google/wiki40b huggingface dataset:
אנדרס אופר

קריירה

אופר החל את הקריירה שלו בפלורה טאלין בשנת 1994, שיחק בה עד 1999, כאשר ב-1996 הוא מושאל לטרביס פארנו. הוא עבר לאולבורג בולדספילקלאב ב-2 ביולי 1999, תמורת מיליון דולר. לאחר שנתיים הצטרף אינדרק ז'לינסקי והשניים היו הכוכבים בקבוצה.
ב-10 ביולי 2003 חתם לשנתיים בטורפדו מוסקבה הרוסית, אך עזב אותה לאחר שנפצע ברגלו הימנית ב-2005. ב-31 באוגוסט 2005 חתם אופר לעונה אחת ברודה, לאחר שהעדיף אותה על פני סנדרלנד. את שערו הראשון הבקיע ב-1 באוקטובר 2005, בניצחון רודה 2-3 על ויטסה ארנהיים. ב-28 במאי 2006 הוא חתם על חוזה חדש עד ה-30 ביוני 2008. את העונה הראשונה שלו בקבוצה הוא סיים בתור מלך השערים בקבוצה ובמקום השני בליגה אחרי דירק קויט. ב-16 במאי 2007 הוא חתם על חוזה חדש עד ה-30 ביוני 2009.
ב-19 ביולי 2009 חתם אופר לחצי שנה בשאנגחאי שנחווה מהליגה הסינית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ג'יאנגסו סיינטי ב-2 באוגוסט. בינואר 2010 חזר להולנד וחתם בדן האג, ולאחר חצי עונה חתם בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית. בינואר 2012 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מאותה הליגה, ולאחר שנה וחצי שוחרר מהמועדון בקיץ 2013.

נבחרת אסטוניה

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה ערך אופר לפני גיל 17, במשחק מול נבחרת לטביה בגביע הבלטי. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 3-2 לנבחרת שוודיה ב-8 ביוני 1997, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998.
בסך הכל ערך אופר 134 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 38 שערים, והוא מלך השערים של נבחרת אסטוניה בכל הזמנים.
סבסטיאנו ונייר

קורות חיים

ונייר נולד בוונציה בשנת 1496 למויזה ונייר ורעייתו אלנה דונה, והיה אחיינו של צואן פרנצ'סקו פנייר, שליט קוריגו. 
בצעירותו עבד ונייר כעורך דין. לימים, למנהלן הכללי של ממשלת לה סרניסימה, ובשנת 1570 מונה לתפקיד פרוקוראטור ובדצמבר באותה שנה מונה לתפקיד מפקד הצי (capitano generale da mar) ועמד בראש הצי במהלך המלחמה בין ונציה לבין האימפריה העות'מאנית בין השנים 1570–1573. ונייר היה אחד ממפקדי הצי הנוצרי בקרב לפאנטו, ב-7 באוקטובר 1571. לאחר שהושג הסכם השלום שב ונייר לוונציה, בה זכה לפופולריות רבה בשל ניצחונו, ובשנת 1577, בהיותו בן 81, נבחר ונייר לתפקיד הדוג'ה. בבחירות שנערכו, בשל פופולריותו, זכה ונייר בכל קולות הוועדה הבוחרת.
ונייר נשא לאישה את צ'צ'יליה קונטאריני, ונולדה להם בת אחת - אלנה ונייר, ושני בנים.
סבסטיאנו ונייר נפטר בשנת 1578. על פי המסורת הוונציאנית, ונייר נפטר משברון לב לאחר שראה את נזקי השריפה שפרצה בארמון הדוג'ה בשנת 1578.
ארמיית האוויר השנייה

היסטוריה

היחידה הוקמה ב-12 במאי 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות. היחידה הוקמה על בסיס יחידות חיל האוויר שהיו מוצבות בגזרת חזית בריאנסק. היא השתתפה בכל המבצעים של החזית לרבות קרבות מגננה במהלך שנת 1942. בהמשך היא הועברה לגזרת החזית הדרום-מערבית והשתתפה בקרב סטלינגרד. לאחר סיום קרב זה היא שולבה בכוחות של חזית וורונז' (ב-20 באוקטובר 1943 החזית האוקראינית הראשונה) והשתתפה במבצע קוטוזוב, קרב דנייפר, קרב קורסון-צ'רקאסי, מבצע לבוב-סנדומייז', הקרב על ברלין והקרב על פראג.
במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 336 אלף טיסות. אם הקמתה היא כללה 374 מטוסים, במהלך קרב קורסק היא גדלה ל-700 מטוסים ובשלבים האחרונים של המלחמה היא כללה כ-2000 מטוסים.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1949 שמה שונה ל"ארמייה האוויר ה-59" והיא הוצבה אוסטריה והונגריה. בשנת 1955 היא פורקה.
כריסטין מיליאוטי

ביוגרפיה

מיליאוטי נולדה בצ'רי היל, ניו ג'רזי שבארצות הברית למשפחה נוצרית.
בעלת תואר במשחק מאוניברסיטת ניו יורק.

קריירה

בשנים 2006-2007 שיחקה בשלושה פרקים בסדרה "הסופרנוס" בתור קתרין סקרימוני. 
ב-2011 השתתפה בפרק אחד בסדרה הקומית "רוק 30" בתור אבי פלין.
ב-2012 הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקידה ב-"Once" בו הופיעה בשנים 2011-2013. אולם על ביצועיה ב-"Once" היא זכתה (לצד עמיתה סטיב קאזי) בפרס גראמי לאלבום המוזיקלי הטוב ביותר לשנת 2013.
ב-2013 שיחקה בסרט "הזאב מוול סטריט", בתפקיד אשתו הראשונה של ג'ורדן בלפורט.
בשנים 2013–2014 שיחקה את ה"אמא" טרייסי מקונל בסיטקום "איך פגשתי את אמא", בשתי עונותיה האחרונות.
בשנת 2014-2015 כיכבה בתפקיד זלדה וסקו בסדרה "A to Z", אשר עקב כשלונה הוחלט לבטלה כבר לאחר חמישה פרקים. עם זאת, מכיוון שכבר הוזמנו לה 13 פרקים, ירדה מהמסך רק בסיומם.
ב-2015 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "פארגו" את בטסי סולברסון, אשת השוטר לו סולברסון. בנוסף בשנה זו, דיבבה בפרק אחד בסדרת האנימציה "איש משפחה".
בשנים 2015-2016 גילמה את אלי, העוזרת של ניוטון, במחזמר "Lazarus" שכתבו דייוויד בואי ואנדה וולש.
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "זו חייבת להיות את".
ב-2017 שיחקה בפרק הראשון של העונה הרביעית של הסדרה "מראה שחורה" בתור נאנט קול.
Taking Chances World Tour: The Concert

רקע

אלבום ההופעה מחולק לשני חלקים כאשר חלק אחד כולל דיסק עם השירים עצמם אותם דיון ביצעה בהופעה והחלק השני זה ה-DVD עצמו של ההופעה בקנדה ובארצות הברית שצולמה במהלך סיבוב ההופעות "Taking Chances World Tour".
אלבום ההופעה יצא בשתי מהדורות: המדורה הראשונה היא המהדורה האנגלית והמהדורה השנייה היא המהדורה הצרפתית שיצא בשם Tournée mondiale Taking Chances: le spectacle. ההופעה שב-DVD מכילה קטעים של שתי הופעות: אחת ההופעה בבוסטון והשנייה במונטריאול כחלק מסיבוב ההופעות שנועד לקדם את אלבומה Taking Chances. ההופעות שצולמו בויימו על ידי ז'אן למורו.

ביקורת והצלחה

אלבום ההופעה זכה לביקורות חיוביות ששיבחו את נוכחות הבמה של דיון, את הופעותיה העוצמתיות ואת השירים שבחרה. בנוסף גם האלבום זכה להצלחה מסחרית כאשר בקנדה האלבום הגיע למעמד יהלום בגרסה הצרפתית שלו, ובגרסה האנגלית שלו הגיע למעמד פלטינה מרובעת. גם בארצות הברית האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה במדינה. גם במצעדים האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית, צרפת, אירלנד ושוודיה ולחמישייה הפותחת במדינות נוספות בעולם.
BTR-60

פיתוח

פיתוח הכלי החל הן מתוך גיבוש תורת לחימה שכללה הפיכת כוחות החי"ר לממוכנות, והן משום החסרונות בכלים הקודמים,
חסרונות כגון גודל כלי קטן, ומיגון נמוך ללוחמים.
ה-BTR-60 פותח על ידי חברת גא"ז בשנת 1955. הכלי פותח עם הנעת 8 גלגלים לעומת ה-BTR-152 בעל 6 גלגלים, ה-BTR-40 בעל 4 גלגלים, וה-BTR-50 הזחלי. השימוש ב-8 גלגלים, יחד עם יכולות אמפיביות (בדגמים מאוחרים יותר) הוכיח את עצמו והתאים ליעוד הכלי של ניוד מהיר ללוחמים בשדה הקרב.
אף על פי שדגמים חדשים ומתקדמים יותר פותחו במרוצת השנים, דגמים המתבססים על ה-BTR-60, דגם נגמ"ש זה נמצא עד היום בשירות מספר מדינות ביניהן סוריה, רוסיה ועוד.
הכלי מחולק לשלושה תאים, תא צוות, תא לוחמים ותא המנוע. צוות הכלי כלל שני מושבים קידמיים בהם ישב נהג ולצידו מפקד הכלי, מרגע שהופיעו דגמים בעלי צריח, הוסף חבר צוות שלישי שהפעיל את המקלעים בצריח שהיו בצורה הכי נפוצה שלהם: מקלע כבד 14.5 מ"מ מסוג KPVT ומקלע מקביל עליו 7.62 מ"מ מסוג PKT. בדגמים שקדמו להופעת הצריח, הייתה עמדת מקלען פתוחה, בדרך כלל בעלת מקלע 12.7 מ"מ מסוג DShK ולעיתים אף מקלע אחד או שנים נוספים לאורך הכלי.
תא הלוחמים כלל תחילה מקום ל-12 לוחמים כאשר באופן מקסימלי ניתן היה להכניס 16 לוחמים והחל מהדגמים בעלי צריח, מה שהקטין את המקום בכלי, יכולת איכלוס הלוחמים ירדה ל-6 לוחמים ו-8 באופן מקסימלי.
נגמ"ש ה-BTR-60 נבנה תחילה ככלי ניוד מהיר וממוגן באופן חלקי לצוותי לוחמים, הוא נבנה בצורת סירה בעלת 8 גלגלים כדי להקנות לו יכולת עבירות גבוהה בביצות ונהרות של אירופה, האות P הנוספת לשמו בכל דגמי היצור מסמלת плавающий, 'שׁוֹחֶה'.
חזית הכלי משופעת והשיפוע ממשיך בחציו העליון של הכלי לכל אורכו, בעיקר לשם שיפור יעול יכולות המיגון של הפלדה הדקה יחסית ושיפור העבירות במכשולי מים.
החלוקה לשני מנועים בכלי יוצרת יתרון בכך שכשמנוע אחד חדל מלפעול, הכלי לא מושבת אלא מסוגל במהירות מוגבלת יותר להמשיך לנסוע, לעומת זאת, זמן הטיפולים בכלי בעל מערכת הינע מורכבת של שני מנועים מחוברים הוא גדול יחסית.

שירות קרבי

ה-BTR-60 שירת בצבא רוסיה בכל המערכות בו לקח חלק החל מכניסתו לשירות בסוף שנות ה-50. הכלי סופק לרוב מדינות ברית ורשה שהוסיפו ושדרגו את הכלי ברבות השנים כדי להתאים ליעודים הספציפיים שלהן. לצד מדינות הברית, נמכר הכלי החל משנות ה-60 למדינות בעלות קשרים עם ברית המועצות בעיקר באזור המזרח התיכון ואפריקה שם השתתפו דגמי הכלי בעימותים ומלחמות מקומיות.
בשרות ברית המועצות אפשר למנות את סכסוך הגבולות הסיני-סובייטי (1969), את מלחמת אפגניסטן שהתחוללה בין 1979 ל-1988, את מלחמת אבחזיה בין 1992 ל-1993 ואת מלחמת צ'צ'ניה הראשונה בין 1994 ל-1996 והשנייה בין 1999 ל-2009.
בשרות מדינות במזרח התיכון אפשר למנות את מלחמת ששת הימים, את מלחמת אירן עיראק בין 1980 ל-1988, את מלחמת המפרץ, את מלחמת אפגניסטן (ארצות הברית) שהתחילה ב-2001 ואת מלחמת עיראק שהתחילה ב-2003.
מלבד עימותים עיקריים אלו השתתפו דגמי ה-BTR-60 השונים במספר עימותים, מהפכות ומלחמות מקומיות נוספות באפריקה, אירופה ואסיה.
ברברה קיפיץ

ביוגרפיה

קיפיץ נולדה באוטווה, קנדה בשנת 1944 והיא בתם של הדמוגרף הקנדי נתן קיפיץ  ורעייתו ביאטריס. כיום היא מתגוררת באוהיו, ארצות הברית. קיפיץ נשואה למרטין גולוביצקי, פרופסור למתמטיקה ומדעים פיזיקליים באוניברסיטת המדינה של אוהיו, ולהם שני ילדים.
קיפיץ השלימה את לימודי ההסמכה שלה באוניברסיטת טורונטו, ובשנת 1970 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק, בהנחייתו של פיטר לקס. לפני שמונתה לתפקידה הנוכחי באוניברסיטת המדינה של אוהיו, לימדה באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת המדינה של אריזונה ובאוניברסיטת יוסטון; שם הייתה פרופסור [ע"ש] ג'ון ורבקה מוּרס למתמטיקה. בנוסף, ניהלה את מכון פילדס בשנים 2004 - 2008.
קיפיץ כיהנה כנשיאת האגודה לנשים במתמטיקה (AWM) בשנים 2005 - 2006, ובשנת 2011 מונתה לתפקיד נשיאת המועצה הבין-לאומית למתמטיקה שימושית והנדסית (ICIAM).

מחקריה

תחום המחקר של ד"ר קיפיץ הוא משוואות דיפרנציאליות חלקיות לא ליניאריות, עם דגש על חוקי שימור היפרבוליים (הקשורים להיפרבולה) ומשוואות התפתחות (Evolution equations) המשנות את סוגן מהיפרבוליות לאליפטיות.
קיפיץ פיתחה טכניקה חדשה להתמודדות עם בעיות שפה חופשית (Free boundary problems) המאפשרת הבנה מעמיקה יותר של הלם טרנס-סוני (הקרוב למהירות הקול) והצליחה להתאים טכניקות מדינמיקה של שדות וקטוריים לבעיית הקבילות של גלי הלם.
שרון אייל

שרון אייל (נולדה ב-1971) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית.

ביוגרפיה

אייל נולדה בירושלים ולמדה באקדמיה למוזיקה ולמחול על שם רובין בירושלים ובאולפן בת דור בתל אביב, ורקדה בלהקת "הורה ירושלים". בשנת 1988, בגיל שבע עשרה, הצטרפה ללהקת המחול בת שבע, שם ביצעה את יצירותיהם של מנהלה האומנותי של הלהקה, אוהד נהרין, ושל כוריאוגרפים מרחבי תבל, ביניהם: פול נורטון, ביל פורסיית', אנג'לה פרלז'וקז' ירי קיליאן, ורה מונטרו.
בשנת 2000 החלה אייל ליצור עבודות כוראוגרפיות ללהקת בת שבע. היא יצרה עבודות לאנסמבל בת-שבע, ללהקת מחול בת-שבע ועבודות סולו אישיות. בקיץ 2004 הוצגה עבודתה "Love" בפסטיבל ג'ייקובס-פילו היוקרתי בארצות הברית. 
בשנת 2006 צירפה אייל את גיא בכר כשותף ליצירה ואת המוזיקאי אורי ליכטיק ליצירת המופע "ברתולינה" בביצועה של להקת בת שבע. מאז, שיתפו השלושה פעולה בכל יצירותיה של אייל בארץ וללהקות שונות ברחבי העולם. זאת הייתה הפעם הראשונה שאייל יצרה עבודה באורך מלא וללהקה כולה. "ברתולינה" מתאפיינת באקסטרווגנטיות, מיניות מתפרצת, מוזיקה מלודית, שילובים בין מחול אתני מאפריקה וספרד למוזיקת פופ ומועדונים, תזוזה בלתי פוסקת על הבמה, תלבושות מרהיבות שעוצבו על ידי מיקי אבני ותאורה רבגונית של אבי יונה (במבי) בואנו.
אייל המשיכה לרקוד במסגרת להקת בת-שבע ובנוסף לכך שימשה כמנהלת אמנותית עמיתה של הלהקה מספטמבר 2003 ועד דצמבר 2004. בשנים 2011-2005 הייתה אייל כוראוגרפית הבית של להקת בת-שבע. בשנים אלו יצרה שבע עבודות חדשות לצד מספר עדכונים ליצירות קיימות שבחלקם השתתפו הלהקה והאנסמבל גם יחד.
בנובמבר 2012 פרשה מלהקת בת שבע והקימה ביחד עם גיא בכר את להקת המחול "L-E-V".
מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה, גיא בכר, ושני ילדיהם.
דרופה

דרופה (בגרמנית: drupa) היא התערוכה הבינלאומית הגדולה בעולם של ציוד לתעשיית הדפוס. התערוכה נערכת מדי ארבע שנים, מאז שנת 1951, בדיסלדורף שבגרמניה. השם "דרופה" הוא הלחם של המילים druck und papier (בגרמנית: דפוס ונייר). 
לתערוכה מגיעים מאות אלפים מהעוסקים בענף הדפוס, ועם מאות החברות המציגות בה נמנות החברות היולט פקארד, היידלברגר דרוקמשינן, זירוקס, קודאק, קנון, קוניקה מינולטה, ריקו, והחברות הישראליות קבוצת לנדא, HP Indigo (חברה בת של היולט פקארד), הייקון, קורנית, סקודיס ועוד. בדרך כלל משמשת התערוכה גם לחשיפה של טכנולוגיות דפוס חדשות. בשנת 2012 השתרעה התערוכה על שטח תצוגה של 165,159 מ"ר, הציגו בה 1,844 חברות מ-52 מדינות, וביקרו בה 314,500 צופים.
Celebration Day

היסטוריה

בעקבות מותו הטרגי של מתופף הלהקה ג'ון בונהם, התפרקה הלהקה ועתידה היה לוט בערפל. בשנת 1985 התאחדה הלהקה למופע הלייב אייד באצטדיון JFK בפילדלפיה, ההופעה שהייתה קצרה למדי הייתה מלאה בפגמים טכניים, ונקטלה על ידי מבקרי המוזיקה. חברי הלהקה סירבו שהופעתם תיכלל בפורמט ה-DVD של המופע, משום שלטעמם המופע לא עמד בסטנדרטים שלהם. ניסיון נוסף של הלהקה להתאחד היה בשנת 1986, אך נגנז בשל תאונת דרכים שבה היה מעורב המתופף המיועד, טוני תומפסון. הלהקה ניסתה לערוך שתי הופעות נוספות, אך גם אלו לא צלחו כראוי אם בגלל סיבות טכניות ואם בגלל מתיחות הולכת וגוברת בין חברי הלהקה.
בעקבות כישלונות אלו, היחסים בין רוברט פלאנט וג'ון פול ג'ונס הלכו ונעשו מתוחים, אך בשנת 2002 דיווחה העיתונות הבריטית על פיוס הנרקם בין פלאנט וג'ונס, ושמועות בנוגע להופעת איחוד החלו לצוץ, בעוד אמרגנם מכחישים את השמועות בנוגע לאיחוד.
במאי 2003 יצא לאור אלבום הופעה משולש של הלהקה שהוקלט בשנת 1972 וזכה להצלחה רבה.
ב-12 בספטמבר, לאחר חרושת שמועות על הופעת האיחוד המתוכננת, אישר אמרגן הלהקה הארווי גולדסמית', כי שלושת חברי הלהקה יתאחדו למופע, כשג'ייסון בונהם ישמש כמתופף. כרטיסים נמכרו באינטרנט בעלות של 250$, כשכל ההכנסות הולכות למוסד הצדקה של אהמט ארטגון. הביקוש לכרטיסים היה עצום ונחשב למופע החי המבוקש ביותר בהיסטוריה

ההופעה

ב-10 בדצמבר 2007 התאחדו חברי הלהקה להופעה בלונדון מול קהל של כ-20,000 מעריצים. את מתופף הלהקה, ג'ון בונהם, החליף בנו ג'ייסון. בנוסף לכתבים, אנשי רדיו וטלוויזיה, בהופעה נכחו ידוענים ומוזיקאים רבים, ביניהם: דייוויד גילמור, בריאן מיי, פול מקרטני, ג'ף בק, מיק ג'אגר, דייב מאסטיין, קייט מוס, ג'ולייט לואיס, צ'אד סמית, דייב גרוהל, פרדריק, נסיך דנמרק, דייוויד בוריאנז, נעמי קמפבל ועוד רבים אחרים.
בהופעה בוצעו שירים מכל שבעת אלבומיהם הראשונים (לא בוצעו שירים מתוך In Through the Out Door ומתוך CODA), ושניים מהשירים בוצעו בידיהם לראשונה על במה: "For Your Life" ו-"Ramble On". 
חברי הלהקה היו בתחילה סקפטיים לגבי שחרור צילום ההופעה, שצולמה על ידי 16 מצלמות, וכשנשאל ג'ימי פייג' בעניין, ענה כי הוא לא סבור שייצא סרט בעתיד הנראה לעין. אולם בסופו של דבר התקבלה ההחלטה לשחרר את הסרט.
ב-17 באוקטובר 2012, לאחר הדלפות ועקובים רבים שוחרר סרט ההופעה. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע וגרף הצלחה עצומה.
ב-19 בנובמבר יצא הסרט בפורמט DVD וBlu-ray, והפסקול של האלבום בפורמט CD, והגיע למקום התשיעי במצעד בילבורד 200
ג'ונתן וילה

קריירה

וילה שיחק בכל קבוצות הילדים והנוער של סלטה ויגו, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-17 בדצמבר 2006, כשנכנס כמחליף 14 דקות לסיום בתיקו 1-1 מול לבאנטה. וילה הפך לשחקן הרכב בסלטה בעונת 2008/2009, כשהייתה בליגה השנייה בספרד, ובעונת 2011/2012 עזר לקבוצה לעלות חזרה לליגה הבכירה.
ב-13 בינואר 2014 הגיע וילה לישראל והושאל לחצי עונה לבית"ר ירושלים. לקראת עונת 2014/2015 חתם בריאל אוביידו מהליגה השלישית בספרד. ב-16 ביולי 2017 חתם ברקראטיבו ולבה.
ב-23 באוגוסט 2018 וילה חתם בפונה סיטי מהסופר ליג ההודית.
טולישקוב

היסטוריה

לראשונה מוזכרת העיירה במסמכים משנת 1362. אז השתייכה העיירה לבית אצולה מקומי. בשנת 1458 קיבלה העיירה זכויות עיר. הוקם בה בית ספר ופעלו בה כעשרים סדנאות מלאכה, אם כי רוב תושביה עדיין התפרנסו מחקלאות. אחד מהאצילים שגרו בעיר מונה על ידי מלך פולין ולדיסלב השני יגיילו לתפקיד מושל גדאנסק כאות הוקרה על שירותיו בקרב גרונוולד. בתקופות שונות במאות ה-17 וה-18 הייתה העיר בבעלותם של אצילים פולנים שונים, ביניהם משפחת טולישקוב, שנתנה לעיר את שמה. 
לאחר חלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה טולישקוב בשטח פרוסיה. לאחר קונגרס וינה נכללה העיר בשטח ממלכת פולין שתחת חסות רוסיה.
במהלך המאה ה-19 שגשגה כלכלת העיר ואוכלוסייתה צמחה. עם זאת, זכויות העיר נשללו ממנה ובשנת 1881 נפגע היישוב קשה בשריפה. 
בתחילת המאה ה-20 היו בטולישקוב כ-2,000 תושבים. זכויות העיר הושבו לה עם קבלת העצמאות הפולנית בשנת 1919. תושביה התפרנסו באותה התקופה מחקלאות, מלאכה ומסחר זעיר.

יהודים

לפני מלחמת העולם השנייה גרו בטולישקוב כ-200 יהודים. לאחר הכיבוש הגרמני גויסו היהודים בעיר לעבודות כפייה והוטלו עליהם גזרות רבות. הם רוכזו בגטו ובסוף 1941 הועברו לקובלה פנסקיה. בית הכנסת שהיה קיים בעיר נהרס על ידי השלטון הנאצי.
לודוויג קרל, נסיך פרוסיה

ביוגרפיה

לודוויג קרל נולד ב-5 בנובמבר 1773 בברלין לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ואשתו פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט.
ב-26 בדצמבר 1793 התחתן לודוויג קרל עם פרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ, בתם של קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ופרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בעוד אחיו פרידריך וילהלם, נסיך הכתר הפרוסי התחתן עם אחותה לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ. נישואי השניים לא היו מאושרים, עקב בגידותיו הרבות של לודוויג קרל, ובתגובה ניהלה פרדריקה רומן עם דודו של לודוויג קרל לואיס פרדיננד, נסיך פרוסיה. ב-28 בדצמבר 1796 מת לודוויג קרל, והשאיר את פרדריקה עם 3 ילדים קטנים.
לאחר מותו נישאה רעייתו לפרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס, ולאחר מות בעלה השני נישאה בשלישית לארנסט אוגוסטוס, דוכס קמברלנד. בשנת 1837 נהפכו השניים למלכי הנובר.
דראגובטה

דראגובטה (Dragobete) הוא המקבילה הרומנית ליום ולנטיין והוא נחוג ביום 24 בפברואר.
לפי המיתולוגיה הרומנית דראגובטה היה גבר נאה, פוחז והולל, בנה של באבה דוכיה (Baba Dochia). על פי המסורות שהועברו מהדאקים דראגובטה היה סנדק החיות ורק אצל הרומנים עבר שינוי למגן האוהבים הנפגשים ביום האהבה. אהבת הנפגשים ביום דראגובטה דומה ל"אירוסי הציפורים" בתחילת העונה ואמורה להחזיק מעמד כל השנה.
יש אמונות עממיות רבות המתייחסות לדראגובטה ובהן האמונה שמי שלוקח חלק בחגיגות דראגובטה יהיה מוגן ממחלות (במיוחד מקדחת) במהלך השנה. דראגובטה אמור לעזור לכך שתהיה שנת שפע. ביום דראגובטה מתלבשים חגיגית, הצעירים והצעירות נפגשים לפני הכנסייה ויוצאים לחורשות ולשדות, כדי לאסוף פרחי אביב ראשונים. במחוז מחדינצי היה מנהג שנקרא "המעופף" - הבנות חזרו לכפר בריצה, כשהבנים המעוניינים רודפים אחריהן. אם הגבר השיג את הבחורה ומצא חן בעיניה, הייתה מנשקת אותו בפומבי. הנשיקה הזאת נחשבה כ אירוסין לכל דבר ועניין. יום דראגובטה היה הזדמנות לקהילה לראות איזה חתונות צפויות בסתיו.
ביום דראגובטה מקובל לדאוג לבעלי החיים, כולל בעלי הכנף ואין שוחטים בעלי חיים ביום זה. נשים נהגו לנגוע בגבר מכפר אחר, כדי להיות מלאות תשוקה כל השנה. הבתולות אספו מהערב את שאריות השלג, שאריות שנקראו "שלג הפיות" והמים שנוצרו מהמסת השלג שימש אותן במהלך השנה להתייפות ולמגיית אהבה.
תחת (אתר מקראי)

תָּחַת הוא אתר מקראי מתחנות נדודי בני ישראל במדבר. שמו מופיע בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים כ"ו-כ"ז "וַיִּסְעוּ מִמַּקְהֵלֹת וַיַּחֲנוּ בְּתָחַת: וַיִּסְעוּ מִתָּחַת וַיַּחֲנוּ בְּתָרַח:"
בני ישראל הגיעו אל תחת ממקהלות, לאחר מכן המשיכו במסעם וחנו בתרח.

משמעות השם

שם זה נזכר במקומות אחרים בתנ"ך כשם אדם, אך לא כשם מקום. יש שהציעו שזהו שמו של עם כלשהו שישב באזור שהארץ נקראה על שמו, בדומה ל"אֶרֶץ תַּחְתִּים חָדְשִׁי" הנזכרת בספר שמואל ב', פרק כ"ד, פסוק ו'.
התרגום המיוחס ליונתן מתרגם "ונטלו ממקהלות ושרו בארעית מקהלות:", ונראה שהוא מפרש ש"תחת" אינו שם המקום אלא תיאור המוסב על מקהלות הקודם לו, כלומר המקום שמתחת למקהלות.
דורבנות (אתר אינטרנט)

רקע

ראשיתו של האתר היא בשנת 2006. שגיא החל לשלוח רשימה של מילים בסלנג למנויים על רשימת התפוצה שלו. הרשימת כללה מאות אנשים שקיבלו מילת סלנג ייעודית חדשה בכל יום, ונקראה: “מילה אורבאנית עברית יומית”. לאור ההצלחה היחסית של רשימת תפוצה זו, לאחר שנתיים נפתח אתר דורבנות.
שותפי התוכן באתר הם מומחים בתחומי הבלשנות והשפה, למשל: עידו קינן, ד”ר תמר עילם גינדין, פרופ’ גלעד צוקרמן, רוביק רוזנטל, אהוד קינן, אייל בראל, אורי שומרוני, אביאם צור, יואב פוירשטיין, עודד פוירשטיין ועוד.

נושאי האתר

אתר דורבנות מעודד גולשים לשלוח מילים וכך נוסף תוכן לאתר. האתר מהווה במה פתוחה לכל תוכן הקשור בחידושים לשוניים, ומהווה מאגר הסלנג האינטרנטי הראשון בשפה העברית.
אחת ממטרות האתר היא להוות מקום שירכז מילים שלא קיימות בעברית הרשמית, אך כבר מזמן הפכו לשגורות בשפת הדיבור היומיומית. מדובר במילים שהיו עוברות בעיקר מפה לאוזן ומשתלבות בשפת דיבור בעברית, לרוב ללא תיעוד במקור כלשהו. אתר דורבנות מצהיר על עצמו שמטרתו היא לאסוף את כל אותן מילים שמעשירות את השפה העברית ולרכזן במקום אחד.
הגולשים של דורבנות תורמים מילים ופירושים, ותרומות אלו עוברות סינון ועריכה על ידי מערת האתר. שגיא: "הגולשים בדורבנות הם לא טוקבקיסטים, אלא כאלה שיש להם מה להגיד ומתכווחים על אטימולוגיות ומקורות של מילים".
דוגמאות לביטויים שעולים באתר: "נוער הגדרות" לתיאור הרוב הדומם והאדיש, "מזופם" לתיאור גבר עם זיפים, או "מבוזגז" - משקה תוסס שיצאו לו כל הגזים, ועוד.
חלק מהביטויים שעלו באתר דורבנות נקלטו לשימוש על ידי הציבור הרחב ונעשה בהם שימוש בהקשרים שונים על ידי חברות שונות (לדוגמה גוגל, ועוד).
אורי אלפרט

ביוגרפיה

אורי (אוריה, לייבל מהבית) אלפרט נולד בעיר קובל שבחבל ווהלין בשנת 1909 להוריו מאיר, מצאצאי הרב מפרוז'נה, ולאמו ציפורה בת ירוחם כהן מבריסק. קיבל חינוך מסורתי ב"חדר", למד בישיבת הרב סולובייצ'יק בבריסק והמשיך לימודיו בגימנסיה העברית "תרבות" שבקובל. 
את פעילותו הציונית החל כמזכיר "החלוץ הצעיר" וכראש מועדון הספורט העברי "קדימה" בקובל. עבר הכשרה חקלאית ועלה ארצה ב-10 בינואר 1925. תחילה שהה בהכשרת גבעת השלושה שבפתח תקווה ומשם הצטרף לקבוצה ביבניאל שם עבד בסלילת כבישים ובמחצבה ואחר כך בגדוד העבודה. לאחר כשנה  
(1927), התחילה בגדוד העבודה ירידה מאורגנת לרוסיה של קבוצת אלקינד. אלפרט עם עוד חברים ממפלגת "אחדות העבודה" עברו לעבוד בתל אביב, שם חלה בקדחת. הרופאים יעצו לו לחזור לפולין, אך הוא עלה לירושלים והצטרף לקואופרטיב שרברבים. כחבר ב"הגנה" עבר קורס מפקדי פלוגות והוצב כמפקד בעיר העתיקה. במאורעות 1929 מונה על ידי רחל ינאית למפקד ה"הגנה" בסנהדריה.
בשנת 1933 נשא לאשה את מיקה (מרים) בת ליבוש גולדשמידט, בת עירו, חניכה בקן "השומר הצעיר" בקובל וחברה בגרעין עין-הקורא (לימים קיבוץ שער הגולן). לבני הזוג שהתיישבו בת"א לא נולדו ילדים.
בת"א הקים קבוצה חדשה של שרברבים שהתמחו בהתקנת צנרת מודרנית בפרדסי הארץ. עם סיום העבודה ב-1936 הוא נקרא ל"בית ברנר" לשמש מזכיר אגודת עובדי המתכת. 
אלפרט (שכונה "עמיקם" כמפקד ב"הגנה") שימש כמפקד שכונת ברנר ואחר כך מפקד "הנודדת" שפעלה בנוה שאנן, רח' המלך ג'ורג' ועוד. בעימות עם הערבים שהתקדמו בשוק הכרמל עד רחוב השומר הצליחה החוליה של אלפרט להודפם. 
ב-1942 התגייס לצבא הבריטי, שירת במצרים, בלוב ועד טוברוק. ממצרים נשלח לאיטליה עם "פלוגת סולל בונה" שהתקדמו עם הצבא עד מילאנו. עם סיום המלחמה עסק בהצלה, בהקמת הכשרות ובהעברת הניצולים לארץ במסגרת עליה ב'. 
בשובו ארצה עסק בשיקום החולים, חזר למועצת פועלי תל אביב כחבר מפא"י במזכירות המועצה. 
כתב מאמרים מפעם לפעם בנושאים מקצועיים. השתתף בעריכת ספר ההתנדבות. 
תפקידים שמילא אחרי קום המדינה: 
חבר מועצת התעשייה של משרד המסחר והתעשייה ומועצת שירות התעסוקה של משרד העבודה.
חבר בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית, המחלקה לאיגוד מקצועי. 
השתתף בוועדה הכלכלית של מפא"י. 
הנהלת שיכון עובדים. 
הנהלת התזמורת הפילהרמונית. 
הנהלת האופרה הישראלית. 
מרכז החיילים המשוחררים. 
הנהלת בנק אוצר החייל.
בשנת 1960 נבחר כמזכיר מועצת מחוז תל אביב-יפו, בה כיהן עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1976.
המשיך בפעילות ענפה בהתנדבות בהנהלת הסתדרות הגמלאים.
זכה בתואר "יקיר העיר תל אביב" בשנת ה'תשל"ט- 1979.
אורי אלפרט נפטר בכ"ח בניסן ה'תש"ן. בני הזוג ציוו את רכושם להסתדרות.
על שמו ושם  אשתו הוקמה קרן מלגות לתלמידי רשת "עמל". 
מסמכים ומכתבים של בני הזוג מתועדים בארכיון מכון לבון - המכון לחקר תנועת העבודה.
קשר לא מחייב

עלילה

אדם (אשטון קוצ'ר) ואמה (נטלי פורטמן) נפגשים לראשונה כבני נוער, במחנה קיץ. בשנים הבאות הם נפגשים באופן מקרי מספר פעמים, באחת מהן אדם מבקש ורושם לעצמו את מספר הטלפון של אמה. בתקופה זו הוא עובד כעוזר הפקה בתוכנית טלוויזיה, ואמה היא מתמחה ברפואה בבית החולים המקומי. 
שנה מאוחר יותר, כאשר לאדם נודע כי אביו (קווין קליין) מנהל רומן עם חברתו לשעבר, ונסה - הוא נסער מאוד, משתכר ומתחיל לחייג אל כל הנשים הרשומות בסלולרי שלו. למחרת בבוקר הוא מתעורר בחדרה של אמה, בדירה אותה היא שוכרת עם שותפיה ללימודים, לאחר שצלצל אליה בערב הקודם; כשהם מתעוררים הם מקיימים יחסי מין.
אמה חולקת עם אדם את עמדתה כי שני אנשים לא יכולים לקיים קשר זוגי קבוע לנצח, ולכן היא מציעה כי ימשיכו להיפגש ולקיים יחסי מין מזדמנים מבלי להפוך את מערכת היחסים לקבועה ומחייבת. תחילה שניהם נהנים מאוד ממסגרת היחסים הזו, אך בהדרגה אדם מתחיל לקנא לאמה וחושש שהיא יוצאת עם אחרים; הוא מנסה לחזר אחריה ולתת לה מתנות, אך היא דוחה אותו.
ונסה ואביו של אדם מזמינים אותו לפגישה משותפת, בה הם מודיעים על תוכניתם להביא ילד לעולם יחדיו. אמה, שמתלווה לאדם בפגישה זו, תוקפת את אביו ואת ונסה, ומגינה על אדם. אדם משכנע אותה לצאת לדייט ראשון בוולנטיינס דיי, ואומר לה שהוא אוהב אותה, אך אמה חשה אי נוחות וכעס רב, ואומרת לאדם שעליו לצאת עם נשים אחרות, שלא יפגעו בו, כפי שהיא יכולה לפגוע בו.
לאחר כשישה שבועות בהם לא נפגשו, אדם מקבל עבודה כתסריטאי בתוכנית הטלוויזיה בה הוא עובד, בסיועה של עוזרת ההפקה לוסי (לייק בל). אמה מוטרדת מכך שלא פגשה את אדם זמן רב, ובמקביל מבולבלת לקראת חתונת אחותה והגעת אִמה לצד בן זוג חדש. היא מתקשרת לאדם, שדוחה אותה, ואז נוסעת אליו לאחר שהיא מבינה שהיא רוצה בקשר זוגי איתו. בביתו היא פוגשת אותו לצד לוסי, מניחה שהיא חברתו החדשה, ועוזבת משם בבכי. בהמשך הערב ונסה מצלצלת אל אדם ומודיעה לו בבהלה שאביו מאושפז בבית החולים; כשהוא מגיע לשם, ונסה מתוודה בפניו שאינה רוצה להביא לעולם ילד עם איש מבוגר ממנה, והיא עוזבת את המקום והולכת למסיבה. לאחר ביקורו של אדם אצל אביו, הוא יוצא מבית החולים ומצלצל לאמה, ומבקש שייפגשו לשוחח על הקשר ביניהם; אמה כבר הגיעה למקום, לאחר שחברתה המתמחה הודיעה לה שאביו של אדם מאושפז שם. אדם ואמה מתפייסים, ובבוקר הולכים יחדיו אל חתונת אחותה של אמה.
בתמונות הסיום נראים לוסי ואביו של אדם בתחילתה של מערכת יחסים זוגית ביניהם; אמה מוצגת כרופאה-מיילדת שמסייעת בלידה הראשונה של אחותה; ובערב היא ואדם נראים מתרפקים זה על זה במיטתם.