google/wiki40b huggingface dataset:
סטיבן סוטלוף

קורות חיים

סטיבן יואל סוטלוף נולד בפרבר של מיאמי בפלורידה להורים יהודים, ניצולי השואה. הוא גדל והתחנך במוסדות פרטיים במיאמי, ובשנת 2002 החל את לימודיו באוניברסיטת מרכז פלורידה שם עשה תואר בעיתונאות אך לא סיים אותו. בשנת 2004 עלה לארץ, ומשנת 2008-2005 למד ממשל במרכז הבינתחומי הרצליה ועם סיום לימודיו חזר לארצות הברית. 
בשנת 2010 החל להסתובב בארצות המזרח התיכון, תוך שהוא מסתיר את דתו ומוצאו היהודיים ואזרחותו הישראלית, לשם ביטחון. בבקשה שהגיש באותה שנה להתקבל לתוכנית לימודי ערבית לדוברי שפות זרות, באוניברסיטת קטאר, טען לדבריו ששהה באותה עת בקטאר עצמה. במכתב זה, מתאריך 29 במאי 2010, כתב כי קודם היה בלבנון, שם הכיר את האוכלוסייה הנוצרית והסונית, וכעת הוא בקטאר, ושבכוונתו לעבור כעת לתימן למשך כמה חודשים, על מנת להתנסות בשפה, אותה למד קודם בהכשרה בת כמה שעות בשבוע אך ללא התנסות מעשית. במשך עבודתו ברחבי המזרח התיכון השתמש בטלפון נייד בעל מספר תימני.
את הקריירה העיתונאית שלו פתח כאשר פרצו אירועי האביב הערבי, ומאז כתב דיווחים מהשטח עבור מספר עיתונים בארצות הברית בהם טיים מגזין, Foreign Policy וכתבי עת נוספים, וכן עבור ג'רוזלם ריפורט בעילום שם. כמו כן הופיע בערוצי הטלוויזיה CNN] ופוקס ניוז. במהלך עבודתו העיתונאית שהה בין היתר במצרים, לוב, טורקיה וסוריה
במסגרת הראיונות עבור העיתון טיים נפגש עם ראש הממשלה החדש של לוב, עם שומרים לובים שהשתתפו בהגנה על מתחם השגרירות בבנגזי שהותקף בליל האחד עשר בספטמבר, חשף שהיה מדובר במתקפה מאורגנת של ארגון אסלמי, כולל דגלים שחורים, דוברי שפות זרות ואנשים לבושים בבגדים אפגניים. מאוחר יותר ראיין מספר פעמים מנהיג ארגון חבלה לובי הקשור לאל-קאעידה שניהל את התקיפה בלוב, וחשף מעבר של כמויות גדולות של נשק ותחמושת יחד עם לוחמים ומפקדי כוחות מנוסים, מלוב לסוריה, דרך טורקיה.
ב-4 באוגוסט 2013 נחטף סוטלוף בידי מוסלמים קיצוניים מארגון המדינה האסלאמית (המכונים דאעש או מאי"ס) באזור העיר חלב שבסוריה. תחילה הוחזק בעיר א-רקה, שנשלטה בידי ארגוני המורדים, ולאחר מכן נעלמו עקבותיו יחד עם עוד מספר עיתונאים זרים. 
ב-19 באוגוסט 2014 (כ"ג באב ה'תשע"ד) נראה סוטלוף בסרטון בו פורסם דבר הוצאתו להורג של העיתונאי ג'יימס פולי, כשאיש הארגון מאיים להוציאו להורג אם לא ייפסקו התקיפות האוויריות האמריקאיות באזור מוסול שבעיראק. ב-2 בספטמבר פרסם הארגון סרטון בו נראה אותו פעיל ארגון המדינה האיסלאמית, שנודע בכינוי "ג'ון הג'יהדיסט", עורף את ראשו של סוטלוף, לאחר שהאשים את נשיא ארצות הברית ברק אובמה באחריות למעשה, כיוון שלא שעה לאזהרות הארגון.  בסרט ישנם סימנים רבים לכך שהרצח בוצע עוד קודם לכן, או לכל הפחות באותו מקום ובאותו הזמן. כשבועיים לאחר שהוצא להורג, נחשף איש הקשר של סוטלוף בראיון טלוויזיוני בו הודה כי הממשל האמריקאי לא ניסה ליצור עמו קשר כדי לנסות ולשחרר את סוטלוף. באותו הראיון סיפר על נסיבות החטיפה.
Rehab (שיר של איימי ויינהאוס)

רקע

"Rehab" הופק על ידי מארק רונסון ויצא כסינגל הראשון מהאלבום. השיר נכתב על סירובה של ויינהאוס להשתתף במרכז לגמילה מאלכוהול לאחר שצוות הניהול שלה עודד אותה ללכת. 
"שאלתי את אבא שלי אם הוא חושב שאני צריכה ללכת. הוא אמר שלא, אבל אני צריכה לנסות את זה. אז ניסיתי, במשך 15 דקות. נכנסתי, אמרתי 'שלום' והסברתי שאני שותה כי האהבה הרסה לי את מערכת היחסים. ואז יצאתי".
— איימי ויינהאוס

וידאו קליפ

הקליפ בוים על ידי הבמאי פיל גריפין ושוחרר בספטמבר 2006. בקליפ רואים את להקתה של ויינהאוס מנגנת את המנגינה בזמן שוויינהאוס שרה את מילות השיר למצלמה. חברי הלהקה לבושים בגלימות בזמן הקליפ. הקליפ מתחיל כאשר ויינהאוס קמה מהמיטה והולכת לשירותים. בסצנה השנייה ויינהאוס נראית יושבת על כיסא במשרדו של פסיכיאטר, ככל הנראה מסבירה את עצמה לפסיכיאטר בלתי נראה. בניגוד למילים, הווידאו מסתיים בכך שויינהאוס עדיין בגמילה, יושבת על מיטה בחדר לבן רעפים במחלקה קלינית עם הלהקה שלה סביבה.
ב-31 במאי 2007, "Rehab" התבצע בהופעה חיה בתוכנית "Total Request Live", ולאחר מכן הגיע למקום הראשון ב- 7 ביוני. הקליפ היה גם מועמד כקליפ השנה בטקס פרסי המוזיקה "VMA", אך הפסיד לקליפ לשיר "Umbrella" של הזמרת ריהאנה באירוח של הראפר ג'יי-זי.

הצלחה

ביבשת אירופה השיר הגיע לשיא מצעדי המוזיקה בנורווגיה והונגריה, והגיע לעשרים העליונים במצעדים בצרפת, בלגיה, הולנד, ספרד, אוסטריה, שווייץ ופינלנד, ובממוצע הגיע למס' 23 במצעד "100 הסינגלים הלוהטים של אירופה".
פאראלוס (אונייה)

פּאראלוֹס (ביוונית: ἡ πάραλος, בלטינית: paralus) הייתה טריארה אתונאית, ששימשה כאוניית קודש ומלאכות של הצי האתונאי בשלהי המאה ה-5 והמאה ה-4 לפנה"ס. אנשי צוותה נודעו בדעותיהם הפרו-דמוקרטיות הנחרצות. הספינה מילאה תפקיד חשוב בכמה מאירועי המלחמה הפלופונסית.
"פאראלוס" נזכרת במקורות הספרותיים והאפיגרפיים של התקופה הקלאסית יותר מכל ספינה יחידאית אחרת; היא הסיעה כמעט את כל המשלחות הדיפלומטיות של אתונה במאות ה-5 וה-4 לפנה"ס, ובמרביתן - כפי הנראה - מילא גזבר הפאראלוס, הטאמיאס (tamias), את תפקיד השליח הראשי.
אנשי הצוות של האונייה, הפאראלוֹי (paraloi), נתפרסמו בדעותיהם הדמוקרטיות הרדיקליות, ואפשר שאחדות דעים זו נבעה מהיותם בני שבט אחד ושמו הפאראלוי. אותם מלחים שימשו גורם חשוב בסיכול ההפיכה האוליגרכית בסאמוס ב-411 לפנה"ס. ברם, כשהגיעו עם הידיעות על המקרה לאתונה, גילו כי השלטון בעירם נתפס על ידי הסיעה האוליגרכית והם נאסרו; אחד מאנשי הצוות הצליח להימלט משביו ולמסור לצי האתונאי העושה בסאמוס את שארע, ובכך נפתחה תקופה של קרע גלוי בין העיר לבין הצי המלחמתי.
ב-405 לפנה"ס הייתה הפאראלוס אחת מעשר אוניות שהצליחו להיחלץ ולהימלט לאחר תבוסת הצי האתונאי בפיקוד קונון בקרב אייגוספוטמוי; הספינה נשלחה אל אתונה כדי להודיע על המפלה, ועוררה עם הגיעה פאניקה ובהלה בקרב אזרחי העיר ותושביה.
ברג'ס מרדית'

ביוגרפיה

מרדית' נולד בקליבלנד לאדה בת', אם ממוצא אמריקאי ולדוקטור ממוצא קנדי בשם ויליאם ג'ורג' מרדית'. למד ב"מכללת אמהרסט" שבמסצ'וסטס.
מרדית' התחיל את הקריירה שלו כשחקן מקצועי בשנת 1936 בתפקיד הראשי בדרמת הפשע הרומנטית "חורף קבוע". הופעתו הראשונה המרשימה סידרה לו תפקידים ראשיים בעיבוד הקולנועי לספר "על עכברים ואנשים" בתור ג'ורג', עובד חווה מובטל בשנות השפל הגדול, ובקומדיה המוזיקלית "מקהלות שניות" בתור החצוצרן האנק טיילור.
עוד לפני שהתגייס לצבא ארצות הברית הספיק לשחק בקומדיות "טום, דיק והארי" לצידה של כוכבת סרטי המיוזיקל ג'ינג'ר רוג'רס ו"ההרגשה הלא בטוחה" של ארנסט לוביטש לצידו של מלווין דאגלס. לאחר שהשתחרר בדרגת קפטן משירותו הצבאי בחילות האוויר של צבא ארצות הברית בשנת 1944, כיכב בסרט המלחמה "סיפורו של ג'י איי ג'ו" לצידו של רוברט מיצ'ם בתור הכתב הצבאי ארני פייל.
מרדית' קיבל פרס טוני מיוחד בשנת 1960 על עבודתו במחזה "פסטיבל טורבר".
התפרסם החל מאמצע שנות ה-60 בסדרת גיבורי העל "באטמן" ובסרט שבא בעקבותיו בתפקיד הפינגווין הרשע.
הופיע בסרט המלחמה "על שביל הנזק" בתור המפקד איגן פאוול איש המודיעין של אדמירל רוק טורי (ג'ון ויין). ב-1962 שיחק בסרט "הסנאט ימליץ ויאשר" בבימויו של אוטו פרמינגר.
באמצע שנות ה-70 זכה מרדית' להכרת חברי האקדמיה שהעניקו לו שתי מועמדויות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. בזה אחר זה הועמד לאוסקר על הופעותיו בדרמות "יומו של הארבה" בתור הארי, אביה של השחקנית המתחילה פיי גרינר (על התפקיד גם הועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א) ובקלאסיקת האגרוף של ג'ון ג. אבילדסן "רוקי" בו גילם את מיקי גולדמיל, מאמן אגרוף קשיש ומריר שנענה לבקשתו של המתאגרף החובבן רוקי בלבואה (סילבסטר סטאלונה) לאמן אותו לקרב על אליפות העולם.
בהמשך הקריירה שלו שיחק מרדית' בתפקיד מיקי גם בשני סרטי ההמשך, מתוך חמישה שנעשו לסרט.
ב-1974 היה מועמד לפרס טוני בקטגוריית הבימוי על עבודתו במחזה "יוליוס בנייט טאון". ב-1977 זכה מרדית' בפרס אמי על הופעתו בסרט הטלוויזיה "זנב התותחן ג'ו".
בין לבין שיחק בסרט האסונות "ההינדנבורג" בתור הקלפן אמיליו פאג'טה, במותחן האימה הפסיכולוגי "קסם" ובקומדיית המתח "תרגיל לבלשית מתחילה" בתור מר הנסיי, בעל הספרייה בה עובדת גלוריה מאנדי (גולדי הון).
בשנת 1981 השתתף בפנטזיית הפעולה "התנגשות הטיטאנים" בתפקיד המחזאי המלומד אמון אותו פוגש גיבור הסרט פרסאוס (הארי האמלין).
שיחק בקומדיית חג המולד "סנטה קלאוס: הסרט" בתפקיד השדון הזקן והחכם.
בשנותיו האחרונות שיתף פעולה עם כוכבי קולנוע מזדקנים אחרים ובהם וולטר מתאו וסופיה לורן בקומדיות "זקנים חסרי מנוח" ו"משתגעים על אהבה" בהן גילם את אביו של ג'ון גוסטפון (ג'ק למון).

חיים אישיים

מרדית' נישא לארבע נשים, בין היתר לשחקניות פולט גודארד ומרגרט פרי. אשתו הרביעית והאחרונה עד למותו הייתה קז'ה סאנדסטן, איתה הביא לעולם שני ילדים.
נכנס לרשימה השחורה של הוליווד למספר שנים בעקבות ביקורת שהטיח בסנטור ג'וזף מקארתי.
מרדית' פרסם בשנת 1994 את הביוגרפיה על חייו " So Far, So Good" בו חשף שהוא סובל ממצבי רוח קיצוניים כתוצאה מההפרעה הנפשית ציקלותימיה ממנה סבל.
מרדית' נפטר ב-9 בספטמבר 1997 בגיל 89, לאחר שסבל בשנותיו האחרונות ממחלת אלצהיימר וממלנומה, וגופתו  נשרפה.
על תרומתו לקולנוע האמריקאי זכה לכוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
אהרן ששון

אהרן ששון ("המורה"; 1872, בגדאד – 1962, ירושלים) היה מחנך ומשורר יהודי-עיראקי, הנחשב לאחד מאבות הציונות בעיראק.

קורות חיים

ששון נולד בבגדאד, עיראק, בשנת 1872. במקצועו היה מחנך, ונודע בקרב יהודי עיראק בכינוי "המורה". היה אחד המורים הראשונים בבגדאד שלימדו בשיטות מודרניות וביחד עם הרב ד"ר משה ונטורה היו מהראשונים שלימדו עברית בבגדאד בשיטת עברית בעברית. בשנים תרס"ג–תרע"ד (1903–1914) לימד עברית ולימודי קודש בבית ספר של כל ישראל חברים בבגדאד. בשנים תרע"ד–תרפ"ד (1914–1924) לימד בבית ספר "אל-תעאוון" (שלימים נודע בשם "רחל שחמון").
מפעלו החינוכי החשוב ביותר היה הקמת בית הספר העברי "פרדס הילדים" (1924–1935). בבית ספר זה היו שמונה כיתות וכ-15 מורים ועובדים, וששון ייסדו ועמד בראשו. בית הספר היה בעל אוריינטציה ציונית, ניתן בו דגש על לימודי העברית המודרנית ואף הועלו בידי התלמידים מחזות עבריים שהוצגו בפני הקהל הרחב. בית הספר היה מרכז חשוב לפעילות ציונית בבגדאד. 
ששון החל בפעילות ציונית עוד בשנת 1898. הוא הפיץ שקלים וחוברות הסברה ציוניים, השפיע על בעלי יכולת לקנות קרקעות בארץ ישראל ולתרום לקרנות הלאומיות, עודד וסייע לעלייה, וארגן מסביבו קבוצה של פעילים ציונים צעירים שריכזו את הפעילות הציונית בבגדאד. בשנת 1920 היה מהמייסדים של "האגודה הספרותית היהודית", שהפעילה בבגדאד מועדון וספרייה עבריים. הוא היה מהמייסדים והעורכים של כתב העת העברי קצר הימים של האגודה, "ישורון", שבועון ספרותי עברי מודרני שיצא לאור בסוף שנת 1920 למספר גליונות. מעל גליונותיו האחדים של כתב העת פורסמו שירה וכתבי ספרות עבריים על ידי סופרים ומשוררים יהודים עיראקים, בהם ששון עצמו. 
בשנת 1921 היה מהמייסדים של "ההסתדרות הציונית לארם-הנהריים", שריכזה את עיקר הפעילות הציונית בבגדאד, ופעלה באישור שלטונות המנדט הבריטי. לאחר עצמאות ממלכת עיראק ותיקון "חוק האגודות" העיראקי, ההסתדרות ביקשה הכרה רשמית מממשלת עיראק אך נדחתה. עם זאת ההסתדרות המשיכה לפעול תוך העלמת עין מצד הממשלה העיראקית עד שנת 1935. ההסתדרות ארגנה פעילויות רבות להתרמת כספים לקרנות הלאומיות, להפצת הרעיון הציוני, להפצת ידיעת העברית המודרנית ולסיוע לעלייה לארץ ישראל. 
בשנת 1925 הוציא לאור את ספרו "שירי התחיה", ספר שירה עברי בן שלושה כרכים שכולל שירים יהודים לאומיים וציונים ובשבח ארץ ישראל. הכרך הראשון של הספר מורכב משירי אהבת-ציון שאסף מהספרות העברית לדורותיה, מעמנואל הרומי ויהודה הלוי לביאליק ונפתלי הרץ אימבר. הכרכים השני והשלישי מורכבים משירים פרי עטו של ששון. 
בשנת 1935, עם התגברות הסכסוך היהודי-ערבי בארץ ישראל, החלה הממשלה העיראקית לפעול כנגד הפעילות הציונית בבגדאד.  אהרן ששון נעצר והועמד לדין בגין ציונות. בבית המשפט הצהיר ששון כי הוא מודה באשמה בגאווה. המשפט הפך לסנסציוני ולבסוף הוא קיבל הוראה לעזוב את עיראק. באותה שנה עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא היה מראשי "ועד העדה הבבלית" בארץ ישראל, והמשיך לשמור קשר עם פעילים ציונים בעיראק. היה פעיל בבית הכנסת "אהל רחל" בשכונת רוחמה בירושלים ונשא שם דרשות בקביעות. אף על פי שהמשטרה העיראקית החרימה רבים מכתביו וספריו בפשיטה על ביתו בבגדאד, הוא הצליח להביא לדפוס בירושלים מספר ספרים וחיבורים שחיבר עוד בעודו בעיראק, בהם חיבורים העוסקים ברעיון הגאולה על פי מקורות היהדות והחיבור "ספר זיכרון לחיים" שעוסק בתולדותיהם של מספר חכמים ורבנים מבגדאד. הוא זכה לאריכות ימים וזכה לצפות בקום מדינת ישראל ובעלייתם של רוב יהודי עיראק אליה, ונפטר בגיל 90 בירושלים, בשנת 1962.
מרקו פאפה

קריירת מועדונים

פאפה התחיל את הקריירה שלו במוניסיפל. באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. ב-16 באוגוסט 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-6 נגד ריאל מדריס במסגרת גביע אינטרקלאב של UNCAF.
ב-30 ביולי 2008 הושאל לשיקגו פייר לחצי עונה עם אפשרות לרכוש את כרטיס השחקן שלו. ב-2 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בשיקגו נגד צ'יבס ארצות הברית. ב-5 באפריל 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון נגד ניו יורק רד בולס. ב-3 בדצמבר 2009 חתם בשיקגו ל-3 שנים. את עונת 2010 התחיל פאפה עם 5 שערים ו-4 בישולים ב-11 משחקים. עד לסיום העונה כבש עוד שני שערים והיה מלך השערים של המועדון למרות היותו קשר אחורי. ב-10 באפריל 2010 הבקיע במשחק נגד סן חוזה ארת'קווייקס. שער זה זכה בתואר שער העונה.
ב-13 באוגוסט 2012 חתם בהירנביין ההולנדית. ב-3 בינואר 2014 שוחרר מהירנביין וחתם בסיאטל סאונדרס ובה שיחק עד סוף שנת 2015 עת עבר לקולורדו ראפידס.
בינואר 2017 חזר למוניסיפל. בינואר 2018 חתם בברוניי DPMM מליגת העל הסינגפורית, אך כעבור זמן קצר חזר למוניסיפל.
בקיץ 2018 פאפה חתם בצ'לחו. בקיץ 2019 חתם במיקסקו מהליגה הגואטמלית השנייה.
Xkcd

xkcd הוא קומיקס מקוון פרי עטו של רנדל מונרו. הקומיקס עוסק במגוון תחומים, לעיתים סביב הצהרות על משמעות החיים והאהבה ולעיתים סביב נושאים מתמטיים ובדיחות פנימיות מעולם המדע. סגנון הקומיקס פשטני והדמויות אינן יותר מדמויות גפרורים.
לשם xkcd אין שום משמעות. מונרו חיפש לעצמו כינוי ייחודי אשר יוכל להשתמש בו ברשת ומצא לנכון לחפש "נ.צ. במרחב ה-4 אותיות אשר ייצג אותו באופן ייחודי". אחד הקריטריונים החשובים לבחירת הכינוי היו שארבע האותיות לא יהיו מזוהות עם שום דבר ובמיוחד לא ראשי תיבות של ביטוי כלשהו.
דררה אלכסנדרונית

בשבי

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. הסיבה לכך: נדרשת ויקיזציה ושילוב מקורות והגהה לשונית בפסקת בשבי.
זהו מין פעיל, שאוהב מים, רחצה, גשם ומקלחת. הדררה חובבת לעיסה של חפצים כמו עצים ומוכנה לקבל אוכל מגוון או חדש. לדררה האלכסנדרונית יש מקור חזק. הדררות האלכסנדרוניות יכולות לעבור אימונים מבוססי גמול. ניתן לחנכן לעשות צרכים במקום אחד, ואף ללמדן תרגילי התנהגות מורכבים יותר באמצעות חיזוק חיובי. על הכלוב של הדררה האלכסונדרונית להיות גדול מספיק כך שהיא תוכל לעמוד על מקל ולפרוש את הכנפיים בלא הפרעה, וכך שנוצות הזנב הארוכות לא יפגעו בכלים שבכלוב (כלי מזון ומים). לדררות האלכסנדדרוניות נחוץ כלוב גדול משל תוכים אחרים בגודלם בשל זנבן הארוך ורמת פעילותן הגבוהה. לדררות האלכסנדרוניות תוחלת חיים ממוצעת של עד 40 שנים.
הוכחה

במתמטיקה ובלוגיקה הוכחה היא סדרה סופית של טענות הנובעות זו מזו בעזרת כללי היסק, תוך שימוש בהגדרות, באקסיומות, ובידע קודם שהוכח קודם לכן, המראה שטענה מסוימת היא נכונה.
הפרכה של טענה מהווה גם היא הוכחה - הוכחה שטענה זו אינה נכונה (כלומר ששלילתה של הטענה היא נכונה). טענה שטרם זכתה להוכחה קרויה השערה, וטענה שזכתה להוכחה קרויה משפט או תאורמה.
תפקידה המתמטי של ההוכחה הוא להפוך רעיונות והשערות לדרך סלולה, שממנה אפשר להתקדם לרעיונות חדשים. על ההצגה הנאותה של הוכחה מתמטית כתב הרמן וייל "איננו מרוצים כאשר אנו נדרשים לקבל אמת מתמטית מתוקף שרשרת מסובכת של הסקות פורמליות וחישובים, שדרכם אנו מגששים דרכנו במגע. אנו רוצים לקבל סקירה של הדרך ומטרותיה; אנו רוצים להבין את הרעיון, את ההקשר העמוק".

השערה

טענות לא מעטות דרשו מאות רבות של שנים עד להוכחתן או להפרכתן. דוגמאות לכך הן המשפט האחרון של פרמה שזכה להוכחה כשלוש מאות וחמישים שנה לאחר שהועלה, ושלוש הבעיות של ימי קדם, שהוכחו כבלתי נתנות לפתרון כאלפיים שנה לאחר שהוצגו. בעיות פתוחות (כאלה שטרם זכו להוכחה או להפרכה) רבות ממשיכות ללוות את המתמטיקה, ובין המפורסמות שבהן ניתן למנות את השערת גולדבך והשערת רימן.
האם כל השערה ניתנת להוכחה או להפרכה? שאלה זו תלויה קודם כל במערכת האקסיומות בה אנחנו משתמשים. כיוון שכל הוכחה בנויה משימוש חוזר ונשנה באקסיומות ובכללי ההיסק קביעת אוסף שונה של אקסיומות תתן אוסף שונה של משפטים שניתן להוכיח. לא ניתן לבחור את האקסיומות בצורה שרירותית לחלוטין: אם קיימת סתירה באוסף האקסיומות שלנו אז ניתן להוכיח מתוכו כל משפט (כלומר ניתן להוכיח גם טענה וגם את שלילתה), ולכן אוסף זה אינו מעניין.
אוסף אקסיומות שלא מכיל סתירה נקרא עקבי. לאוסף כזה של אקסיומות יש מודלים שמממשים אותן, ומשפט השלמות של גדל טוען שאוסף המשפטים שניתן להוכיח מתוך האקסיומות הוא בדיוק אוסף המשפטים שמתקיימים בכל המודלים שמממשים את האקסיומות. לכן, אם לא ניתן להוכיח או להפריך טענה מסוימת מתוך מערכת אקסיומות נתונה, ניתן להוסיף אותה או את שלילתה לאוסף האקסיומות ולקבל אוסף עקבי חדש של אקסיומות. 
מצד שני, ניתן לשאול האם קיים אוסף אקסיומות שהוא מצד אחד עקבי ומצד שני מספיק רחב כדי שיהיה אפשר להוכיח מתוכו או להפריך מתוכו כל טענה? משפט אי השלמות הראשון של גדל נותן תשובה שלילית לשאלה הזו עבור מקרים מעניינים רבים. מערכות אקסיומות שניתן לנסח בהן חלק מספיק משמעותי מהאריתמטיקה, לא יכולות להיות מצד אחד גדולות מספיק כדי שיהיה ניתן להוכיח או להפריך מתוכן כל טענה ומצד שני פשוטות לתיאור. באופן פורמלי: בתורה עקבית - שהאקסיומות שלה ניתנות לזיהוי מכני [="אפקטיבי"] - ושניתן לפתח בה את האריתמטיקה (של החיבור ושל הכפל), תמיד תהיינה השערות אשר מחד גיסא ניתנות לניסוח (בשפתה של התורה), ואשר מאידך גיסא אינן ניתנות להוכחה ואף לא להפרכה (במסגרת אותה תורה).
לעומת זאת, תחשיב פסוקים - המהוה את הבסיס של הלוגיקה המתמטית - הוא שלם, ולכן לא יהיו בו מקרים כאלו. קיימים ענפים נוספים - כוללניים יותר - שהינם שלמים (במובן זה), למשל תחשיב הכמתים (ללא סימני פונקציות/יחסים ואף ללא סימן השויון) מסדר ראשון, ואפילו האריתמטיקה של החיבור (ללא הכפל).
ברוק בנט

ביוגרפיה

ברוק בנט נולדה בטמפה, פלורידה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 זכתה בנט במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:31.30 דקות, אחרי המנצחות ג'נט אוונס בת ארצה (8:29.85 דקות) והיילי לואיס מאוסטרליה (8:29.94 דקות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במאר דל פלאטה, ארגנטינה במרץ 1995 זכתה בנט במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (4:11.78 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי (8:47.99 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באטלנטה, ארצות הברית באוגוסט אותה שנה זכתה בנט ב-3 מדליות, מתוכן שתיים זהב. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (4:10.46 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי (16:15.58 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי (8:29.21 דקות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה בנט במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:27.89 דקות, ימים ספורים לאחר מותו של סבה, ובצילה של אגדת השחייה במשחה זה, האחרון בקריירה של אוונס שסיימה במקום ה-6 (8:38.91 דקות). שנייה הייתה דאגמר האסה מגרמניה (8:29.91 דקות) ושלישית  קירסטן וליחוהיז מהולנד (8:30.84 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 1997 זכתה בנט ב-3 מדליות, מתוכן שתיים זהב. מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי (8:26.36 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי (16:10.24 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי (4:09.77 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכתה בנט ב-3 מדליות, אחת מהן זהב. מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:28.71 דקות, לפני בת ארצה דיאנה מונז (8:29.97 דקות) ווליחוהיז (8:32.34 דקות) ושתי מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.07 דקות, אחרי יאן צ'ן מסין (4:06.72 דקות) ולפני האסה (4:08.82 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:02.88 דקות, אחרי גרמניה (8:01.46 דקות) ולפני אוסטרליה (8:04.19 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני, אוסטרליה בשנת 1999 זכתה בנט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי (4:08.39 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי (8:25.06 דקות). המשחה ל-1500 מטר בו זכתה פעמיים ברציפות לפני כן, לא נערך בתחרות זו.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה בנט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.80 דקות, לפני מונז (4:07.07 דקות) וקלאודיה פול מקוסטה ריקה (4:07.83 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי, כשהגנה על תוארה בשיא אולימפי חדש 8:19.67 דקות, לפני יאנה קלוצ'קובה מאוקראינה (8:22.66 דקות) ובת ארצה קייטלין סנדאנו (8:24.29 דקות).
בשנת 2001 עברה בנט ניתוחים בשתי כתפיה.
במבחנים לאולמיפיאדת אתונה סיימה בנט "רק" במקום השלישי, המאכזב עבורה, ולכן לא ניכללה בניבחרת האמריקאית למשחקים (רק שתי שחייניות בכל משחה זכו להיכלל בניבחרת) ובכך לא הצליחה להשתתף באולימפיאדה שלישית ולהגן על תוארה הכפול.
ג'יימס מדיו

ביוגרפיה

מדיו נולד ברובע הברונקס שבניו יורק.
ב-1992 הופיע בתפקיד קטן בדרמה הקומית "גיבור" וב-1995 התפרסם לצידם של לאונרדו די קפריו ומארק וולברג בדרמת הנעורים "יומן נעורים", בתור פדרו חברם הקטין הסוחר בסמים.
ב-2001 השתתף בסדרת המלחמה המופתית של סטיבן ספילברג וטום הנקס "אחים לנשק", בסדרה שיחק בתפקיד החייל פרנק פרקונטה מפלוגה ה', רגימנט 506, הדיוויזיה המוטסת ה-101. על מנת להיכנס לדמות, נפגש מדיו עם פרקונטה וקיבל ממנו עצות ופרטים אישיים. ב-2003 שיחק בסדרת הדרמה המשפטית "עליונות בקווינס", בתפקיד מייק פאוול, עוזר משפטי.
מעיין רפיח

ביוגרפיה

רפיח נולד בהרצליה, שם הוא החל להתאמן בגלישת רוח במועדון בני הרצליה. רפיח החל להתחרות בתחרויות בינלאומיות בגיל 13 על גלשן מדגם "ביק טכנו 293". בשנת 2008 הגיע למקום השמיני באליפות העולם לנוער בדגם זה והגיע למקום התשיעי בתחרות זו שנה לאחר מכן. בשנת 2010 הוא זכה במדליית הזהב באולימפיאדת הנוער הראשונה שנערכה בסינגפור ובאליפות איטליה הפתוחה לנוער בדגם זה. אולם הגיע רק למקום השמיני באליפות אירופה לנוער עבור דגם זה ולמקום ה-13 באליפות העולם לנוער בדגם זה.
לאחר אולימפיאדת הנוער עבר רפיח לגלוש בגלשן "ניל פרייד RS:X". באליפות העולם לנוער בדגם זה שנערכה בשנת 2010 הוא הגיע למקום ה-48 ובשנת 2011 הוא שיפר את מקומו וסיים במקום ה-37. הישג יותר משמעותי רשם רפיח באותה שנה באליפות אירופה לנוער בדגם זה בה סיים במקום ה-11. רפיח שב להתחרות ב-2013. הוא סיים במקום החמישי באליפות העולם לנוער של איגוד השיט הבינלאומי שנערכה בלימסול שבקפריסין, ובמקום ה-12 באליפות אירופה לנוער. בסוף השנה זכה רפיח במדליית הכסף באליפות העולם לנוער בדגם "ניל פרייד RS:X" שנערכה בצ'יוויטווקיה שבאיטליה.
מאמנו של רפיח לאורך השנים היה רוני מאיר.
שיכר גויים

שֵׁכַר גּוֹיִים הוא איסור הלכתי שנוסד בתקופת האמוראים, לפיו נאסר על יהודי לשתות שֵׁכר בביתו של נכרי או בחנותו, כדי למנוע קירוב הדעת וחשש חתנות עמו. דין זה נפסק בספרות ההלכתית, אך במרוצת השנים הוא סויג בסייגים שונים.

מקור הדין

מקור הדין בתלמוד הבבלי במסכת עבודה זרה, שם מסופר שרב פפא ורב אחאי נהגו לשתות את השכר שקנו מן הנכרי מחוץ לחנותו:
רב פפא מפיקין ליה לאבבא דחנותא ושתי [היו מוציאים לו את השכר לפתח החנות, ושם שתה], רב אחאי מייתו ליה לביתיה ושתי [היו מביאים לביתו את השכר, ושם שתה], ותרוייהו משום חתנות, רב אחאי עביד הרחקה יתירתא [עשה הרחקה יתירה]
— מסכת עבודה זרה דף ל"א עמוד ב'

דין אכסנאי

בספר התרומה מובא סיוג לאיסור, לפיו כאשר יהודי מתאכסן בביתו של נכרי, מותר לו לשתות בו שכר. לדעת רבים הטעם לכך משום שבאותו הזמן בית הנכרי נחשב כביתו של היהודי, יש אומרים שהטעם הוא משום שבמפגש אקראי שכזה אין חשש ליצירת קשרים עמוקים עם הנכרי, שיביאו לחתנות.
ויש המצמצמים סיוג זה רק למקרה שבו היהודי מביא את השכר ממקום אחר, אך אם בעל הבית הנכרי מביא את השכר, אסור ליהודי לשתותו.

דרך ארעי ואקראי

סיוג נוסף שהזכיר ספר התרומה לאיסור שכר גויים הוא שאם השתייה נעשית בדרך ארעי, שלא בא לבית הגוי כדי לשתות עמו, אין חשש חתנות ולא אסרו בזה.   
אחרונים רבים דרשו שמלבד הארעיות של השתייה, היא תיעשה גם באקראי ולא בקביעות.

חשש איבה

סיוג נוסף שהזכיר ספר התרומה, שאם ישנו חשש שבעקבות ההימנעות משתיית השכר בבית הנכרי עלולה להיווצר איבה ביניהם, אין חשש ששתייה כזו תביא לחתנות ולכן היא מותרת.

מנהג אשכנז להקל בשכר תבואה ותמד

בספר הישר מובא שאין איסור בישולי גויים בשכר של גויים הנעשה מתבואה, משום שהוא עובר קלייה לפני הבישול, ולכן גם אין בו איסור שכר של גויים, ומותר לשתותו בבית יהודי. וכך כתב גם לגבי יין הדבש, שגם בדבש אין איסור בישולי גויים. 
הראבי"ה הקשה על דבריו, מדוע אם כן אסור לשתות שכר בבית הגוי, הלא גם שם אין איסור בישולי גויים בשכר הנעשה מתבואה. ואכן כך דעתו של הראבי"ה, שאין איסור שכר גויים בשכר של תבואה ודבש גם בבית הגוי, הואיל ואין בהם איסור בישולי גויים.
אולם המרדכי והאגודה כותבים בשם רבנו תם והראבי"ה שסיבת ההיתר לשתות שכר גויים העשוי מתבואה ודבש הוא משום שהאיסור מתחילתו היה רק על שכר שהופק מתמרים, שזהו השכר המצוי בבבל העשירה בתמרים. אך שכר מתבואה ודבש, שלא היו שכיחים בתקופת האמוראים בבבל, לא נאסרו. 
מנהג זה, לשתות שכר המופק מתבואה ודבש, הכה שורשים בכל ארצות אשכנז, עד שהרמ"א כתב בהגהותיו על השולחן ערוך, ש"יש מתירין בשכר של דבש ותבואה, וכן נוהגין להקל במדינות אלו".