google/wiki40b huggingface dataset:
האנה קרוג

חייו

קרוג נולדה בעיירה הוגסונד (Haugesund) שבקרבת העיר סטוונגר שבדרום נורווגיה. בגיל 14 בלבד כבר הוציאה את אלבומה הראשון ואף הייתה מועמדת להשתתף בתחרות האירוויזיון 1970, אך מאחר שנורווגיה לא השתתפה בתחרות בשנה זו האנה קרוג התמודדה לייצג את נורווגיה בשנת 1971 ואכן זכתה בתחרות הקדם הנורווגית וייצגה את נורווגיה עם שיר שכתב והלחין המשורר והזמר הנורווגי המפורסם ארנה בנדיקסן. למרות שהגיעה רק למקום ה-17 בתחרות, היא זכתה לפופולריות רבה בנורווגיה ואף בשוודיה השכנה והמשיכה להקליט ואף השתתפה בסרט נורווגי בשנת 1974 ובסרט שוודי בשנת 1976.
בשנת 1984 חברה לזמרת אליזבת אנדריאסן לדואט שנקרא "בוביסוקס!" ("Bobbysocks") ובשנת 1985 השתיים זכו בתחרות האירוויזיון והביאו לנורווגיה את ניצחונה הראשון בתחרות, כאשר עד אז נורווגיה נחשבה באירוויזיון למדינת "אפס הנקודות", והשתיים הצליחו לשבור את הדעה הקדומה שהייתה לנורווגיה בתחרות זו. הדואט "בוביסוקס" התפרק בשנת 1988. בשנת 1991 שוב השתתפה קרוג באירוויזיון ברומא כחלק מהלהקה "Just 4 Fun" וביחד הם הגיעו למקום ה-17 בתחרות. בסך הכל עד שנת 1994 הוציאה קרוג 19 אלבומים כולל אלבום שנקרא "האנה קרוג: 40 להיטים" (Hanne Krogh: 40 beste) ועוד הוציאה כ-20 סינגלים.
בנה של האנה קרוג, סוורה סונדבו (Sverre Sundbø), הוא שחקן פוקר ידוע ואלוף עולם בתחום.
האנה קרוג עצמה מתגוררת בעיר אוסלו.
פוטנציאל כימי

רקע

חלקיקים נוטים לנוע מפוטנציאל כימי גבוה יותר לפוטנציאל כימי נמוך יותר. במובן זה, הפוטנציאל הכימי הוא הכללה של "הפוטנציאלים של הפיזיקה" כמו הפוטנציאל הכובדי. כאשר כדור מתגלגל במורד גבעה, הוא נע מפוטנציאל כובדי גבוה יותר (אנרגיה גבוהה יותר או פוטנציאל גבוה יותר לבצע עבודה) לפוטנציאל כובדי נמוך יותר. באותו אופן, כאשר מולקולות נעות, מגיבות, משנות מצב צבירה וכו', הן תמיד נוטות לשנות את מצבן מפוטנציאל כימי גבוה לפוטנציאל כימי נמוך, ומשנות בכך את מספר החלקיקים בכל רמת פוטנציאל, שהוא משתנה צמוד (conjugate variable) לפוטנציאל הכימי.
הדוגמה הפשוטה ביותר היא של מערכת של מולקולות שמפעפעות בסביבה הומוגנית. במערכת כזאת, המולקולות נוטות לנוע מאזורים של ריכוז גבוה לאזורים של ריכוז נמוך, עד אשר בסופו של דבר הריכוז יהיה זהה בכל מקום. ההסבר המיקרוסקופי לכך מתבסס על התאוריה הקינטית והתנועה האקראית של מולקולות. אף על פי כן, פשוט יותר לתאר את התהליך במונחים של פוטנציאלים כימיים: בטמפרטורה נתונה, למולקולה יש פוטנציאל כימי גבוה יותר באזור בעל ריכוז גבוה, ופוטנציאל כימי נמוך יותר באזור בעל ריכוז נמוך. תנועה של מולקולות מפוטנציאל כימי גבוה לפוטנציאל כימי נמוך מלווה בשחרור (פחת) אנרגיה חופשית. לפיכך, תנועה זאת היא תהליך ספונטני. מבחינה אונטולוגית, מצב של ריכוז גבוה של מולקולות בתחום נתון הוא מלכתחילה מלאכותי באופיו ולא "טבעי", ולכן נכון קונספטואלית לייחס גודל כמו פוטנציאל לאוסף מולקולות שהגיע למצב מסוים בצורה מעושה.
דוגמה אחרת, המבוססת לא על ריכוז אלא על מעבר פאזה, היא כוס של מים נוזליים עם קוביות קרח בתוכה. מעל 0 מעלות צלזיוס, למולקולת H₂O שנמצאת בפאזה הנוזלית (מים נוזליים) יש פוטנציאל כימי נמוך יותר מאשר מולקולת מים בפאזה המוצקה (קרח). כאשר מקצת מהקרח נמס, מולקולות  H₂O משנות מצבן ממוצק למצב נוזל בו הפוטנציאל הכימי שלהן נמוך ותר, כך שקוביות הקרח מתכווצות בהדרגה. מתחת ל-0 מעלות צלזיוס, למולקולות שבפאזת הקרח יש פוטנציאל כימי נמוך יותר, כך שקוביות הקרח גודלות. בטמפרטורה של נקודת ההתכה, 0 מעלות צלזיוס, הפוטנציאלים הכימיים במים ובקרח משתווים; קוביות הקרח לא גדלות או מתכווצות, והמערכת נמצאת בשיווי משקל.
פוטנציאלים כימיים הם חשובים בהיבטים רבים של כימיה של מצבי שיווי משקל, כמו התכה, רתיחה, התאיידות, מסיסות, אוסמוזה, וכן ביישומים כמו כרומטוגרפיה. בכל מקרה ישנו קבוע אופייני שהוא פונקציה של הפוטנציאלים הכימיים של שני האובייקטים שנמצאים בשיווי משקל. באלקטרוכימיה, יונים לא תמיד נוטים לנוע מפוטנציאל כימי גבוה לנמוך, אבל הם תמיד נעים מפוטנציאל אלקטרוכימי גבוה לנמוך. הפוטנציאל האלקטרוכימי מאפיין באופן מלא את כל ההשפעות על תנועת היון, בעוד הפוטנציאל הכימי כולל הכל פרט לכוח החשמלי.
ירח מר

עלילת הסרט

פיונה ונייג'ל הם זוג בריטי היוצא לשיט תענוגות לאיסטנבול, בדרך להודו, בניסיון להילחם בדעיכת קשר הנישואים האפור והמשעמם שלהם. הם פוגשים על הספינה זוג נוסף, מימי, צרפתייה יפהפייה ומפתה, ואוסקר בעלה, סופר אמריקאי כושל המרותק לכסא גלגלים.
אוסקר מזמין את נייג'ל לחדרו, ומספר לו כיצד הוא ומימי נפגשו באוטובוס בפריז והתאהבו, ואיך לאחר מכן הידרדר הקשר ביניהם והפך לסיוט.
באמצעות סדרה של פלשבקים, אוסקר משחזר את התפנית האפלה שקיבלה האהבה שלו ושל מימי. בין השניים התפתחה מערכת יחסים סאדו-מזוכיסטית, שכללה התנסות בבונדג', אורופיליה ומציצנות. עם הזמן דעך הקשר ביניהם, ואוסקר ניסה להיפרד ממימי. היא התחננה בפניו שיאפשר לה להמשיך לגור איתו, לא משנה באילו תנאים, והוא ניצל את ההזדמנות כדי להגשים באמצעותה את הפנטזיות הסדיסטיות שלו. אוסקר החל להשפיל את מימי בפומבי יותר ויותר. כשנכנסה להיריון, שכנע אותה אוסקר לעשות הפלה, הבטיח לה חופשה משותפת במקום אקזוטי, אך ברגע האחרון נטש את המטוס והשאיר אותה לטוס לבדה.
בשנתיים שלאחר מכן התרכז אוסקר בעיקר במסיבות פרועות וביחסי מין מזדמנים. סגנון החיים ההדוניסטי שלו הגיע לקיצו כאשר בעודו שיכור התפרץ לכביש ונדרס על ידי רכב חולף. מימי הגיעה לבקר אותו בבית החולים, שבו החלים מכמה פציעות קלות ומרגל שבורה. תוך שהיא מנצלת את נכותו הזמנית, גרמה לו מימי באקט אלים ואכזרי לנכות חמורה ולשיתוק קבוע בשתי רגליו. מימי הודיעה לאוסקר שמעתה ואילך היא תטפל בו ותדאג לו, ואף חזרה לגור בדירתו לשם כך. הגלגל התהפך, וכעת הייתה זו היא ששלטה בו והשפילה אותו, בין היתר על ידי כך שפיתתה גברים ושכבה איתם לנגד עיניו.
כאשר אוסקר מסיים לספר את סיפורו, נותר נייג'ל המום ומזועזע. מימי מסקרנת אותו ואוסקר מעודד אותו להתחיל איתה. נייג'ל מוצא עצמו נמשך אל מימי, אך לא מצליח לגייס את האומץ לפנות אליה ישירות. 
מאוחר יותר, במהלך מסיבת סילבסטר, נייג'ל מנסה לרקוד עם מימי, אך היא לא מגלה בו עניין. אוסקר מפציר בו להשתדל יותר. כשאשתו של נייג'ל, פיונה, מצטרפת למסיבה, היא ומימי צועדות לעבר רחבת הריקודים ובעידוד הקהל הן רוקדות בלהט ומתגפפות. לאחר מכן השתיים עוזבות את המקום ביחד, לתדהמתו של נייג'ל. 
נייג'ל מתעורר כשהוא שיכור ומחפש את פיונה. הוא מוצא אותה בחדרה של מימי, ומתברר לו שאוסקר צפה שם בשתי הנשים כשהן מקיימות יחסי מין סוערים. בפרץ של זעם, נייג'ל אוחז בצווארו של אוסקר, אך אז הוא מגלה שאוסקר מחזיק בידו אקדח. אוסקר יורה מספר פעמים במימי, בעודה ישנה, כשפיונה שוכבת לצידה, ולאחר מכן יורה לעצמו בראש ומתאבד.
בסצנת הסיום רואים את שתי הגופות כשהן מפונות מהספינה, ונייג'ל ופיונה מחבקים זה את זו ובוכים.

הפקה

הסרט מבוסס על רומן משנת 1981 של הסופר הצרפתי פסקל ברוקנר בשם "Lune de fiel", שפירושו המילולי הוא "ירח מורעל".
לתפקיד הראשי של אוסקר לוהק תחילה השחקן ג'יימס וודס, אך הוא פרש מהפרויקט, ופיטר קויוטי תפס את מקומו.
הסרט צולם באתרים שונים ברחבי פריז.
אהרון בוטבול

ביוגרפיה

הרב אהרן בוטבול נולד במרוקו בז' באייר התשי"ט ליצחק ולאנט. בהיותו כבן שנה וחצי באוגוסט 1960, עלו הוריו ארצה. הרב אהרן למד בישיבת איתרי בירושלים.
הוא נשא לאשה את לאה, בתו של הרב עובדיה יוסף.
לאחר נישואיו למד בכולל אברכים. כיהן בהמשך כראש כולל. 15 שנה כיהן כראש ישיבת לווית חן, וכן, מספר שנים כראש ישיבת 'דעת ותורה'.
כיום, הרב בוטבול הוא רב אזורי בחבל מודיעין, יו"ר בית ההוראה יביע אומר, הפועל ממודיעין עילית, והסמכות ההלכתית של מכון דורות. מרבני הוועד העולמי. מלמד כיום באופן קבוע במספר כוללים וישיבות, ביניהם כולל חזון עובדיה וישיבת אפיקי דעת בשדרות.
הרב בוטבול נחשב לאוטוריטה רוחנית משמעותית. הוא גם פופולרי מאוד, בעיקר בשל תוכניתו 'הליכות עולם' - שו"ת בהלכה ובהשקפה, המשודרת ברדיו 'קול ברמה'. תוכנית שזוכה להאזנה רבה ונחשבת אחת משלוש התוכניות הכי פופולריות בציבור החרדי, גם ביחס לתוכניות אקטואליה
 . חלק מן התוכניות הללו יצאו לאור על גבי דיסקים.
כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה

כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה הוא כוח שהוצב בשנת 1994 באזורי העימות של גאורגיה, באבחזיה ובדרום אוסטיה על ידי חבר המדינות ומורכב בעיקר מחיילי הפדרציה הרוסית.

הסכם מוסקבה

ב-14 במאי 1994 נחתם במוסקבה הסכם הפסקת האש והפרדת כוחות על ידי המעורבים בסכסוך הגאורגי-אבחזי, שנקרא הסכם מוסקבה (1994). כעדים לחתימת ההסכם חתמו נציגי האומות המאוחדות, הפדרציה הרוסית והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. ההסכם קיבל גושפנקה של האו"ם בהחלטת האו"ם מספר 934. בהסכם הסכימו גאורגיה ואבחזיה על הפסקת אש ויצירת אזור ביטחון מפורז. כמו כן הסכימו הצדדים על הצבת כוח שמירת שלום של חבר המדינות, שיפקח על יישום ההסכם בעזרתו של כוח המשקיפים של האו"ם בגאורגיה (UNOMIG), שהפך אף הוא לכוח שמירת שלום.

כוח שמירת השלום

הבסיס הרוסי בגודאותה שהיה באבחזיה עוד מתקופת השלטון הסובייטי, הפך ב-24 ביוני 1994 לכוח שמירת השלום, על פי החלטת חבר המדינות. עם תחילת פעילותו ניסה הכוח לטפל בבעיית 300,000 הפליטים הגאורגים שברחו מבתיהם במהלך מלחמת אבחזיה לגאורגיה עצמה ולצפון הקווקז, אולם ללא הצלחה. למעשה, כמו בדרום אוסטיה, הקים כוח שמירת השלום מחנות באזור החיץ ושמר על הפרדה בין הניצים. כבר בשלב זה העלו הגאורגים טענות כי הכוח ממלא תפקיד פסיבי של מעין משמר גבול ולא כוח שמירת שלום.
באוגוסט 1995 עזר כוח השלום לשר הממונה על הביטחון הלאומי של גאורגיה, איגור גיאורגדזה, שנמלט מגאורגיה. הוא הואשם בניסיון להתנקש בנשיא הגאורגי שוורדנדזה.
כוח שמירת השלום הרוסי לא הצליח לייצב את המצב בין גאורגיה לאבחזיה. חטיפת ארבעה משקיפי או"ם בפברואר 1998, הפגנה של כ-15,000 איש בטביליסי, במטרה להאיץ את החזרת הפליטים הגאורגיים לבתיהם וניסיון ההתנקשות כנגד שוורדנדזה, הגדילו את חוסר שביעות הרצון מכוח שמירת השלום. פתיחת מלחמת אבחזיה (1998) הוכיחה את אוזלת ידו של כוח שמירת השלום, כאשר מאות אבחזים פשטו על כפרים מאוכלסים בגאורגים.
גיל-לי אלון קוריאל

גיל-לי אלון קוריאל היא מאיירת וסופרת ישראלית.

ביוגרפיה

גיל-לי אלון קוריאל נולדה וגדלה בחיפה. למדה במכללת ויצ"ו חיפה במגמה לתקשורת חזותית, וסיימה את לימודיה ב-1984.
בתערוכת סוף השנה בויצ"ו, ביקרו נציגים של ספרית הפועלים שהתרשמו מעבודתיה, ונתנו לה לאייר את ספרה הראשון: "העגלה בורחת" מאת חוה טל שיצא לאור בספרית פועלים ב-1984.
מאז איירה קוריאל-אלון כ-70 ספרים, כולם באיור ידני. 
היא כתבה ואיירה את הספר "מאחורי הדלת יש שביל" שיצא לאור בשנת 2012 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. 
זכתה בפרס עיריית תל אביב על שם נחום גוטמן לאיור בשנת 1992 על איור הצל של יאיר מאת יאיר לפיד, ובציון לשבח ממוזיאון ישראל בשנת 2006 על איוריה לספרה של שלומית כהן-אסיף, "מאחורי וילון האפרסקים".
מרצה לאיור במכללת ויצ"ו חיפה ובמכללת עמק יזרעאל.
קוריאל-אלון נשואה ואם לשלוש בנות, היא מתגוררת בחיפה.
אג'רים

אג'רים (בגאורגית: აჭარლები, מילולית: אצַ'רלֶבּי) קבוצה אתנוגרפית של גאורגים שרובם חיים באג'ריה, רפובליקה אוטונומית של גאורגיה. הם דוברים בדיאלקט מקומי של הגאורגית.

דת

האוכלוסייה הגאורגית של אג'ריה ידועים בעיקר כמוסלמים הגאורגים. עד שמפקד האוכלוסין הסובייטי בשנת 1926, שמנה אותם כאג'רים, ספר 71,000 מהם. לאחר מכן הם סווגו יחד עם קטגוריית הגאורגים, כיוון שלא היה איזכור לשיוך דתי בעידן הסובייטי. 
התמוטטות ברית המועצות וייסודה מחדש של העצמאות הגאורגית האיצו את תהליכי ההתנצרות, במיוחד בין הצעירים, תהליך שקיבל עידוד לכאורה על ידי הממשלה הרשמית. אף על פי כן, נותרו מספר משמעותי של אג'רים סונים מוסלמים. נאמר כי ברגע הכרזת העצמאות הגאורגית בשנת 1991, מספר האג'רים המוסלמים נאמד ב-70%, וזאת כיוון שהנתונים לא עודכנו מאז התקופה הסובייטית. על פי ההערכות שפורסמו בתחילת המאה ה-21 על פי הלישכה לסטטיסטיקה של אג'ריה: 63% הם נוצרים של הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית, ו-30% מוסלמים, כאשר על פי הבי.בי.סי, רק 50% הם נוצרים ויתר ה-50% הם מוסלמים.
ז'אן וילאר

ביוגרפיה

ז'אן וילאר נולד בשם ז'אן-לואי קום בעיר סט במחוז ארו שבדרום צרפת. בשנת 1932 התיישב בפריז. למד פילולוגיה וכן פילוסופיה בקורס של אלן.
וילאר השתלם כשחקן ובמאי תחת הדרכתו של השחקן ובמאי התיאטרון שארל דילן (Dullin) ב"תיאטר דה ל'אטלייה" (Théâtre de l'Atelier), שעל במתו עשה את הופעת הבכורה כשחקן בשנת 1935. לאחר מכן החל משנת 1940, בימי הכיבוש הנאצי, סייר עם להקת שחקנים ברחבי צרפת.
את הקריירה שלו כבמאי עצמאי החל בשנת 1943 בתיאטרון קטן שהקים בפריז, תיאטרון דה פּוֹש מונפרנאס" (כלומר -תיאטרון כיס מונפרנאס). על במה זו העלה, בין השאר, את "דון ז'ואן" מאת מולייר ואת "מחול המוות" מאת סטרינדברג. בשנת 1945 זכה בהצלחה מהדהדת בימויו את המחזה "רצח בקתדרלה" מאת טי אס אליוט על במת תיאטר די וייה-קולומבייה (Théâtre du Vieux-Colombier) של ז'אק קופו.
בשנת 1947 הוא היה המנהל הראשון של הפסטיבל השנתי לתיאטרון באביניון 
התרחשות תרבותית זו קנתה תחת הנהלתו מוניטין בינלאומיים. וילאר העלה במסגרת הפסטיבל יצירות קלאסיות רבות, כמו ריצ'רד השני מאת שייקספיר (1948-1949), "מות דנטון" מאת גאורג ביכנר (1948) ובהצלחה יוצאת דופן, את "הנסיך מהומבורג" מאת היינריך פון קלייסט (1951), האחרון - בהשתתפותו של ז'ראר פיליפ. 
וילאר ניהל את הפסטיבלים באביניון עד יום מותו.
בשנת 1951 קיבל וילאר את ניהול התיאטרון הלאומי העממי TNP בפריז, תפקיד שהמשיך עד שנת 1961.עשה מאמצים רבים להפוך את התיאטרון הזה לתיאטרון עממי במובנו המקורי של תיאטרון הנגיש לכולם. וילאר נקט בדרכים שונות להקל על גישת האנשים חסרי האמצעים להצגות - על ידי מחירי כניסה מוזלים, הסדרי מנוי נוחים, ארוחות זולות לפני ההצגות, מלתחה בחינם, הסעות ודיונים באופן סדיר בפני הקהל. 
ההצגות צוידו בתפאורה פשוטה, אך בתלבושות מגוונות, שימוש רב במוזיקה ובתנועות. ויאלר הביא בפני הקהל של ה-TNP מחזות מאת צ'כוב, פירנדלו, היינר קיפהרדט
וברטולט ברכט (אמא קוראז' וילדיה, עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי וכו'. הוא עצמו שיחק את התפקידים הראשיים ב"ריצ'רד השני" וב"קמצן." 
בשנת 1969 ביים וילאר בארנה של ורונה את האופרה "דון קרלו" מאת ורדי.
דוד שלמה גרודזנסקי

רבי דוד שלמה גרודזנסקי (ה'תקפ"א, 1821 - י' בתמוז ה'תרס"ד, 23 ביוני 1904) היה רב ליטאי, רבה של העיירה היהודית איוויה שבפלך וילנה במשך קרוב לחמישים שנה.

ביוגרפיה

נולד לרבי משה אריה גרודזנסקי, שכיהן אז כרבה של איוויה והיה נצר לשושלת רבני המקום מזה מאה שנים. הוא למד בתחילה מפי אביו והתפרסם בילדותו כעילוי. בבחרותו נסע לקובנה ולמד אצל רבי ישראל מסלנט בכולל נבייזר, הוא שמר כל חייו על קשריו עם תלמידי רבי ישראל האחרים מאותה תקופה, מי שלימים עמדו בחזית תנועת המוסר: רבי נפתלי אמסטרדם, רבי יצחק בלאזר ורבי שמחה זיסל זיו מקלם.
לאחר תקופה עבר ללמוד בוולקוביסק ושם נישא לרבקה עלקה בת ר' חיים עוזר איינהורן (אחיינו של הרב זאב וולף איינהורן). הוא התפרנס בידי חותנו והצטרף לחבורת לומדים מקומית שעליה נמנו גם רבי יחיאל הלר ורבי ברוך מרדכי ליבשיץ מחבר "ברית יעקב".
עם פטירת אביו בערב יום הכיפורים של שנת ה'תרי"ח (1857), התמנה במקומו כרבה של איוויה מולדתו. בתקופתו התקיימה בעיירה ישיבה גדולה וחשובה שבראשה עמד הרב אלכסנדר זיסקינד יעקב כ"ץ, מחבר "שפתי יעקב" (וילנה תרס"ו), הישיבה פעלה תחת פיקוחו ותלמידיה סרו לביתו לקבל מפיו מתורתה של תנועת המוסר.
כאיש תנועת המוסר, עסק רבות בהוראת ועידוד העיסוק במצוות שבין אדם לחברו. הוא אף שכנע את הרב משה יצחק דרשן, "המגיד מקלם", להפסיק לכלול בהרצאותיו עיונים פילוסופיים ולמקד את הדברים ביחסי אנוש מעולים ובמשפט צדק לכל.
מכתביו בהלכה שרדו דברים אחדים, חלקם נדפסו בעיתון "הלבנון" בכמה הזדמנויות, ואחרים בספרו של בנו השלישי, הרב חיים עוזר גרודזנסקי.
הרב גרודזנסקי נפטר ביום חמישי י' בתמוז ה'תרס"ד, 23 ביוני 1904. במקומו כיהן כרבה של איוויה, חתנו הרב יצחק קוסובסקי.
הפצה דיגיטלית

הפצה דיגיטלית הוא מונח המתייחס להפצה של תוכן, כגון ספרים, מוזיקה, סרטים, סדרות טלוויזיה, תוכנות ומשחקי מחשב, דרך תקשורת נתונים (לרוב דרך האינטרנט) מבלי שימוש במדיה פיזית כגון נייר או תקליטורים.
העברת התוכן יכולה להתבצע על ידי גישה לתוכן באינטרנט דרך הזרמת מדיה או הורדת למכשיר המשתמש תכנים שניתנים להורדה .
יחסי פפואה גינאה החדשה–צ'ילה

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין פפואה גינאה החדשה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-19 באוגוסט 1976.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בפפואה גינאה החדשה זקוקים לאשרה אלקטרונית (eVisa) על מנת להיכנס למדינה, כמו כן ישנה האפשרות להנפיק אחת בעת הכניסה למדינה. לעומת זאת, אזרחי פפואה גינאה החדשה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרת כניסה על מנת לעשות כן.
איסור ייחוד

מקור האיסור

לא קיים מקור ברור לאיסור בתורה, אך חז"ל מצאו לו רמז בפסוק מספר דברים: "כִּי יְסִיתְךָ אָחִיךָ בֶן-אִמֶּךָ" (י"ג, ז). 
דאמר ר' יוחנן משום ר"ש בן יהוצדק: רמז לייחוד מן התורה מנין? שנאמר: כי יסיתך אחיך בן אמך, וכי בן אם מסית, בן אב אינו מסית? אלא, בן מתייחד עם אמו, ואין אחר מתייחד עם כל עריות שבתורה! ייחוד דאורייתא דאשת איש, ואתא דוד וגזר אפי' אייחוד דפנויה, ואתו תלמידי בית שמאי ובית הלל גזור אפי' אייחוד דעובדת כוכבים.
— תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ו, עמוד ב'
קיימת מחלוקת בין הראשונים אם איסור זה הוא איסור דאורייתא, הרמב"ם לא מנה איסור זה בתרי"ג מצוות, כיון שלדעתו איסור זה אינו מהתורה. אולם לדעת הרבה ראשונים איסור זה מהתורה וביארו דבריהם בספרות האחרונים שהוא איסור עשה, שכן אין מפורש בתורה האיסור אלא בעקיפין. הרב יוסף קארו נקט כדעת הרמב"ם וסבור שהפסוק שהובא בתלמוד הוא אסמכתא בלבד]. והמשנה למלך צידד בבאור דברי הרמב"ם, שהוא איסור דאורייתא, אך כיוון שאינו מפורש בכתוב אין הרמב"ם קורא לזה איסור תורה כי אם מדברי קבלה].

הרחבת האיסור

בתלמוד מובא שדוד המלך ובית דינו הרחיבו את איסור ייחוד גם לייחוד עם אישה פנויה, בעקבות מעשה אמנון ותמר. בתקופה מאוחרת יותר בית דינם של הלל ושמאי הרחיבו שוב את האיסור, וגזרו גם על ייחוד של יהודים עם גויים. למעשה חלק מהמקרים של ייחוד יהיו מדרבנן, כמו למשל ייחוד בין אשה פנויה לבין גבר, וחלק מהמקרים יהיו מהתורה, כמו במקרה של ייחוד בין גבר לבוגרת נשואה או נידה.

דיני ייחוד

לפי רוב רבני אשכנז, אם אישה נמצאת במקום עם שני גברים יהודים לפחות שאינם פרוצים בענייני עריות, מותרת שהייתם יחד. לפי רוב רבני ספרד אישה אסורה בייחוד עם גברים (לא משנה כמה). איש אחד אסור בייחוד עם נשים (גם לפי האשכנזים וגם לפי הספרדים). מותר לגבר להתייחד עם נשים בזמן שאשתו אתו.
אם הגבר והאישה נמצאים במקום ציבורי, או במקום שייתכן כי כל רגע ייכנס מישהו - אין איסור בשהייה יחד.
נחלקו הפוסקים האם איסור ייחוד נוהג רק בבית שדלתותיו נעולות, או גם בבית שדלתותיו סגורות, אף על פי שאינן נעולות. להלכה נפסק לפי נוהג המקום, אם הדלת פתוחה ורגילים להיכנס ולצאת בה בדרך קבע (כגון מעלית) אז אין איסור ייחוד מאחר שידוע כי לא יהיה ייחוד של יותר מכשתי דקות. אך אם ידוע כי לא יכנסו לחדר בתדירות רבה -הרי זה בגדר ייחוד.
נסיעה במונית בשעות היום, מאחר שכאשר נוסעים בעיר והחלונות שקופים ויושבים מאחור, ניכר לאנשים בחוץ מה הנעשה בפנים ואין זהו איסור ייחוד. באופן כללי: העקרון בייחוד אומר, שאם אדם כלשהו יכול להיכנס פתאום- אזי מותר להתייחד.
למרות שאיסור קירבה לעריות חל בין קרובים (כגון אם, אחות, דודה, ובת חורגת), עם הקרובים ביותר מותר להתייחד (אם ואחות), כי אין חשש לעבירה. גם איש ואשתו נידה אסורים בקירבה, אך בייחוד - מותרים.
לגבי משך הזמן בו נחשב הדבר לאיסור ייחוד ישנן כמה דעות. לדבר זה ישנה השלכה לגבי השאלה האם קיים איסור ייחוד בעליה של איש עם אשה במעלית. אחת הדעות היא שמשך הזמן המינימלי הנחשב לייחוד הוא שלש דקות.
מפקד הרפאים

ספר

הספר מתאר את פעילות היחידה תחת סטירלינג באשר כונה על ידי הגרמנים "מייג'ור הרפאים", מייסדה ומפקדה של ה-SAS במלחמת העולם השנייה. הספר מתאר את פועלו כמפקד היחידה בין השנים 1941–1943, מאבקו בממסד ופיקוד הבריטיים לשינוי תפישתם בנושא הפעלת כוחות קטנים בזמן מלחמה, ואת ימיה הראשונים של היחידה, עת הפכה מפלגה בת 60 לוחמים וארבעה קצינים ליחידה מסודרת המונה כ-700 לוחמים מיומנים.
כמו כן הספר מתאר את פעילות היחידה תחת סטירלינג בצפון אפריקה, עת נלחמה כנגד קורפוס אפריקה של הצבא הנאצי בפיקודו של רומל במדבר לוב. תיאורי הספר מתרכזים במבצעים אותם תכנן והוציא לפועל סטירלינג במהלך 15 החודשים עד לנפילתו בשבי, בהם פשיטות על שדות תעופה של חילות האוויר הגרמני והאיטלקי, מצבורי דלק ותחמושת, וכן רכבים, מחנות צבא ותשתיות שהיו בעורף האויב הגרמני. בתחילה בחר סטירלינג להשתמש בצניחה כשיטה באמצעותה תגיע יחידתו ליעדה, אולם לאחר פעולה כושלת הוכחה השיטה כפחות מתאימה ללוחמת המדבר, וסטירלינג עבר לשימוש בג'יפים ומשאיות תובלה של קבוצת המדבר ארוכת הטווח. בספר מתוארת באופן נרחב המקצועיות שנדרשה מנהגי ונווטי הרכבים הללו, בעת נסיעתם מאות קילומטרים בחולות המדבר, בעומק המערך הגרמני- איטלקי. למרות זאת המשיכו אנשיו של סטירלינג לעבור קורס צניחה במסגרת מסלול ההכשרה, משום שסטירלינג לא רצה לוותר על אף כשירות של היחידה, ולשמור אותה מוכנה ומבצעית לכל זירה ויעד. סטירלינג זכה להערכה רבה מצד גנרל ארווין רומל שכתב עליו ביומנו. בינואר 1943 נפל סטירלינג בשבי הגרמנים. רומל כתב על כך ביומנו כי "כך איבדו הבריטים את מפקדה המוכשר עד מאוד ובעל כושר הסתגלות הרב ביותר של קבוצת המדבר אשר הרבתה להזיק לנו יותר מכל יחידה בריטית אחרת בעצמה דומה". הוא נמלט ונתפס ארבע פעמים עד שהגרמנים העבירו אותו לטירת קולדיץ השמורה, שם נשאר עד סוף המלחמה. לאחר נפילתו בשבי, תפסו אחיו ביל וסגן-אלוף פאדי מיין את הפיקוד על יחידת הקומנדו שלו.
בנוסף לדמותו של סטירלינג, בולטות בספר גם דמויותיהם של פקודיו פאדי מיין, מייק סדלר, פיצרוי מקלין, הלורד ג'ורג' ג'ליקו, אשר פיקד על שירות הסירות המיוחד, וג'וק לואיס – כולם אנשי מפתח בימיה הראשונים של היחידה. כן ניכרת בספר תרומתה של הקמא"ט, ובהם מפקדי הפטרולים ניק וילדר רובין גורדון וג'ייק אייזנסמית, שאנשיה לקחו חלק ברבות מן הפשיטות אותן הוביל ותיכנן סטירלינג, תחילה כמי שאמונים על הבאת את הכוח אל היעד ומאוחר יותר, בשל רוחם הששה לקרב של אנשיה, גם כשותפים מלאים בפשיטות עצמן. הספר מתאר שיתוף פעולה של ה-SAS עם יחידת ה-SIG ובה לוחמים ארץ-ישראלים כמו ישראל כרמי וקארל כהנא (שאף עבר לבסוף לשרת ב-SAS והיה לימים מראשוני הצנחנים בצה"ל).

השפעת הספר על צה"ל

הספר יצא לאור בעברית בשנת 1958 בהוצאת משרד הביטחון, בתרגומו של יעקב גולדמן.
מייסד סיירת מטכ"ל ומפקדה הראשון, רב-סרן (לימים תא"ל) אברהם ארנן, ומאיר הר-ציון, שעזר לארנן להקים להכשיר ולאמן את לוחמי היחידה, התרשמו ממנו עמוקות, וארנן אף עיצב את חזונו בעבור הסיירת, אופייה וייעודה בהשפעתו. כך, בין השאר, השתמש ארנן במוטו של סטירלינג - "המעז מנצח" - בעבור הסיירת ואף תלה כרזה הנושאת את המשפט במשרדו. גם מפקדים אחרים ביחידה ובצה"ל הושפעו מן הספר, ובהם אהוד ברק, עוזי דיין וכן יוני נתניהו שעליו סופר כי ידע את הספר בעל-פה. דני רהב וולף, מוותיקי הצנחנים אשר פיקד על סיירת שקד סיפר לידיד כי שאף להידמות לסטירלינג. הספר "מפקד הרפאים" ניתן במשך שנים רבות כשי לבוגרי מסלול הלוחם בסיירת מטכ"ל וביחידת שלדג, שמייסדה ומפקדה הראשון, מוקי בצר, הושפע אף הוא מדמותו של סטירלינג. עם השנים ניתן הספר כשי גם למפקדים בחיל הרגלים וללוחמים ביחידות מובחרות אחרות.
קונסטנטין פון טישנדורף

לובגוט פרידריך קונסטנטין פון טישנדורף (18 בינואר 1815 - 7 בדצמבר 1874) היה ארכאולוג וחוקר מקרא גרמני. הוא ידוע בפענוח קודקס אפרמי רסקריפטוס, כתב יד של התנ"ך והברית החדשה ביוונית מהמאה ה-5, וכן בגילויו מחדש של קודקס סינאיטיקוס, כתב יד של התנ"ך והברית החדשה מהמאה ה-4. 
פון-טישנדרוף נחשב לדוגמה לארכאולוגים ההרפתקנים של המאה ה-19, ששילבו מסעות מצוד אחרי כתבי יד לא נודעים בארצות רחוקות, עם מחקר למדני של כתבי היד האלה. פסגת עבודתו הייתה מהדורה מדעית של הברית החדשה ביוונית.
בשנות ה-40 של המאה התשע-עשרה גילה פון-טישנדורף (מחדש) את הפלימפססט של ארכימדס בקבר הקדוש בקונסטנטינופול, לשם הגיע אחרי שהות של כ-300 שנה במנזר מר סבא. פון-טישנדורף זיהה את הטקסט המתמטי מתחת לטקסט התפילה הלטיני, וככל הנראה תלש וגנב דף אחד. לאחר מותו, מנהלי העיזבון שלו מכרו את הדף לספרייה של אוניברסיטת קיימברידג'. רק כעבור כ-60 שנה פוענח הטקסט, והתגלה שהוא תרגום של ספרים של ארכימדס.
חואן קרלוס ואלרון

קריירת מועדונים

ואלרון התחיל את הקריירה שלו בארגינגין, מועדון המייצג את עיר הולדתו ובגיל 15 הצטרף לקבוצת הנוער של לאס פאלמס. ב-31 באוגוסט 1997 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בניצחון 1-2 נגד ולנסיה. שנה לאחר מכן חתם במאיורקה מליגת העל עימה הגיע לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
כעבור עונה אחת, חתם באתלטיקו מדריד במדיה שיחק שנתיים והפך עד מהרה לשחקן מוביל. בתום עונת 1999/2000 ירד המועדון לליגה השנייה וואלרון החליט לעזוב את המועדון וחתם בדפורטיבו לה קורוניה. גם בלה קורוניה, הפך ואלרון עד מהרה לשחקן מוביל. בינואר 2006 התחילה מכת הפציעות ממנה סבל ואלרון. כעבור שנה סבל מפציעה בברך והוא חזר למגרשים רק ב-27 בינואר 2008 בניצחון 1-3 נגד ריאל ואיאדוליד. לאחר הפציעה התקשה ואלרון לייצב את מעמדו כשחקן הרכב. אולם לאחר שלה קורוניה ירדה לליגה השנייה בתום עונת 2010/2011, חזר ואלרון להרכב הקבוצה בשנה שלאחר מכן והיה שחקן משמעותי בעונת החזרה של המועדון לליגת העל.
ב-14 ביולי 2013 חזר ואלרון ללאס פאלמס כאשר חתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעוד עונה. ואלרון היה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל בתום עונת 2014/2015 אחרי 13 עונות בליגות הנמוכות.
בתום עונת 2015/2016 פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית

ואלרון היה שחקן בנבחרת הצעירה של ספרד עימה זכה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1998. ב-18 בנובמבר 1998 ואלרון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 2-2 נגד איטליה. ב-2 ביוני 2002 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד סלובניה במסגרת מונדיאל 2002. ואלרון השתתף עם הנבחרת ביורו 2000, מונדיאל 2002 ויורו 2004. ב-26 במרץ 2005 הוא ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת שהסתיימה בניצחון 1-3 נגד סין. לזכותו של ואלרון 46 הופעות ו-5 שערים במדי הנבחרת.
פרויקט פרסאוס

פרויקט פרסאוס (באנגלית: Perseus Project) הוא ספרייה וירטואלית המופעלת על ידי אוניברסיטת טאפטס שבבוסטון, ארצות הברית, ומכילה כתבי מקור ותרגומים בתחום מדעי הרוח, עם התמקדות בתרבות הקלאסית של יוון ורומא.
הפרויקט החל בשנת 1987 במטרה לקבץ מסמכים מיוון העתיקה. הוא פורסם תחילה בשני תקליטורים, ובשנת 1995 עלה לאינטרנט. עם הזמן נוספו לפרויקט גם מסמכים מהתקופה הרומית וכן מתקופת הרנסאנס האנגלי. עורך הפרויקט הוא גרגורי קריין (Crane).
רוב המסמכים בפרויקט הם ברישיון חופשי, המאפשר את העתקתם ושכפולם ללא בעיות של זכויות יוצרים.