google/wiki40b huggingface dataset:
ספר בראשית (כתב יד וינה)

ספר בראשית מווינה (באנגלית: Vienna Genesis) הוא כתב יד מאויר של תרגום השבעים לספר בראשית, אשר נוצר כנראה במחצית הראשונה של המאה ה-6. כתב היד שמור בספרייה הלאומית האוסטרית בווינה.
רובו של כתב היד נשרף ואבד במאה ה-18 ונותרו ממנו 24 דפים (פוליו). קיימות הערכות שונות הנוגעות למספר דפיו המקורי של כתב היד המקורי. יש המציעים ממספר כפול של דפים ועד 96 דפים (כלומר, 192 עמודים). כתב היד נכתב באותיות אונציאליות (uncials), אותיות רישיות בכתב מעוגל. הטקסט כתוב בדיו כסופה על גבי קלף מעור עגל הצבוע בגוון סגול-ארגמן. המעיד כי מזמין הספר היה אדם רם מעלה, או אפילו חבר משפחת המלוכה. 
האיורים בכתב היד הם כנראה עבודה משותפת של כמה אמנים. הם תופשים בין שליש למחצית עמוד בחלקים הקיימים של כתב היד. לפיכך, יש אשר ראו בו יותר "ספר תמונות" מבואר לעומת כתב יד מאויר, דבר העשוי להאיר קיצורים שונים אשר נעשו בטקסט. 
האיורים מתחילים בתיאור אדם וחווה ומות יעקב. האיורים מציגים טכניקת איור בעלת סממני ציור רומיים בעיצוב הדמויות ובתיאור סביבת ההתרחשות. חלק מן האיורים מקובעים בתוך מסגרת, כך שהדמויות מופיעות בתוך רגיסטר או "אפריז" ואילו אחרים בעלי קומפוזיציה חופשית. 
האיורים מציגים סטיות שונות מן הטקסט המקראי. חלקן של הסטיות נובע מאיחוד בין סיטואציות שונות לאיור אחד. כך יכולה להופיע דמות מספר פעמים באיור אחד. סטיות אחרות נובעות מתיאור של אירועים שאינם מופיעים בטקסט המקורי ומקורן הוא בפרשנות ובתרבות הפופולרית של התקופה.
יחסי החוץ של ג'מייקה

יחסי החוץ של ג'מייקה (באנגלית: Foreign relations of Jamaica) כוללים יחסים בינלאומיים עם רוב מדינות העולם ואין לה סכסוכים בינלאומיים.
ג'מייקה חברה בארגונים בינלאומיים רבים ובין היתר באומות המאוחדות, בארגון מדינות אמריקה, בחבר העמים הבריטי ובG77. ג'מייקה כיהנה פעמיים למשך שנתיים כל פעם כחברה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות בשנים 80–1978 ו-2000–2001.
היסטורית, ג'מייקה בעלת קשרים קרובים עם השלטון הבריטי. לאחר התמורות שחלו בעולם במאה האחרונה, ג'מייקה כיום בעיקר מושפעת כלכלית ותרבותית מארצות הברית. עיקר הקשרים התרבותיים של ג'מייקה הם עם המדינות הקריביות דוברות האנגלית החברות בהקהילייה הקריבית ובארגון המדינות הקריביות .
Don't Speak (שיר)

רקע

השיר נכתב במקור כשיר אהבה, על ידי הזמרת גוון סטפאני ואחיה אריק סטפאני. בגירסתו הסופית, גוון שינתה אותו לשיר פרידה מחבר הלהקה טוני קנל ובן זוגה לשעבר, זמן קצר אחרי שהוא סיים את מערכת היחסים בת שבע השנים שלהם.
השיר דורג במקום מספר 495 במגזין בלנדר, במסגרת "500 השירים הגדולים מאז שנולדת". למרות הפופולריות של השיר, "Don't Speak" לא נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 (משום שבזמנו נכללו בו רק שירים שיצאו כסינגל שיווקי), אך הוא דורג במקום הראשון במצעד השירים העכשוויים של בילבורד, למשך 16 שבועות. מחוץ לארצות הברית, השיר דורג בראש המצעדים באוסטרליה, קנדה, איסלנד, הולנד, ניו זילנד, בריטניה, ובכך הפך לסינגל הבינלאומי המוצלח ביותר של הלהקה.
השיר היה מועמד לשיר השנה ולביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד או להקה, בטקס פרסי הגראמי שהתקיים בשנת 1998.
השיר סומפל על ידי מספר אמני היפ-הופ לתוך שיריהם, כולל לשירו של ראקים "Dedicated" ולשירו של אייס קיוב "War & Peace". הקליפ של השיר בוים על ידי סופי מולר.

כתיבה והלחנה

השיר נכתב על ידי אריק סטפאני וגוון סטפאני והופק על ידי מתיו ווילדר. גוון סטפאני שיכתבה את המילים כמעט לחלוטין לאחר הפרידה שלה מטוני קנל. על פי גוון סטפאני, "זה היה אמור להיות יותר אופטימי, יותר בסגנון הרוק של שנות השבעים. [כאשר] טוני ואני נפרדנו זה הפך לשיר עצוב."

הגיטריסט של הלהקה, טום דומונט אמר על השיר :
 יש הרבה סיפורים על השיר הזה, כי הוא נפרש על פני תקופה ארוכה. במקור, אחייה של גוון כתב את רוב השיר, ואז אחרי שקיבלנו אותו כלהקה גוון שינתה את המילים מסביב, כדי להתאימם לחייה. מבחינה מוזיקלית, אנחנו הבאנו את זה לרמה אחרת, אבל לקראת הסוף אנחנו ניסחנו אותו מחדש. יש גרסה מוקדמת יותר של השיר, שבו המשפטים שונים לגמרי, והוא באמת גרסה יפה וזה מדהים, אבל גרסה זו הרבה יותר גאז'ית וממש שונה. לשיר הזה היה תהליך  תהליך דגירה ארוך
השיר מולחן בסולם סי מינור ופה מינור. 

מיקומי שיא

מיד עם יציאתו, השיר זכה להשמעות רבות והפך לשיר המושמע ביותר ברדיו האמריקאי ב-1996. השיר הגיע למקום הראשון במצעד 100 השירים העכשוויים של בילבורד, ושמר על מיקום זה למשך 16 שבועות לא רצופים, שיא לאותו הזמן. גם כאשר השיא נשבר, בשנת 1998, על ידי "גו גו דולס" עם השיר "Iris", כשהגיע ל-18 שבועות במקום הראשון, השיר "Don't Speak" שמר על המקום השני ברשימת השירים עם הכי הרבה שבועות בצמרת המצעד 100 השירים העכשוויים.
השיר, בגרסת הרדיו, היה ללהיט גם במצעד שירי הרוק המודרניים, בו הוא טיפס למקום השני, ושהה בו למשך 5 שבועות רצופים.
במצעד 40 השירים העכשוויים השיר דורג במקום הראשון במשך 15 שבועות רצופים. במצעד סיכום שנת 1997 של 100 השירים העכשוויים של בילבורד, השיר דורג במקום הראשון.
השיר זכה גם לדירוגים גבוהים גם באירופה. בפברואר 1997 הוא הגיע למקום הראשון בבריטניה ובאירלנד, למשך 3 שבועות. גם במדינות נוספות באירופה, השיר הגיע לצמרת: בלגיה, הולנד, נורווגיה, שוודיה, שווייץ. במצעד של אירופה הוט 100, השיר הגיע למקום הראשון במשך 9 שבועות. באוסטריה שמר השיר על המקום הראשון למשך 8 שבועות.
בישראל, במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של 1996
דורג השיר במקום ה-6.
יוסף בן לב

קורות חייו

רבי יוסף בן דוד אבן לב נולד במונאסטיר שבאזור מקדוניה, בסביבות שנת רס"ג (1503 לספירה). אביו דוד אבן לב כיהן כרב בקהילת ביטולה, כפוסק בבבית הדין הרבני וניהל בה בית מדרש. ככל הנראה עמד גם המהר"י בן לב עצמו בראש בית המדרש שבעיר וכיהן כפוסק בבית הדין הרבני. הוא עזב את מונאסטיר בעקבות סכסוך בין דייני בית הדין הרבני לא יאוחר מ-1534. לא ידועים פרטים רבים נוספים על ימי נערותו, או על רבותיו. בגיל צעיר נתמנה לדיין בסלוניקי, והקים שם ישיבה. מתלמידיו התפרסם רבי שלמה לבית הלוי (הזקן). מהר"י בן לב נודע באישיותו התקיפה ובפסיקת הלכה בלתי מתפשרת; בתפקידו כאב"ד התפרסם בכך שיצא כנגד עשירי העיר ותקיפיה. פסיקה ברוח זו, נגד אחד מעשירי העיר, ברוך, הביאה עליו אסון; העשיר שכר רוצחים, שרצחו את בנו של מהר"י, ר' דוד, בעת ששהה מחוץ לעיר. ר' דוד היה בן 28, והיה כשרון תורני מבטיח. סמוך לאסון זה אירע למהר"י בן לב אסון נוסף: בנו השני, יוסף, טבע בנחל בעת טבילה לכבוד שבת. אסונות אלו ומחלוקות עם חכמי העיר גרמו לו לעקור מסלוניקי ולהתיישב באיסטנבול, בה שימש כראש ישיבה, תחת חסותה של דונה גרציה נשיא, עד מותו בשנת ש"מ, (1580) לערך.

דרכו ההלכתית

מהר"י בן לב נחשב אחד מגדולי דורו ומהחריפים שבהם. הוא עמד בקשרים עם ר' יוסף קארו, ר' יוסף טאיטאצאק ומהרשד"ם. מהר"י בן לב הצטרף למאמציה של דונה גרציה נשיא וחתנה דון יוסף נשיא, בשנת שט"ז (1556), להטיל חרם יהודי על העיר אנקונה, באיטליה; דונה גרציה פעלה להטלת החרם כדי למנוע את הוצאתם להורג של אנוסים שנכלאו בעיר, ביוזמת האפיפיור פאולוס הרביעי. מהר"י בן לב, יחד עם חכמים רבים בקושטא, כתב תשובה הלכתית ובה דרש להחרים את המסחר עם העיר. 
תשובותיו ההלכתיות הרבות שהשיב לשואלים שונים מעידה על פוסק חריף, בעל בקיאות רבה בספרות ההלכה; בתשובות שונות הוא אינו מהסס להכריע בבהירות גם בנושאים קשים ומעוררי מחלוקת. עוד בחייו נדפסו 2 כרכים מתשובותיו בשם "שו"ת מהריב"ל" (קושטא, שכ"א-של"ג - 1561-1573). לאחר מותו יצא החלק השלישי של תשובותיו (ונציה, שס"ו - 1606). בספרים נכללו, מלבד תשובותיו הלכתיות, גם חידושיו למספר מסכתות מהתלמוד הבבלי. חידושי בנו, ר' דוד נכללו גם הם, ואף הורחבו על ידו, כהנצחה לבנו. מסיבה זו יש שייחסו את חידושי הבן למהריב"ל עצמו.
מפולת שלגים

מפולת שלגים היא הידרדרות וגלישה מהירה של גושי שלג גדולים על גבי מורדות הרים.
במהלך מפולת השלגים מתרחש אפקט הקרוי אפקט כדור השלג (ביטוי שמתאר תהליך המתחיל בהיקף קטן והמתרחב במהירות לממדי ענק).

התפתחות מפולת שלגים

תחילתה והתפתחותה של מפולת שלגים תלויה בכמות השלג, תלילות האזור, שינויים במזג האוויר ואפילו תנועות של בעלי חיים או קולות חזקים העלולים להוות אות לתחילתה של מפולת שלגים. מפולות שלגים נושאות כמויות גדולות מאוד של שלג, לעיתים אף מיליוני טונות, ומהירות התקדמות המפולת עלולה לעלות על 300 קילומטרים לשעה. מפולות השלג מועכות וגוררות איתן כל מה שנקרה בדרכן, לכן מהוות סכנה גדולה לחיים ולרכוש.
ידועים מקרים בהם מפולות שלג גרמו למותם של עשרות אלפי אנשים, כמו בתקופת מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1916, כשנהרגו בהרי האלפים חיילים רבים לאחר שבמהלך יומיים ירד שלג בגובה 4 מטרים.
באירופה, בה יש אזורים מיושבים בצפיפות בסמוך להרים מושלגים, מפולות שלגים מהוות סכנה משמעותית לישובי קבע. במערב אירופה נהוג מזה כ-50 שנה להטמין מטעני נפץ קטנים בשלג מדי כמה ימים (על פי כמות השלג) כדי לגרום באופן יזום למפולות שלגים קטנות, וכך למנוע הצטברות של כמויות שלג גדולות, העלולות לגלוש במפולות גדולות ולהסב נזק לחיים ולרכוש.

משדרי חילוץ

קיימות מספר מערכות לחילוץ ממפולות שלגים המערכת הראשונה נקראה ARVA (שזה מצרפתית ARVA-Appareile de Recherche de Victimes en Avalanches). כולן מבוססות על משדר גלי רדיו, ומקלט כיווני המסוגל למצוא מאיזה כיוון מגיע האות המשודר. בעזרת מערכת כזו יכולים חבריו של הקבור בשלג לחפור ולמצוא אותו. יש חשיבות רבה לזמן שעובר האדם הקבור בשלג, ולכן אין הרבה תועלת בהזעקה של יחידת החילוץ האזורית.
שפמיתיים

מאפיינים

בניגוד לרוב השפמנונים, דגים אלה חיים בים ובמים מלוחים מהאוקיינוס ההודי עד לאוקיינוס השקט באוסטרליה, פיג'י ויפן.
אורכם 8.5 ס"מ עד 1.5 מטר. הם בעלי גוף בעל פסים אופקיים בצבע שחור ולבן והעיניים קטנות. דגים אלה נעים בחבורות ואוכלים פלנקטו. בלילות הם ישנים במחילות בסלעי הים.
חלק ממינים אלה ארסיים וצבעיהם הבוהקים עוזרים להזהיר את הטורפים מהם.
יחסי מולדובה–צ'ילה

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים ענפים, מתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה רבים במגוון תחומים ונחתמו בין המדינות מספר הסכמים. כמו כן, מתקיימים בין המדינות שיתופי פעולה במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין מולדובה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-12 במאי 1993.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות במולדובה אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן למשך תשעים ימים. גם אזרחי מולדובה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה אינם זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
המצור על ארפלר

הפלישה וההכנה למצור

ביום שלישי 13 באוגוסט 1415, הנרי החמישי נחת בשפך נהר הסן. לאחר מכן תקף את ארפלור עם 2000 חיילים ו-6000 קשתים. חיל המצב הצרפתי שכלל 100 חיילים, תוגבר בשני אבירים מנוסים, האציל מאטוטויל (Sieur d'Estouteville) והאציל מגוקור (Sieur de Gaucourt), שהגיעו עם 300 חיילים נוספים ופיקדו על המערכה.

המצור

ב-18 באוגוסט, תומאס מלנקסטר, דוכס קלרנס הוביל חלק מהצבא לחנות בצידה המזרחי, המרוחק יותר של העיירה. בכך כותר המקום ושיירת אספקה צרפתית, שהובילה תותחים, אבק שריפה, חצים וקשתות, נתפסה.
הפרטים המדויקים על המצור אינם ידועים, אך נראה כי תאם לדפוס המצור הסטנדרטי בימי הביניים. חומות העיר נפגעו קשות לאחר הרעשה של שנים עשר התותחים הגדולים וציוד ארטילריה אנגלי נוסף. הנרי תכנן התקפה כוללת שתבוא חודש לאחר תחילת המצור, אך מפקד העיר ביקש לדון בכניעה אם הצבא הצרפתי לא יגיע עד ה-23 לחודש. 
ארפלר נכנעה לפולשים ב-22 בספטמבר. האצילים שוחררו בתנאי שיאספו כופר, ותושבי העיר שנשבעו אמונים להנרי הורשו להישאר בעוד כל השאר גורשו.

בעקבות הקרב

במהלך המצור ואף לאחר סיומו, הצבא האנגלי סבל קשות מדיזנטריה. הנרי השאיר חיל מצב קטן בעיירה, וביום שני, ה-8 באוקטובר, יצא עם רוב צבאו לקאלה. הוא חיפש גשר לא מאובטח, או המוגן בידי כח קטן, על נהר הסום, בתקווה לחמוק בעד הצבא הצרפתי, אך למרות שהצליח לחצות את הנהר, נאלץ לפגוש בצבא הצרפתי ולהילחם בו בקרב אז'נקור.
הארמייה השישית (איטליה)

מלחמת העולם הראשונה

הארמייה הוקמה לראשונה ב-1 בדצמבר 1916, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, והועמדה תחת פיקודו של אטורה מאמברטי. הארמייה לחמה ביוני 1917 בקרב הר אורטיגרה וספגה בו אבדות כבדות, ובעקבות כך פורקה הארמייה ב-20 ביולי אותה שנה.
לאחר התבוסה האיטלקית בקרב קפורטו בנובמבר 1917 הוקמה הארמייה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של לוקה מונטורי. הארמייה לחמה בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ובנובמבר 1918 עם סיום המלחמה פורקה הארמייה.

מלחמת העולם השנייה

ב-10 בנובמבר 1938 הוקמה ארמיית הפו, והועמדה תחת פיקודו של אטורה בסטיקו. הארמייה נפרסה בעמק הפו, והיוותה עתודה משוריינת של המטכ"ל האיטלקי. ב-6 בנובמבר 1940 שונה שם הארמייה לארמייה התשיעית שהועברה לאלבניה. בהמשך הוקמה ארמיית הפו מחדש, והופקדה על הגנת דרום איטליה סיציליה וסרדיניה. ביוני 1943 מונה אלפרדו גוצוני למפקד הארמייה, ושמה שונה לארמייה השישית. הארמייה ספגה אבידות כבדות במהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה, ומאוחר יותר, כאשר הוורמאכט פלש לאיטליה, נכנעה כל הארמייה לגרמנים.
חוג פרודון

חוג פרודון (בצרפתית: Cercle Proudhon) היה חוג אידאולוגי-פוליטי-מהפכני בצרפת ערב מלחמת העולם הראשונה (נוסד ב-1911 מתוך תנועת אקסיון פראנסז) שהשפעתו נודעה עד שנות השלושים. החוג איגד זרמים שונים, מימין ומשמאל, שהתנגדו לערכי המהפכה הצרפתית, לליברליזם, לקפיטליזם, לדמוקרטיה ולסוציאל-דמוקרטיה בפרט ובזו לשמרנות ולמלוכנות וקרא לסינתזה לאומנית של זרמים אלה. חוקרים רואים בחוג זה את ראשיתו של הפשיזם הצרפתי. 
החוג נקרא על שמו של ההוגה האנרכו-סינדיקליסט פייר-ז'וזף פרודון, אך הושפע בעיקר מתורתו של ז'ורז' סורל. אידאולוגיית החוג הייתה אנטישמית מובהקת. יסוד האנטישמיות לא היה שנאת יהודים סתם, אלא עקרון פוליטי ונוסחה לאיחוד שדרות הלאום. היהודי (הקפיטליסט, הקוסמופוליטי) נתפס כמי שמתסיס, זורע פירוד ומפלג את ההמון ואנטישמיות הייתה הגרעין סביבו יכל להתגבש הרגש הלאומי. מי שייצג בעבורו את כל השנוא והבזוי בעיניו היה המדינאי היהודי הסוציאל-דמוקרט (ולימים ראש ממשלת צרפת), לאון בלום.
מנהיגי החוג, ז'ורז' ולואה ואדוארד בארת כתבו ב"הצהרה" מ-1912 ש"הדמוקרטיה היא המשגה החמור ביותר של המאה הקודמת" וקראו ליצירת סדר מדיני חדש שיהרוס את מוסדות הדמוקרטיה הבורגנית-ליברלית ויכונן תחתם עולם של גבורה גברית של לוחמים מוסריים, עולם פוריטני של אליטה פרולטרית הבאה בברית עם הנוער המשכיל והלאומני, הצמא לפעולה ונסמכת על ההמון (ושואבת בכך מהגותו של גוסטב לה בון). זאת בניגוד ל"ברית הרפובליקנית" המנוונת של הסוציאליזם המתון עם הבורגנות הליברלית שכוננה בצרפת עם סיום פרשת דרייפוס. לפי "הסינתזה" שהציג סורל, הפרשה הוכיחה שוב כי הבורגנות מנצלת את הכוחות המהפכניים של הפרולטריון לצרכה (כמו במהפכה הצרפתית, במהפכת יולי 1830 ובייסוד הרפובליקה הצרפתית השנייה ב-1848). הדמוקרטיה היא כוחה והמצאתה של הבורגנות ולפיכך, על מנת לשבור את הבורגנות יש לשבור את הדמוקרטיה, שהיא אויבתו של הסוציאליזם האידיאלי. הסוציאליזם האידיאלי אינו רואה עוד את המעמד כנושא בשורת המהפכה שלו אלא את האומה. מכאן נובעת התפיסה של "הדרך השלישית", המאמצת את העקרונות הסוציאליסטיים המוסריים משמאל ואת הלאומנות מימין ככוח מניע למהפכה (זאת בניגוד לסוציאל-דמוקרטיה שהמירה את הלהט המהפכני בברית בורגנית עם הליברלים).
מאיר אביזוהר

חייו

אביזוהר נולד בירושלים למורה הנודע לכימיה בגימנסיה העברית רחביה, פרופסור יהושע אביזוהר (סינגלובסקי) וללאה בת דב לוין. למד בבית הספר היסודי והתיכון "בית הכרם" בעיר ובאוניברסיטה העברית. בנעוריו היה חבר תנועת "המחנות העולים" והצטרף למפא"י ב-1940, בגיל 17. ב-1942 הצטרף למחדשי ההתיישבות בקיבוץ חמדיה ונישא לאסתר קלוגר.
בשנת 1947 עזב עם משפחתו את הקיבוץ והחל ללמוד חקלאות באוניברסיטה העברית. במלחמת השחרור השתתף בקרבות גדוד "מוריה" בירושלים ואחריה היה קצין תרבות והסברה. שימש כעורך "במחנה" בשתי תקופות 1949–1950, 1954–1957).
אביזוהר נטל חלק בשח"ל, מפעל ציוני ליישוב הנגב והערבה ונמנה עם הגרעין המייסד של העיר אילת ב-1951. נמנה עם "צעירי מפא"י" בתקופת בן-גוריון וכיהן תקופה מסוימת כדובר מפא"י. בשנים 1952–1953 הוא עמד בראש האגף לפיתוח הנגב והערבה במשרד הפיתוח. בשנת 1958 חזר לאוניברסיטה ללמוד היסטוריה. בין השנים 1961–1965 הוא היה חבר מערכת "דבר" ועד 1963 חבר מערכת "הפועל הצעיר".
בשנת 1965 פרש אביזוהר עם בן-גוריון ממפא"י והיה בין מקימי רפ"י. היה העורך הראשון של בטאון רפ"י, "מבט חדש". ב-1969 היה בין מקימי הרשימה הממלכתית בראשות בן-גוריון וכיהן כחבר כנסת מטעמה בכנסת השביעית. אביזוהר עמד בראש קבוצת המיעוט ברשימה הממלכתית, שפרשה מהרשימה ב-1972 בעקבות התנתקות בן-גוריון מהרשימה הממלכתית והצטרפה למפלגת העבודה ב-1973. הוא עצמו נשאר במעמד "חבר כנסת יחיד" אך תמך בקואליציה שבהנהגת העבודה ובתום הקדנציה פרש מפעילות פוליטית. במהלך כהונתו בכנסת היה חבר בוועדת החינוך והתרבות, בוועדת חוקה, חוק ומשפט ובוועדת העבודה.
אביזוהר קיבל תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון. החל בשנת 1970 שימש מרצה בחוג ללימודי עבודה אוניברסיטת תל אביב וב-1979 עבר לאוניברסיטת בן-גוריון, שבה כיהן כפרופסור. אביזוהר היה ראש המכון למורשת בן-גוריון בשדה בוקר ועמד בראש המפעל של פרסום יומני בן-גוריון ומחקרים אודות האיש ותקופתו. הוא עצמו ערך וכתב מבואות והערות לכרכי היומנים מהשנים שלפני הכרזת העצמאות.
אביו, יהושע אביזֹהר, איש העלייה השנייה, היה ממניחי התשתית ללימודי הכימיה בארץ ישראל וממייסדי "שכונת הפועלים" בבית הכרם. על שמו נקרא רחוב בבית הכרם. דודו, אחי אביו, ד"ר אהרון סינגלובסקי, היה ממייסדי אורט העולמי ומקים רשת אורט ישראל.
לאון מונוסון

חייו

מונוסון נולד בשצ'דרין, בלארוס. הגיע למקום העשירי בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1921, ולאחריה היגר לצרפת. התחרה באליפות פריז מספר פעמים במהלך חייו - ב-1928 סיים במקום החמישי (אברהם באראץ ניצח) וב-1935 ניצח בתחרות ונהיה אלוף פריז. ב-1938 הגיע למקום החמישי בתחרות Paris L'Echiquier, שבה ניצח בלדור הונלינגר. בינואר 1940 שיחק מונוסון עם וילהלם אורבך, יוסף צוקרמן ואחרים בתחרות פריז, בה ניצח סבלי גריגורייביץ' טרטקובר.
במהלך מלחמת העולם השנייה גורש מצרפת למחנה הריכוז אושוויץ, שם נרצח בשנת 1943.
סת' תומאס

ביוגרפיה

תומאס נולד בוולקוט, קונטיקט ב-1785. בשנת 1807 החל לעבוד ביצור שעונים, אצל השען אלי טרי. ב-1810 קנה את עסק השעונים של טרי, וייצר שעונים עם מנגנון עץ. ב-1813 עבר לפלימות' הולואו, קונטיקט, שם הקים בית חרושת  בשם "החברה לשעונים של סת' תומאס" (Seth Thomas Clock Company) והחל לייצר שעונים עם מנגנונים ממתכת. ב-1817 החל לייצר שעוני אח, ובשנות ה-40 של מאה ה-19 עבר כל היצור למנגנונים מפליז.
תומאס מת ב-1859. בנו אהרון ירש את החברה, בניהולו נוספו סיגנונות חדשים והוכנסו שיפורים בתהליך היצור. החברה הפסיקה לייצר שעונים בשנות ה-80 של המאה העשרים אבל המותג "סט' תומאס" מיוצר עד היום על ידי יצרנים אחרים.
קנדארם2

מערכת שירות נייד (MSS), הידועה יותר בשם של המרכיב העיקרי שלה קנדארם2 (Canadarm2), היא מערכת רובוטית וציוד נלווה על גבי תחנת החלל הבינלאומית. עם שיגורה לתחנה בשנת 2001 במהלך משימת STS-100, היא ממלאת תפקיד מרכזי בהרכבת התחנה ותחזוקתה, מעבירה ציוד ואספקה ​​בתחנה ותומכת באסטרונאוטים אשר נמצאים בפעילות חוץ-רכבית, בנוסף היא מספקת שירותי מטען אחרים. האסטרונאוטים מקבלים הכשרה מיוחדת על מנת לאפשר להם לבצע פעולות אלה עם מערכות שונות של MSS.
ה-MSS עוצבה ויוצרה על ידי MDA Space Missions ועבור סוכנות החלל הקנדית.
התנגדות לאנרגיה גרעינית

ההתנגדות לאנרגיה גרעינית נוגעת בעיקר לשימוש בביקוע גרעיני לצורך ייצור חשמל לשימושים אזרחיים.
התומכים באנרגיה גרעינית טוענים כי מדובר במקור להפקת אנרגיה בת קיימא אשר כמעט ואינו מזהם את הסביבה, עשוי לתרום להפחתת פליטות גזי החממה ומפחית את התלות בייבוא דלקים מחצביים ובראשם הנפט. כמו כן, נוטים המצדדים בשימוש באנרגיה גרעינית לצרכים אזרחיים להמעיט בסכנה הטמונה בפסולת הגרעינית, בטענה כי כורים גרעיניים המיוצרים בטכנולוגיות חדישות מפחיתים סכנה זו, וכי מספרן של התאונות הגרעיניות במדינות המפותחות נמוך באופן יחסי.
מאידך, המתנגדים לאנרגיה גרעינית טוענים כי מדובר במקור אנרגיה שהסכנה הפוטנציאלית שבו גבוהה, ומעלים ספקות בדבר היכולת של חידושים טכנולוגיים להפחית סכנות אלו. המבקרים טוענים כי כורים גרעיניים מועדים לתאונות, שכן לא מעט תאונות כאלו כבר אירעו בעבר, כמו גם מקור לזיהום רדיואקטיבי בשל תאונה או חבלה.

בעיות סביבתיות

ניתן לחלק את הדיון בהשפעות הסביבתיות של אנרגיה גרעינית לשניים: זיהום ישיר (דוגמת פליטה של גזים רעילים וגזי חממה), פסולת גרעינית ופליטת מזהמים הקשורים למחזור החיים של תהליך הייצור.

מזהמים ישירים

מצדדי האנרגיה הגרעינית טוענים כי יתרונה העיקרי הוא כי תהליך ההפקה הישיר של אנרגיה כתוצאה מביקוע הגרעין אינו מלווה בפליטת מזהמים המאפיינים את השימוש בדלקים מחצביים (דוגמת תחמוצות חנקן, תחמוצות גופרית, חלקיקים וכספית) או בפליטת גזי חממה. יחד עם זאת, נדרשות כמויות גדולות של מים בתהליך הפקת החשמל בכור.

מחזור החיים של האורניום

למחזור החיים של הדלקים הדרושים להפקת אנרגיה גרעינית השפעות סביבתיות כבדות, בעיקר בכריית האורניום, הובלתו ואפסונו לאחר שהסתיים השימוש בו.

מחזור החיים של הכור הגרעיני

כור גרעיני הוא מתקן מורכב, אשר מצריך שימוש בכמויות גדולות של משאבי טבע, בהן מתכות כבדות.
חוות קינג

חוות קינג (באנגלית: King Ranch) היא חווה חקלאית הממוקמת בין קורפוס כריסטי לבראונסוויל שבדרום טקסס. היא חולשת על שטח כולל של 3,340 קילומטרים רבועים והיא אחת החוות הגדולות בעולם. החווה נוסדה בשנת 1853 על ידי ריצ'רד קינג וגדעון קיי לואיס. 
החווה מחולקת לארבע "מחלקות" (divisions) הנקראות "Santa Gertrudis", ה-"Laureles", ה-"Encino" וה-"Norias", אשר רק שתיים מהן גובלות פיזית אחת בשנייה וגם גבול זה יחסית קצר. 
בשנת 1961 הוגדרה החווה אתר מורשת לאומי (NHL).

החווה המודרנית

בחווה עדרי בקר, חקלאות, כולל כותנה, קנה-סוכר, חיטה, דשא ומקורות הכנסה אחרים כגון מוצרי יוקרה ופעילות ציד ספורטיבי.

סוסים

בנוסף לעדרי הבקר, החווה מגדלת סוסים, כולל קאורטר, קאטינג ות'ורוברד וסוסיה אף זכו במספר תחרויות.

רכב פורד

בשנת 2001 חברת פורד הוסיפה דגם בשם King Ranch לסדרת F150, עם סימול הבקר של חוות קינג כלוגו.

ציד

בנוסף לפעילות ציד ספורטיבי "רגילה" קיימת חיה מיוחדת בחווה - הנילגאי, אשר מקורו בהודו והוא נרכש בשנת 1920 מהגן הזואולוגי בסן דייגו. כיום ישנה פעילות ציד מבוקרת של הנילגאי בחווה.
יעקב השליח

רבי יעקב השליח היה יהודי מצרפת, בן המאה ה-13 (תקופת בעלי התוספות). במקור מסוים מכונה 'רבי יעקב הנזיר'. נשלח כשד"ר 
לארץ ישראל לגיוס כספים עבור ישיבתו של רבי יחיאל מפריז.

תולדות חייו

תולדות חייו וכן שנת לידתו ושנת מותו אינם ידועים. מהעובדה שכונה בכתב יד מסוים "יעקב הנזיר" נראה שנהג מנהגי צניעות ופרישות, אך אין הכרח שהכוונה בכינוי זה לנזירות על כל דקדוקיה ההלכתיים. מסופר כי בשנת 1235] נשלח על ידי רבו, רבי יחיאל מפריז, שהיה באותה העת ראש ישיבה, לגייס כספים כשד"ר עבור ישיבתו של רבו. במהלך מסע זה הכין יעקב השליח רשימה של קברי צדיקים בארץ ישראל. על פועלו זה של יעקב השליח מסופר בראשית הרשימה: 
"אלו סימני כתבי הקברות אשר הביאם רבי יעקב השליח, נאמן מהרב רבינו יחאל מפריש אשר לו בישיבתו שלוש מאות תלמידים... והלך בכל גלילות ארץ ישראל... להוליך נדבה גדולה למדרש הגדול דפריש"

ישיבת פריז או ישיבת "פריז" בעכו

ההיסטוריונים חלוקים ביניהם האם יעקב השליח נשלח מפריז לארץ ישראל על מנת לגייס תרומות ובביקורו זה הכין את רשימת הקברים (כך סבר למשל יצחק בן צבי). הבעיה באפשרות זאת היא שתושבי ארץ ישראל היהודים היו עניים מאוד באותה העת. לאור זאת לא ברור כיצד הצליח יעקב השליח לגייס כספים דווקא בארץ ישראל. 
אפשרות אחרת היא שיעקב השליח נשלח מעכו לגייס כספים עבור ישיבתו של רבו ששכנה בעיר. את התרומות קיבץ מקהילות יהודיות באירופה ובמזרח התיכון וגם בארץ ישראל גופה. בתוך שליחותו בארץ ישראל הכין רבי יעקב את רשימת הקברים. החוקר אברהם יערי בספרו 'שלוחי ארץ ישראל' אוחז באפשרות השנייה. את רשימת הקברים מסביר אברהם יערי כחומר תעמולה שנועד לסייע לו בגיוס התרומות. הבעיות שמתעוררות לפי פירוש זה הם, א. כינויה של הישיבה מדרש הגדול דפריש המלמד על כך שהישיבה הייתה ממוקמת בפריז, שאותה מיישב יערי בכך שהישיבה בעכו נשאה את שם ישיבת פריז שנסגרה ועברה לארץ ישראל. ב. היישוב היהודי בעכו היה באותה עת קטן מאוד, בוודאי קטן מכדי להכיל ישיבה עם שלוש מאות תלמידים. ניתן להסביר את המספר שלוש מאות כלשון גוזמה.
אולם, כבר הוכיחו פרופ' תא-שמע, וכן שמחה עמנואל, כי אף שרבינו יחיאל מפריז התחיל את המסע לארץ ישראל, הוא מעולם לא הגיע אליה, ולכן ברור שהכספים נאספו עבור הישיבה בפריז.

רשימת הקברים

רשימת הקברים מחולקת לפי ערים. ראשית כותב רבי יעקב השליח על העיר עכו ממנה כנראה יצא למסעותיו. לאחר מכן כותב על הדרך מעכו דרומה לחיפה. בחיפה הוא מציין כנראה את מערת אליהו הנביא. מחיפה ממשיכה הדרך אל מגידו וממנה אל העיר שכם. בשכם הוא מציין את הר גריזים והר עיבל וכן את קבר יוסף הצדיק. 
לאחר מכן כותב רבי יעקב על ירושלים והקברים הרבים אשר בה. לאחר ירושלים הוא מציין את הקברים מסביב לירושלים, מערת המכפלה אשר בחברון, וכן קברות רחל בבית לחם וקבר שמואל הנביא. כמו כן כותב הוא על קברו של רבי שמעון בר יוחאי וכן על העיר טבריה והקברים המצויים בה. כמו כן כותב רבי יעקב על הערים תדמור שבסוריה ובגדאד שבעיראק.   
בין שאר הקברים שזיהה יעקב השליח, קברי הסנהדרין ומערת שמעון הצדיק - בירושלים, וקבר רבן גמליאל - ביבנה.   
כתב היד של רשימתו של יעקב השליח היה מצוי במרוקו. הספרייה הלאומית בפריז רכשה אותו. בשנת 1841 (תר"א), פרסם אליקים כרמולי שעבד בספרייה הלאומית בפריז את רשימתו של יעקב השליח בחוברת קצרה בשם "אלה המסעות". 
בחוברת זו שני חלקים. לצד תיאורי מסעות בארץ ישראל ישנו גם חלק על קברים הנקרא "סימני הקברים". ישנה טענה שרק חלק זה נכתב על ידי יעקב השליח. רשימת קברי הצדיקים תורגמה לצרפתית על ידי כרמולי. בשנת 1929 (תרפ"ט) פרסם יצחק בן צבי את החוברת במהדורה חדשה.
טרנטולה קובלט בלו

תיאור

הקובאלט בלו היא טרנטולה בינונית שהיקף רגליה מגיע לכ-13 ס"מ. המאפיין החיצוני הבולט ביותר שלה הוא רגליה שצבען כחול בוהק. צבע גופה ובטנה הוא לרוב אפור בהיר ולעיתים כחול. בחלק מהפרטים ישנה דוגמת פסים כהים יותר על הבטן. מין זה מתאפיין בבגרות בדו-צורתיות זוויגית. הזכרים והנקבות נראים זהים עד לנשל האחרון של הזכרים, שבו יקבלו גוון אפור או ברונזה בהיר, וכן יופיעו הזיזים הבולטים המסייעים להם לעצור את הנקבה המבקשת לטרוף אותם בשעת ההזדווגות.

מחזור חיים

טרנטולה זו מגיעה לבגרות מינית בתוך 5-3 שנים. הנקבות יאריכו ימים עד כ-15 שנה.

סביבת מחיה ואקולוגיה

תפוצתה של הקובאלט בלו ביערות הגשם הטרופיים של דרום-מזרח אסיה. זוהי טרנטולה יבשתית שמתחפרת במחילות עמוקות אותן היא חופרת בעצמה. היא ממעטת לצאת ממחילתה, למעט במטרה למצוא אוכל.

תזונה

טרנטולה זו ניזונה בעיקר מחרקים קטנים אותם היא צדה על קרקע היער.

כחיית מחמד

למרות שהיא נחשבת לאחת הטרנטולות היפות ביותר, היא אינה מומלצת למגדלים מתחילים עקב נטייתה להסתתר במחילתה רוב הזמן ועקב תוקפנותה וזריזותה. טרנטולה זו תמהר לנשוך וארסה נחשב מסוכן, אם כי לא קטלני.