google/wiki40b huggingface dataset:
אולאוס מגנוס

אולאוס מגנוס (Olaus Magnus; וכן אולאוס מגני, אולאוס מגנוס גוטוס, אוקטובר 1490 - 1 באוגוסט 1557) היה אקלזיולוג וכותב, היסטוריון וקרטוגרף שוודי שכתב עבודות חלוציות בנושאים הקשורים לעמים הנורדיים.

תולדות חייו

אחיו המבוגר של אולאוס מגנוס, יוהנס מגנוס, היה הארכיבישוף הקתולי האחרון של שוודיה. גם אולאוס מגנוס נשא במספר משרות כנסיתיות, בהן קאנון באופסלה ובלינקפינג וארכידיאקון של סטרנגנס.
מגנוס הועסק גם בשליחויות דיפלומטיות, לאחר שליחותו לרומא ב-1554 בשמו של גוסטב ואסה, מלך שוודיה, להשיג את מינוי אחיו יוהנס לארכיבישוף של אופסלה. הוא נשאר בחו"ל וטיפל בענייני חוץ, בין השאר שלח למולדתו חוזה יחסי סחר שנחתם עם הולנד. בעקבות הצלחת הרפורמציה הפרוטסטנטית בשוודיה, הוגלו ממנה אולאוס ויוהנס מגנוס בשל קשריהם עם הכנסייה הקתולית, ורכושו של אולאוס מגנוס בשוודיה עוקל ב-1530. מאורעות אלו הובילו להישארותו התמידית בגלות כבן-לוויה לאחיו בפולין.
האחים מגנוס התיישבו ברומא ב-1537, אולאוס היה מזכירו של אחיו. לאחר מות אחיו ב-1544, האפיפיור פאולוס השלישי מינה את אולאוס ליורש משרת אחיו, ארכיבישוף אופסלה, משרה שלא היה בה דבר מלבד התואר, שכן שוודיה כבר לא הייתה קתולית ואולאוס הוחרם בה. ב-1545 שלח אותו האפיפיור לועידת טרנטו, בה פעל עד 1549. מאוחר יותר מונה לקאנון קתדרלת סן-למבר בלייז'. זיגמונד הראשון, מלך פולין הציע לו משרת קאנון בפוזנן והוא בילה את שארית חייו במנזר סנט בריגיטה ברומא, מתפרנס מקצבה שניתנה לו על ידי האפיפיור. הוא נפטר בגיל 67.

ההיסטוריה של העמים הצפוניים

אולאוס מגנוס ידוע בעיקר בזכות עבודתו המונומנטלית "ההיסטוריה של העמים הצפוניים" (Historia de Gentibus Septentrionalibus), שהחל בכתיבתה ב-1518 ויצאה לאור ברומא 37 שנים אחר כך, ב-1555. יצירתו הפטריוטית כללה 22 כרכים בלטינית, בנושאי פולקלור, היסטוריה, גאוגרפיה, עולם החי, חברה ותרבות, בתערובת של מידע ובדיה. היצירה נחשבה באירופה במשך דורות כמקור הסמכות בנושאים שוודיים. איורי חיתוך העץ הרבים, שתיארו בפרוטרוט אנשים על תלבושותיהם, נופים ואירועים ונושאי היצירה - חורפים אפלים, זרמים עזים ובהמות הים - הממו את האירופאים.
היצירה תורגמה לאיטלקית (1565), גרמנית (1567),  אנגלית  (1658) והולנדית (1665). רק ב-1909 תורגמה לשוודית. 
תקצירי היצירה יצאו לאור באנטוורפן (1558 ו-1562), פריז (1561), אמסטרדם (1586), פרנקפורט (1618), ליידן (1652). 
עד היום היצירה היא דוח בעל ערך רב, המכיל מידע מסקרן לגבי מגוון מנהגים ופולקלור סקנדינבי.
דיזנגוף 99

עלילה

שלושה צעירים: נתי (גידי גוב), מושון (מאיר סוויסה) ואוסי (ענת עצמון), עוברים לגור בצוותא בדירה ברחוב דיזנגוף - מרכז חיי הלילה והחברה בתל אביב של שנות ה-70.
בבקרים עובדים השותפים בתור פקידים זוטרים במשרד משעמם, ובערבים הם יוצאים לבילויים לאורך הלילה. הצעירים עוברים חוויות שונות הכוללות התנסויות מיניות, אלכוהול, דיסקוטקים והרבה מוזיקה.
בד בבד, מתכנן נתי להתפרנס מסרטוני פרסומת, ואף גורר את מושון ואוסי להרפתקה כלכלית מסוכנת של הפקת סרטון פרסומת לבירה, שסופה צפוי וידוע מראש. אולם בסופו של דבר הכול מסתדר, סרטון הפרסומת השני ונטול האמירה האמנותית מצליח, ונתי, מתוסכל, בורח לאמריקה כדי למצוא את עצמו.
ברקע גם משולש רומנטי בין נתי, אוסי ומירי, חברתו לשעבר של נתי (גלי עטרי), והוא מסתיים בסצנה מינית, נועזת ופורצת דרך לתקופתה, של סקס בין גוב, עטרי ועצמון.

על הסרט

"דיזנגוף 99" הוא סרטו השני של אבי נשר, והופק לאחר הצלחתו של הסרט "הלהקה" (אף הוא בכיכובם של גידי גוב, מאיר סוויסה וגלי עטרי). הסרט מבוסס כפי הנראה על פרק אישי בחייו של התסריטאי-במאי אבי נשר, עת סיים את שירותו הצבאי ושכר דירה בדיזנגוף עם יצחק צחייק (עורך הסרט הזה וגם סרטים אחרים של נשר) ודיטה אביוב (שהפכה כאן ליועצת אמנותית).
הסרט הצליח מאוד בקופות בזמן יציאתו. כיום הוא מהווה במבט לאחור פתח להבנת התרבות הצעירה של אותן שנים, המשליכה לא מעט גם על זו של ימינו. מה גם שנשר ושותפתו-חברתו שרון הראל, הקפידו לתעד כאן את כל מה שהיה נחשב באותם ימים, החל מדיסקו וכלה בזמרי פופ, שמשיריהם מורכב הפסקול המגוון שמתוכו התפרסמו הלהיטים "לגור איתו" בביצוע ריקי גל, "צליל מכוון" של יצחק קלפטר, "דרך ארוכה" בביצוע גלי עטרי, "מסיבת יום שישי" בביצוע צביקה פיק, "לילה לי" בביצוע יוריק בן דוד, ו"עוברים דירה" בביצוע דורי בן זאב. את שיר הנושא שר יגאל בשן.
בסצנת הסקס המפורסמת שיבץ הבמאי אבי נשר את השיר "שלווה" מתוך פסקול הסרט "הלהקה" (אותו ביים שנה קודם לכן ובו השתתפו רבים מכוכבי הסרט בהם: גוב, עטרי, סוויסה, אנקורי וגולדנברג). סצנה זו, שהייתה נועזת בזמנו בקולנוע הישראלי, עוררה מבוכה בקרב רבים מצופי הסרט. בזמנו אמרה עטרי, בעקבות הסצנה הארוטית בה נראתה עם חזה חשוף, שהיא אינה אוהבת אותה (בשל המפורשות המינית שבה) ושלו היה בידה התקציב היא הייתה רוכשת מכספה את כל עותקי הסרט ומשמידה אותם לבלי זכר. דבר זה הוביל לסכסוך בין עטרי לנשר, אך זמן קצר לאחר מכן, עטרי חזרה בה מדבריה].
בתאל קולמן

בתאל קולמן (נולדה ב-24 בנובמבר 1985) היא משוררת, עורכת, מוזיקאית ועיתונאית ישראלית. כתבת התנחלויות ובעלת טור במוסף הפוליטי של "מקור ראשון".

ביוגרפיה

קולמן נולדה וגדלה ברובע היהודי בירושלים בבית דתי לאומי. שם נעוריה הוא בוטבול. למדה באולפנת "צביה מעלה אדומים". שירתה שירות לאומי כקומונרית בבני עקיבא. בוגרת תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן במוזיקולוגיה וחינוך מיוחד.
גיסה, עדיאל קולמן, נרצח בפיגוע דקירה בעיר העתיקה בירושלים ב-19 במרץ 2018, ובעקבות כך מצאה את עצמה קולמן בחזית המאבק בהרס בתי מחבלים.
הקימה את 'מג'נונה' - לייבל מסיבות ביהודה ושומרון, יחד עם יוסי לוי סרי. כיום מקליטה חומרים מקוריים בהפקתו של צח דרורי.

ספרות

קולמן בוגרת כיתת השירה של "משיב הרוח". בשנת 2010 החלה לפרסם את שיריה ב"משיב הרוח" ומאז שיריה ראו אור בבמות שונות, בין היתר ב"הארץ", "מקור ראשון", "הליקון", ו"כתובת".
החל משנת 2014 מרכזת ומנחה תוכניות כתיבה יוצרת בעקבות המקורות בבית אבי חי.
ספר שיריה הראשון "תהום להיאחז בה" ראה אור בהוצאת מוסד ביאליק (2015) בסדרת "כבר" היוקרתית, וזיכה אותה בפרס שרת התרבות לספרי ביכורים לשנת 2015.
בשנת 2018 זכתה במלגת "בוסתן" מטעם הספרייה הלאומית, וכן הייתה חברה בצוות הניהול האמנותי של פסטיבל ימי אהבה לשירה של משיב הרוח.
כיום עובדת על ספר שירה שני.

עיתונאות

את דרכה העיתונאית התחילה כעורכת בדסק החדשות של nrg ושימשה כעורכת ערוץ הדעות של האתר עד לסגירתו. כיום כותבת ב"מקור ראשון" כתבות וטורים פובליציסטיים. בטוריה עוסקת בין היתר בנושאים פמיניסטיים, בשנת 2018 יזמה את קמפיין הבחורילות בעקבות התבטאויותיו של הרב קלנר ממכינת עלי וסחפה אחריה רבות ברשת.

חיים אישיים

נשואה לטובאל קולמן ואם לשניים. מתגוררת בשדה בעז, גוש עציון.
גרגוריוס השנים עשר

האפיפיור גרגוריוס השנים עשר (בלטינית: Gregorius XII ‏1326 לערך - 18 באוקטובר 1417), נולד בשם אנג'לו קורר או לפעמים קוראריו (Angelo Correr או Corrario). אפיפיור בין ה-30 בנובמבר 1406 ועד להתפטרותו ב-4 ביולי 1415, התפטרות שהביאה לסיום הקרע המערבי. 
קורר נולד למשפחת אצולה מונציה. ב-1380 מונה לבישוף קסטלו וב-1390 מונה לפטריארך טיטולרי של קונסטנטינופול. ב-1405 מונה לקרדינל.
הקרדינל קורר נבחר שנה לאחר מכן ברומא על ידי קונקלווה בת 15 קרדינלים בלבד, על מנת לחסום את דרכו של האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר לכס. קורר נתמך על ידי קרוביו מונציה ועל ידי מלך נאפולי לדיסלאוס. 
למרות התחייבותו שלא למנות קרדינלים חדשים, העלה ארבעה מקרובי משפחתו למעלת קרדינלים, בהם האפיפיור לעתיד אאוגניוס הרביעי. ב-4 במאי 1408 כינס את הקרדינלים בעיר לוקה והפציר בהם שלא יעזבו את הכינוס. למרות זאת יצאו שבעה קרדינלים על מנת להיוועד עם חשמניו של האנטי-אפיפיור. הדבר הוביל לכינוס ועידת פיזה, שהחליטה, בהיעדרם של שני האפיפיורים, שעל שני הטוענים לכס הקדוש להתפטר על מנת שיוכל להיבחר מועמד מוסכם. ב-5 ביוני 1409 גינתה ועידת פיזה את שני האפיפיורים כפלגניים, כופרים, שקריים, ושערורייתיים ובחרה באנטי-אפיפיור אלכסנדר החמישי, שהוחלף לאחר כשנה על ידי האנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה. 
בתגובה יצר גרגוריוס השנים עשר חצר אפיפיורית בצ'יבידאלה דל פריולי (Cividale del Friuli) שליד אקוויליה, תוך שהוא ממנה עשרה קרדינלים נאמנים נוספים. למרות שהכריז על תומכי אלכסנדר החמישי ככופרים שנשבעו לשקר, לא סחף אחריו תמיכה ציבורית. 
ב-16 בנובמבר 1414 כינס זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועידה אקומנית בעיר קונסטנץ, היא ועידת קונסטנץ, על מנת לשים קץ לקרע המערבי. גרגוריוס מינה את הקרדינל קרלו מלטסטה (Carlo Malatesta) כשליחו ומלטסטה היה זה שהגיש לוועידה ב-4 ביולי 1415 את התפטרותו של האפיפיור. הוועידה קיבלה את ההתפטרותו ולא בחרה אפיפיור חדש. רק אחרי מותו ב-1417 בחרה במועמד מוסכם, מרטינוס החמישי, לאפיפיור מוסכם, צעד שסיים את הקרע המערבי.
את שארית ימיו בילה גרגוריוס בביתו באנקונה.
עד התפטרותו של בנדיקטוס השישה עשר בפברואר 2013 היה האפיפיור האחרון שהתפטר מתפקידו.
אם קריאה

אֵם קְרִיאָה היא אות בכתיב של העברית ושל מספר שפות שמיות נוספות, שמשתמשים בה לציון תנועה, ולא עיצור כבדרך כלל. בעברית משמשות ארבע האותיות א', ה', ו', י' כאימות קריאה.

התפתחות

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: תוכן ספקולטיבי וחסר מקורות, כולל תיאורים מופרכים מבחינה בלשנית, דוגמאות ספקולטיביות וניסוחים בעייתיים.
ככל הנראה, בעברית הקדומה — עוד לפני העברית המקראית — נהגו לכתוב בכתיב העברי רק את ההגאים שנשמעו, בדומה לצורת הכתיב הכנעני. הכתיב סימן עיצורים בלבד, ולא היו בו אימות קריאה וגם לא סימנים אחרים לסימון התנועות (ניקוד). כך למשל, המילים שבר, שיבּר, שביר, שבְרה, שובר ושבוּר נכתבו באותה דרך — שבר, כלומר נכתבו העיצורים בלבד.
דרך זו הקשתה על הקוראים לפענח את הכתוב, והם נדרשו למאמץ גדול כדי לדעת כיצד בדיוק יש לקרוא את המילים. לכן, כבר בדורות קדומים, החלו להשתמש בארבע אותיות אהו"י גם כסימנים לציון תנועות. אותיות אלה שימשו בעבר (ועודן משמשות) כעיצורים, אולם ככל הנראה חל בשלב מסוים תהליך שבו מבטאן של אותיות אלו היטשטש בתנאים מסוימים (כגון במקרים של כיווץ דיפתונג) בדיבור. בכתיבה נשארו האותיות כשהיו, אך החלו לקוראן כאימות קריאה. למשל, ככל הנראה נהגתה בעבר המילה יוֹם כ-[yawm], ולאחר שהדיפתונג [aw] התכווץ והפך לתנועת o ארוכה, נשארה האות ו' לשמש כאם קריאה לתנועת o ארוכה. משערים שהתהליך חל קודם באותיות וי"ו ויו"ד (בעקבות כיווצי הדיפתונגים iy, ay, aw, ow, uw לתנועות ארוכות מקבילות) ורק בשלב מאוחר יותר באותיות אל"ף וה"א (בעקבות היחלשות העיצורים הסדקיים [ʔ] ו-[h]), ומשום כך האותיות וי"ו ויו"ד משמשות כל אחת כאם קריאה לתנועות מסוימות (וי"ו לחולם מלא ולשורוק, יו"ד לחיריק, צירי וסגול מלאים), והאותיות אל"ף וה"א משמשות כאם קריאה לתנועות רבות (הרבה, שלמה, מלכה; ראשון, ראשית, ראש).
בתקופת בית שני התרחב השימוש באימות הקריאה (אהו"י), והרבו להשתמש בה בכתיב המלא. בתעודות מימי בית שני, כמו המגילות הגנוזות או איגרות בר כוכבא, מוצאים לפעמים דרך כתיב הנקראת "כתיב מלא שבמלא". בדרך זו הוכנסו אימות קריאה גם במקומות שאיננו נוהגים להכניס בהם אימות קריאה בימינו. ניתן למצוא מילים כמו לוא (=לא), כיא (=כי), ובקוראכה (=בקוראך). בלשון חז"ל כבר החלו להתגבש כללים אחידים יותר לשימוש באימות קריאה, אם כי במילים הנפוצות בתנ"ך עדיין יש נטייה להשתמש בכתיב המקראי שלהן. נראה כי בתקופת המסורה כבר הורגש שאין די באימות הקריאה כדי למסור מידע מלא על אופן ההגייה של המילים. לכן פותחו סימני הניקוד, והם משמשים עד היום בצד אימות הקריאה.

שימוש בשפות אחרות


אימות קריאה משמשות גם בשפות שמיות אחרות, כגון ארמית וערבית. בערבית משמשות האותיות ا, و, ي, המקבילות לאותיות העבריות א, ו, י, לציון התנועות a ארוכה, u ארוכה ו-i ארוכה בהתאמה. השימוש באימות הקריאה בערבית עקבי, ומספר יוצאי הדופן קטן מאוד.
נועה וולמן

ביוגרפיה

וולמן נולדה בתל אביב, לדפנה, אמנית, ויגאל, רופא נשים. כשהייתה בת 12 הוריה התגרשו והיא עברה עם אמה ואחיה ואחותה הקטנים לרמת השרון. היא בוגרת מגמת תיאטרון ב"תיכון אלון" ברמת השרון, ובוגרת הסטודיו למשחק "אימפרו".

בטלוויזיה ובקולנוע

ב-2008 הייתה הופעתה הטלוויזיונית הראשונה של וולמן בתוכנית הסאטירה "דבר עם הסוכן שלי" עם אסי עזר, בה שימשה ככתבת שטח. בשנת 2009 שיחקה וולמן בסדרה "אלכס בעד ונגד" ששודרה בערוץ הילדים, בתפקיד זואי. בשנת 2010, שיחקה וולמן בסדרות "חצויה" ששודרה ב-HOT ו"תיכון השיר שלנו" ששודרה ב-Yes. כמו כן, שיחקה וולמן בסרט הטלוויזיה "חצי טון ברונזה". 
הייתה חברת פאנל בתוכנית "מועדון לילה" בעונתה הרביעית בערוץ 2 של קשת. בין השנים 2010-2012 שיחקה בשתי העונות של הסדרה הקומית "המשרד" ששודרה ב-yes בתפקיד שירי. 
בשנת 2012, השתתפה וולמן בתפקיד אורח בסדרה ״כאן גרים בכיף״, שם גילמה את תמרה חברתו הדתייה של דניאל אותו גילם דניאל מורשת.
בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה קטמנדו. בשנים 2012 ו-2015 השתתפה וולמן בשתי עונות של קומדיית המצבים "נשואים פלוס" בערוץ 2, לצד ליאור אשכנזי, דורית בר אור ועוד.
בשנת 2013, שיחקה בתפקיד אורח את חברתו של אדם, ענבל, בסדרה "סברי מרנן", ששודרה בשידורי קשת של ערוץ 2. באותה שנה, גם התארחה בתוכנית הקומית "מצב האומה". 
בשנת 2015 שיחקה בסרט הישראלי "איביזה" בתור ג'ניפר.
ב-2016 היא גלמה את מיל בסדרה הקומית "שותפים" בהוט קומדי סנטרל.

דוגמנות

היא השתתפה בפרסומות ל"חומוס אחלה", "מקדונלד'ס", "יופלה" ו"קוקה קולה". 
בשנת 2008 נבחרה להיות פרזנטורית של רשת אופנת "פנקייר". באותה שנה הצטלמה יחד עם ירדן הראל לקמפיין קיץ של רשת "אינטימה". 
כמו כן, דגמנה עבור "ג'ינס Lee" ו"פוקס" במסעות פרסום לצדם של יעל בר זוהר ויהודה לוי.

חיים אישיים

בספטמבר 2013 התחתנה עם תום לביא, וביולי 2015 נולד בנם הבכור ובאוקטובר 2018 ילדה את בתה השנייה.
עמק אבוס

מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת וייקאטו שבניו זילנד (מחקר שנערך בין השנים 1978–1979), בראשות מייקל סלבי. 
הרכס נקרא על שם הנהר אבוס (בשל הקשרו של הנהר לבריטניה, על שמה נקרא הרכס) (שמו הרומי של הנהר האמבר שבאנגליה) (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
אד באטלר

ביוגרפיה

לאחר שהשים את לימודיו באיטון קולג' ובאוניברסיטת אקסטר התגייס באטלר לצבא הבריטי, התקבל לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והוסמך כקצין חי"ר בשנת 1984. באטלר שובץ ברגימנט המעילים הירוקים המלכותי ולקח חלק בלחימה בצפון אירלנד כמפקד מחלקה ופלוגה. לאחר מכן התנדב לשירות האוויר המיוחד ולחם בבוסניה ב-1997 ובסיירה לאון בשנת 2000. בשנים 2001–2002 שימש כמפקד שירות האוויר המיוחד, והוביל את היחידה במהלך מלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. בשנת 2004 מונה למפקד חטיבת הסער האווירי ה-16 ופיקד עליה ועל וכלל הכוחות הבריטיים בלחימה במחוז הלמנד שבאפגניסטן. בשנת 2008, לאחר ששימש בתפקיד ראש חטיבת המבצעים של הכוחות המזוינים של בריטניה בחר לפרוש מן השירות.
באטלר נשוי ואב לשניים.
ג'ורג'יה דום

היסטוריה

האצטדיון נבנה ב-1988 ונחנך ב-1992 לכבוד המשחקיים האולימפיים. ב-1996 אירח את תחרויות ההתעמלות מכשירים, שלבי הגמר של הכדורסל ושל הכדוריד (גברים), תפוסתו עד אז הייתה 34,000. לאחר המשחקיים האולימפיים שבה אטלנטה פלקונס לשחק באצטדיון זה. האצטדיון אירח שני משחקי סופרבול, סופרבול XXVIII  ב-1994 וסופרבול XXXIV ב-2000. בשנת 2013 עיריית אטלנטה החליטה לבנות צמוד לאצטדיון זה אצטדיון חדש בשם אצטדיון מרצדס-בנץ. העבודות החלו ב-2014 והסתיימו ב-2017. בנובמבר 2017 נהרס האצטדיון בפיצוץ מבוקר.
מעל לקפל

מעל לקפל (ATF) הוא חציו העליון של העמוד הראשון של עיתון או צהובון שבו לרוב נמצאת כותרת או תצלום חדשותי חשוב. לרוב מוצגים עיתונים בפני הלקוחות כשהם מקופלים כך שרק חציו העליון של העמוד הראשון גלוי לעין. לכן, פריט שנמצא "מעל לקפל" עשוי להיות פריט אשר העורכים סבורים כי הוא עשוי לפתות אנשים לקנות את העיתון. לחלופין הוא משקף גם את החלטת העורכים לפיה המאמר המוצג הוא אחד מהמאמרים החשובים ביותר ליום פרסום העיתון. בהתאם לכך, השטח שמעל לקפל הוא גם השטח המועדף על המפרסמים, שכן הוא הבולט והגלוי היותר לעין, גם כאשר העיתון מונח על הדוכן.
מונח זה עשוי גם לשמש באופן כללי יותר להתייחסות לכל דבר שמוצג בצורה בולטת או שנמצא בעדיפות הגבוהה ביותר. המונח מעל לקפל משמש בעולם בניית האתרים, קידום אתרים והמונטיזציה, לאותו חלק בדף האינטרנט הגלוי ללא צורך בגלילה. לעומת זאת, חלקים בעמוד שהופכים לזמינים אחרי גלילה מתוארים כחלקים שנמצאים מתחת לקפל (BTF).

בעיצוב אתרי אינטרנט

כאמור, המונח מעל לקפל משמש גם בתחום עיצוב האתרים בהתייחסות לחלק דף האינטרנט שגלוי ללא גלילה. היות שקיימים שינויים מהותיים בין גודלי מסך שונים אין הגדרה קבועה למספר הפיקסלים שמגדירים את מיקום הקפל. הסיבה לכך היא שרזולוציות מסך שונות מציגות את דפי האתרים בגדלים שונים. בנוסף, אתרי אינטרנט רבים מתאימים את פריסת הדף לגודל חלון הדפדפן ולכן מיקום הקפל יכול להשתנות בין מסך למסך גם כאשר מדובר באותו אתר בדיוק.
מחקר של ג'ייקוב נילסן משנת 2006 מצא ש-77% מהמבקרים באתרי האינטרנט אינם גוללים ולכן הם רואים רק את החלק של האתר שמעל לקפל. ממצא זה שסותר ממצאים של מחקרים מקיפים אחרים לפיהם 76% מהמבקרים כן גוללים אנכית במידה מסוימת ואילו 22% מהמבקרים אף גוללים עד לתחתית הדף. במאמר שפורסם על ידי איימי שאדה ו-NNgroup נטען כי קיימת שונות ממוצעת של 84% באופן בו משתמשים מטפלים בתוכן שמעל ומתחת לקפל, וכי ישנה ירידה גדולה בתשומת הלב מתחת לקפל. מרבית תוכני ההדרכה הזמינים כיום בתחום עיצוב האתרים מעודדים את המעצב למקם מידע חשוב בחלקו העליון של האתר, אולם בו בזמן גם לתעדף את השימושיות והעיצוב.
עם זאת, חברות רבות המפרסמות באינטרנט דורשות להציב את מודעותיהן מעל לקפל. מחקר שבוצע על ידי גוגל חשף כי חשיפת הפרסומות מושפעת ממיקומן באופן יחסי לקפל, שכן ישנה ירידה משמעותית בצפייה מתחת לקפל. כל חברה נוטה להשתמש בהגדרה משלה לקפל. רשת הפרסום BlogHer, למשל, מגדירה את מיקום הקפל כ-768 הפיקסלים העליונים בדף. רשת הפרסום FoodieBlogRoll מגדירה את הקפל כ-1000 הפיקסלים העליונים.

שימושים אחרים

על כתבות עיתון שמופיעות מתחת לקפל נאמר כי הן ממוקמות "מתחת לקפל".
גם תוצאות חיפוש של שאילתות באינטרנט מופיעות באופן דומה. מאמצי אופטימיזציה רבים מושקעים בניסיון להשיג את המיקום הגבוה ביותר (קרוב ככל האפשר למקום הראשון) עבור המונחים או המשפטים אותם מחפשים הגולשים. מקדמי אתרים רבים משקיעים מאמצים בהצגת אתרי אינטרנט באזור שנמצא "מעל לקפל" בדפי תוצאות החיפוש ובמיוחד בדף התוצאות הראשון.
דוגמה פחות נפוצה היא קורות החיים, שם המידע החשוב והרלוונטי ביותר לחיפוש העבודה נדרש להופיע בשליש העליון כדי שיתפוס את תשומת לב הקורא. למרות העובדה שמרבית הפונים מגישים קורות חיים למעסיקים באופן אלקטרוני, והבקשות כבר לא מקופלות לשלוש כדי להתאים למעטפה, אותה עצה עדיין נותרה.

מתחת לקפל

החלק של הדף שאינו מעל לקפל.
החלק של דף האינטרנט שלא ניתן לראותו ללא גלילה למטה.
כאשר אפל נדרשה לפרסם הודעה כי סמסונג לא הפרה את עיצובי החברה, הועלו תלונות לפיהן קוד ה-Javascript של אתר החברה בבריטניה השאיר את ההודעה מוסתרת "מתחת לקפל".
אווליה צ'לבי

היסטוריה

צ'לבי נולד באיסטנבול כבנו של עבד אבחזי (או אולי אבזי), אשר היה צורף בחצר הסולטאן. קיבל בילדותו חינוך מעולה ויש המשערים כי השתייך לטריקה הצופית גולשני (Gülşenî), זאת בהתבסס על הידע המעמיק אותו הפגין בהכרת משכנם בקהיר וכתובת אשר ייחס לעצמו ובה נכתב "אווליה הגולשני" (Evliya-yı Gülşenî).
בשנת 1640, לאחר שסייר באיסטנבול וכתב את רשמיו על בנייניה, שווקיה, מנהגיה ואורחות חייה, החל צ'לבי במסעו הראשון מחוץ לעיר. אוסף הרשומות אשר כתב במסעיו, מקובץ לכדי 10 כרכים ונקרא "סיאהת נאמה" (Seyâhatnâme, سياحت نامه, ספר המסעות). על אף שתאורי צ'לבי מוגזמים בדרך כלל, מהווה הספר מקור בעל ערך רב להכרת אורחות החיים והתרבות של האימפריה במאה ה-17.
הכרך הראשון עוסק אך ורק באיסטנבול והאחרון בקהיר. עבודתו בעלת ערך בל יתואר בכל הקשור לתרבות הטורקית והארצות בהן הוא סייר. אולם, יש להתייחס בספקנות לתאוריו. כפי שניתן להיווכח, מגזים צ'לבי לפעמים בתאוריו ורושם עובדות אשר אין להן בסיס. לדוגמה, בסיוריו בצפת, מעיד צ'לבי כי גרים בה בין 70,000 ל-80,000 יהודים, זאת בתקופה שבכל ארץ ישראל גרו פחות מ-10,000 יהודים. חלק מהחוקרים מיחסים את הגזמותיו לחוש ההומור שלו.
צ'לבי ידוע גם כמי שאסף דוגמאות לשוניות מכל אזור שסייר בו. בספרו מקובצים כ-30 ניבים טורקיים וכ-30 שפות אחרות. צ'לבי עמד על הקשר שבין מספר מילים בגרמנית ופרסית, אולם הוא לא ייחס זאת לשייכותם למשפחת הלשונות ההודו-אירופיות. רשימותיו על השפה הכורדית בצפון אנטוליה זוכות להערכה רבה בקרב בלשנים. ספרו כולל גם תעתיקים ראשוניים של שפות קווקזיות וטסקוניות רבות כמו גם השריד היחיד בכתב של שפת האוביך מחוץ לספרות הבלשנית.
זמן מה לאחר שנת 1682 מת צ'לבי. לא ידוע האם היה זה באיסטנבול או בקהיר.
הושע פרידמן בן-שלום

ביוגרפיה

הושע פרידמן נולד ב-1959 בקיבוץ רשפים וגדל בקיבוץ סעד. הוא בנם של הרב ישראל פרידמן בן-שלום, שהיה ראש ישיבת ההסדר 'אהבת ישראל' בנתיבות, דוקטור להיסטוריה, מרצה באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בן-גוריון וממשיך דרך אדמו"רי רוז'ין ושל ציפורה (נפטרה בה'תשע"ט, 2019), בתו של האדמו"ר מוויזנ'יץ רבי חיים מאיר הגר בעל ה"אמרי חיים". שם משפחתו המקורי, פרידמן, עוברת על ידי אביו, בעת שירותו כנספח תרבות בפריז ל"בן שלום". מאוחר יותר, מתוך כבוד למסורת של בית רוז'ין שמשפחתו נמנית עם צאצאיה, הוסיפו הרב ישראל וילדיו חזרה את השם "פרידמן" לשם "בן שלום". אחיו הגדולים הם ירמיהו פרידמן בן שלום, שהקים ומוביל את ראשית, הקיבוץ העירוני הראשון, שמוליק בן שלום, לימים ממקימי הישיבה בנתיבות וד"ר מנחם בן שלום, חוקר ומחבר הספר "חסידים וחסידות בתקופת בית שני ובתקופת המשנה" אשר מכהן כמרצה במכללת ספיר ובמכללה האקדמית אחוה.

קריירה צבאית

פרידמן התגייס בשנת 1977 לצה"ל ובחר לשרת בחטיבת גולני. הוא עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב פרידמן לחטיבה כמפקד מחלקה בגדוד 13 (גדעון) בשנת 1981 השתחרר מצה"ל והתיישב בקיבוץ העירוני ראשית בשכונת הבוכרים. ב-1981 שימש כמדריך נוער של קבוצה מפנימיית בויאר ומתיכון הימלפרב. בשנת 1984 צירף פרידמן לקבוצה שבהדרכתו קבוצת נערים נוספת מהקיבוץ הארצי ומהתנועה הקיבוצית שהיו בשנת שירות בירושלים. בשנת 1985 שב פרידמן לצה"ל כמפקד פלוגה בגדוד 13 של חטיבת גולני, ועימו הקבוצה שהדריך. זאת במטרה לחנך ולהכשיר את חניכיו כמפקדים ערכיים בצה"ל. לאחר שסיים את תפקידו כמ"פ השתחרר פרידמן בשנית מצה"ל ובשנת 1992 היה ממייסדי הקיבוץ העירוני בית ישראל בשכונת גילה ירושלים, בו הוא תושב וחבר עד היום. בשנת 1997 הקים בקיבוץ העירוני בית ישראל את המכינה הקדם-צבאית בית ישראל, מתוך רצון להתמודד עם בעיות חברתיות בישראל ולחזק את ערכי התרומה והשליחות. מכינת בית ישראל היא הראשונה המשולבת לתלמידים דתיים וחילונים. בשנת 1998 זכה בפרס ליבהבר, ובשנת 2003 הוענק לו פרס אבי חי.
בשירות המילואים שימש פרידמן כמפקד מחלקה בחטיבת כרמלי ולחם במלחמת לבנון הראשונה, בין היתר בקרב לכיבוש מחנה הפליטים עין אל-חילווה
שמדרום לצידון. בהמשך התקדם פרידמן בתפקידי הפיקוד בחטיבה ושימש כמפקד פלוגה, וכמפקד גדוד. פרידמן לחם במלחמת לבנון השנייה כסגן מפקד החטיבה בין היתר בקרב עייתא א-שעב. בשנים 2011–2008 נענה לבקשתו של הרמטכ"ל דאז, גבי אשכנזי, ושימש כמפקד חטיבת כרמלי, חטיבת חי"ר במילואים בפיקוד הצפון. ביום העצמאות למדינת ישראל, שנת 2011, נבחר פרידמן להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל על שום פועלו כאיש מילואים. באוקטובר 2012 מונה לקצין מילואים ראשי, ושימש בתפקיד עד יולי 2017.

האדמו"רות

לאחר פטירת אביו באייר ה'תשע"ז, מונה לכהן כאדמו"ר מפאשקן.
בחודש אלול שלאחר מכן פורסם כי הוא מעדיף להיקרא "האדמו"ר מגילה", ולא "האדמו"ר מפאשקאן", על מנת שלא לפגוע בבן דודו הרב יעקב מנדל פרידמן, המתכנה "האדמו"ר מבוהוש-פאשקאן".

חיים אישיים

הרב פרידמן נשוי לאורלי ואב לשישה.
טניה גוטמן

ביוגרפיה

גוטמן נולדה בעיירה ארברג שבקנטון ברן, היא זכתה בתחרות מיס שווייץ לשנת 1997. השתתפה כנציגה השווייצרית במיס עולם 1997 ומיס תבל 1998.
היא למדה בבית הספר האירופאי למשחק (European Film Actor School) שבציריך.
בשנת 2004 שיחקה תפקיד משנה בסרט הטלוויזיה "Kalter Frühling" העוסק בבת למשפחה מבוססת הנזרקת מביתה ומדרדרת לעולם העוני, באותה שנה הופיעה גם בפרק של קומדיית המצבים "Um Himmels Willen"המשודרת ב-ARD.
ב-2006 שיחקה במספר הפקות לטלוויזיה, בין היתר הופיעה בסדרה "רוזמונד פילצ'ר" המבוססת על יצירותיה של הסופרת באותו שם, היא שיחקה תפקיד קבוע בסדרה "Zwei Engel für Amor" של ערוץ Das Erste.
בשנת 2012 הנחתה את תוכנית המגזין "Die HolidayChecker" בערוץ Sat.1.
מישויה פעמונית

מאפיינים

מישויה פעמונית הוא פרח לבן-צחור שקוטרו כ-8 ס"מ. מספר אבריו של כל אחד מן הדוּרים של הפרח (עלי גביע, עלי כותרת, אבקנים, צלקות) הוא 8 ס"מ ולפעמים עד 10 ס"מ. הפרח יפה בפריחתו, גבוה, זקוף, אך רק התפרחת שלו מסועפת ובה 15-50 פרחים. הפרח והפריחה מתקדמים עם הזמן מן הקצה כלפי הבסיס, בשונה מפרחים אחרים.
עלי הבסיס ארוכים, גזורים ככינור, ערוכים בשושנת. עלי הכותרת מופשלים אחורה בקשת רחבה (רק בתחתיתם הם מאוחים לצינור קצר) ומביניהם מציצים עלי גביע מחודדים. מתוך מבנה זה משתלח קדימה חוד עבה הבנוי מן האבקנים והעלי. האבקנים מאוחים לצינור העוטף את עמוד העלי.
האבקה נושרת על מברשת של שיער דביק המכסה את עמוד העלי מבחוץ ומשנפתח הפרח מצפה האבקה לחרקים על שערותיו של עמוד העלי, ואילו המאבקים עצמם כבר קמלו.
עמוד העלי מבשיל (והצלקות מוכנות לקלוט אבקה) מעט מאוחר יותר.
ההאבקה, ובהתאם גם מבנה הפרח, אופייניים למשפחת הפעמוניתיים: האבקנים מבשילים כבר בעוד הפרח סגור והצלקות עדיין לא בשלות ואינן מושפעות מהאבקה הנופלת עליהן.
דיסקוס מיוחד בצינור הכותרת המפריש צוף ועל ידי כך הצוף מוגן על ידי בסיסיהם המורחבים של זירי האבקנים כך שהמאביק (דבורים גדולות) צריך להחדיר את חדקו לצוף, ותוך כדי כך הוא קולט אבקה מפרח אחד ומעביר אותו אחר-כך לפרח אחר, שצלקותיו כבר בשלות. אם הצלקות לא הואבקו במועד – הן מסתלסלות עד שהן נוגעות באבקה שעל המברשת ו"דואגות לעצמן" – ומתבצעת האבקה עצמית.
גם ההלקט נאה, בן 8 מגורות, נטוי מטה. לאורך הגבעול יושבים עלים חובקים, הולכים וקטנים כלפי מעלה. הגבעול שעיר מאוד, שעירות זיפנית עד דוקרנית.

מקור השם

הצמח נקרא על שם הבוטנאי אנדרה מישו (André Michaux)  שאסף אותו לראשונה במסעותיו במזרח התיכון במאה ה-18.
Eye of the Needle

רקע וכתיבה

את השיר כתבו סיה וכריסטופר ברייד, והוא הופק על ידי גרג קורסטין שהפיק לסיה שירים רבים מן האלבום, ואת האלבום עצמו גם כן. סיה החליטה כי הסינגל יצא כסינגל השיווקי הראשון והיחידי מן האלבום, ובנוסף החליטה לצלם לו וידאו קליפ נלווה שיעזור בקידום העולמי שלו.
את הקליפ פרסמה סיה כמה ימים לאחר שהכריזה על השיר כסינגל שיווקי רשמי מן האלבום.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר על ידי כמה אנשים מציג בתוכו רקדנית עם שמלה שחורה שמשתרעת על כל רצפת החדר שבה היא נמצאת, כשבין לבין ניתן לראות גבר מתופף על תופים. הקליפ הפך במהרה לוויראלי, ומונה הצפיות שלו נכון לאוקטובר 2017, עולה על למעלה מ-30 מיליון צפיות.