את פרח הסמבוק. הוא נחשב ל"משקה הלאומי של אוסטריה" ושני בפופולריות שלו במדינה רק לקוקה קולה.
אלמדודלר פותח בשנת 1957 על ידי ארווין קליין. מקור השם מהביטוי הנפוץ auf der Alm dudeln, שפירושו "לשיר בשדות האלפים".
ג'ון לנגדון

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
לנגדון נולד ב-25 ביוני 1741 בפורטסמאות', ניו המפשייר. אביו היה איכר אמיד.
לאחר שסיים את לימודיו, עבד כשוליה של פקיד, ולאחר מכן החל לעבוד כסוחר ימי והקים צי סוחר קטן שנע בין פורטסמאות', לונדון והקריביים.
בין השנים 1775–1776 השתתף לנגדון בקונגרס הקונטיננטלי השני, וביוני 1776 פרש כדי לפקח על בניית מספר אוניות מלחמה.
בשנת 1777 פיקד לנגדון על פלוגה במהלך קרב סרטוגה.
לירון אורפלי

ביוגרפיה

אורפלי נולד וגדל בשכונת נחלת יצחק בתל אביב, ועבד בגיל 17 כלוטש יהלומים. לאחר מכן החל לעבוד כנהג מונית.
בשנת 2014 שודרה העונה הרביעית של "המירוץ למיליון", בה השתתף בצוות עם חברו. השניים הודחו בהדחה הרביעית.
ביולי 2015, השתתף בתוכנית "הישרדות" שצולמה בהונדורס. הוא זכה בתחרות לאחר שנבחר לאהוב הקהל ועל ידי חבר המושבעים בתוכנית. לאחר זכייתו בשנת 2016, החל להגיש את התוכנית "במונית של טילטיל" ששודרה בזכיינית רשת מדיה, תוכנית אירוח שהתרחשה במונית, ובה אירח ידוענים שונים.
ב-2017 השתתף בסרט "מבצע ביצה" בתפקיד מנהל חומוסייה.
בשנת 2018 השתתף בעונה התשיעית של "האח הגדול" ששודרה ברשת 13. בשנה זאת, השתתף גם בתוכנית "היחידה" ששודרה בערוץ HOT3.
אורפלי נשוי לוורד, והם הורים לשניים.
פטריק ברנוול ברונטה

נעורים

ברנוול ברונטה היה הרביעי מבין ששת ילדיהם של הכומר פטריק ברונטה ואשתו, מריה, ובנם היחיד. ברנוול נולד בתורנטון (Thornton), ועבר עם משפחתו להאוורת' (Haworth, כפר צפון-מערבית לברדפורד) כשמונה אביו למשרת כהונה באזור ב-1821.
מבין ארבעת האחים שהגיעו לבגרות, נראה שלפחות בשנות נעוריו נחשב ברנוול בעיני הוריו למוכשר ביותר. עת נשלחו ארבע מתוך חמש אחיותיו לפנימיית קוואן ברידג' (שתי האחיות הבוגרות, מריה ואליזבת', מתו במהלך לימודיהן שם) נשאר ברנוול בבית וחונך בידי אביו. החינוך הקלאסי שהוקנה לו אמור היה לאפשר לו ללמוד, בהמשך חייו, באוקספורד או בקיימברידג'.
ככותב שיתף ברונטה פעולה עם אחיותיו לאורך ילדותם ונעוריהם, ויחד בדו סיפורים רבים. רשימותיו ששרדו מלמדות ששיתוף הפעולה הקרוב ביותר היה בינו לבין אחותו שרלוט, שכתבו יחדיו אודות ארץ שכונתה 'אנגריה'.

בגרות

בצעירותו למד ברנוול ברונטה ציור דיוקנאות בהאוורת', והשתכר כצייר בברדפורד בין השנים 1838 ו-1839. הדיוקן המפורסם ביותר שצייר הוא זה של שלוש אחיותיו. (בדיוקן הופיע תחילה גם הוא עצמו, אך מאוחר מחק ברנוול את דמותו).
בשנת 1840 שימש מורה פרטי לבני משפחה שהתגוררה בברוטון-אין-פארנס. הוא פוטר כעבור חצי שנה בלבד, אך בתקופת שהותו שם הספיק לתרגם חיבורים מאת הורטיוס. לאחר מכן הועסק בתחנת הרכבת "לודנדן פוט", אך הועזב כעבור שנה בעקבות סכסוכים כספיים. במרוצת השנים פיתח ברונטה שאיפות ספרותיות ופרסם שירה בעיתונות יורקשייר תחת שמות עט שונים.
בשנת 1843 שימש ברונטה מורה הפרטי במשפחת רובינסון מת'ורפ גרין. במהלך תקופה זו כתב ברונטה לכמה מחבריו אודות אהבתו ללידיה רובינסון, אם המשפחה. הוא פוטר בשנת 1845 מסיבות לא ברורות, אך נראה ששתיקתה של משפחת רובינסון בנוגע לסיבת פיטוריו והעובדה שלידיה רובינסון העבירה לו סכומי כסף דרך המשרתים, מצביעים על כך שבין ברונטה ורובינסון התפתח רומן, שהתגלה בשלב כלשהו על ידי בעלה.
ברונטה שב הביתה למשפחתו באחוזת האוורת'. הוא היה אומלל לאחר הפרידה מרובינסון, אולם היא סירבה לחדש עמו את הקשר וברונטה פנה לטיפה המרה. הוא היה לאלכוהוליסט, וככל הנראה התמכר גם ללאודאנום (תמצית אופיום). התנהגותו הפכה בלתי צפויה ואף מסוכנת. מכתביה של שרלוט מתקופה זו מלמדים שאחיה הכעיס אותה, אך אביו נהג כלפיו בסלחנות. אף כי בתקופה זו החלו כתבי האחיות ברונטה לראות אור, ייתכן שברנוול כלל לא ידע על כך.
התמכרויותיו של ברנוול הקשו על הרופאים לזהות את השחפת בה חלה בשלביה הראשונים. משפחתו לא הייתה מודעת לחומרת מצבו עד שהתמוטט מחוץ לאחוזה, ורופא מקומי איבחן אותו כחולה סופני. לאחר זמן קצר קרס ומת בשעה שנשען על סבכת האח, על מנת להוכיח שביכולתו לעשות כן. בדצמבר אותה שנה מתה אמילי ברונטה משחפת, ואחותה אן הלכה בעקבותיה בחודש מאי.
קשת ארוכה

קשת ארוכה או קשת אנגלית ארוכה או קשת וולשית ארוכה - היא קשת שמקורה בווילס שבבריטניה.
הקשת שאורכה נע בין 1.8 ל-2 מטרים הייתה יוצאת דופן מבחינת מידותיה ומכאן נגזר שמה. גודלה של הקשת הביא לכך שנדרש כח רב על מנת להפעילה. השימוש בקשת נחשב על פי רוב לעיסוק לא ראוי לאצילים ולכן השימוש בו היה נפוץ בעיקר בקרב האיכרים. במלחמת מאה השנים בין צרפת לאנגליה הטילה הקשת הארוכה את חיתתה על הצרפתים. הטווח הארוך שלה גרם לאבדות רבות בקרב האבירים הצרפתים. הקשת המוצלבת, אשר שימשה את הצרפתים לא יכלה להתחרות בטווח העדיף של הקשת הארוכה. הניצחונות של האנגלים בקרבות פואטיה, אז'נקור וקרסי הושגו בעיקר בזכות השימוש היעיל של הצבא האנגלי בקשת הארוכה. הפעלה מיומנת של הקשת הארוכה דרשה אימון רב. לפיכך הוצאו צווים באנגליה שהוציאו את משחקי הכדורגל והגולף מחוץ לחוק וזאת על-מנת שהאיכרים יקדישו את כל זמנם הפנוי לאימוני קשתות. רבים סוברים כי לקשת הארוכה היה טווח הירי הגדול ביותר אולם הקשת המורכבת הייתה חזקה יותר. הטווח המקסימלי הממוצע המיוחס לקשת הארוכה נע בין 240 ל-270 מטר. הטווח המקסימלי הממוצע המיוחס לקשת הטורקית ולקשת המונגולית נע בין 320 ל-340 מטר. בחצים מיוחדים המיועדים לירי למרחק (Flight Arrows) הושגו טווחים העולים על 600 מטר. הטווח הארוך ביותר המתועד הושג על ידי קשת מורכבת טורקית והגיע ל-888 מטר.
מרפק משוך

אטיולוגיה

ב-51% מהמקרים, הפציעה תקרה כתוצאה ממשיכת כף היד כאשר הזרוע ישרה, למשל על ידי הרמת ילד מכפות הידיים. 22% נוספים מהפציעות דווחו כתוצאה מנפילה, ואצל מטופלים בני פחות מ-6 חודשים דווחו פציעות מסוג זה גם כתוצאה מגלגול במיטה.

פתופיזיולוגיה

האמה מורכבת משתי עצמות, עצם החישור ועצם הגומד, המחוברות זו לזו הן במפרק כף היד והן במפרק המרפק. בתנועת האמה עצם הגומד נשארת מקובעת במקומה ועצם החישור נעה סביבה. אחת מתנועות האמה היא סיבוב כלפי חוץ (סופינציה). לשם ביצוע תנועה זו ראש עצם החישור מוחזק על ידי הרצועה האנולרית שהיא רצועה טבעתית המחזיקה את ראש עצם החישור חופשי בתוכה. חיבורה של הרצועה האנולרית המחברת בין עצם החישור לבין מפרק המרפק חלש יותר בקרב ילדים מאשר בקרב מבוגרים, וכתוצאה מכך נוטה להיקרע ביותר קלות. במצב של מרפק משוך, תנועת משיכה חדה של היד עשויה לגרום לראש עצם החישור להיתקע בתוך הרצועה באופן אשר אינו מאפשר את תנועתה הסיבובית.

אבחנה

האבחנה תעשה לרוב על פי התסמינים או על ידי צילום רנטגן על מנת לשלול בעיות אחרות.

טיפול

הטיפול במרפק משוך נעשה על ידי פעולה של החזרת ראש עצם החישור אל תוך הרצועה. פעולה זו היא קצרה ונעשית ללא הרדמה, ולעיתים אף ניתן לשמוע את העצם חוזרת למקומה. במקרים בהם הפעולה נכשלת, היד תקובע בגבס עד לחזרת העצם למקומה.

מניעה

ראשית, יש להימנע מהרמת או משיכת ילד מכף ידו או מהמרפק ולהקפיד על הרמה דרך בתי השחי. שנית, במצב בו הילד כבר חווה בעבר מרפק משוך, הסיכוי לשכיחותו עולה, על כן יש להימנע במיוחד ממשיכת היד בצורה חדה אצל הילד. עם זאת, מצב של מרפק משוך, גם אם חוזר על עצמו, אינו משפיע על תפקוד היד לאורך הזמן. כמו כן, בגיל 5–6 ראש העצם גדל כך שהסיכוי למרפק משוך, כלומר לתזוזת הראש ממקומו, יורד באופן משמעותי.
קוגרף

בתורת הגרפים, קוגרף הוא גרף הנוצר מקודקודים בודדים על ידי הפעלות של איחוד זר ואופרטור הגרף המשלים (גרף שיש בו קשת אםם אין קשת בגרף המקורי).
דוגמאות לקוגרפים הם גרפים מלאים וגרפי טורן.
שנות ה-80 של המאה ה-8

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
חוק גרין

תוקף

חוק גרין תקף רק במקרה של שינוי עומק הדרגתי; במקרה של אי רציפות בעומק המים (כמו מדרגה בקרקעית) רק חלק מן האנרגיה של הגל תעבור לאזור הרדוד, בעוד החלק הנותר יוחזר מקו הגבול בין האזור העמוק לאזור הרדוד - תתרחש החזרה חלקית של גל המים מקו הגבול. לפיכך, גל מים רדודים שהגיע לחוף לאחר שחלף על פני אזור של קפיצה בעומק יגיע עם אנרגיה פחותה, ועל כן יהיה בעל גובה נמוך ממה שמנבא חוק גרין. החוקים שמנבאים מה תהיה אמפליטודת הגל המוחזר והגל העובר דומים מאוד לחוקים מתורת הגלים הנוגעים למעבר גל בן שני תווכים בעלי עכבות שונות; תחת ההנחה של גלי מים רדודים, מהירות הגל בשני האזורים תלויה רק בעומק המקומי, כך שניתן לייחס לכל אזור עכבה משלו.
חוק גרין אינו תקף גם במקרה של חוף בעל תלילות גבוהה מאוד, גם אם אין קפיצה בעומק המים. ההסבר לכך מתבסס על אפקטים לא ליניאריים הקשורים בגלי מים.

תיאור

לפי החוק הזה, שמבוסס על ליניאריזציה של גלי כבידה במים רדודים, השינוי בממדים של גל, דהיינו גובה הגל , בעבור גל מתקדם במים עם עומק  ורוחב  (במקרה של גל בתעלה), מקיים:
.
באופן שקול, בהינתן שני חתכים של תעלה, שנסמנם 1 ו-2, גובה הגל בחתך 2 הוא:
למשל, כאשר העומק קטן בפקטור שש עשרה, הגלים נעשים גבוהים פי 2. וגובה הגלים מוכפל כאשר רוחב התעלה קטן בהדרגה לרוחב קטן פי ארבעה. כאשר כיוון התקדמות הגלים ניצב לחוף ישר, ותוואי הקרקעית הוא כזה שקווי העומק מקבילים לחוף, ניתן להתייחס ל- כאל קבוע.
בעבור גלים ארוכים שחווים שבירה (שינוי כיוון התקדמות הגל עקב שינוי עומק המים), ניתן לפרש את הרוחב  כמרחק בין הקרניים המייצגות את חזיתות הגלים. התעקמות הקרניים (והשינויים במרווחים ביניהן) נגזרת מקירוב האופטיקה הגאומטרית להתקדמות של גלים ליניאריים. במקרה של קווי עומק מקבילים לחוף בעיית החיזוי של כיוון התקדמות הגלים נעשית פשוטה בהרבה וניתנת לפתרון מלא בעזרת חוק סנל. אפקטים של שבירת גלים עקב תוואי הקרקעית יכולים להשפיע מאוד על התנהגות הגלים, והם בעלי חשיבות מכרעת לעוסקים בסוגים שונים של ספורט ימי.
למשל, לעיתים בחוף אחורי של אי נוצר אפקט צליפה שמגביר משמעותית את גובה וחוזק הגלים, בדומה מאוד לאפקט האופטי של עדשה מרכזת על קרני אור מקבילות. המשוואה המתארת את האפקטים המשולבים של עקיפה ושבירה עקב תוואי הקרקעית נקראת משוואת Mild-slope , והיא שימושית מאוד בהנדסת חופים לצורך חיזוי של שדה הגלים באזורי החוף, כגון בסמוך לנמלים או למכשולים מלאכותיים כמו שוברי גלים.
במקרה של תעלה ברוחב קבוע, חוק גרין קובע שגובה הגל עומד ביחס ישר להופכי של השורש הרביעי של עומק המים. היוריסטיקה לקבלת חוק גרין מתבססת על הקביעות של שטף האנרגיה האופקי של גלים ארוכים (מכפלת צפיפות האנרגיה במהירות החבורה ברוחב התעלה):
כאן  היא מהירות החבורה (ששווה למהירות המופע במים רדודים) ו- היא צפיפות האנרגיה הממוצעת של הגל.