google/wiki40b huggingface dataset:
מכון שילה

מכון שילה הוא מרכז פסיכולוגי ייחודי וייעודי לציבור הדתי לאומי, שנוסד בשנת 2004 בגבעת שמואל ופועל ברחבי הארץ.

רקע

מכון שילה הוקם כמענה לתופעה בחברה הדתית, חברה שבה אנשים, חששו לפנות לייעוץ פסיכולוגי מקצועי ומתוך הבנה, שהציבור מהציונות הדתית זקוק לאוזן קשבת, שתוכל להבין את מרקם החיים המיוחד שלו. בחברה הדתית והדתית לאומית, נהגו מאז ומעולם, לפנות לרבני הקהילה, מתוך חשש מפסיכולוגים, עלולים שלא להבין או אף להשפיע לרעה בנושא האמוני וההלכתי. בנוסף, בנושאים רגישים השייכים לעולם הרגשי הפנימי, נושאי משפחה, זוגיות, מיניות, ובמיוחד הטרדות ופגיעות מיניות, ובעיות. בזהות המינית, דורשים מענה משולב של רבנים ואנשי מקצוע, דבר שלא היה קיים, עד להקמת מכון שילה.

היסטוריה

בסוף שנות ה-90 נעשה ניסיון להקמת מכון דתי, ביוזמתו של ד"ר צבי מוזס, אך הניסיון נכשל בשל קשיים כספיים, למרות ניסיונו לערב גורמים ציבוריים, דוגמת משרד החינוך, החינוך הממלכתי-דתי ומרכז ישיבות בני עקיבא.
בשנת 2004, ד"ר צבי מוזס החל ביישום הפרויקט על ידי חברת קונטקט בבעלותו, אשר באותה תקופה, נתנה טיפולים פסיכולוגיים לעולים חדשים.
הרב יובל שרלו, בתחילה התנגד לרעיון, אך לבסוף, שינה את עמדתו ותמך בקידומו, זאת לאחר שנתקל בבעיות פסיכולוגיות רבות, שהגיעו אליו באמצעות שו"ת בפורטל מורשת ואתר ערוץ 7 ונזקקו למענה מקצועי. ביוזמתו, נוצר שיתוף פעולה עם ארגון רבני צוהר והרב רפי פוירשטיין בפרט. יחד עם ארגון רבני צוהר ואוניברסיטת בר-אילן, בשיתוף פרופ' אלי וקיל, התקיימו כנסים בנושא פסיכולוגיה ויהדות. אשר זכו להד ציבורי ותקשורתי רחב ושימשו בסיס לתחילת הדרך של מכון שילה.

פינוי גוש קטיף

במהלך התקופה לפני ביצוע ההתנתקות, פנה מכון שילה, לשירותי הרווחה בגוש קטיף במטרה להקים צוות טיפולי שיסייע בהתמודדות של התושבים מהכיוון הפסיכולוגי. לאחר קבלת תקציב מהמחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית, הוקם צוות ממטפלי המכון שפעל בגוש קטיף והורשה לנוע בין היישובים ולתת סיוע טיפולי מתאים. בין השאר, הצוות עסק בליווי משפחות שאיבדו את יקיריהם ונאלצו להעתיק את מקום קבורתם.

כיום

כיום, מכון שילה פועל עצמאית בניהולו של ד"ר צבי מוזס, ומרכז פעילות ענפה בנושא הפסיכולוגיה בציבור הדתי. במכון עובדים עשרות פסיכולוגיים דתיים בכל הארץ. בנוסף, מכון שילה שם לו למטרה להעלות לדיון ציבורי נושאים שלא דוברו בציבור הדתי. כחלק ממטרה זו, אורגנו במשך השנים כנסים שעסקו בנושאים רגישים ואקטואליים. בין הנושאים: המחיר הנפשי של שמירת הלכה, השלכות של חינוך נפרד ומעורב, נישואין מוקדמים ורווקות מאוחרת, גירושין וייעוץ משפחתי או זוגי.
מאיר בן מיכאל

מאיר בן מיכאל  (נולד ב-19 במאי 1967) הוא גיטריסט ונגן ג'אז ישראלי.

אודות

מאיר בן מיכאל נולד בקזבלנקה, מרוקו וכשהיה בן שנה משפחתו עלתה לישראל והוא התגורר בהרצליה. בגיל 14 החל ללמוד לנגן בגיטרה בעין חרוד. הוא שירת כנגן בלהקת פיקוד מרכז ובמהלך שירותו החל להתעניין בג'אז. בשנת 1985 נסע ללמוד במכללת "ברקלי" בבוסטון ועם סיום הלימודים התגורר בניו יורק. שם חי במשך עשר שנים והתפרנס כנגן ג'אז.
בשנת 1995 יצא אלבומו של בן-מיכאל, Relief. באותה שנה חזר לישראל. בשנת 1997 השתתף בפסטיבל הגיטרה הבינלאומי והגיש מחווה מוזיקלית לג'ורג' בנסון ששודרה בטלוויזיה. בשנת 1998 יזם פרויקט בשם "פיוטי בופ", בו שילב בין פיוטים מרוקאיים ובי-בופ, אשר הוצג בפסטיבל "ג'אז בים האדום". 
בשנת 2010 יצא אלבומו "לעולם". זהו אלבום ראשון שבו בן מיכאל שר ומנגן שירים מקוריים, ויש בו גם עיבודים לשירים ישראלים מוכרים. בין המשתתפים באלבום: יצחק קלפטר, מזי כהן, שירן פרסקו, דפנה ארמוני ופטר ורטהיימר.
פארוק מיאה

קריירת מועדונים

מיאה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ויפרס מליגת העל האוגנדית. מיאה שיחק בוויפרס 49 משחקים וכבש 20 והיה מלך שערי הליגה בעונת 2014/2015.
בינואר 2016 הושאל לסטנדרד ליאז' מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה בתום תקופת ההשאלה. ב-13 במרץ 2016 מיאה ערך את הופעת הבכורה שלו בליאז' בהפסד 4-0 למכלן. ב-22 באפריל 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד מוסקרון.
בסיום העונה סטנדרד ליא' רכשה את כרטיס השחקן שלו תמורת 400 אלף דולר, אך כעבור תקופה קצרה הושאל למוסקרון.
בפברואר 2018 הושאל לסבאיל מליגת העל האזרית.
ב-12 ביולי 2018 חתם בה.נ.ק. גוריצה מליגת העל הקרואטית.

קריירה בינלאומית

ב-11 ביולי 2014 מיאה ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת אוגנדה בניצחון 0-1 נגד איי סיישל בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת שהיה גם שער הניצחון. ב-4 בספטמבר 2016 מיאה הבקיע את שער הניצחון עבור אוגנדה נגד קונגו שהעלה את אוגנדה לגביע אפריקה לאומות לראשונה משנת 1978. מיאה גם השתתף עם הנבחרת בטורניר הגמר, שיחק בשלושת המשחקים וכבש את השער היחיד של אוגנדה באליפות בתיקו 1-1 נגד מאלי.
קומודורו ריבדביה

היסטוריה

הדחיפות למציאת נתיבים קצרים כדי להוביל סחורה אל ומהעיירה סרמיינטו יצרה צורך ביצירת נמל באזור מפרץ סן חורחה. הצורך הביא בסופו של דבר לייסודה של העיר. לקראת סוף המאה ה-19 החלו חיפושים אחר מקום מתאים לבניית הנמל, בעזרת בני שבטים מקומיים. הקורבטה "לה ארחנטינה" בפיקוד קומודור מרטין ריבדביה, הגיעה לאזור במהלך משימת גישוש ועצרה במעגן. תחילה נקראה העיר על שם המלח הספרדי פרנסיסקו אוורדו טיי אי פרדס, אך השם שונה ב-1901 לקומודורו ריבדביה כהוקרה למרטין רבדביה, המלח המהולל ונכדו של ברנרדינו ריבדביה, נשיאה הראשון של ארגנטינה.
ב-1903 הגיעו 600 משפחות מהגרים בורים לאזור לאחר ההפסד במלחמת הבורים השנייה. ניתנו להם אדמות לחוות מסביב לעיר, אך היה מחסור מים שאילץ אותם להביא מים בעגלות חמורים. ב-1907 הם החלו לקדוח על מנת למצוא מים, אך במקום זאת מצאו נפט. למרות שרוב הנפט היה באדמותיהם, עקב החוק הארגנטינאי שקבע שהנפט יועבר לבעלות המדינה הם לא היו יכולים ליהנות מרווחי הנפט באופן ישיר ועברו לאזור סרמיינטו כדי להקים חוות שם. גילוי הנפט גרם לגדילה בקצב מסחרר של קומודורו ריבדביה, וליצירת תעשייה גדולה שהעיר התפחתה סביבה. ב-1910 נבנתה מסילת רכבת לסרמיינטו, שהביאה לפיתוח העיר. יצירת חברת YPF, חברת הנפט הראשונה בעולם בבעלות ממשלתית, הובילה להתפתחות נוספת של העיר, אשר בנוסף הואצה בסוף שנות ה-50 לאחר שהממשל עודד חברות זרות לבוא לאזור.
במשך תקופת הזמן הקצרה בין 1943 ל-1955, קומודורו ריבדביה הייתה בירת טריטוריית קומודורו ריבדביה, אשר הייתה חלק מצ'ובוט.
למרות שהיום קומודורו ריבדביה לא מתבססת בעיקר על התעשייה הזו, היא עדיין קרויה "בירת הנפט הלאומית".

כלכלה

העיר מתבססת על מספר ענפים כלכליים, בהם תעשיית טקסטיל, מספנה, מלט וכמובן תעשיית הנפט הענפה של העיר, אשר התפתחה מאוד מאז גילוי הנפט הראשון ב-1907, והעיר ואזורה נחשבים למובילים במדינה בהפקת נפט, עם הפקה יומית של כ-46,000 מ"ק נפט גולמי, שמהווים 46% מכלל ייצור הנפט הגולמי במדינה. הודות לתעשיית הנפט, התפתחה פעילות מסחרית גדולה בעיר, שהביאה אליה אנשים מרחבי ארגנטינה ומחוצה לה, ועזרה לפיתוח עסקים שונים.
קיים צינור המוביל גז טבעי מקומודורו ריבדביה לבירת המדינה בואנוס איירס.

תיירות

כפר הנופש והפרבר רדה טיז'יז' ממוקם כ-12 ק"מ מדרום לעיר. הוא הוקם ב-1948 ומהווה כיום מרכז חשוב של תיירות בארגנטינה.

חינוך

בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית של פטגוניה סן חואן בוסקו, שהוקמה ב-1980.

תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי חנרל אנריקה מוסקוני ממוקם במרחק של 11 ק"מ מהעיר ומשרת אותה.
קרב בסינג

רקע לקרב

לאחר פלישת הדנים לממלכת וסקס וכיבושה של רדינג ב-28 בדצמבר 870, התחוללו שלושה קרבות בין הדנים לבין צבא ממלכת וסקס. הדנים תכננו לפשוט על הממלכה, לבזוז את יישוביה, לקבל תשלום בעבור נסיגתם ולבסוף לכובשה וליישבה, כפי שעשו בסופו של דבר במסעותיהם בממלכות הנוספות שבאי הבריטי: נורת'מבריה, מזרח אנגליה ומרסיה.
האנגלו-סקסונים ניצחו כוח סיור דני סמוך לרדינג בקרב אנגלפילד ב-31 בדצמבר 870, הובסו בקרב רדינג ב-4 בינואר 871 וניצחו פעם נוספת ב-8 בינואר, בקרב אשדון. הקרב הסתיים באבידות כבדות לשני הצדדים, אך האבידות היו משמעותיות יותר לאנגלו-סקסונים. הצבא האנגלו-סקסוני, אשר הורכב בעיקר מכוח מגויס לשעת חירום של איכרים (פירד) שחלקם שב לכפריו, נחלש מאוד ולא היה מסוגל לנצל את ההצלחה ולהכות בבסיס הדני ברדינג על מנת לסלק סופית את הפולשים. הדנים מצידם, התאוששו במהירות, ושבועיים לאחר תבוסתם יצאו שוב מרדינג, כאשר יעדם היא העיר וינצ'סטר, בירת ממלכת וסקס.

הקרב

הצבא המוחלש של אתלרד ואלפרד נאלץ לחסום את דרכם של הדנים סמוך לכפר בסינג (נקרא בימינו אולד בסינג), השוכן כ-30 ק"מ דרומית לרדינג. לוחמי שני הצדדים יצרו מערך של "קיר מגנים" (Shield wall) ונעו חזיתית אלה כנגד אלה. בניגוד לקרב אשדון, הפעם לא זכו הלוחמים האנגלו-סקסונים לתגבורת במהלך הקרב, המערך אותו החזיקו קרס ואתלרד, אלפרד ואנשיהם נאלצו לסגת משדה הקרב. בדומה לקרב אשדון, גם הפעם לא הסתיים הקרב בניצחון מכריע, כאשר האבידות שספגו הדנים מנעו את המשך מסעם לוינצ'סטר והם שבו לרדינג.

תוצאות

קרב בסינג היה הראשון בסדרה של תבוסות, שהדפו בהדרגה את הכוחות האנגלו-סקסונים אל פנים הממלכה. לאחר הקרב הוביל אלפרד קבוצות לוחמים קטנות אשר שימשו להטרדת הדנים באמצעות פגיעה ביחידות סיור שחיפשו מזון באזורים הכפריים, אך לא הצליח לגייס כוח גדול מספיק כדי לתקוף את בסיסם ברדינג. חמור מכך, עם בוא האביב הפכה האפשרות שהדנים יקבלו תגבורת מיבשת אירופה לסבירה ביותר.
כחודשיים לאחר מכן הובסו האנגלו-סקסונים גם בקרב מרטון ב-22 במרץ 871. ככל הנראה נפצע אתלרד במהלך הקרב, ומת מפצעיו ב-23 באפריל, זמן קצר לאחר חג הפסחא. אלפרד הוכתר כיורשו וקיבל ידיעות על הגעת צי תגבורת ויקינגי לרדינג, בעוד צבאו הלך והתדלדל כתוצאה מהקרבות וממספר רב של התכתשויות לא מתועדות. ככל הנראה נערכו שני קרבות נוספים לא מזוהים בתקופה שבין הקרב בבסינג לקרב במרטון.
כחודש לאחר הכתרתו של אלפרד, נחלו האנגלו-סקסונים תבוסה נוספת בקרב וילטון. על מנת להרוויח זמן, נאלץ אלפרד להגיע להסכם עם הדנים, שתמורת תשלום נכבד פינו את כוחותיהם מהממלכה, תוך שהם נוטשים את רדינג ומקימים בסיס חדש בלונדון שבממלכת מרסיה, בו בילו את החורף. במהלך חמש השנים הבאות ערכו הדנים מסעות כיבוש וביזה באזורים אחרים באי הבריטי והניחו לממלכת וסקס, עד לחידוש פלישתם בשנת 876.
התקבצות (אסטרונומיה)

התקבצות הוא מצב בו שני גופים אסטרונומיים נראים בקרבה זוויתית זה לזה. הסימול המוסכם להתקבצות הוא ☌.

התקבצויות של כוכבי הלכת

נהוג לכנות בשם התקבצות גם מצב כללי בו שני גופים אסטרונומיים מתקרבים זה לזה. ניתן לצפות בהתקבצויות בין כוכבי הלכת, הירח וכוכבים. לעיתים, המרחק הזוויתי בין גרמי שמיים אלו כה קטן, עד שלא ניתן להבחין ביניהם בעין. הסתרה מתרחשת כאשר גרם השמים הקרוב מסתיר את הרחוק. באמצעות תצפית בהתקבצות בין כוכב הלכת אורנוס והכוכב SAO 142857, נתגלו טבעותיו של אורנוס, מכיוון שגרמו לכוכב להבהב.
צ'יק קוריאה

חייו

נולד במסצ'וסטס. אביו היה חצוצרן ג'אז וכך היווה כהשפעה מוזיקלית ראשונה עבורו. קוריאה למד פסנתר מגיל ארבע. הוא גדל לצלילי צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי, באד פאוול, לסטר יאנג והוראס סילבר, אך התעניין גם במוזיקה של בטהובן ומוצארט, שהשפיעו רבות על יצירותיו. לאחר כמה שנות התנסות עם הפסנתר ואף עם מערכת התופים, החל קוריאה לקחת שיעורים עם פסנתרן קונצרטים. במהרה החל לנגן עם נגנים רבים, ביניהם מונגו סנטמריה, סטן גץ ואחרים. החצוצרן הגדול מיילס דייוויס הזמין את קוריאה להרכבו וחשף בפניו את האורגן החשמלי, שבו ישתמש קוריאה גם בהמשך הקריירה. בהמשך התנסה קוריאה גם בהקמת הרכב אוונגארד שנקרא "Circle", אך לאחר שלוש שנים שינה כיוון מוזיקלי.
בתחילת שנות השבעים הקים את הרכב הג'אז-רוק-פיוז'ן "Return to Forever" שהיה אחד מההרכבים הבולטים בתחום בשנות השבעים. חברי הלהקה המקוריים היו: סטאנלי קלארק (באס), ג'ו פארל (סקסופון, חליל), פלורה פורים (קולות וכלי הקשה), איירטו מוריירה (תופים, כלי הקשה) וצ'יק קוריאה (קלידים).
הרכב זה ניגן מוזיקה מקורית שסגנונה היה בעיקר ג'אז משולב עם השפעות לטינו-אמריקניות. בתקופה זו התפרסמו יצירות רבות של קוריאה, ביניהן "Spain".
ב-1974 התחלפו מספר נגנים בהרכב: במקום פורים ומוריירה הצטרפו ביל קונורס (גיטרה) שעזב בשלב מסוים ובמקומו הצטרף הגיטריסט אל דימיולה ולני ווייט (תופים). ההרכב החדש ניגן בעיקר פיוז'ן חשמלי.
בשנות השבעים הוציא קוריאה מספר אלבומים (ביניהם: “My Spanish Heart”, “Mad Hatter”). האלבומים נעשו ביחד עם נגני ג'אז כמו: המתופף סטיב גאד, הקלידנים הרבי הנקוק, גארי ברטון ורבים אחרים.
צ'יק קוריאה הוציא גם קונצ'רטו לפסנתר עם יצירות קלאסיות שכתב מאז היותו ילד ובו אוסף של 20 קטעי פסנתר קלאסיים עם השפעות נוספות.
ב-1985 הקים צ'יק קוריאה הרכב בשם "The Chick Corea Elektric Band". ההרכב כלל מספר נגנים צעירים ומוכשרים: דייב ווקל (תופים), ג'ון פטיטוצ'י (באס), סקוט הנדרסון (גיטרה), וביחד עם קוריאה (קלידים) ניגנו מוזיקת פיוז'ן מקורית והוציאו מספר אלבומים. בהמשך הצטרפו גם אריק מריינטל (סקסופון) ופרנק גמבלה (גיטרה) במקום הנדרסון.
ב-1989, כהמשך ישיר ל-Chick Corea Elektric Band, קוריאה עזב את הסאונד האלקטרוני לטובת האקוסטי, וביחד עם ווקל ופטיטוצ'י הקים את הטריו "Chick Corea Akoustic band". הטריו ניגן ג'אז ופיוז'ן אקוסטי במשך מספר שנים.
ב-1992 הקים לייבל פרטי בשם Stretch Records, שלימים הפיק במסגרתו כמה מאלבומיו הבאים וכן אלבומים של אמנים נוספים ובכך אפשר חשיפה ופיתוח הקריירה של אמנים צעירים רבים שעבדו איתו.
בשנות התשעים ניגן קוריאה עם מספר אמנים כמו בובי מקפרין, גארי ברטון, אל ג'ריאו ואחרים והוציא אלבומים נוספים, ביניהם גם במסגרת המשך העבודה עם Chick Corea Elektric Band. בסביבות 1997 הקים הרכב שישייה אקוסטית בשם "Origin", שגם הוא הורכב, נוסף לקוריאה (פסנתר) מכשרונות צעירים חדשים: אבישי כהן (קונטרבס), אדם קרוז שהוחלף לאחר מכן בג'ף בלרד (תופים), בוב שפרד (מגוון כלי נשיפה), סטיב וילסון (מגוון כלי נשיפה) וסטיב דייוויס (טרומבון). כמו Chick Corea Elektric Band, מאוחר יותר צומצמה שישיית Origin להרכב טריו בשם "Chick Corea New Trio", שכלל את אבישי כהן וג'ף בלרד, וב-2001 יצא אלבום הבכורה והיחיד של הטריו החדש, "Past, Present & Futures".
קוריאה זכה בלמעלה מעשרים פרסי גראמי במהלך הקריירה והיה מועמד ליותר מ-60 פרסים .
ב-2010 נבחר בסקר המבקרים של המגזין דאון ביט להיכל התהילה של הג'אז.
אליעזר ליף

ביוגרפיה

נולד בשנת 1922 בפולין, ועלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1925. אביו, יעקב, עבד כאופה, ואמו, יפה (לבית קורצ'אק) הייתה עקרת בית. המשפחה גרה מאז עלייתה בתל אביב. אליעזר למד בבית הספר העממי "בלפור" ובגימנסיה "גאולה". הוא היה פעיל בתנועת הצופים בשבט "גורדון".
בשנת 1937 והוא בן 15, התנדב ל"הגנה", ליחידת הנוער בתל אביב. ב-1939 עבר קורס מ"כים בג'וערה ובשנת 1941 התנדב לפלמ"ח. בשנים 1942–1943 עבר קורס מ"מים במסגרת הפלמ"ח (מחזור י"ג). במהלך שנת 1943 פיקד על מחלקת עין חרוד במסגרת פלוגה ד' של הפלמ"ח (הפלוגה העירונית). 
בין השנים 1943 ל-1945 הדריך בקורסי המ"כים של הפלמ"ח שנערכו בג'וערה, רמת יוחנן, איילת השחר, חניתה וגבע. בסוף שנת 1945, לאחר שהציע ליגאל אלון להקים פלוגות ותיקים כגיבוי לפלוגות ה"סדירות", השתחרר מהפלמ"ח והחל בהקמת "פלוגת הרזרבה" של הפלמ"ח בתל אביב. פיקד על מבצעים שונים (ביניהם "ליל הרכבות"). בשנת 1947 גויס מטעם הפלמ"ח לשליחות העפלה במזרח אירופה. הוא שהה ברומניה במשך למעלה משנה, ארגן קבוצות יהודים לקראת ההעפלה וניהל את העברת היהודים, דרך בולגריה, על גבי אוניות המעפילים "פאן קרסנט" (עצמאות) ו"פאן יורק"(קיבוץ גלויות), מסע הידוע בשם "מסע הפאנים". 
משנת 1948 ועד 1972 שירת בצה"ל במגוון תפקידי פיקוד ומטה. בין השאר פיקד על גדוד חי"ר בפיקוד המרכז, והיה מפקד בסיס האימונים של פיקוד הדרום, קצין אג"ם של פיקוד הדרום, קצין המטה של מטכ"ל/מה"ד וראש ענף מודיעין קרבי באמ"ן, והדריך בקורסי פו"מ ומג"דים. במאי 1966 מונה לראש מחלקת הממשל הצבאי במטכ"ל. בנובמבר 1967 מונה לנספח צה"ל לאמריקה הלטינית. כמו כן סיים במסגרת שרותו את בית הספר לפו"מ והמכללה לביטחון לאומי. 
במהלך שנות ה-60 למד משפטים באוניברסיטה העברית. לאחר שחרורו מצה"ל, הועסק כעורך דין בפרקטיקה פרטית וכן היה פעיל בגופים התנדבותיים. בשנת 1980 עבד באגף התכנון במשרד הביטחון. בשנת 1982 היה עוזרו של אברהם טמיר במשרד הביטחון.
היה נשוי למלכה ליף ולהם שני בנים.
ולדימיר גרנאט

קריירת מועדונים

גרנאט התחיל את צעדיו הראשונים בכדורגל בגיל 7 באקדמיה לוקומוטיב שבעיר מולדתו אולן-אודה. בשנת 2003 זומן לקבוצה זווזדה אירקוטסק ששיחקה בליגה השנייה, שם ולדימיר ערך 5 הופעות. בשנים 2005–2006 שיחק בקבוצת הנוער של דינמו מוסקבה (44 הופעות, 2 שערים). באוגוסט 2006 הושאל לסיביר נובוסיבירסק מהליגה הלאומית. ב-18 במרץ 2007 גרנאט ערך הופעת בכורה בליגת העל במדי דינמו. מהר מאוד הוא נהפך לשחקן הרכב קבוע בעמדת הבלם או המגן. ב-2013 אף נבחר לקפטן הקבוצה, אך באוקטובר 2014 הועבר לקבוצת הנוער. מאחר שזו הייתה שנתו האחרונה בחוזה, החלו להתעניין בו מספר מועדונים רוסים. ביום האחרון של חלון ההעברות החורפי גרנאט עבר בהשאלה לרוסטוב. כמה ימים לאחר מכן, מועדון הכדורגל ספרטק מוסקבה הודיע על מעברו של גרנאט כסוכן חופשי בתום העונה. ברוסטוב ולדימיר לא שיחק בשל פציעה. בספרטק החל גרנאט לשחק בהרכב הפותח, אך עם הזמן אבד את מקומו ואף הועבר לקבוצת המשנה שהופיעה בליגה הלאומית, שם ערך 12 הופעות והבקיע שער מול דינמו, קבוצתו לשעבר. ב-31 באוגוסט גראנט סיכם חוזה ל-3 שנים ברוסטוב.
ביוני 2017 חתם על חוזה בקבוצת רובין קאזאן.

נבחרת לאומית

בשנות נעורותיו זומן לנבחרות רוסיה עד גיל 19 ו-21, כמו כן הוא שיחק במדי הנבחרת השנייה, שלא התקיימה זמן רב.
בקיץ 2012 גרנאט זומן ליורו וב-6 בספטמבר ערך הופעת בכורה במדי הנבחרת הבוגרת במשחק מוקדמות מונדיאל 2014 נגד לוקסמבורג, המשחק הסתיים 1:4 לטובת הרוסים.
ב-3 בספטמבר 2014 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 0:4 על אזרבייג'ן.
סרגיי קוסביצקי

קורות חיים

קוסביצקי נולד בעיירה ברוסיה כבן למשפחה מוזיקלית.
אביו ניגן בכינור, אמו בפסנתר ואחיו, אדולף, היה מוזיקאי מוכר, מורה ומנצח במוסקבה.
כשהיה בן שלוש נפטרה אמו. קוסביצקי ושאר הילדים סבלו תחת החינוך הנוקשה והמשמעת החמורה של האב. בגיל שמונה, לקחה אישה מקומית, מריה פדורובנה רופנברג, את קוסביצקי תחת חסותה והחלה ללמדו נגינה בפסנתר. רופנברג שימשה גם כגורם ממתן בבית קוסביצקי.
זמן קצר לאחר מכן החל קוסביצקי להלחין מוזיקה לתיאטרון המקומי ויצא עם הלהקה להופעות ברחבי המחוז. בשנת 1891 החל בלימודי מוזיקה בבית הספר הפילהרמוני במוסקבה.  
בראשית דרכו היה נגן קונטרבס וירטואוזי, שכתב קונצ'רטו לכלי זה בשנת 1902 וניגן בתזמורת מוסקבה בין 1894 ל-1905. הופעת הבכורה שלו כמנצח הייתה בשנת 1908 בברלין. כעבור שנה ייסד תזמורת משלו וניצח עליה עד 1915. משנת 1917 עד 1920 ניצח על התזמורת הסימפונית הממלכתית בפטרוגרד. הוא עזב את רוסיה הסובייטית בשנת 1920 ושהה בפריז, שם ניהל את קונצרטי קוסביצקי לפני שהמשיך לארצות הברית בשנת 1924 (בשנת 1941 היה לאזרח ארצות הברית). 
בשנת 1924 התמנה קוסביצקי למנצח התזמורת הסימפונית של בוסטון. במשך עשרים וחמש השנים הבאות המשיך לבנות את שמו של ההרכב כתזמורת המובילה באמריקה ולפתח את מופעי הקיץ בטנגלווד, שכללו קונצרטים ותוכניות חינוכיות. עם הסימפונית של בוסטון עשה מספר רב של הקלטות, שרבות מהן אפשר להשיג כיום על תקליטורים; רוב הקלטותיו התקבלו בעין יפה מצד המבקרים. בין תלמידיו ובני חסותו היה ליאונרד ברנשטיין.
קוסביצקי היה תומך נלהב במוזיקה מודרנית, שהזמין מספר רב של יצירות אצל מלחינים בולטים, ביניהן סימפוניית תהילים של איגור סטרווינסקי (לכבוד יובל החמישים של הסימפונית של בוסטון). בשנת 1942 הקים את קרן קוסביצקי להזמנת יצירות חדשות וביצוען - בין תוצאות המפעל הזה היו האופרה "פיטר גריימס"  של בנג'מין בריטן, קונצ'רטו לתזמורת של בלה בארטוק, הסימפוניה השלישית של אהרן קופלנד ו"סימפוניית-טורנגלילה"  של אוליביה מסיאן. 
הגיע בערוב ימיו פעמיים לביקור בישראל.
אלמנתו של קוסביצקי העניקה את קונטרבס האמאטי שלו לגארי קאר, סולן קונטרבס נודע בן-זמנו.
פסגת אולדריג'

היסטוריה

ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרי מחקר ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והיא נקראת על שם ג'יימס א. אולדריג', שהיה עוזר מכונאי מטוסים בטייסת חיל הים האמריקאי VX-6 ששהתה בתחנת מקמרדו בשנת 1967.
כיבוי ביום טוב

מלאכת מכבה- היא אחת משלושים ותשע מלאכות שנאסרו בשבת וביום טוב. אמנם במסגרת ההיתר לבצע ביום טוב מלאכות לצורך אוכל נפש, גם מלאכה זו הותרה.

מקור ההיתר

נאמר בתורה בקשר ליום טוב: "אך אשר ייאכל לכל נפש הוא לבדו ייעשה לכם". מכאן שעשיית מלאכה שנועדה לשם אוכל נפש מותרת ביום טוב, ובכלל זה גם מלאכת כיבוי אש. ולמדו חכמים שהיתר זה מתרחב לכל צורך יום טוב, גם כזה שאין לו קשר לאוכל נפש, כפי הכלל: מתוך שהותרה לצורך הותרה שלא לצורך.

כיבוי שנעשה כחלק מבישול

בתלמוד הבבלי מובא שעל פי ההיתר לכבות אש לצורך אוכל נפש, מותר להניח בשר חי על גבי גחלים, למרות שנוטף מהבשר נוזל שמכבה בתחילה מקצת מהגחלים. וכן מותר לפזר מיני בשמים על הגחלים, כדי לתת ריח טוב בפירות להטעימם לאכילה, למרות שבתחילה הבשמים מכבים מקצת מהגחלים.

כיבוי שנועד להציל משריפת המאכל

בתלמוד הבבלי מובאת דעת רבי יהודה שמותר לכבות אש כדי שלא יתעשן הבית או תשרף הקדירה, ואילו חכמים אוסרים.
יש אומרים שחכמים חולקים על רבי יהודה רק לגבי כיבוי למניעת התעשנות הבית, כי זה לא צורך אוכל נפש, אך כיבוי האש שתחת הסיר מותר. ויש אומרים שגם בזה חכמים חולקים, אך מדובר בקדירה ריקה שאין בהצלתה מחריכה צורך אוכל נפש ביום טוב.
ויש אומרים שגם אש שתחת קדירה עם מאכל אסור לכבות, כי רק כיבוי שקורה כתוצאה מהבישול, כמו בבשר חי המנטף או בשמים המכבים את האש תוך כדי הקטרתם, הותר ביום טוב. אך כיבוי שנועד לעצור את פעולת הבישול כדי שלא יישרף המאכל - לא הותר ביום טוב. ולפי שיטה זו אסור לכבות אש או להנמיך להבה שתחת תבשיל העומד להישרף. אמנם גם לשיטתם האיסור הוא מדברי חכמים הואיל ואין הכוונה ליצור גחלים באמצעות הכיבוי.

כיבוי אש כאשר אפשר להעביר את התבשיל לאש נמוכה

גם לשיטות המתירות לעיל כיבוי אש לצורך הצלת התבשיל משריפה ביום טוב, ההיתר מותנה בכך שאין אפשרות להציל את התבשיל בדרך אחרת שאינה כרוכה בכיבוי. אך כאשר ישנה להבה חלשה שאפשר להעביר אליה את התבשיל ובכך למנוע את הצורך בכיבוי האש הגבוהה חובה לעשות כן, ואסור לכבות את האש שתחת התבשיל.
במקרה שאין אש חלשה בקרבת מקום, יש אומרים שעדיף להדליק אש חדשה-חלשה ולהעביר אליה את התבשיל, ולא לכבות את הקיימת. ויש אומרים שעדיף להחליש את הקיימת.

כיבוי אש למניעת שרפת מקום האכילה או כלי האכילה

נחלקו הפוסקים האם מותר לכבות אש העומדת לשרוף את הבית שבו מתכוונים לאכול ביום טוב, או את הכלים שמשמשים לצורך סעודת יום טוב. יש אוסרים הואיל והכיבוי לא מועיל למאכלים עצמם, ויש מתירים הואיל ובכלל ההיתר לעשות מלאכות לצורך אוכל נפש, כלול גם ההיתר לדאוג לקיומו של המקום שבו אוכלים, ולכלים שבהם אוכלים. ובלבד שאין לו אפשרות למצוא מקום נח אחר לאכול, ולהשיג כלים אחרים לאכול בהם.

כיבוי גז בגרמא

בעבר בישול המאכלים ביום טוב נעשה באמצעות עצים שלאחר שרפתם היו כלים וכבים. כיום הבישול נעשה באמצעות גז שאינו כבה מעצמו, ונוצרה בעיה כיצד לכבות את הלהבה לאחר סיום הבישול.
מאחר שלדעת פוסקים רבים דין גרמא ביום טוב קל מבשבת, ובפרט גרם כיבוי, רבים נוהגים לכבות את האש באמצעות גרם כיבוי. אחת הדרכים לכך היא הנחת קומקום מלא במים על הגז, כך שלאחר שיבעבע והמים יגלשו החוצה, הם יכבו את האש. תנאי לפתרון זה הוא שימוש במים אלו לשתייה וכדומה, כי בישול הותר ביום טוב רק לצורך יום טוב.
אפשרות חדישה יותר היא שימוש בחגז (חג-גז) שהוא מכשיר בעל שעון קפיץ המותקן על הצינור המזרים את הגז לכיריים, ועל פי כיוונו מראש מערב יום טוב ניתן לכוון את השעה בה ינתק המכשיר את זרם הגז מהלהבה, וכך היא תכבה.
רוברט איסט

ביוגרפיה

איסט נולד בפורתקאול שבוויילס. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות הארי נסיך ויילס בסדרה הקומית של ה-BBC "הפתן השחור" משנת 1983.
עוד בטלוויזיה שיחק איסט בתפקיד קבוע בסדרה "Dave Allen at Large" בשנים 1973 עד 1979. ב-1972 גילם את פרנק צ'רצ'יל במיני-סדרה "אמה". תפקידים נוספים שלו היו בסדרה "Napoleon and Love" (מ-1974), "מודי ופג" (1974), "רנטגוסט" (1976), בסיטקום "Happy Ever After" (מ-1976), "כן, אדוני השר" (1982), "טרי וג'ון" (1985), "אלו אלו" (1991), "בקצב הלב" (2003), ובמיני-סדרה "עדת התביעה" (2016).
ב-1970 הופיע איסט בתפקיד קטן בסרט "Figures in a Landscape".
פרידריך מישר

יוהנס פרידריך מישר (בגרמנית: Johannes Friedrich Miescher;‏ 13 באוגוסט 1844, בזל – 26 באוגוסט 1895, דאבוס) היה רופא, פיזיולוג וביולוג שווייצרי, פרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת בזל. ב-1869, בעודו עובד במעבדות פליקס הופה-זיילר באוניברסיטת טיבינגן, בודד מישר חומרים עתירי זרחה מתאי דם לבנים, אשר מזוהים היום כחומצת גרעין. גילוי זה סלל את הדרך לזיהוי ה-DNA כגורם אשר אחראי על התורשה. הגילוי פורסם לראשונה ב-1871, ובתחילה לא התבררה מידת חשיבותו. אלברכט קוסל היה זה שהתחיל לחקור את המבנה שלו.
גם אביו (פרידריך מישר-היס) וגם דודו (וילהלם היס) היו פרופסורים לאנטומיה באוניברסיטת בזל. כנער הוא סבל מליקויי שמיעה בשל תוצאות לוואי של מחלת הטיפוס. מישר למד רפואה באוניברסיטת בזל וב-1865 עבד עם הכימאי אדולף שטקר באוניברסיטת גטינגן. הוא נאלץ להפסיק את לימודיו בשל התקפה נוספת של מחלת הטיפוס, אך סיים את בית הספר לרפואה ב-1868.
פרידריך מישר נפטר בשנת 1895 כתוצאה ממחלת השחפת.
תיכון מקיף אמי"ת ע"ש גוטוירט שדרות

"תיכון מקיף אמי"ת ע"ש גוטוירט שדרות"

ב"תיכון מקיף אמי"ת ע"ש גוטוירט שדרות" לומדים מעל 800 תלמידים ב-33 כיתות. בית הספר נותן מענה לאוכלוסייה מגוונת.
החזון החינוכי של "בית הספר המקיף הכללי לערכים ומדעים אמי"ת ע"ש גוטוירט" יהווה מוסד חינוכי איכותי, חדשני והישגי, בעל שם, האמון על חינוך תלמידיו לחיים משמעותיים תוך הגשמה אישית והגשמה לאומית מתוך מחויבות למשולש הנצחי: עם ישראל, ארץ ישראל, מדינת ישראל.
בשנת 2019 "תיכון מקיף אמי"ת ע"ש גוטוירט שדרות" נבחר לתיכון מצטיין מטעם משרד החינוך (פעם רביעית). מדובר בתוכנית תגמול דיפרנציאלי של משרד החינוך לחטיבות העליונות, בהתאם להסכם "עוז תמורה" על מנהיגות ועשייה חינוכית מעמיקה של צוות המורים וההנהלה. 2 בתי הספר המצטיינים: "קריית החינוך הדתי אמי"ת" ו"מקיף כללי ע"ש גוטוירט מצטרפים לבתי הספר שנבחרו על ידי משרד החינוך כבתי ספר מצטיינים אשר בלטו בהישגיהם החברתיים, ערכיים ולימודיים.
גם בשנים 2015, 2017, 2018 נבחר בית הספר לתיכון מצטיין
בשנת 2017 אחוז התלמידים שהיו זכאים לתעודת בגרות עמד על 83% (ממוצע ארצי 68%)
במהלך השנים איבד בית הספר 6 בוגרים במערכות ישראל ובפעולות האיבה
בציר

בציר הוא השם המיוחד לקטיף ענבים - הסרת הענבים מן הגפנים. שם זה גם משמש לציון תקופת הבציר - תקופה המתחילה בזמן הבשלת הענבים, ומסתיימת לאחר אכסון היין בחביות. בחבל הים תיכוני הבציר מתרחש בחודשים אוגוסט עד אוקטובר.

בציר ביהדות

במקרא תקופת הבציר התחלקה לבכורי ענבים, בציר ועוללות (אותם הבוצר השאיר בכרם לאחר בצירת הייבול העיקרי עבור העניים). בתקופת הבציר היו הכורמים עוזבים את ביתם ועוברים להתגורר בסמוך לכרם, התקופה כולה הייתה מאופיינת בשמחה ושירה רבה. הדרך לקביעת מועד הבצירה בזמן המקרא הסתמכה על מידת השקיפות, צבע הענב והחרצן, וטעמו.

בציר בישראל

מועד הבציר כיום נקבע על ידי ממומחים הבודקים את רמת ההבשלה, כמות הסוכר ורמת החומציות בענב, על הענבים להגיע לרמת בשלות אופטימלית והבדל של ימים אחדים בזמן הבצירה יכול להביא לשינוי של ממש בטיב היין שייוצר מהכרם. ענבי המאכל נבצרים לפני הזנים המשמשים להכנת יין, כיוון שכמות המים פוחתת ורמת הסוכר עולה ככל שהענב בשל יותר. בישראל, תקופת הבציר של ענבי המאכל נמשכת מאפריל עד נובמבר, ובצירת ענבי היין מתחילה בסביבות אוגוסט ונמשכת עד אוקטובר, ומשתנה מכרם לכרם בהתאם לאקלים המקומי.
ניתן לבצור הן בצורה ידנית והן בעזרת מכונות, בהתאם לאיכות הענבים הנדרשת. את הבציר עצמו מתחילים בשעות הבוקר המוקדמות או בשעות הערב, כשהאוויר והענבים עדיין קרירים, כדי למנוע התחמצנות של ענבים פגועים.