google/wiki40b huggingface dataset:
זה כל הקסם

רקע

השיר נכלל באלבום הבכורה של לב "אין חלום אחר" ויצא כסינגל הרביעי מתוכו. תחילה נכתב השיר בלשון זכר, אך בעצתו של חמי רודנר שהפיק את האלבום ועיבד עם לב את השיר, צורפה אורלי פרל לשיר. לב ופרל היו בני זוג, ובתקופת הקלטת השיר כבר היו פרודים. לדברי נמרוד לב הוא כתב והלחין את השיר במשך חמש דקות, בעת שישב על המדרגות בחצר ביתו.
השיר זכה להצלחה רבה והזניק את הקריירה של לב. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת התשנ"ט (1999) נבחר השיר כשיר השנה. לב גם זכה בשנה זו בתואר "תגלית השנה". כמו כן זכה השיר בתואר שיר השנה במצעד הפזמונים העברי של גלי צה"ל לאותה השנה. זהו מקרה חריג של שנה בה שיר השנה זהה בשני המצעדים המרכזיים של המדינה.
השיר קטף את פרסי שיר השנה, קליפ השנה, דואט השנה והביצוע הקולי של השנה בטקס "נוצת הזהב" של אקו"ם לשנת 1999. כמו כן זכה בפרס שיר השנה בטקס פרסי תמוז של תעשיית המוזיקה הישראלית.
האלבום "אין חלום אחר" בו נכלל השיר הגיע למכירות של אלבום פלטינה.
מטאו טרנטין

2011

ב-2011, טרנטין רכב בקבוצת קוויק סטפ כסטאז'ר. הוא ניצח את אליפות איטליה עד גיל 23.

2012

טרנטין סיים שני בקטע הרביעי של וואלטה או אלגראב, הוא סיים במקום ה-11 במרוץ שלדפרייס. הוא השתתף בטור דה רומנדי, אך לא בלט. הוא סיים שמיני באליפות איטליה בנגד שעון, 2:09 דקות אחרי דריו קאטלדו המנצח.

2013

טרנטין סיים שני בקטע החמישי של טור טורקיה, אחרי אנדרה גרייפל הגרמני. בחודש מאי, טרנטין התחרה לראשונה בגרנד טור, כאשר נבחר לסגל קבוצתו בג'ירו ד'איטליה. ההישג הטוב ביותר שלו במרוץ היה מקום חמישי בקטע החמישי. לאחר מכן, נבחר טרנטין גם לטור דה פראנס, ורשם את הישג שיאו בתקופה זו, כאשר ניצח את הקטע ה-14.

2014

טרנטין סיים רביעי במרוץ החד יומי, טרופאו סס סאלינס. הוא התחרה בטור דה סוויס, וניצח את הקטע השישי. הוא נבחר לטור דה פראנס שנית, וניצח את הקטע השביעי, לאחר שגבר בספרינט צמוד על פטר סאגאן הסלובקי.

2015

טרנטין סיים שלישי במרוץ הE3 בינקבנק קלאסיק, ושישי במרוץ שלדפרייס. הוא נבחר לטור דה פראנס, ותוצאתו הטובה ביותר הייתה מקום 11 בקטע ה-21. הוא ניצח את הקטע השני והחמישי בטור של פויטו שארן ואת דירוג המאיצים במרוץ. הוא ניצח את הקטע השישי בטור של בריטניה, סיים שלישי במרוץ קופה ברנוקי, שני בג'ירו דל פיימונטה (כיום נקרא גראן פימונטה), וראשון במרוץ פריז - טור.

2016

טרנטין סיים עשירי במרוץ מילאנו - סן רמו, ו-12 במרוץ E3 בינקבנק קלאסיק. הוא ניצח את הקטע ה-18 בג'ירו ד'איטליה, והגיע שני בקטע ה-21. הוא ניצח את הקטע הרביעי בטור דה וואלני, וניצח את קטגוריית המאיצים. הוא ניצח את הקטע הראשון בטור ד'לאן, ואת דירוג המאיצים.

2017

טרנטין סיים תשיעי באומלופ הט ניוסבלד, ורביעי במרוץ קורן-בריסל-קורן. הוא הגיע פעמיים שלישי בטור דה סוויס (קטעים 5 ו8), ונבחר לטור דה פראנס, אך בקטע ה-9 לא עמד במגבלת הזמן ביחד עם רוכבים נוספים וניאלץ לפרוש מהמרוץ. הוא נבחר לראשונה ווואלטה אספנייה, ושלט בתחום המאיצים, כאשר ניצח את הקטע ה-4, ה-10, ה-13 וה-21. אך בסופו של דבר, הפסיד בדירוג המאיצים לכריס פרום הבריטי, בפער של 2 נקודות בלבד, כשפרום עם 158 וטרנטין עם 156. הוא ניצח במרוץ פרימוס - קלאסיק, סיים רביעי באליפות העולם, וניצח במרוץ פריז - טור.

2018

לאחר 7 שנים במדי קבוצת קוויק סטפ, טרנטין הצטרף לקבוצת מיצ'לטון - סקוט האוסטרלית. הוא סיים שביעי במרוץ גנט - וולגם, וניצח את אליפות אירופה, כשהוא מקדים את מת'יו ואן דר פול ההולנדי, וווט ואן ארט הבלגי. הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה, והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום חמישי בקטע השישי. הוא ניצח את הקטע החמישי בטור של גואנשי.

2019

טרנטין ניצח את הקטע השני בוואלטה של ולנסיה, ואת הקטע השני בוואלטה של אנדלוסיה. הוא סיים עשירי במילאנו - סן רמו, שביעי בE3 בינקבנק קלאסיק, שביעי בגנט - וולגם, ועשירי במרוץ אמסטל גולד. הוא סיים שלישי בקטע השני בטור דה סוויס, בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-17 לאחר פריצה מחבורת החוד. הוא לא הצליח להגן על תוארו כאלוף אירופה, לאחר שסיים שביעי והפסיד את התואר לאליה ויויאני. הוא ניצח את הקטע השני בטור של בריטניה.
בתחילת חודש אוגוסט, הודיעה קבוצת CCC הפולנית שטרנטין חתם בקבוצה, ויצטרף לשורותיה בעונת 2020
בוקיז ד'אור

בוקיז ד'אור (צרפתית: Bocuse d'Or) היא תחרות בישול בינלאומית יוקרתית הנערכת מדי שנתיים. היא קרויה על שמו של השף הצרפתי פול בוקיז והיא מתרחשת במשך יומיים בסוף ינואר בליון, צרפת.

אודות

בשנת 1983 פול בוקיז ארגן תחרות חיה של שפים בתצוגה הקולינרית Salon des Métiers de Bouche בליון. בשנת 1987 החלה התחרות הראשונה של בוקיז ד'אור. 
בתחרות משתתפות נכון ל-2010 כ-24 מדינות. מתוכן נבחרות 12 מתוך 20 באירופה, 4 מתוך 12 באסיה, 3 מתוך 12 בדרום אמריקה, עוד שלוש נבחרות לאומיות ועוד שתי נבחרות שלא זכו נבחרות באקראי.
כל נבחרת מורכבת משני שפים ואסיסטנט, כאשר אחד מהשפים חייב להיות צעיר מגיל 22. לכל נבחרת יש 5 שעות ו-35 דקות להכין שתי מנות, אחד בשרית והשנייה מדג. התחרות תבצעת מול קהל חי של כאלף צופים.
חבר השופטים מורכב מ-24 שפים המחולקת לשתי קבוצות הבוחנת אחת את מנת הבשר והשנייה את הדג. פרס מורכב מפסלון של בוקיז, ומענק כספי על סך 20 אלף יורו. בשנת 2011 יצר השף רסמוס קופואד, שזכה כבר במקומות השלישי והשני בתחרות, סרט תיעודי המלווה אותו במאמצו לזכות בתחרות במקום הראשון. הסרט מתאר בפרוטרוט את תנאי התחרות ומחקה את תהליך היצירה של המנות אותן הגיש לשופטים.
סונדארה ראמאסוואמי

חייו ופעילותו

סונדארה ראמאסוואמי נולד ב- 30 במאי 1931 בדרום הודו בעיר קוטאיאם במדינת קרלה. משפחתו הייתה טמילית. מאידך מכוון שהטמילים היוו מיעוט בקרלה נאלץ סונדארה לרכוש את השכלתו העממית בשפת המלאיאלאם, בשפת סנסקריט ומעט באנגלית. 
רק בשנת 1947 למד הסופר קרוא וכתוב בשפת אבותיו, טמילית וזאת לאחר שהמשפחה עברה לנאגרקוייל המצויה בקצה תת-היבשת ההודית. לפיכך ספג הסופר את תרבות המעורבת של אזור הגבול בין קרלה לטמיל נאדו בה הטמילית והמלאיאלאם מעורבות זו בזו והערבוב הלשוני הזה  שימש רקע לרומאן: סיפורו של עץ התמרהינדי. סונדארה החל לכתוב את הרומן בשנת 1959 והספר יצא לאור ב-1966. הספר נחשב למהפכני מבחינה לשונית ואף סגנון הכתיבה של הרומן מהווה פריצת דרך, סונדארה בחר לכתוב בסגנון פרוזה תיאורית בעוד הספרות הקלאסית הטמילית התאפיינה בחריזה ובתבניות קבועות.  טמילית היא שפה המתאפיינת בפער גדול בין השפה הכתובה לבין השפה המדוברת, ועד צאת הספר לאור, לא הצליח איש להעביר את השיח העממי הטמילי לדפוס בשפה טמילית פורמלית. סונדארה היה החלוץ בתחום זה ולמעשה יצר במו ידיו את הספרות הטמילית המודרנית. החל משנות השישים החלו סופרים נוספים לכתוב ספרות מודרנית טמילית  המצליחה להעביר במדויק את שפת היומיום הטמילית. ניתן לציין את שמו של הסופר ומבקר הספרות הטמילי B .Jeyamohan אשר הושפע מאד מכתיבתו של סונאדרה.
סונאדרה הושפע מתפיסת העולם של המנהיג הדגול ההודי, מוהנדס קרמצ'נד גנדי, והמיסטיקן ההודי: ראמאקרישנה. בשנת 1957 נפגש עם הסופר M.Govindan שנחשב לאחד מבכירי הסופרים הכותבים בשפת המלאיאלאם והם הפכו לחברים טובים במשך כל חייהם וידידות זו אף הובילה להשפעות ספרותיות הדדיות. בשנת 1952 התוודע אל העיתונאי והמנהיג הקומוניסט הטמילי TM Chidambara Ragunathan. סונאדרה הושפע מאד מהפילוסופיה המרקסיסטית והיא החלה להשפיע על השקפת עולמו ועל יצירתו הספרותית. בשנת 1959 פרסם סונדרה את שירו הראשון
תחת שם העט Pasuvia ותחת שם העט הזה פרסם את כל שיריו, ניתן לציין את אוסף שיריו: כלבים של חצות. 
מלבד היותו סופר ומשורר, היה סונאדרה מבקר ספרות, מסאי ואף מתרגם. הוא תרגם יצירות מאנגלית לטמילית ויצירות חשובות משפת  המלאיאלאם לטמילית ובכך הביא להתפתחות הספרות הטמילית המודרנית, בנוסף הרבה הסופר לבקר בחו"ל ולהשתתף באירועים ספרותיים בינלאומיים ולייצג בהם את הספרות המודרנית הטמילית ואת התרבות הטמילית. הוא נפטר בשנת 2006
סנצ'ו הראשון, מלך אראגון

ביוגרפיה

סנצ'ו הראשון היה בנם של רמירו הראשון מלך אראגון (לכן כונה גם סנצ'ו רָמִירֶס), ואשתו ארמסינדה (במקור חיסברגה). הוא עלה לשלטון באראגון עם מות אביו, וב-1076, לאחר שבן דודו סנצ'ו הרביעי, מלך נווארה נרצח בידי אחיו, נבחר גם למלך נווארה.
סנצ'ו הראשון התחיל במסע דרומה לכיבוש השטחים המוסלמיים במסגרת מה שכונה הרקונקיסטה. הוא כבש את גראוס (Graus) ב-1083 ואת מונסון (Monzon) ב-1089, אך לא הצליח לכבוש את טודלה (1087). כמו כן בנה מצודות במונטאראגון (Montearagón) ובקסטייר (Castellar), והשתתף לצד אלפונסו השישי, מלך קסטיליה בקרב א-זלאקה, שבו הפסידו כוחותיהם למוראביטון המוסלמים.
הוא נישא פעמיים, מאשתו הראשונה איסבל מאורז'ל, נולד לו פדרו הראשון, ומאשתו השנייה נולדו אלפונסו הראשון ורמירו השני. שלושת ילדיו היו מלכי אראגון.
ב-1094 נהרג סנצ'ו מפגיעת חץ בזמן המצור על ווסקה.
M35

היסטוריה

הצביר מופיע ברשימותיו של האסטרונום השווייצרי ז'אן פיליפ דה שסו משנת 1746, שציין את מיקומו סמוך לקצה הרגל הצפונית של התאומים. הצביר נצפה גם על ידי האסטרונום הבריטי ג'ון ביוויס במועד לא ידוע לפני 1750 מבלי שידע על גילויו המוקדם יותר. ב-30 באוגוסט 1764 הוא נצפה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה, שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"צביר של כוכבים קטנים ליד הרגל השמאלית של קסטור במרחק קטן מהכוכבים μ בתאומים ו-η בתאומים". מסיה ציין גם שלא נצפתה בצביר ערפילית ויחס את גילויו לביוויס.
לצביר דרגת בהירות 5.3 וקל לאתרו באמצעות משקפת, או אפילו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים, כשתיים ורבע מעלות מצפון-מערב לכוכב η בתאומים. בעוד שבעין הוא נראה ככתם מעורפל וחלש, במשקפת איכותית ניתן להבחין בכוכבים החברים בו, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 7.5, ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין ביותר מ-120 כוכבים בעלי דרגת בהירות מתחת ל-13. באמצעות טלסקופ איכותי ניתן לצפות בצביר הפתוח NGC 2158 שנמצא כ-15 דקות קשת מדרום-מערב ל-M35. זהו צביר עמום ורחוק בהרבה, בהירותו היא מדרגה 8.6 ומרחקו מוערך בכ-16,000 שנות אור.

מאפייני הצביר

קוטרו של M35 הוא כ-24 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,800 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-28 דקות קשת, בערך כגודלו של הירח המלא. הצביר מכיל לפחות 200 כוכבים כאשר הצפיפות במרכזו מגיעה לכ-6 כוכבים בפרסק מעוקב. לפי גיל כוכביו גילו מוערך בכ-100 מיליוני שנים והוא כולל מספר כוכבים שיצאו מהסדרה הראשית ונמצאים בתהליך הפיכה לענקים. לעומתו, NGC 2158 זקן בהרבה וגילו מוערך בכמיליארד שנים.
איתי עקירב

ביוגרפיה

עקירב נולד בתל אביב וגדל בהרצליה.
בשנת 2008 החל עקירב ללמוד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה וסיים את לימודיו בשנת 2013. במהלך לימודיו זכה בפרס הנתינה ע"ש אורי אמיתי. במקביל ללימודי הקולנוע למד בבית הספר לשירה הליקון וסיים בשנת 2013. משנת 2016 הוא מלמד וחונך בבית הספר סם שפיגל. בשנת 2009 זכה בפרס הצטיינות מטעם הקרן לירושלים.
סרטים שהפיק וביים לאורך השנים הוצגו בפסטיבלים ובתערוכות בארץ ובעולם.
סרטו כבמאי "העולם מתדפק בדלת" שהופק בתמיכת קרן גשר זכה בפרס הבימוי בשנת 2015 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי "Early Bird" בסופיה והוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים בחיפה. סרטו כבמאי "בצידי הדרך" שפותח בחממת קצר במדבר והופק בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי זכה בפרס המשחק וציון לשבח על בימוי בפסטיבל הסרטים "Fiaticorti" בטרוויזו בשנת 2017. סרטו כמפיק "המעיין הנעלם" בבימוי ינאי יעקב ליין זכה בפרס הסרט הטוב בתחרות הסרטים הקצרים העצמאיים בפסטיבל חיפה בשנת 2012. בשנת 2017 סרטו כבמאי "מגדלור" בהפקת ג'רייס וטוני קובטי הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים באדינבורו והשתתף בפסטיבל הסרטים "Interfilm" בברלין במסגרת "Metropolis: Tel Aviv". הסרט מופץ על ידי חברת ההפצה OpenDDB האיטלקית. בשנת 2018 הפיק את הסרט "אפריקה" בבימוי אורן גרנר ובתמיכת קרן רבינוביץ שזכה בפרס הראשון בפיצ'פוינט בפסטיבל הקולנוע בירושלים וב-"CineLink" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסרייבו . הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים בטורונטו ובפסטיבל הסרטים בסן סבסטיאן ובבכורה ארצית בפסטיבל חיפה, בו זכה בשלושה פרסים עבור הסרט הטוב ביותר (ביחד עם "לידה"), סרט הביכורים הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר. 
בשנת 2013 נמנה עם צוות השיפוט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי "MedFilm" ברומא. בשנת 2016 היה אחד מהלקטורים בתחרות התסריט הקצר של עיתון הארץ וקרן גשר.
בשנת 2015 ראה אור ספר שיריו הראשון, "דברים שהשארנו באש", בתמיכת הקרן לירושלים ובעריכת אמיר מנשהוף. ביקורות ושירים מתוך הספר התפרסמו: בעיתון הארץ, במקור ראשון, בוואלה, בידיעות אחרונות, במעריב וברשת ב'. במהלך השנים תורגמו שיריו של עקירב לשפות שונות ופורסמו בכתבי עת רבים, בהם: עיתון 77, כתובת, כרמל, הו!, מטעם, גרנטה, ננופואטיקה, משיב הרוח, אפיריון, הליקון, עירובין ועוד. כמו כן, לקח חלק בפסטיבלי השירה "מטר על מטר" "תיקון לשירה" ובכנס כיסופים. שיריו הולחנו על ידי מוזיקאים שונים בהם להקת אקוט ויהונתן שלמה. הפרק הראשון בסדרה "אוטונומיות", "המקרה השתוקק לקרות", ששודרה ב-HOT 3 ובוימה על ידי יהונתן אינדורסקי (מהיוצרים של הסדרה "שטיסל") לקוח מתוך סיפור קצר שכתב. בשנת 2019 שירים שכתב עובדו והולחנו להצגה Shkola של תיאטרון מסתורין.
בין השנים 2011 ל-2014 ערך את סדרת ערבי השירה "אומרים שירה" במוזיאון ישראל יחד עם אמיר מנשהוף, לאורך השנים לקחו חלק בסדרה המשוררים: חיים גורי, ישראל אלירז, נורית זרחי, חדוה הרכבי וארז ביטון. בשנת 2014 אצר את תערוכת "גזר דין גוף" בגלריה החדשה במוסררה יחד עם מיכל טוביאס שלקח חלק במנופים - פסטיבל לאומנות עכשווית]. משנת 2015 עורך יחד עם אורי מזרחי את אפליקציית "שירה". בשנת 2016 אצר את "מבטים לירושלים" סדרת סרטים בבית אבי חי.
קתי פרימן

ביוגרפיה

פרימן נולדה בסלייד פוינט, מאקיי קווינסלנד. היא החלה להתאמן בגיל צעיר תחת הדרכתו של אביה החורג ברוס ברבר.
בתחרויות האתלטיקה של משחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד שבניו זילנד בשנת 1990 זכתה פרימן במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.87 שניות. 1990 Commonwealth Games
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה פרימן במקום שביעי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:26.42 דקות. בנוסף, היא סיימה במקום 17 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.52 שניות.
בתחרויות האתלטיקה של משחקי חבר העמים שנערכו בוויקטוריה שבקנדה בשנת 1994 זכתה פרימן בשלוש מדליות, שתיים זהב ואחת כסף. מדליות זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.25 שניות ובריצת 400 מטר בתוצאה של 50.38 שניות ומדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.43 שניות. Athletics at the 1994 Commonwealth Games
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג שבשוודיה בשנת 1995 זכתה פרימן במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:25.88 דקות, אחרי המנצחת ארצות הברית (3:22.29 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.60 שניות, אחרי המנצחת מארי-ז'וזה פרק מצרפת (49.28 שניות). 1995 World Championships in Athletics
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה פרימן במדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא אישי של 48.63 שניות, אחרי מארי-ז'וזה פרק שקבעה שיא אולימפי חדש של 48.25 שניות ולפני פלילט אוגונקויה מניגריה (49.10 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.78 שניות.
באליפות העולם שנערכה באתונה שביוון בשנת 1997 זכתה פרימן במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.77 שניות. 1997 World Championships in Athletics
באליפות העולם שנערכה בסביליה שבספרד בשנת 1999 זכתה פרימן במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.67 שניות והגנה על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:28.04 דקות, המנצחת הייתה רוסיה (3:21.98 דקות). 1999 World Championships in Athletics
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה פרימן במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.11 שניות, לפני לוריין פנטון מג'מייקה (49.58 שניות) וקתרין מרי מבריטניה (49.72 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:23.81 דקות, המנצחת הייתה ארצות הברית (3:18.54 דקות) ובמקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.53 שניות, המנצחת הייתה פולין דייוויס-תומפסון מבהאמה (22.27 שניות).
בתחרויות האתלטיקה של משחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר שבאנגליה בשנת 2002 זכתה פרימן במדליית זהב בריצת 4x400 מטר בתוצאה של 3:25.63 דקות. Athletics at the 2002 Commonwealth Games
שנת האסטרונומיה הבינלאומית

שנת 2009 הוכרזה כשנת האסטרונומיה הבינלאומית על ידי איגוד האסטרונומיה הבינלאומי וארגון האו"ם לחינוך, תרבות ומדע, אונסק"ו. שנת 2009 מציינת ארבע מאות שנה לשמוש האסטרונומי הראשון בטלסקופ, על ידי גלילאו גליליי. במהלך שנת האסטרונומיה הבינלאומית יתקיימו פעילויות חינוכיות ומיזמים שונים במדינות רבות, שתכליתן קירוב הציבור לאסטרונומיה. נכון לסוף דצמבר 2008, מתוכננות פעילויות ב - 135 מדינות.
סיף אל-אסלאם קדאפי

סיף אל-אסלאם מועמר אל-קדאפי (בערבית: سيف الإسلام معمر القذافي; נולד ב-25 בינואר 1972) הוא בנו של מועמר קדאפי (שליט לוב לשעבר), שנחשב תקופה מסוימת ליורשו ולממשיך דרכו.
סיף אל-אסלאם הוא בנו השני של קדאפי, בן בכור לאשתו השנייה ספיה פרקש. בשנת 1994 השלים לימודי תואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת אל-פאתח בטריפולי, תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת IMADEC בווינה, ותואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון, אותו השלים בשנת 2008. במקביל לקבלת התואר תרם סיף אל-אסלאם קדאפי 1.5 מיליון ליש"ט לבית הספר לכלכלה, והשערורייה שפרצה עם גילוי זיקה זו הביאה להתפטרותו של מנהל בית הספר לכלכלה. קדאפי הוא אדריכל במקצועו, ובבעלותו משרד לאדריכלות בטריפולי. הוא אינו נשוי. עד נפילת שלטונו של אביו קיים אורח חיים ראוותני. 
תפקידו הרשמי של סיף אל-אסלאם קדאפי בלוב היה ראש הרשות הלאומית לבקרת סמים. ב-1997 ייסד קרן צדקה בינלאומית שהתערבה במשברים בינלאומיים שונים שלוב הייתה מעורבת בהם. במהלך השנים ביצע שליחויות רבות בשמה של לוב בארצות זרות, לרבות ביקורים רבים באירופה ובארצות הברית, ומשא ומתן עם מנהיגי העולם. על אף שמעולם לא הוכרז על כך באופן רשמי, נחשב קדאפי ליורשו המיועד של אביו. באוגוסט 2008 הכריז כי הוא פורש מן החיים הפוליטיים.
בעבר היה קדאפי מעורב בקידום יוזמת "ישראטין" שהגה אביו, ליצירת מדינה דו-לאומית ערבית-יהודית על שטחי מדינת ישראל והרשות הפלסטינית, ואף התבטא באופן אוהד כלפי ישראל, וטען כי יש לפצות את יהודי לוב הנמצאים בישראל על הרכוש שהותירו בלוב.
ב-2005 הכיר בלונדון את השחקנית הישראלית אורלי ויינרמן שהייתה לחברתו. לאחר מעצרו בשנת 2011 פעלה ויינרמן לשחרורו.
כאשר הגיע ללוב גל המחאות בארצות ערב ההפגנות הפכו לאלימות, ונפוצו שמועות על עזיבתו של מועמר קדאפי את הארץ, הופיע סיף אל-אסלאם קדאפי ב-21 בפברואר 2011 בטלוויזיה הממלכתית הלובית, הודיע כי אביו לא עזב, והבטיח כי המשטר יקדם רפורמות דמוקרטיות. ב-21 באוגוסט 2011 סיף אל-אסלאם נעצר בטריפולי על ידי נערים התומכים בכוחות מועצת המעבר הלאומית ונוהל דיון עם בית הדין הפלילי הבינלאומי להסגרתו לידיהם, אלא שעוד באותו הלילה הוא הצליח להימלט מידיהם. לאחר הימלטו הופצו ידיעות סותרות בדבר גורלו והיו שסברו כי נהרג. ב-27 באוקטובר הודיעה מועצת השלטון הזמנית ללוב כי סייף אל אסלאם מסתתר בדרום המדינה תחת חסותו של שבט הטוארג וכי הוא דורש מטוס שיוציא אותו מגבולות המדינה על מנת שיוכל להסגיר עצמו לבית המשפט הבינלאומי בהאג. ב-19 בנובמבר 2011 דיווח שר המשפטים הלובי כי סיף אל-אסלאם קדאפי נעצר על ידי השלטונות.
ב-28 ביולי 2015 גזר עליו בית המשפט בטריפולי עונש מוות בירייה יחד עם עוד שמונה מבכירי שלטון קדאפי. 
ביולי 2016 דווח כי שוחרר מהכלא כבר באפריל באותה שנה, למרות עונש המוות שנגזר עליו שנה קודם.
בדצמבר 2017 הכריז על התמודדותו בבחירות  לתפקיד נשיא לוב שתתקיימנה בשנת 2019.
קנת' מקנזי

ביוגרפיה

מקנזי גדל בסנטר פוינט שבאלבמה. ב-1979 סיים תואר ראשון בחינוך מהמכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית ("סיטאדל"). התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית והוכשר כקצין חי"ר. פיקד על מחלקה ופלוגה רובאית, שימש סגן מפקד גדוד חי"ר וקצין מבצעים של דיוויזיית נחתים. כמו כן שימש מדריך במכון הצבאי של וירג'יניה והיה כותב הנאומים של מטה חיל הנחתים. 
פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט הנחתים השישי, שהוצב באזור קוסובו ככוח היבשה של יחידת המשלוח ה-24 של הנחתים. פיקד על יחידת המשלוח ה-22 של הנחתים שהוצבה באפגניסטן ב-2004 ובעיראק בשנים 2005–2006. בתפקידו הבא שירת כמזכיר הצבאי של מפקד חיל הנחתים. 
ביולי 2007 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן קצין אג"ם במרכז הפיקוד הצבאי הלאומי של המטות המשולבים. ביוני 2008 מונה לעמוד בראש צוות ההערכות של המטות המשולבים לקראת חילופי השלטון. ביוני 2009 מונה לסגן ראש מטה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. ביולי 2010 מונה לראש אגף תכנון בפיקוד מרכז של ארצות הברית. באוגוסט 2012 מונה לנציג חיל הנחתים בצוות ההערכה ובניית התוכנית הרב-שנתית של מחלקת ההגנה. ביוני 2014 מונה למפקד כוחות הנחתים בפיקוד מרכז. 
בנובמבר 2015 מונה לראש אגף התכנון במטות המשולבים. ביולי 2017 מונה למנהל המטות המשולבים. ב-28 במרץ 2019 מונה למפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית בדרגת גנרל.
מקנזי בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הנחתים, בעל תואר שני בחינוך עם התמקדות בהיסטוריה. שימש עמית בכיר באוניברסיטה לביטחון לאומי.
שירות הביטחון הנשיאותי של רוסיה

היסטוריה

הארגון הוקם על ידי הנשיא בוריס ילצין כיורש למינהל האבטחה הראשי (מינהל 9 לשעבר בקג"ב). בראש הארגון הועמד אלכסנדר קורז'אקוב. במהלך מחצית שנות ה-90 בארגון הוקמו מחלקות לחקירת שחיתות בממשל ובממסד הנשיאותי. 
במהלך שנת 1996 סוכם על שליחתו לפנסיה של אלכסנדר קורז'אקוב והכפפת שירות הביטחון הנשיאותי לארגון אחר וביטול מעמדו כארגון עצמאי. שנה לאחר מכן הוקם שירות האבטחה הפדרלי.
באפריל 2001 הפך שירות הביטחון הנשיאותי ליחידת סמך בשירות האבטחה הפדרלי, ואבטחת הנשיא ובני משפחתו נשארה תפקידו העיקרי.
מרואן הראשון

דרכו של מרואן לשלטון

מרואן עזב את מדינה בעקבות מרד עבדאללה אבן אל-זובייר ועבר לדמשק, בירת המדינה האומיית כאשר הוא אדם בא בימים. כאשר הגיע מרואן לדמשק מצא שם את שלטון בני אומיה שרוי באנדרלמוסיה, הח'ליף מועואיה השני, מנהיג חלש וצעיר נפטר ללא יורש, אחיו של מועויה השני, בניו של הח'ליף יזיד הראשון היו צעירים מדי מכדי ליטול את השלטון לידיהם וכל אותה העת מרד אבן אל זובייר התפשט ברחבי חג'אז ואף גלש לעיראק ומצרים ואיים על דמשק. 
אבן בחדל, ראש שבט כלב ועבדאללה אבן זיאד (מושל עיראק לשעבר שהיה אחראי שנים אחדות קודם לכן להריגתו של חוסיין אבן עלי בכרבלא) שאפו להותיר את בני אומיה בשלטון. בכינוס מועצת השורא  של ראשי השבטים הסורים שנערך בג'אביה הוחלט למנות את מרואן לח'ליף, תמכו במינוי נציגי השבטים הימנים בעוד השבטים הקיס החרימו את המועצה.
מושל דמשק, אל-צחאכ אבן קיס אל-פהרי שהיה ממנהיגי שבטי הקיס, התנגד למינוי מרואן והכיר בח'ליפותו של המורד אבן אל זובייר. ביולי 684 התעמתו שני המחנות, למרות נחיתותם המספרית ניצחו כוחות הימנים את כוחות הקיס והרגו את מנהיגם אל-צחאכ. בעקבות הקרב מרואן הפך לח'ליף ופליטי הכוחות קיסיים נערכו מחדש בקרקיסיא שעל גדות הפרת בהנהגתו של זופר אבן חארת' משבט כילב.

תקופת ח'ליפותו של מרואן

עם עלייתו לשלטון מינה מרואן את בנו מוחמד למפקד הצבא בחזית הפרת שם מצאו שבטי הקיס מקלט. עבדאללה אבן זאיד מונה למפקד הצבא בחזית דרום עיראק ומרואן עצמו בלווית בנו עבד אל-עזיז ואבו בחדל יצאו לכבוש מחדש את מצרים משלטון מציגיו של אבן זובייר. למרות שמרואן לא הצליח לדכא את מרד אבן אל זובייר השושלת האומיית שבה לאיתנה. מרואן שקד על הכשרת בניו לתפקידים פיקודיים כדי שלא ייווצר מצב של ואקום שלטוני בעקבות שליט חסר יכולת כמו מועואיה השני. מראשית ימיו כח'ליף מינה מרואן את בנו הבכור עבד אל-מלכ ליורש, בזכות הבהירות בירושה לא הייתה לעבד אל-מליכ בעיה לעלות לשלטון עם מות אביו בשיבה טובה באפריל 685.
אחד מצאצאיו, עדי אבן מסאפר היה דרוויש סופי ומייסד הדת היזידית.
לדגייט

לדגייט (באנגלית: Ludgate) היה השער המערבי ביותר בחומת לונדון. השער היה ממוקם בסמוך לגבעת לדגייט הנקראת על שמו ולקתדרלת סנט פול, וככל הנראה נקרא על שם המלך האגדי לוד בן הלי, אשר על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' היה מייסד העיר לונדון.

היסטוריה

חומת לונדון, כמו גם שער זה נבנו על ידי הרומאים אשר בנו את חומות העיר לונדוניום. השער נבנה בשנת 66 בפתחה של הדרך הראשית מערבה, מעל מעבורת הנהר פליט (הזורם כיום מתחת לאדמה).
מסורות מאוחרות שייכו את בניית השער למלך לוד, אולם, כאמור מדובר במסורת מיתולוגית.
השער נבנה מחדש בשנת 1215, כאשר בחלקו העליון של השער נבנה בית כלא, אשר נקרא "כלא לדגייט", ובו נאסרו בעיקר בשל עבירות קלות כגון אי תשלום חובות. בית הכלא היה נוח, ובשנת 1419 התברר כי הכלואים העדיפו להישאר בכלא מאשר לשלם את חובותיהם, ולכן נסגר הכלא והכלואים הועברו לכלא ניוגייט. בשל הצפיפות הרבה בכלא ניוגייט, נפתח מחדש כלא לדגייט זמן קצר לאחר מכן.
השער נבנה מחדש בשנת 1586 ביוזמת עיריית הסיטי של לונדון, ופסלו של המלך לוד הוצב בצידו המזרחי של השער, ופסלה של המלכה אליזבת הראשונה הוצב בצידו המערבי של השער. כיום שני הפסלים ניצבים לצד כנסיית סנט דנסטן שבמערב, ברחוב פליט.
השער נהרס במהלך השריפה הגדולה של לונדון ונבנה מחדש.
השער נהרס בשנת 1760 בעת הרס מרבית חומות לונדון.