קבליר קינג צ'ארלס ספנייל

היסטוריה של הגזע

הקבליר קינג צ'ארלס הוא זן מחודש וקרובו של הקינג צ'ארלס ספניאל שגדל בחצרות המלוכה באנגליה במאה ה-15 והיה חלק מהנוף עד כדי כך שהוא הופיע באופן קבוע בציורים של בית המלוכה לצד אדוניו. בציורים מאז מופיע כלב קטן עם שיער ארוך ממשפחת הספניאלים.
אצילים ואנשי מלוכה רבים גידלו גזע זה, בהם הנרי השלישי, לואי ה-14, המלכה שארלוט, ג'יימס השני וגם המלך צ'ארלס הראשון. צ'ארלס גידל כלב ספניאל בצבעים שחור ולבן עד אשר הוצא להורג וכלבו נגנב על ידי האויב. בנו, צ'ארלס השני, היה רק בן 9 כאשר ירש את כס המלכות ויצא לגלות. 
שנים מאוחר יותר, הנרייטה, אחותו של מלך אנגליה צ'ארלס השני, הביאה כלב לאחיה וכך החל לגדל את כלבי הספניאל הקטנים שייעודם היה ככלבי לוויה. סמיואל פיפס כתב על התרשמותו מביקורו אצל המלך צ'ארלס השני, "בפגישתי עם המלך נהניתי לצפות בו משתעשע ומשחק עם כלביו תוך התעלמות מוחלטת מטרדותיו היום יומיות".
גם סופר הממלכה, ג'ון אבילין, הרבה לכתוב על יחסיו המוזרים והלא שגרתיים של המלך עם כלביו, ועל אהבתו הקנאית להם.
התדרדרות בפופולריות של הספניאל החלה כאשר וויליאם ומארי מהולנד, הגיעו לאנגליה והביאו איתם כלבי פאג שהיו מזוהים יותר עם הפרוטסטנטים וכך ירדה אט אט הפופולריות של כלבי הספניאל שנחשבו ככלבים "קתולים". הירידה בפופולריות של כלבי הספניאל כמעט שהובילה להכחדתו של הגזע באנגליה. 
כלבי ספניאל אלו מהמאות ה–16 וה–17 היו דומים לקינג צ'ארלס ספניאל המוכר לנו כיום.
הקבליר קינג צ'ארלס ספניאל בעצם פותח מהקינג צ'ארלס ספנייאל בשנות העשרים של מאה זו.
בשנת 1926 חיפש רוזוול אלדרידג', מומחה כלבים אמריקני, את אותו כלב אשר מתועד רבות בציורים, מהמאה ה - 15 ועד המאה ה – 17 בהם מופיעים כלבי ספנייאל קטנים עם אף ארוך יותר וארוכי שיער. לאחר שלא מצא אף כלב התואם את מראו של אותו כלב מצויר, החליט אלדרידג' להעניק פרסים כספיים לאותם מגדלים אשר יציגו כלבים כאלו בתערוכת כלבים. מגדלים רבים נענו לאתגר זה והחלו להשביח ולבודד את אותם כלבי ספנייאל מבוקשים שדמם זרם עדיין בכלבי הקינג צ'ארלס ספניאל.
היו אלו מגדלים אנגלים ש"הוסיפו" לקינג צ'ארלס ספניאל, גם את הפקינז והפאג ושלושת הגזעים האלו יצרו יחד את אב הטיפוס הראשון של הקאבליר. המילה קבליר, אגב, הוספה כדי להבדיל אותו מהקינג צ'ארלס ספניאל המקורי. היצור החדש שהתקבל היה מוצק ובעל לסת ארוכה יותר והוא הוכר באופן רשמי לראשונה באנגליה בשנת 1945. 
הגזע קיבל פרסום רב יותר בשנות השישים כאשר הנסיכה מרגרט מבית המלוכה הבריטי גידלה בביתה קבאליר קינג צ'ארלס, ומאז הפופולריות של הגזע רק עולה. נשיא ארצות הברית לשעבר, רונלד רייגן, ומרדכי סיגל, מחבר בולט לספרי אילוף כלבים, גידלו אף הם את הגזע ותרמו להפצתו בארצות הברית.

מבנה כללי

הקבליר בהשוואה לספניאל הוא בעל ממדים מעט גדולים יותר (מגיע עד לגובה של 33 סמ' ומשקל של 8 ק"ג).
אפו פחות פחוס, גופו רחב יותר, שיערו ארוך יותר, ללא תלתלים ומנוצה. גודלו נמדד על פי משקלו שנע בין 5.5 ק"ג ל 8.2 ק"ג.
הקבליר הוא בעל מבנה ראש עגול עם גולגולת שטוחה, אוזניים ממוקמות גבוהה ומנוצות בשיער, המצח מודגש, הזרבובית ריבועית והעיניים עגולות.
פרוותו של הגזע ישרה וארוכה, מבריקה ורכה כמשי ומופיעה בכמה קומבינציות של צבעים:
טריקולור (Tricolour) - שילוב של שחור ולבן מודגשים היטב, עם כיתום חום מעל העיניים, על הלחיים, פנים האוזניים, בצד הפנימי של הרגליים ומתחת לזנב.
בלנהיים (Blenheim) - צבע חום עשיר מחולק היטב על צבע לבן פנינה. כיתום מחולק באופן שווה באזור הראש כך שנשאר מקום לסימן בצורת מעוין או כתם לבן בין האוזניים (סימן זה הוא מאפיין ייחודי של הגזע).
בלק אנד טאן (Black & Tan) - שחור מבהיק עם כיתום חום מעל העיניים, על הלחיים, על הרגליים ומתחת לזנב. הצבע החום צריך להיות חזק וכתמים לבנים.
רובי (Ruby) - צבע חום עשיר, ללא כתמים לבנים.
הכתמים מופיעים בצורה סימטרית, על רקע לבן פנינה, ותמיד יהיה כתם לבן בצורת מעוין על המצח. פרוותו זקוקה לטיפוח על בסיס שבועי.

אופי

הקבליר הוא כלב ליווי אידיאלי ומתאים לשהייה וגידול בתוך בית, הוא אינו מרבה לנבוח, מסתגל בקלות לחיי המשפחה, ידידותי לזרים ולכלבים אחרים (גם כאלה שגדולים ממנו).
אופי הכלב שמח וזנבו נישא בעליזות. תנועתו חופשית ואלגנטית. לקבליר אינסטינקט לרדוף אחר בעלי חיים קטנים (לטאות, ציפורים וכו').
כלב זה משיר שיער ואינו היפואלרגני כך שלאנשים בעלי אלרגיה כלב זה אינו מומלץ.
למרות מראהו החביב, הקבליר הוא כלב עם אופי קשוח], הוא אנרגטי ואתלטי שבעבר שימש לצייד בזכות האינטליגנציה וחושיו המפותחים. הכלב פעלתן ואמיץ אבל אינו משמש לשמירה מאחר שאינו טריטוריאלי ואינו חשדן כלפי זרים.

הגזע בארץ

הגזע זוכה לפופולריות רבה בשנים האחרונות בישראל, הכלבים המובילים בארץ הגיעו מהולנד אנגליה וגרמניה. חלקם הגיעו להישגים מרשימים וזכו בתוארי יופי כמו אלוף אירופה, אלוף ישראל, ואלוף בינ"ל. עקב הפופולריות הגואה של הגזע נפוצה התופעה של זיווגים שלא באישור ומכירת הגורים תוך שיווקם כגזעיים. גור מוגדר כגזעי אם יש לו תעודת יוחסין וכך פוחת הסיכוי למחלות של הגזע, ידועים קווי הדם של הגור ומובטחים תנאי גידול טובים להוריו. לדוגמה: נקבה יכולה להמליט רק לאחר ייחומה השלישי ועד גיל שמונה שנים, בין ההמלטות צריך להפריד לפחות ייחום אחד, במידה שהגור ללא תעודות, אין לדעת אם תנאים אלו מתקיימים ולכן עדיף לקנות אצל בית גידול מקצועי אשר יש לו ניסיון בתחום.