google/wiki40b huggingface dataset:
פלייטיקה

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2010 בידי רוברט אנטוקול ואורי שחק, בנו של הרמטכ"ל אמנון שחק. במאי 2011 נמכרה החברה לחברת המשחקים האמריקנית סיזרס (Caesars) , בסכום המוערך בין 80 ל-90 מיליוני דולרים, באמצעות מותג הקזינו של החברה "Harrah’s". מי שגילה את החברה הישראלית והוביל את המהלכים לרכישתה היה מיץ' גרבר  שעמד אז בראש חטיבת הבידור האינטראקטיבי החדשה של סיזרס. אנטוקול נותר לכהן כמנכ"ל פלייטיקה כיחידה עצמאית בתוך סיזרס.
הכנסותיה של פלייטיקה היו בגידול מתמיד מאז נרכשה בידי סיזרס; בשנת הרכישה הן עמדו על 54 מיליוני דולרים, ב-2014 על 549 מיליוני דולרים, וב-2015 על 725 מיליוני דולרים. נתוני ההכנסות ברבעון הראשון של 2016, הביאו להשערה שההכנסות בשנה זו יסתכמו ב-900 מיליון דולר.
ביולי 2016 נרכשה פעילות החברה בידי קונסורציום סיני, לפי שווי של 4.4 מיליארד דולר. בין השותפות ברכישה, קרן ההשקעות "Yunfeng Capital" מקבוצת עליבאבא של איש העסקים הסיני ג'ק מא. לפי הודעת הרוכשים עתיד מטה החברה להישאר במקומו הנוכחי בהרצליה.
שחר פיבן

קריירה

פיבן נולד בבירוביג'ן שברוסיה ובגיל 6 עלה עם אמו לישראל וגדל בראשון לציון. כשהיה בן 10 התחיל פיבן לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובעונת 2014/2015 זכה עם קבוצת הנוער של המועדון באליפות ליגת העל לנוער.
בקיץ 2015 הושאל פיבן לבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית. ב-10 באוגוסט 2015 ערך פיבן את הופעת הבכורה שלו בקריירה, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול הפועל ירושלים בגביע הטוטו, ובסך הכל שיחק שנתיים וחצי במועדון.
ב-10 בינואר 2018 הושאל פיבן למועדון ספורט אשדוד. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי נתניה שהסתיים בתיקו 2–2, ועד תום עונת 2017/2018 שותף פיבן ב-14 משחקי ליגה.
לקראת עונת 2018/2019 חזר פיבן למכבי תל אביב, וחתם על חוזה חדש לשלוש שנים במועדון. ב-29 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על בית"ר ירושלים בגביע הטוטו. ב-19 באוגוסט 2018 כבש פיבן את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 4–1 על הפועל תל אביב בגביע הטוטו, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות.
יחידת מגורים

יחידת מגורים (בצרפתית: Unité d'Habitation, בגרמנית: Wohneinheit) היא שמו של עיקרון עיצובי מודרני בבניית בתי מגורים, פרי המצאתו של לה קורבוזיה שהופיעה במספר מגדלי מגורים שתכנן והוקמו במהלך שנות ה-50 וה-60 בערים כמו מרסיי, ברלין ונאנט.

רקע כללי

הראשון בבניינים שתכנן לה-קורבוזיה על פי עיקרון יחידת המגורים, והמפורסם שבהם, נבנה בשנים 1947-1952 במרסיי שבצרפת, וידוע גם בכינויים Cité radieuse ("עיר קורנת") וכן La Maison du Fada (בעגה מקומית: "ביתו של המשוגע"). זוהי אחת מיצירותיו המפורסמת ביותר של לה קורבוזיה, וקשה להפריז בהשפעתה על דור האדריכלים בני זמנו ואלה שבאו בעקבותיו. לעיתים קרובות מצביעים עליה כעל ההשראה המקורית לסגנון הברוטליזם. הרעיון הבסיסי העומד מאחורי המבנה הוא בניין אוניברסלי, כלומר בניין שיכול להיבנות בכל מקום בעולם ולהתאים לכל סוג של אוכלוסייה. הדימוי בו השתמש לה קורבוזיה בתכנון, היה של ספינה שיכולה להימצא בלב ים ובה כל מה שנוסעיה זקוקים לו. בשל כך מנותק הבניין מהקרקע באמצעות עמודים וכולל בתוכו ייעודים ציבוריים שונים.

עיצוב יחידות המגורים ושאר הייעודים

יחידת המגורים במרסיי כוללת 337 דירות ב-12 קומות, והבניין כולו עומד על עמודי פילוטי גדולים שיוצרים מרחב משותף לדיירים. כמו כן בבניין חנויות, שירותי חינוך, רפואה וספורט, וכן בית מלון. הגג השטוח מתוכנן כשטח משותף, עם פתחי אוורור בעיצוב פיסולי, גן ילדים פעיל ובריכת נוי. בבניין מסדרונות לאורך הציר המרכזי של כל קומה שלישית, כשכל דירה היא בת שני מפלסים, ומשתרעת לכל רוחב הבניין, כשלכל דירה מרפסת. כל זוג דירות נמצאות אחת מעל השנייה - אחת בצורת האות 'ר' ואחת בצורת האות 'L' והמסדרון המשותף עובר בין שתיהן. תכנון הדירות עצמן מבוסס על תאוריה שפיתח לה קורבוזיה בשם "מודולור" (Modulor) באמצעותו ביקש להגדיר את המידות האידיאליות לתכנון אדריכלי על סמך פרופורציות הזהב בגוף האדם (בדומה לאדם הוויטרובי של לאונרדו דה וינצ'י).

חומרי הבנייה

הבניין במרסיי כמו שאר המבנים שנבנו בהמשך, נבנה מבטון חשוף (בצרפתית béton brut, כלומר "בטון גס"), כיוון שמסגרת הפלדה המתוכננת הייתה יקרה מדי בשל המחסור שלאחר מלחמת העולם השנייה. הבטון החשוף העניק מהשראתו לתנועה שנקראה על שמו, "ברוטליזם", ובנייני דירות רבים נבנו בסגנון דומה, ביניהם מרכז ברביקן ומגדל טרליק בלונדון.

יחידות מגורים אחרות באירופה

לה קורבוזיה עצמו הקים עוד שלוש יחידות מגורים דומות מאוד בצרפת, ואחת בברלין. הבניין בברלין הוא הגדול ביותר מבין סדרת המבנים, אך לא נבנה באופן מלא בהתאם ל"מודולור" ואינו כולל את מגוון הייעודים שתכנן לה קורבוזיה בעיקר תחום המסחרי והשירותים.

מצב הבניינים היום

בניגוד לרבים מבנייני הדירות המאוחרים שהושפעו מיחידות המגורים (אך ללא המידות הנדיבות, השירותים המשותפים והסביבה הירוקה), בנייניו של לה קורבוזיה פופולריים בקרב דייריהם, שכיום רובם בני המעמד הבינוני-גבוה.
פירקוי בן באבוי

פירקוי בן באבוי (המאה ה-9) היה חכם בבלי בתקופת הגאונים, ידוע בשל האיגרת הפולמוסית שחיבר נגד מנהגי ארץ ישראל של תקופתו, וכלפי תורתם של בני ארץ ישראל בכלל. על חכם זה נודע לראשונה משרידי האיגרת שנתגלו בגניזה הקהירית.
פירקוי היה תלמידו של מר רבא שהיה תלמידו של רב יהודאי גאון (ראש ישיבת סורא בשנת 760), מראשוני הגאונים שפעלם ידוע לנו, ואחד מן המוערכים שבהם.
על פי עדותו של פירקוי באיגרתו, כבר רב יהודאי גאון ניסה לתקוף את מנהג ארץ ישראל, על ידי שליחת איגרות לארץ ישראל גופה. נראה שניסיון זה לא צלח, ובדורו של פירקוי המאבק כבר אינו מופנה כלפי ארץ ישראל ישירות, אלא לקהילה מחוצה לה, המתלבטת בין שני מרכזי התורה המתחרים, שאליה נשלחה איגרתו של פירקוי - ככל הנראה קירואן שבצפון אפריקה.
באיגרתו מאריך פירקוי בשבח התורה שבעל פה ומדגיש שתורה זו מצריכה רציפות של לימוד התורה, שהייתה לדבריו רק בבבל, עוד מימי גלות יהויכין ואילך. לפי פירקוי, מכיוון שבארץ ישראל היה "שמד" וגזרות נגד היהודים, רצף לימוד התורה שבעל פה נפסק, ומנהגי ארץ ישראל הם "מנהגי שמד", דהיינו מנהגים שהונהגו בלחץ המאורעות, ואסור לנהוג בהם לאחר שחלפו הגזרות.
איגרת זו פתחה בפני החוקרים פתח ייחודי לפולמוס הסוער שהיה במאה ה-9 בין המרכז התורני שבבבל לבין זה שבארץ ישראל, פולמוס שנמשך גם בתקופה מאוחרת יותר, והגיע לשיא במחלוקת על קידוש החודש בין הגאון הבבלי רס"ג לבין גאון ארץ ישראל אהרן בן-מאיר.
יצחק עירוני

יצחק עירוני (גורודצר) (אפריל 1922 - 25 בספטמבר 1975) היה מנכ"ל התעשייה הצבאית (תע"ש) ומנכ"ל משרד הביטחון.

חייו

עירוני נולד באפריל 1922 בעיירה אלכסנדריה שבפולין (אז בפלך ווהלין, כיום במערב אוקראינה), בנם של רבקה ונח גורודצר. בשנת 1930, בילדותו, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. למד בגימנסיה העברית "הרצליה". כנער בן 15 הצטרף לארגון ההגנה. תחילה היה מקשר רכוב על אופניים ומחלק את ה"פתקאות" בין המפקדים. אחר כך עבר קורס מפקדי כיתות וקורס מפקדי מחלקות ב-1940 ושירת בתפקידי פיקוד והדרכה במנגנון הקבע של הארגון. נשלח לניו יורק במסגרת משלחת רכש ולאחר קום המדינה עבד במשרד הביטחון. השלים תואר מוסמך בהנדסת ייצור באוניברסיטת קולומביה ב-1953. 
ב-1950 הצטרף לתעשייה הצבאית, שימש כעוזרו של המנכ"ל צבי דר, ב-1957 מונה לסגן המנכ"ל וביולי 1967 לממלא מקומו. 
ב-15 באוקטובר 1967 מונה למנכ"ל התעשייה הצבאית, במהלך כהונתו התמודד עם הדרישה מתע"ש לספק את צורכי הצבא בעקבות האמברגו הצרפתי על ישראל ובמהלך מלחמת ההתשה. 
ב-1972 מונה למנכ"ל משרד הביטחון, וכיהן בתפקיד זה במהלך מלחמת יום הכיפורים. ב-1975, בהיותו במשלחת לפנטגון עם שר הביטחון שמעון פרס, נפטר מהתקף לב.
דרצ'ין

תולדות היישוב

דרצ'ין נזכר לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1537 קיבל זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בהמשך. במהלך המלחמה הצפונית הגדולה נפגע היישוב קשות, אך מאוחר יותר השתקם, ובשנת 1786 נבנה בו ארמון.
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בתחומי האימפריה הרוסית, במחוז סלונים. בשנת 1921 נכלל היישוב בתחומי הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי דרצ'ין

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בדרצ'ין כ-1,300 יהודים, כשני שלישים מהאוכלוסייה ביישוב. בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציוניות, וכן של אגודת ישראל ושל הבונד, ופעלו בו בתי ספר מרשת תרבות ומרשת יבנה.
עם כניסת הצבא האדום לכפר בספטמבר 1939, הגיעו אליו פליטים יהודים ממערב פולין. בתקופה הסובייטית נסגרו המוסדות היהודיים בכפר, ועסקים פרטיים בו הולאמו.
ב-27 ביוני 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחיוב בביצוע עבודות כפייה. כמו כן, הוקם בכפר יודנרט, אשר נצטווה להעביר לגרמנים סכומי כופר ורכוש, וכן כוח אדם לעבודות הכפייה.
בינואר 1942 רוכזו יהודי הכפר בגטו מגודר שהוקם בו, אליו הובאו יהודים נוספים מהסביבה, ומספר יושביו הגיע לכ-4,000 איש. בגטו שררו תנאי צפיפות קשים, רעב ומגיפות, ובמרץ 1942 שולחו מאות צעירים ממנו למחנה עבודה בכפר פוז'וויצ'ה, ואלו נרצחו במאי ביער רודיצ'ין. לאחר שמספר ניצולים מהטבח הגיעו בחזרה לגטו, רצחו הגרמנים למעלה מ-250 יהודים בגטו, רובם נשים וילדים.
ב-24 ביולי 1942 ביצעו הגרמנים, בסיוע שוטרים ליטאים ואוקראינים, אקציה בגטו, בה ירו לתוכו באופן אקראי. כ-2,500 הניצולים מהירי רוכזו, ונרצחו מחוץ לכפר. יתר יהודי הגטו הועברו לסלונים, ובתי הגטו נשרפו. לפני אקציה זו התארגנה בגטו קבוצה מחתרתית, אשר אספה נשק, והבריחה כ-200 עד 300 יהודים מהגטו ליערות, שם חלקם הצטרפו ליחידות פרטיזנים.
אגף ההדרכה (משטרת ישראל)

אגף ההדרכה הוא אגף מטה במשטרת ישראל האחראי על ההכשרה העיונית והמעשית של כלל השוטרים, לוחמי משמר הגבול והמפקדים, לאורך מסלול שירותם במשטרה.
האגף נחנך באוקטובר 2017 ומפקדו הראשון הוא ניצב אבשלום פלד.
אגף ההדרכה כולל את המכללה הלאומית לשוטרים וחטיבת ההדרכה. האגף אחראי מקצועית על בסיס ההדרכה של משמר הגבול ועל בתי הספר המקצועיים במשטרה.
דן חפץ

שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלנ"ט גולני. עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. לאחר קורס קציני חי"ר שימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד 12. בהמשך שימש כמפקד גדוד 12 (ברק), אותו הוביל בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת געש, וכרמ"ח שיתוף פעולה צבאי בין–לאומי באג"ת.
הלמה של לינדלף

בטופולוגיה, הלמה של לינדלף היא למה הקובעת שמרחב טופולוגי המקיים את אקסיומת המנייה השנייה הוא מרחב לינדלף.
הלמה היא ניסוח כללי יותר של העיקרון לפיו כל קבוצה פתוחה בישר הממשי היא איחוד בן-מנייה של קטעים פתוחים.

נוסח פורמלי

יהי X מרחב טופולוגי המקיים את אקסיומת המנייה השנייה, אזי לכל כיסוי פתוח של X יש תת-כיסוי בן-מנייה.
הוכחת הלמה פשוטה: יהי \mathcal{C} כיסוי פתוח של X. יהי \mathcal{B} בסיס בן-מנייה של X.
לכל x\in X קיימת קבוצה בכיסוי המכילה אותו, x \in U_x\in \mathcal{C}. מתכונות הבסיס נובע שיש B_x\in \mathcal{B} כך ש-x\in B_x\subseteq U_x.
האוסף \{B_x : x\in X\} הוא כיסוי בן מניה של X. אם כך תהי \left\{ x_n \right\}_n סדרה שעבורה האוסף \left\{ B_{x_n} \right\}_n הוא כיסוי של X. אזי \left\{ U_{x_n} \right\}_n הוא תת-כיסוי בן-מניה של \mathcal{C}.

קבוצות פתוחות בישר הממשי

הלמה של לינדלוף בגרסתה הממשית, קובעת כי כל קבוצה פתוחה U \subset \mathbb{R} היא איחוד בן-מנייה של קטעים פתוחים, שכן כל x \in U מוכל באיזה קטע ממשי x \in I_x \subset U בעל קצוות רציונליים. היות שיש מספר בן-מניה של קטעים ממשיים בעלי קצוות רציונליים, ניתן לבחור ל-U כיסוי בן-מניה של קטעים פתוחים.
רנה סימונסן

ביוגרפיה

סימונסן נולדה באורהוס ועבדה תחילה כקופאית בסופר.
ב-1981 היא תפסה את תשומת לבו של עורך אופנה ששיכנע צלם לצלם אותה לבּוּק.
היא השתתפה בתחרות דוגמנות שערך עיתון בדנמרק וזכתה במקום השלישי ובאותה שנה הופיעה על שער של מגזין אופנה בדנמרק.
ב-1982 נבחרה לייצג את מדינתה בתחרות דוגמנית העל העולמית ושם זכתה במקום הראשון ובדצמבר 1982 הופיעה על השער של עיתון ווג.
מ-1983 החלה להיות אחת הכוכבות העולות של עולם האופנה בכך שכיכבה במספר רב קמפיינים ומגזינים בינלאומיים ובין היתר הופיעה מספר פעמים במהדורה הגרמנית של ווג והופיעה על שער האלבום של להקת רוקסי מיוזיק.
ב-1985 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט איטלקי ובאותה שנה החלה לצאת עם סולן להקת דוראן דוראן ג'ון טיילור.
ב-1989 לקחה סימונסן הפסקה מתחום הדוגמנות ועברה להתגורר במשך 4 חודשים בקיבוץ בישראל ביחד עם אחותה, היידי. השתיים עבדו בקיבוץ התנדבות.
היא סירבה להצעה להיבחן לתפקיד נערת בונד. לאחר מכן, חזרה לדנמרק על מנת ללמוד עיתונאות, אך לאחר שנכשלה בבחינה המקדימה החלה ללמוד פסיכולוגיה במקום.
בין השנים 1991 ל-1993 החלה לעבוד ולשמש כפנים של שתי חברות קוסמטיקה צרפתיות.
ב-1997 החלה לשמש כעורכת בעיתון אופנה וב-2002 סיימה את התואר הראשון בפסיכולוגיה. 
ב-2003 יצא לאור ספר הילדים שכתבה "Karlas kabale" שעובד לסרט באותו השם שיצא לאקרנים בנובמבר 2007. בשנת 2006 פורסם ספרה השני, "Anthony Greenwood" שהיה מועמד לפרס הספרות בדנמרק.
באוגוסט 2007 יצא הרומן הראשון שלה "Tirsdag formiddag" (בוקר יום שלישי).
באוקטובר 2014 פורסמה הביוגרפיה שלה.
פרוכת ארון הקבורה של בנימין זאב הרצל

פרוכת ארון הקבורה של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל היא יריעת בד רקומה שהוכנה באוסטריה בשנת 1936, ונועדה לכסות את ארונו של הרצל עם העלאת עצמותיו לקבורה בישראל. הפרוכת נעלמה בשנת 1949 לאחר טקס הלוויה, ומקום המצאה נותר בגדר תעלומה במשך 70 שנה, עד שנמצאה.
קנרית

תיאור

אורכה של הקנרית נע בין 10 ל-12 ס"מ, מוטת כנפיה היא בין 21 ל-23.7 ס"מ, ומשקלה בין 8.4 ל-24.3 גרם, בעוד הממוצע עומד על כ-15 גרם. ראשו, חזהו ובטנו של הזכר צהובים-ירקרקים, בעוד פניו, רצועת העין שלו ומצחו בעלי גוון צהוב מודגש יותר. הבטן התחתונה וחלקו התחתון של הזנב לבנבנים, ועל צדי גופו ישנן רצועות כהות. העורף והגב אפורים-ירוקים, ומפוספסים בפסים בעלי גוון כהה. העכוז צהוב דהוי. הנקבה דומה לזכר במראה, אך צבעי גופה דהויים יותר: ראשה ובטנה בעלי גוון אפור יותר, בעוד הגוונים הצהובים בבטנה ובחזה בולטים פחות. צבע נוצותיהם של פרטים צעירים נוטה יותר לחום, בעוד חלק גדול מגופם מפוספס ברצועות כהות.

רבייה

הקנרית היא מין חברותי, ומקננת בדרך כלל בקבוצות בהן כל זוג מגן על טריטוריה קטנה. הקן דמוי-הכוס נבנה בין מטר עד שישה מטרים מעל הקרקע בעץ או בשיח, בהם הוא מוסווה היטב. החומרים העיקריים המרכיבים את הקן הם זרדים, עשבים, טחבים וחומרים נוספים מן הצומח, ומרופד בשערות ובנוצות.
עונת ההטלה באיים הקנריים היא בדרך כלל בין ינואר ליולי; באיים האזוריים היא בין מרס ליולי, כאשר שיא מספר הביצים המוטלות הוא במאי, ובמדיירה בין מרס ליוני, כאשר השיא הוא באפריל ובמאי. הביצים כחולות בהירות או כחולות-ירקרקות; בקצהן הרחב, ישנם גוונים סגלגלים או אדמדמים. הנקבה מטילה 3-4 ביצים בתטולה, ובמקרים נדירים אף 5; למרות זאת, בדרך כלל מספר הצאצאים שהיא מגדלת עד לבגרות הוא בדרך כלל 2 או 3. הביצים נדגרות במשך 13-14 ימים, והצאצאים פורחים מהקן כ-14-21 יום לאחר בקיעתם, כאשר הממוצע עומד על כ-17 או 15 ימים לאחר הבקיעה.

בשבי

הקנרית בויתה בידי האדם בתחילת המאה ה-15 בידי מלחים ספרדים שהביאו אותם מאזור גידולה ליבשת אירופה, ומאז היא נפוצה כחיית מחמד; האיים הקנריים, אזור בו היא נפוצה, הוא המקור לשמה. ישנם מספר הבדלים בין הקנרית המבויתת לזו החיה בטבע, הנובעים מברירה מלאכותית שמטרתה השבחת קולה של הכנרית ושינוי צבעי גופה.
זכר הקנרית, דהיינו קנר, שר במשך כל השנה חוץ מתקופת ההשרה אשר נמשכת בדרך כלל חודש בתחילת הסתיו. הנקבה איננה שרה, אבל ישנן נקבות ששורקות שירים מאוד קצרים. מכל ציפורי השיר המבויתיים קנרית היא בין בעלות כושר הביטוי הקולי הטוב ביותר; קולה העשיר ומשך שירתה הארוך, שעשוי להגיע ל-25 שניות, הפך אותה לפופולרית בקרב מגדלים.
לקנרית מספר גזעים - קנרית שרה, קנרית צבעונית וקנרית מקושטת ומספר רב (יותר מ-120) של תת-מינים שפותחו בידי האדם, ובהם ניתן למנות את קנרית גלוסטר, קנרית אצילית סקוטית, בונדוק (הכלאה בין חוחית לקנרית), ועוד.
מחניים (כתב עת)

כתב העת מחניים היה במשך שנים רבות בטאונה של הרבנות הצבאית הראשית. בבטאון תורני זה פורסמו מאמרים ומחקרים בתחומי היהדות וההיסטוריה היהודית. כתב העת יצא בשנים תש"ט-תשל"ב כחוברת עבה שיצאה בתדירות משתנה של שתיים עד כעשר חוברות בשנה, סך הכל יצאו כ-130 חוברות בצורה זו, כשכל חוברת מוקדשת לנושא מיוחד. 18 החוברות הראשונות יצאו בשם "ילקוט הרבנות הצבאית".
במקביל הוציאה הרבנות שבועון בשנים ה'תשי"ג עד ה'תש"ך. בכל שנה יצאו קרוב לחמישים חוברות, כשבכרך האחרון, כרך ז' ה'תש"ך, יצאו רק שבע חוברות.
החל משנת ה'תשנ"ב החל מרכז ספיר לתרבות ולחינוך יהודי להוציא מחדש את מחניים במתכונת הדומה לזו של הירחון, כשכל חוברת מוקדשת לנושא מיוחד, בעריכת הרב מנחם הכהן, שותף פעיל לכתיבה בכתב העת בהוצאה הראשונה. עד ה'תשנ"ו יצאו ברצף 13 חוברות, ובשנת ה'תשס"ג ו-ה'תשס"ד יצאו שתי חוברות נוספות: חוברת 14 שהוקדשה למאגיה וחוברת 15 שכותרתה "בין יהודים לנוצרים - היבטים עכשוויים".
בשנים 2007-2008 הוציאה הרבנות הצבאית לאור בטאון בשם דומה "מחניך", שהכיל בעיקר מאמרים תורניים של רבנים צבאיים, בעריכת הרב יהושע לביא. הבטאון יצא ב-3 גליונות בלבד.
אבדן עונה

אבדן עונה (באנגלית: Loss of consortium) הוא מונח המשמש בדיני נזיקין בדין האנגלי המתייחס לנזק הנגרם עקב שלילת יחסי מין (עונה) בשל פציעות לבן הזוג שנגרמו על ידי המזיק. אבדן עונה הוא נזק שהוכר במשפט המקובל האנגלי בפסק דין בייקר נגד בולטון (משנת 1808). פסק הדין פיצה אדם בגין צערו בשל אבדן עונה בזמן שאשתו החלימה לאחר תאונת כרכרה. 
עם זאת, ברגע שהיא נפטרה מפצעיה, מתבטלת הזכות לפיצוי. פיצויים אלה מאובחנים ושונים מהזכות לפיצוי בגין אבדן תוצאתי.
מקורו של נזק זה במשפט הלטיני: "per quod servitium et consortium amisit" - "תוצאה של אשר איבוד עונתה ושירותיה." כאשר כלל זה רואה את האישה בבעלות הבעל או ראש המשפחה, ונגרם לו נזק בשל אי יכולתה לשרתו או לספק את צרכיו, ולכן על פי המשפט האנגלי המסורתי מהמאה ה-18, זכות לנזק זה הייתה נתונה רק לבעל ולא לאישה.
במרבית שיטות המשפט נזק זה נחשב חלק מנזק גוף שנגרם לניזוק, ולא לראש נזק עצמאי, ואולם מספר מערכות חוקים, כגון החוק האזרחי של מדינת מיין בארצות הברית מכיר בראש נזק זה, אשר הוכר גם בפסיקה של מדינת וושינגטון.
בתי המשפט האמריקאים אשר הכירו בראש נזק זה לא העניקו אותו במקרים של נישואים חד מיניים.
ראש נזק זה תוקן או בוטל בחוק בתחומי שיפוט רבים. ולמעשה בוטל באנגליה, ויילס, צפון אירלנד, ניו סאות' ויילס, טסמניה, מערב אוסטרליה, טריטוריית הבירה האוסטרלית וניו זילנד.
קריפטולוקר

תיאור כללי

תוכנת קריפטולוקר התגלתה לראשונה בספטמבר 2013, על ידי חוקרי האבטחה של חברת Dell. הנוזקה מתפשטת באמצעות קבצים המהווים "דבוקה" לדואר אלקטרוני או על ידי ניצול בוטנט קיים. לאחר הפעלת הקובץ, מתבצעת הצפנה של קבצים מסוימים שאמורים להיות בעלי ערך רב למשתמש. בשלב הבא, מוצגת הודעה למשתמש ולפיה הוא יוכל לקבל את המפתח שמאפשר לפתוח את ההצפנה, רק אם ישלם לתוקף סכום מסוים, עד לתאריך מסוים שבו האולטימטום יפוג. בדרך כלל, שיטת התשלום היא באמצעות ביטקוין או על ידי וואוצ'ר משולם מראש. את הנוזקה עצמו ניתן להסיר בקלות יחסית, אבל את הקבצים שנחסמו באמצעות הצפנה אי אפשר לקרוא יותר. 
האיום של תקיפת קריפטולוקר, במידה מסוימת, הוסר מרחבי האינטרנט, במסגרת "מבצע תובר". במסגרת מבצע זה אחד ה"בוטנטים הנפוצים", "גיים אובר זאוס" הורד מהאינטרנט. במהלך זה, נמצא גם הקובץ המכיל את מפתחות ההצפנה הפרטיים ששימשו את כותבי קריפטולוקר, ונבנה כלי המאפשר כן לשחזר קבצים שהוצפנו. חוקרים מעריכים כי הסכום הכולל שנסחט באמצעי זה הוא מעל שלושה מיליון דולר. 
מאז הגרסה הראשונה של קריפטולוקר אותרו כמה גרסאות נוספות שלחלקן אף הודבק אותו השם.
לפי חוקרי סימנטק כ-3% מאוכלוסיית הנתקפים אכן שילמו כדי לקבל את היכולת לפתוח חזרה את הקבצים שלהם.
במהלך מאי 2017, בוצעה התקפה נרחבת על למעלה מ 100 מדינות שונות ונפגעו למעלה מ 200,000 מחשבים. בין השאר, נתקפו 16 בתי חולים בבריטניה, מערכת הרכבות, חברת המשלוחים "פדאקס", חברות רכב ובניהן "רנו" ו"ניסן". לטענת פרסומים שונים, ההתקפה בוצעה על בסיס חולשה שהתפרסמה ב"וויקיליקס" שהמקור לה, ככל הנראה, הוא ה NSA האמריקאי.

דרכי התמודדות

הדרך העיקרית להתמודדות עם קריפטולקור היא למנוע את ההידבקות, למשל על ידי הימנעות מפתיחת קבצים שהגיעו מדואר אלקטרוני לא מוכר ובפרט לא על קובצי PDF. דרך פשוטה נוספת היא על ידי גיבוי כל הקבצים "החשובים" על מערכת נפרדת כמו למשל, גיבוי בענן. קיימות מספר טכניקות שעשויות, אולי, לחלץ את מפתח ההצפנה הפרטי ואולם אלו תלויות בהתקפה הספציפית ואינן מובטחות.
אברהם הררי רפול

ביוגרפיה

נולד בירושלים לשמחה ולרב עזרא הררי רפול, בן למשפחת רבנים שמוצאה מחלב שבסוריה, שאליה הגיעה מספרד לאחר הגירוש. למד בתלמוד תורה בשכונת הבוכרים, ובהמשך בישיבת "אוהל מועד" שהקים אביו אצל הרב רפאל שלמה לניאדו.
בשנת 1914 (ה'תרע"ד) נישא לשרה בת הרב יוסף זכאי, ויחד התגוררו בעיר העתיקה בירושלים. כשנפתחה ישיבת פורת יוסף בשנת 1923 (ה'תרפ"ג), לימד בה תלמידים. כשעברה הישיבה בשנת 1948 (ה'תש"ח) לעיר החדשה בעקבות נפילת הרובע בידי הירדנים, החל לשמש בה כמשגיח.
שימש גם כחזן, בפרט של שירת הבקשות. לאחר שהתאלמן נישא שוב ללטיפה בת הרב מנחם שוויכה.
הלך לעולמו ב-2 בדצמבר 1991 (כ"ה בכסלו ה'תשנ"ב) ונקבר בהר המנוחות.
חתנו היה הרב יעקב סודרי. על שמו רחוב בשכונת פסגת זאב בירושלים.
דיוויזיית הפאנצר ה-25 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-25 בפברואר 1942 בנורווגיה, והועמדה תחת פיקוד יוהאן הארדה. בספטמבר 1943 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, ובדצמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. ביוני 1944 נשלחה הדיוויזיה למנוחה בדנמרק, ובאוגוסט אותה שנה נשלחה לוורשה, שם לחמה כחלק מהארמייה התשיעית. בהמשך לחמה הדיוויזיה במבצע ויסלה-אודר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ולאחר מכן לחמה כחלק מהארמייה השמינית באוסטריה, ובכלל זה בקרב על וינה, עד סוף המלחמה.
צבא הודו

מבנה פיקודי

צבא הודו מחולק לשישה פיקודים אזוריים; מערב, דרום-מערב, דרום, צפון, מרכז ומזרח. אלו מפקדים על סך הכל 13 קורפוסים, כאשר כל פיקוד כולל 2–3 קורפוסים (מלבד פיקוד המרכז שלא מפקד על קורפוסים כלל).
הקורפוסים כוללים בין 2 ל-5 דיוויזיות מסוגים שונים. כלל הקורפוסים (למעט אלו של פיקוד המזרח) מוגדרים כקורפוסי חיל רגלים, אך בפועל הם כוללים לרוב מרכיב מרכזי של יחידות רגלים - לעיתים לצד דיוויזיות שריון, דיוויזיות ממכונות או דיוויזיות הרריות. הדיוויזיות המרכיבות את הקורפוסים של פיקוד המזרח הן כולן דיוויזיות הרריות (3 דיוויזיות בכל קורפוס), פיקוד זה אחראי על הגזרות ההרריות בצפון-מזרח המדינה לאורך הגבול עם מיאנמר, סין ובנגלדש.

אמצעי הלחימה וכוח אדם

השירות בצבא הודו הוא בהתנדבות ולמרות שקיים כח מילואים, הוא מעולם לא הופעל. בשנת 2010 הוערך כוח האדם בצבא הודו על כ-1,129,900 חיילים סדירים ועוד כ-960,000 חיילי מילואים. לאור נתונים אלו צבא הודו הוא הצבא ההתנדבותי הגדול בעולם.
טנק המערכה העיקרי של חיל השריון ההודי הוא הארג'ון מתוצרת הודו, לצידו משרתים גם טנקי T-72 רוסים.
איה קורן

ביוגרפיה

קורן היא בתה הבכורה של שושי שטיינוביץ, בעלת חברה לאספקת ארוחות מוכנות. נולדה בתל אביב, גדלה והתחנכה בהרצליה. בוגרת תיכון עירוני א' בתל אביב. כבר בגיל צעיר החלה לדגמן באופן מקצועי. בשנת 1997 התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקה צבאית. לאחר שירותה הצבאי החלה את לימודיה בבית הספר למשחק ניסן נתיב. באותה עת, דיגמנה קורן למותג האופנה "גולף".

קריירה בטלוויזיה

בשנת 2000, עוד במהלך לימודי המשחק, הספיקה קורן לשחק בין היתר בתפקידי אורח: בסדרת הטלוויזיה "פלורנטין" ששודרה בערוץ 2, לצד איילת זורר, אורי בנאי ודנה מודן ובסדרת הטלוויזיה "הבורגנים", שם גילמה את טליה, אהובתו של דב נבון, לצד קרן מור ורמי הויברגר. ב-2001 שיחקה בסדרה "דקות של תהילה", לצד איציק כהן, אורי בנאי, יהודה לוי ושיר אידלסון. ב-2002 שיחקה בסדרת הטלוויזיה שביים שמואל אימברמן "כנפיים", העוסקת בחניכי קורס טיס של חיל האוויר הישראלי. ב-2003 שיחקה בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "שבתות וחגים" בבימויו של רני בלייר, ששודרה ברשת הכבלים HOT, לצד אלון אבוטבול, יעל אבקסיס, רומי אבולעפיה ואחרים. באותה שנה כיכבה לצד דפנה רכטר, עמוס לביא ויהודה לוי בטלנובלה של הערוץ השני "אהבה מעבר לפינה", שם גילמה את אלונה ברזילי, אהובתו של ליאור דביר (יהודה לוי) ועל משחקה בסדרה זו זכתה בפרס מסך הזהב.

קריירה בקולנוע

ב-2001, לאחר שסיימה את לימודי המשחק, קיבלה את תפקידה הראשון בסרטו זוכה פרס אופיר של דובר קוסאשווילי "חתונה מאוחרת", שם גילמה את דמותה של אילנה, הכלה המיועדת של זאזא (ליאור אשכנזי). ב-2002 שיחקה בסרט הקולנוע של איתן פוקס "יוסי וג'אגר" לצד יהודה לוי שם גילמה את יעל, סמב"צית במוצב. ב-2003 שיחקה בסרטו עטור השבחים והפרסים של שמי זרחין "הכוכבים של שלומי" שם גילמה את דמותה של רונה לצד אושרי כהן, אסי כהן ואסתי זקהיים, והייתה מועמדת לפרס אופיר על משחקה בתפקיד זה. ב-2004 שיחקה לצד תיקי דיין ושרה פון שוורצה בסרט הקולנוע בבימויו של שמואל חיימוביץ', "סיפור קיץ", שם גילמה את חיה שרון.
קורן חזרה בתשובה ובהמשך, פרשה ממשחק.

חיים פרטיים

היא נשואה לאייל קורן, ואם לשבע בנות.
מתגוררת ביד בנימין.
אראלי מעלה

מבנה הפיוט

הפיוט כתוב כאקרוסטיכון אלפביתי, החל מהאות א ועד האות ה.
המשפטים יוצרים תקבולת משלימה.
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט הוא לחלופין, המשפט: "ה' אֲדוֹנֵנוּ." ולחלופין, המשפט: "ה' הוּא הָאֱלֹהִים."
Headless Cross

אודות האלבום

האלבום הוא השני בו משתתף כסולן הזמר טוני מרטין. המתופף באלבום היה קוזי פאוול, שהיה חבר בין היתר בלהקות Rainbow ווייטסנייק. לפני הקלטת האלבום, בסיסט הלהקה לשעבר גיזר באטלר הביע את רצונו לחזור ללהקה, אולם מסבות שונות, הדבר לא יצא לפועל. פאוול שידע כי איומי תר אחר סולן חדש ללהקה, שכנע את האחרון להשאיר את מרטין כסולן. האלבום הופק על ידי איומי ופאוול. 
לורנס קוטל היה אחראי על נגינת הבס באלבום, אך מעולם לא נחשב כחבר רשמי בלהקה. עם זאת, הופיע קוטל בוידאו קליפ של שיר הנושא.
השיר "When Death Calls" מכיל סולו גיטרה מאת הגיטריסט המפורסם של להקת קווין בריאן מיי. 
עטיפת האלבום נוצרה על ידי קווין ווילמט