google/wiki40b huggingface dataset:
מסע אל הירח

עלילת הסרט

בפגישה של קבוצת אסטרונומים, מציע נשיא הקבוצה מסע לירח. לאחר ויכוח סוער ביניהם, הם מחליטים לקבל את ההצעה. לנשיא מצטרפים חמישה אסטרונומים אמיצים. הם בונים חללית בצורת קליע ומשגרים אותה לחלל באמצעות תותח ענקי. עם התקרבותם לירח, נראה על פניו "האדם על הירח" וכשהחללית נוחתת על פני הירח היא נוחתת על עינו.
לאחר שנחתו בשלום על פני הירח, ובהתעלמות מוחלטת מהסצנה הקודמת בה נחתה החללית על עינו של הירח, האסטרונומים צופים בפליאה בסביבתם ובכדור הארץ המרוחק זורח על פני שמי הירח. מיד אחר כך, מותשים ממסעם, האסטרונומים הולכים לישון. במהלך שנתם מופיעים מספר עצמים ויצורים: שביט שחולף על פני שמי הירח, שבעה כוכבים עם פנים אנושיות המייצגים את כוכבי העגלה הגדולה, אדם זקן נשען אל מחוץ לחלון בכוכב הלכת שבתאי, הטיטאנית פויבה וילדה קטנה שמחזיקה בכוכב. פויבה ממטירה שלג שמעיר את האסטרונומים משנתם, אשר מוצאים מקלט מפני השלג והקור במערה מלאה בפטריות ענקיות. אחד האסטרונומים מוציא מטריה על מנת להשוות את גודלה עם גודל הפטריות, אך זו מיד הופכת לפטריה וגדלה לממדים עצומים.
בנקודה זו מופיע אחד מן החייזרים, יושבי הירח, המכונים "סלנואידים" (Selenite; לקוח משמה של סלנה, אלת הירח ביוונית). החייזר מתנפל על האסטרונומים אך הם הורגים אותו בקלות, מאחר שהיצורים הללו מתפוצצים מכל מכה חזקה. חייזרים רבים נוספים מופיעים, לוכדים את האסטרונומים ומביאים אותם בפני מנהיגם בארמונו. אחד האסטרונומים מצליח להשתחרר והורג את מנהיג החייזרים על ידי הטחתו ברצפה. האסטרונומים בורחים בחזרה אל החללית שלהם, כשרק אחד מהם נשאר אל מחוץ לה, על מנת להפיל אותה לחלל מהצוק שעליו הייתה. ברגע האחרון אחד מן החייזרים מצליח לאחוז בחללית, ויחד עם החללית והאסטרונומים נופל לחלל. החללית נופלת מהירח לכדור הארץ ונוחתת בים, צפה אל מעל פני הים ומובלת על ידי ספינה אל היבשה. בסצנה האחרונה של הסרט, שאבדה ונמצאה בשנת 2002, מתקבלים האסטרונומים בתשואות ובמצעד של כבוד.

אזכורים

בשנת 2012 הרכב המוזיקה האלקטרונית הצרפתי Air הוציא את אלבום האולפן הששי שלו תחת שם הסרט בצרפתית, כאשר עטיפת האלבום מתכתבת עם סצנת נחיתת החללית על הירח מתוך הסרט. המוזיקה לאלבום נכתבה בהשראת הסרט, וכפס-קול לסרט.
בסדרה אוגי והמקקים ישנו פרק המבוסס על סרט זה.
בנוסף לכך, בסרט הוגו קיימים כמה אזכורים לסרט.
מוחמד בדיע

מחמד בדיע עבד אלמג'יד סאמי (ערבית: محمد بديع; נולד ב-7 באוגוסט 1943) הוא המנהיג העליון (المرشد العام) השמיני של תנועת האחים המוסלמים במצרים. מאז 2010 הוא מכהן בתפקיד זה, בראש הסניף המצרי של הארגון האסלאמי הבינלאומי. לפני שהפך למנהיג העליון, בדיע היה חבר הוועד המנהל של הקבוצה, הלשכה המדריכה, מאז 1996.

רקע אישי

בדיע הוא יליד שנת 1943, יליד שכונת אל-מחלה אל-כֻּבְּרא, נשוי ואב לשלושה, חתנו של המנהיג העליון החמישי, מצטפא משהור. בעל דוקטורט ברפואה וטרינרית מאוניברסיטת א-זקאזיק. בדיע עבד כמרצה באוניברסיטאות אסיוט וזקאזיק, שהה תקופה בתימן (במהלך שנות ה-70 וה-80); שימש מזכ"ל האיגוד המקצועי הכללי של הוטרינרים.

רקע בתנועה

מחמד בדיע הוא חבר בתנועת האחים המוסלמים מראשית שנות ה-60 ומכהן כחבר בלשכת ההדרכה משנת 1996, ובלשכת ההדרכה העולמית - משנת 2007. נעצר ונכלא מספר פעמים על פעילותו בתנועה (בהם לראשונה בשנת 1974-1965 ובפעם האחרונה למשך חודש בשנת 2008 בזמן הבחירות לרשויות המקומיות).

אוריינטציה אידאולוגית

בתחילת דרכו בתנועה הושפע בדיע מהרעיונות של איש התנועה, סיד קטב, הנחשב לנציג מובהק של האסכולה השמרנית בתנועה וכך גם בדיע. לאחר היבחרו יצא בדיע בהצהרות תומכות בג'האד שמקיימים "המוסלמים הנרדפים" בזירות שונות בעולם (ציטטות מדבריו ראו פרק האחים המוסלמים בבריטניה).
במהלך דרשת יום השישי באוקטובר 2012 אותה הקדיש לנושא מסגד אל-אקצא וירושלים. קבע בדיע כי המוסלמים – ולא היהודים והנוצרים - הם בניו של אברהם, וכי "אושרו של העולם, ביטחונו ויציבותו לא יתממשו עד אשר יהיה תחת חסותה של השריעה האסלאמית". בהמשך דרשתו ציין בדיע כי מסגד אל-אקצא שווה ערך לכעבה, המקדש המוסלמי בעיר מכה, וכי ירושלים שייכת לכל המוסלמים ולפיכך אין לאף אדם סמכות לוותר על דבר מאל-אקצא וירושלים וכי חובה על כל מוסלמי לצאת לג'יהאד, מלחמת קודש, על מנת להחזירה לשליטה מוסלמית. בסוף הדרשה בדיע הדגיש, כי בשל התוקפנות והעושק של מדינת ישראל בישראל בכלל ובירושלים בפרט, לא יועילו משא ומתן ולא האו"ם משום שהיהודים מבינים רק את שפת הכוח ולכן יש לנהל נגדם ג'יהאד ולהיות מוכנים לשלם קרבנות יקרים.

הפיכת 2013

ב-10 ביולי 2013 יצאה הוראה לאסור אותו בגין הסתה להרג מפגינים, על רקע הפגנות האחים המוסלמים במצרים נגד הדחתו של הנשיא מוחמד מורסי. ב-14 ביולי 2013 הורה התובע הכללי החדש של מצרים, הישאם ברכאת, להקפיא את נכסיו. ב-20 באוגוסט נעצר. ב-24 במרץ 2014 נגזר עליו עונש מוות בבית המשפט במצרים, ובאוגוסט 2014 הומר עונש זה למאסר עולם.
לינגואה פרנקה

לינגואה פרנקה (מאיטלקית: Lingua franca) היא שפה המשמשת לתקשורת בין אנשים שאינם מדברים באותה שפת אם, בעיקר לצורך מסחר בינלאומי, דיפלומטיה או מפגשים בין תרבויות שונות. כאשר נפגשים שני אנשים שאינם מדברים אותה שפה והם צריכים לקיים דו־שיח ביניהם, הם ישתמשו בשפה המוכרת לשניהם, ובדרך כלל תהיה זו שפה של עם דומיננטי באזור או בתרבות שהם חיים בה. פעמים רבות משפיעה הלינגואה פרנקה על השפות המקומיות, גם באוצר המילים וגם בדקדוק; כך למשל חדרו יסודות מן היוונית, שהייתה הלינגואה פרנקה במזרח התיכון בתקופת חז"ל, לתוך לשון חז"ל. לעיתים אף נוצרת  כתוצאה מהשפעה זאת שפה קריאולית.
הדנה טקויה

הדנה (רפאל) טקויה  (נולד ב-12 באוגוסט 1923) הוא ליקה כהנת בביתא ישראל, מחנך, מנהיג דתי, פעיל עלייה וציבור של יוצאי אתיופיה בישראל. 
נולד בכפר גורבה אשר בסקלט שבבגמדר, אתיופיה לטקויה אבטאו ולמלם ברקולן. התייתם מאמו בהיות בן שלוש ומאביו בגיל עשר וגדל אצל משפחתו המורחבת. בילדותו חונך לכהונה בידי הנזירים נגה טקה ואבא דג'ן במשך תשע שנים עד סיום לימודיו ב-1942. זמן קצר לאחר סיום לימודיו עבר לכפר אמבובר, שם נישא לעלמיתו ברהנו, והחל את כהונתו ככהן בכפר. 
בשנת 1954 נבחר על ידי הרב שמואל בארי לתלמיד בבית הספר למען נדחי ישראל שבאסמרה, אריתריאה שם למד במשך כשבעה חודשים שיעורים ביהדות רבנית ובשפה העברית, עם שובו לבגמדר הועסק על ידי הסוכנות היהודית כמורה לעברית ויהדות. בהמשך כאשר העסקתו בוטלה המשיך בתפקידו ושימש כמורה נודד ולימד באמבובר ויינייה, אצ'פר, בלסה, בלובאהו ווזבה. 
בשנת 1976 נבחר לתפקיד ליקה כהנת בידי שישים וששה כהנים בבחירות שארכו במשך כשמונה ימים, מקום משובו היה באמבובר ליד המסגיד ושימש בתור דיין בערכאה גבוהה שהוכרה על ידי השלטונות. בשנת 1984 הגיע יחד עם משפחתו לאדיס אבבה כדי לעלות לישראל. שנה לאחר מכאן עלתה המשפחה לטיסה לחרטום וממנה לקהיר ולישראל. 
בזמן הפגנת עולי אתיופיה בשנת 1985 כנגד דרישת הגיור לחומרא ניהל את המשא ומתן והוביל קו מתון, עמדה שגרמה למפגינים להכריז עליו כאישיות בלתי רצויה.
הכיר בפלאשמורה כחלק מביתא ישראל ופעל למען העלאתם.
עומד בראש טקסי הסיגד ויום הזיכרון לנספים בדרך לישראל.
מתגורר בבית שמש.
אחד מבניו הוא הרב יוסף הדנה אשר כיהן כרב הראשי ליהודי אתיופיה מטעם הרבנות הראשית לישראל. הבת שלו היא הפעילה רחל ארטה.
דניאל ליטמן

ביוגרפיה

ליטמן נולד והתחנך בחיפה. בתיכון למד במגמת קולנוע. כשהיה בן 19, עבר להתגורר בתל אביב.
שירת בקריה בתור מאבטח מתקנים.

קריירה

בשנת 2008, בגיל 18, השתתף בסדרת הנוער "אלכס בעד ונגד" בערוץ הילדים, בתפקיד מיכאל, בן הזוג של איה (עמית פרקש).
בשנת 2011 גילם את גיא בסדרת הנוער "החולמים" בערוץ הילדים למנויי HOT.
באוגוסט 2012 הופיע ליטמן בהצגת הילדים "הרפתקאות נמו בספארי" על במת הספארי ברמת גן, בתפקיד נמו, לצד יאנה יוסף, אילנית לוי ואחרים. במהלך ההצגה נתקף תסמונת שגרמה לשיתוק בגפיו, אך לאחר מספר חודשי שיקום חזר לתפקוד מלא.
בדצמבר 2012 החל לגלם בתפקיד ראשי בסדרת הנוער "החממה" (ערוץ ניקלודיאון, Yes), שם גילם את דניאל גורן, ספורטאי וקפטן לשעבר של קבוצת "הנשרים". את תפקידו בסדרה גילם עד פברואר 2016 למשך 3 עונות ו-3 מופעים עם כל חברי הקאסט בסדרה.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד אורח בעונה הראשונה של סדרת הנוער "יומני החופש הגדול" (ערוץ דיסני, Yes), שם גילם מדריך צלילה באילת.
בחודשי הקיץ של 2014 החל להופיע במופעים לילדים ולנוער יחד עם שיר מורנו ברחבי הארץ. בחנוכה 2014 השתתף ב"משחקי הפסטיגל" בתפקיד ספייק.
בדצמבר 2015 החל לשחק בעונה השנייה של סדרת הילדים "מועדון החנונים" (ערוץ זום, HOT) בתפקיד חורחיטו, תלמיד חדש שהגיע מארגנטינה. באותה שנה שיחק בסרט הסטודנטים "מה שלא הורג אותך" בבימויה של דריה צוק.
בשנת 2016 סייע בכתיבת השיר "בדיוק כמו שהיא" של הזמר אדיר גץ.
באפריל 2016 החל לשחק בסדרת המתח לנוער "נעלמים" (ערוץ ניקלודיאון, HOT) שם גילם את איתי גולדין, ספורטאי ובן זוגה של יובל הופמן (ענבל ביבי). בחודש מאי החל לגלם את מיכאל בעונה השנייה של הקומדיה בכיכובה של קרן מור "יום האם" (ערוץ 2, שידורי קשת) שצולמה במהלך 2014. באוגוסט 2016 החל להצטלם לסדרה ילדים חדשה של ערוץ זום, "צפוף", לצידם של אלי פיניש, יעל שרוני, שירה נאור ואחרים. ב-1 בספטמבר החל לשחק לשחק בסדרת הנוער "שכונה" (ערוץ ניקלודיאון, HOT) שם גילם את ג'וני, כדורגלן שמתאהב באגם (ליהי קורנובסקי). באותה שנה שיחק בסרטו הקצר של שחר שמאי, "מנוטרל", שם גילם את ליאור, נכה צה"ל שנמצא במחלקת שיקום ותפיסת עולמו משתנה כאשר הוא פוגש במחלקה נערה. ב-2017 שיחק ב"פולמון", שם גילם את דורון רוזנר, במאי ויוצר סרטים, ובן זוגה של בר.
במהלך 2017 הצטלם לסדרת הדרמה "שלטון הצללים" של רז יובן וחיים אביחיל, ששודרה ב-HOT3 בשנת 2018, שם גילם את יפתח לבקוביץ, עוזר פרלמנטרי. באותה שנה השתתף בצילומי העונה השנייה של "המדרשה", בכיכובו של יהודה לוי, שם הוא מגלם את טובי מילר, סוכן מוסד מתלמד. בשנים 2018–2019 ליטמן השתתף בעונות 2 ו-3 של הסדרה "כדברא", המשודרת בערוץ טין ניק yes.
ליטמן זכה בפרס בקטגוריה שחקן השנה בטקס נבחרי הילדים 2017 ששודר בערוץ הילדים.
ליטמן זכה בפרס שחקן השנה של טקס נבחרי פרוגי 2017 וב-2018.
צליל! אופוניום

עונה ראשונה

אומאה קומיקו היא תלמידה חדשה בתיכון קיטאוג'י. היא נכנסת אליו בשביל "לפתוח דף חדש" עבור עצמה. ביסודי ובחטיבת הביניים היא השתתפה בתזמורת כלי נשיפה, אך זיכרון צורב מהתחרות האחרונה בה השתתפה גורם לה לרצות להימנע מכך. למרות זאת, חברותיה החדשות מידורי והאזוקי משכנעות אותה להצטרף לתזמורת בכל זאת. התעקשותה של סגנית האחראית על המועדון, תלמידת י"ב בשם טנאקה אסוקה, גורמת לה לבחור שוב באופוניום.
תזמורת כלי הנשיפה של תיכון קיטאוג'י השתתפה בתחרות הלאומית והייתה ידועה ברחבי יפן; עם זאת, מספר שנים ברצף היא לא הצליחה לעבור אפילו את התחרות העירונית. לאחר שפרש המנצח הקודם ומונה במקומו חדש, הוא הצליח לגרום לתלמידים בתזמורת להשתפר בהדרגה. ביטחונם העצמי של התלמידים עולה לאחר שהם מצליחים לנגן היטב במצעד בו הם משתתפים.
התלמידים במועדון מתמודדים עם אתגרים רבים: חלקם פורשים מכיוון שאינם יכולים לשלב את החזרות הרבות עם הלימודים לקראת מבחני הכניסה לאוניברסיטה, ומתחיל בין כמה אחרים סכסוך על תפקיד הסולו. בסופו של דבר, מגיע היום המיוחל של התחרות העירונית, והם זוכים בה.

עונה שנייה

לאחר הזכייה בתחרות העירונית, חברי המועדון מתאמנים במרץ לקראת התחרות האזורית בבית הספר ובמחנה-אימונים מיוחד אליו הם נוסעים בזמן החופשה. אחת מהתלמידות שפרשו מהמועדון בעבר מעוניינת לחזור ולנגן בו, אך הדבר נמנע ממנה על ידי התלמידים הבוגרים יותר. ניסיונותיה העיקשים של התלמידה לחזור והיחס הקר לה היא זוכה מהתלמידים הבוגרים גורמים למתחים במועדון, ובמיוחד אצל חברתה לשעבר, נגנית האבוב. קומיקו נכנסת לקונפליקט בעל כורחה, ובסופו של דבר מצליחה לפתור אותו. תיכון קיטאוג'י זוכה בתחרות האזורית, ועולה לתחרות הארצית.
באופן מקרי, קומיקו עדה לשיחה בין אמה של אסוקה לבין מנצח התזמורת, בה היא מתעקשת שבתה תפסיק להשתתף בחזרות. בסוף השיחה אמה של אסוקה סוטרת לה, ולאחר מכן, אסוקה מפסיקה לבוא לחזרות, מה שמביא למתחים נוספים בתזמורת. קומיקו שוב נסחפת אל לב הבעיה. בסופו של דבר, אסוקה מזמינה אותה לביתה ומספרת לה שאביה הוא נגן אופוניום מפורסם, ממנו אמה התגרשה; זאת הסיבה לכך שהיא לא סובלת את עצם הרעיון שבתה תנגן בתזמורת. למרות זאת, אסוקה חולמת להרשים את אביה, שישפוט בתחרות הארצית, בנגינתה. קומיקו מצליחה לשכנע את אסוקה לא לוותר על כך, ובסופו של דבר היא מצליחה לשכנע את אמה וחוזרת לתזמורת. תיכון קיטאוג'י זוכה במדליית ארד בתחרות הארצית.
אלגברת קליפורד

באלגברה מופשטת, אלגברת קליפורד (Clifford algebra) של מרחב וקטורי ותבנית ריבועית היא האלגברה החופשית ביותר בה הפעלת התבנית על איבר שקולה להעלאתו בריבוע. מקרה פרטי שלה הוא אלגברה חיצונית (Exterior algebra), המתקבל בבחירת תבנית האפס.
כאשר הממד זוגי, אלגברת קליפורד היא אלגברה פשוטה מרכזית. אלגברת קליפורד היא האינווריאנט השני של חוג ויט, והבניה שלה מגדירה הומומורפיזם אל חבורת בראוור.
היא נקראת על שמו של וויליאם קליפורד, מתמטיקאי אנגלי שעסק בעיקר בגאומטריה.

הגדרה

יהי  מרחב וקטורי מעל שדה  ממאפיין שאינו 2 (מעתה ואילך). אלגברת הטנזורים (Tensor algebra) מעל  היא האלגברה החופשית , עם פעולת המכפלה הטנזורית  (ביחס לשדה ).
אלגברת קליפורד של מרחב וקטורי  ותבנית ריבועית  היא , כלומר האלגברה החופשית ביותר בה הפעלת התבנית על כל איבר והעלאתו בריבוע מזוהים כאותו איבר.

אלגברת קליפורד ואלגברה חיצונית

אלגברת קליפורד קשורה אלגברה חיצונית (Exterior algebra).
ראשית, אלגברה חיצונית  היא מקרה פרטי של אלגברת קליפורד, כאשר בוחרים את התבניות הריבועית האפסה - . אז מקבלים , וזו בדיוק התכונה (היחידה) שמתקיימת באלגברה חיצונית.
כאשר , יש איזומורפיזם של מרחבים וקטוריים בין האלגברה החיצונית לאלגברת קליפורד, שאינו משמר את פעולת הכפל (פעולת הכפל ב- עשירה יותר).
אלגברת קליפורד מהווה קוונטיזציה של האלגברה החיצונית ביחס לתבנית הריבועית.

תכונה אוניברסלית

לפי בנייתה, לאלגברת קליפורד תכונה אוניברסלית, כלומר היא האלגברה הכללית ביותר המקיימת .
בניסוח מדויק, בהינתן אלגברה  בה מתקיים  (כאשר  משוכן ב-A על ידי הומומורפיזם ), אז קיים ויחיד הומומורפיזם , כך שהדיאגרמה הבאה קומוטטיבית:
(כאשר  הוא השיכון ).
במילים, זוהי האלגברה הכללית ביותר בעלת התכונה  - כל אלגברה אחרת בעלת התכונה הזו היא תמונה של אלברת קליפורד.

דירוג

אלגברת קליפורד היא אלגברה -מדורגת.
נביט במיפוי . הוא משמר את , ולכן לפי התכונה האוניברסלית, הוא משרה מיפוי  המווה  אינוולוציה שריבועה הוא הזהות. לכן, אפשר לפרק לסכום ישר , כאשר  הוא קבוצת האיברים שנשארים במקום תחת ההומורפיזם, הנקרא לעיתים גם החלק הזוגי. מתקיים , ולכן זהו דירוג של האלגברה.
ניתן להוכיח כי  בעצמה איזומורפית לאלגברת קליפורד. במקרה  שדה המספרים המרוכבים, ניתן להראות מפורשות כי יש תבניות ריבועיות  כך ש-, כאשר  מרחב וקטורי מממד .

אלגברת קליפורד כאינווריאנט

אלגברת קליפורד מהווה אינווריאנט של חוג ויט לחבורת בראוור.
ביתר פירוט, לפי הדוגמה האחרונה לעיל, המיפוי  של המחלקה של  ב- (האידיאל של חוג ויט הנוצר מתבניות מסדר 4, או בשקילות מתבניות פיסטר מסדר 2), לחבורת בראוור מוגדר היטב ומהווה הומומורפיזם חוגים, זאת משום שבנוסחא בדוגמה 4 לעיל הדיסקרימיננטה אדישה לתבניות מ-.
לפי משפט, מההומומורפיזם הנ"ל נובע איזומורפיזם , לתת החבורה של חבורת בראוור מפיתול 2.
טענה זו היא בסיסית וחשובה בחקר המנות של שרשרת האידיאלים בחוג ויט - . בנושא זה ראו גם תורת K של חוגים.
אליזבת, נסיכת סקסוניה

ביוגרפיה

אליזבת נולדה ב-4 בפברואר 1830 בדרזדן ליוהאן, נסיך סקסוניה, ולאמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה וקרולינה מבאדן.
ב-22 באפריל 1850 התחתנה אליזבת עם הנסיך פרדיננדו, דוכס ג'נובה, ממנו נולדו לה 2 ילדים. בשנת 1855 מת בעלה פרדיננדו, ובשנת 1856 עוד לפני תום תקופת האבל התחתנה אליזבת עם ניקולו, מרקיז רפאלו, ובעקבות כך גירש אותה גיסה ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה מחצר המלוכה, ולא התיר לה לפגוש את ילדיה, עמם התאחדה רק כמה שנים מאוחר יותר. מנישואיה השניים לא היו לה ילדים, ובשנת 1882 התאבד בעלה, ויצאו שמועות שעשה זאת בעקבות המצב הרעוע של הנישואים.
בשנת 1910 חטפה אליזבת התקף שבץ ובעקבות כך התדרדר מצבה, וב-14 באוגוסט 1912 היא מתה בעיר סטרסה בפיימונטה.
חצרמות (דמות מקראית)

חֲצַרְמָוֶת הוא דמות מקראית המופיעה בספר בראשית, כבנו השלישי של יקטן ואחיהם של אלמודד, שלף, ירח, הדורם, אוזל, דקלה, עובל, אבימאל, שבא, אופיר, חוילה ויובב.

מקור השם

במקרא ישנם שמות רבים המסתיימים במרכיב "מות", לדוגמה: עזמות, מרמות ושמירמות. יש הסוברים כי חצרמות הוא שמו של מקדש על שם האלה מות.
חצרמות בדומה לאחיו ולאבותיו גם הוא שם של עם שהתגורר במזרח תימן על הגבול עם מחוז עומאן של היום. שמו של המחוז בתימן, חצרמוות השתמר גם היום.
פלטפוס (תוכנית טלוויזיה)

מבנה התוכנית

העונה הראשונה הייתה תוכנית יומית קצרה (כ-10 דקות). בתחילה עם הצמד עידן אלתרמן ואבי גרייניק שהריצו באותה תקופה מופע בשם "ילדים סורגים לאלוהים" ובהמשך, כשרצו להקל על עצמם את העומס, הזמינו אליה חברים סטנדאפיסטים שהכירו מהדומינו גרוס: חנן לדרמן, דני קרפל, ירדן בר-כוכבא, תומר יוסף, תומר שרון וגורי אלפי (שהיה לפני גיוס ולא המשיך לעונות הבאות).
החל מעונתה השנייה צולמה התוכנית מול קהל חי (מלבד צילומי חוץ, בעיקר "נווה חמציצים") ושודרה אחת לשבוע.
מבחנת הסגנון האמנותי, "פלטפוס" הייתה תוכנית פורצת דרך בנוף הישראלי בהיותה התוכנית הראשונה המשלבת באופן קבוע מערכונים בסגנון הנון-סנס. מערכונים רבים של התוכנית היו סוריאליסטיים באופן מובהק, כדוגמת הקרבות בין תומר שרון לתומר יוסף כעיוורים.
בנוסף למערכונים אלו, מערכונים רבים נגעו בנושאים חברתיים והיוו סאטירה - מערכונים על הניצול המיני של נשים בתעשיית הדוגמנות, מערכונים על פוליטיקאים, על משטרה, צבא, ציונות ועוד.

בעקבות התוכנית

"פלטפוס" זכתה להצלחה אדירה, והפכה במהרה לתוכנית קאלט. כוכביה, שלפניה היו אלמוניים, זכו לאהדה רבה ולחשיפה משמעותית בעקבותיה. מערכונים מפורסמים מהתוכנית הם מערכוני "נווה חמציצים" בכיכובם של גרייניק ואלתרמן ואשר אותם ביים קובי חביה. לאחר סיום התוכנית הופקו מספר פרקים נוספים של "נווה חמציצים", אשר שודרו במסגרת התוכנית "הערב עם אלי יצפאן" בערוץ 2.
לאחר סיום התוכנית הועלה מופע הבידור "פליטי פלטפוס", בהשתתפות ארבעה מחברי התוכנית – תומר שרון, תומר יוסף, דני קרפל וחנן לדרמן. במקביל הופיעו הארבעה בשנת 1998 בפינה קבועה בעונתה האחרונה של התוכנית "זהו זה!", ובתוכנית הסיום של "זהו זה!" התאחדו כל שבעת משתתפי "פלטפוס". בתקופה זו גם הופיעו תומר יוסף ותומר שרון כצמד במופע הקומי "פעמיים תומר".
בשנים 1999–2000 הופיעו גרייניק ואלתרמן כמאיר וצחי בפינה בתוכנית האירוח "אברהם ויעקב", בהנחייתם של אברי גלעד וקובי מידן ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2001 קיבלו גרייניק ואלתרמן תוכנית בידור משלהם בערוץ 2, בשם "כוכבי השכונה", אותה הנחו בדמויותיהם של "צחי ומאיר" ובה הופיעו דמויות נוספות ממערכוני "נווה חמציצים". בתוכנית השתתף גם עמיתם מ"פלטפוס" תומר יוסף, בדמותו של המתופף עובדיה. במקביל המשיכו גרייניק ואלתרמן להריץ את המופע המצליח שלהם "ילדים סורגים" במשך מספר שנים נוספות.
בשנת 2015 התאחדו גרייניק ואלתרמן והעלו יחד את מופע הבידור "ילדים סורגים 2".

איחוד החבורה ב"צחוק מעבודה" (2013)

באפריל 2013 התקיים איחוד של חבורת "פלטפוס" במסגרת ספיישל "צחוק מסטנדאפ" של התוכנית "צחוק מעבודה" בערוץ 2. במסגרת האיחוד התראיינה החבורה באולפן וכן ביצעה 2 מערכונים ידועים מתוך המופע "ילדים סורגים" ומתוך התוכנית (עם שינויים ועדכונים קלים). אולם החבורה לא התאחדה בשלמותה, ונעדרו ממנה תומר יוסף וחנן לדרמן.
ירון ברובינסקי

ביוגרפיה

ירון נולד לגרי ברובינסקי, כנר בפילהרמונית, והתגורר בילדותו בכיכר המדינה. לאחר שירות ביחידת חיל הקשר, האלקטרוניקה והמחשבים בקריה, למד משחק בבית צבי. תפקידו הראשון בטלוויזיה היה לשחק כעץ בתוכנית "דפנה ודודידו". בשנת 2002 גילם את אחד התפקידים הראשיים בסדרת הטלוויזיה "בקצב הקצב", שלא זכתה להצלחה רבה. לאחר מכן נסע ללמוד בפריז, ועם שובו לארץ שימש כמנהל הנסיעות של להקת מיומנה.
ב-2007 גילם את דמותו של ערן אגמון בסדרת הדרמה "אולי הפעם", ששודרה בערוץ yes stars ישראלי, וב-2009 השתתף בסדרה "15 דקות", שאף היא שודרה ב-yes. בנוסף, שיחק במספר מחזות של תיאטרון הקאמרי, ובהם "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" ו"כסף עובר ושווא".
ב-2008 גילם את דמותו של יותם בל, שהגיש את תחזית מזג האוויר בתוכנית הלילה של ערוץ 10, "היום שהיה", באופן סאטירי. ב-2010 הנחה פינה בתוכנית התחקירים "אורלי וגיא בע"מ", ובסיום אותה שנה החל להנחות את השעשועון "לעוף על המיליון", אף הוא בערוץ 10.
ב-2010 שיחק בסרטו של רוני ניניו "היו לילות".
החל ממאי 2011 הנחה ברובינסקי את תוכנית הבידור של ערוץ 10 "נבחרת ישראל בטלוויזיה".
בספטמבר 2011 זכה במקום הראשון של 50 היפים והנכונים של השבועון "פנאי פלוס".
בשנת 2012 החל לשחק בסדרה היומית "יומני החופש הגדול", המשודרת בערוץ דיסני ישראל. באותה שנה הופיע בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "2 בלילה". הוא מנחה את התוכנית "דייט בחשכה" בערוץ 2. בפרק הראשון, בעונה השלישית, ששודרה בספטמבר 2013, אף השתתף ברובינסקי כמתמודד בתוכנית.
בשנת 2013 הגיש יחד עם עדן הראל את השעשועון המוזיקלי "MUSIXBOX" בערוץ 24, וכן השתתף בסדרת הדרמה "שולחן לשישה".
החל משנת 2014 הוא מגיש בגלי צה"ל את תוכנית הסאטירה "סטטוס קוו".
ב-2015 החל לגלם את המורה ישי בסדרת הנוער "החממה". כמו כן השתתף בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולשי ספות", לצד חברו אורי גוטליב. בשנה זו הועלתה בערוץ 10 תוכנית בהגשתו בשם "איך להיות". בשל נתוני רייטינג נמוכים, ירדה הסדרה כעבור זמן קצר.
ב-2016 החל להנחות את תוכנית הבידור "זה המצב" יחד עם מולי שולמן.
ב-2017 החל להנחות את תוכנית האירוח "הערב יהיו כאן" בכאן 11.
ב-2018 החל להנחות את השעשועון "חמש טבעות זהב" בערוץ עשר ואת השעשועון "הקו האדום (תוכנית טלוויזיה)" בכאן 11.
ב-2019 שיחק בסרטו של יוסף אל-דרור "בלי דם".
בשנת 2019 גילם את דמותו של סידני צ'פלין, אחיו של צ'ארלי צ'פלין, במחזמר "צ'פלין" בתיאטרון תל אביב.

חיים אישיים

אחיו של ברובינסקי הוא ד"ר אריאל בר.
ברובינסקי הוא בן זוגה של השחקנית מירב שירום, ולהם בן.
מצודת בחריין

העת העתיקה

התל יושב באופן רציף החל מהקמתו בשנת 2300 לפנה"ס לערך ועד למאה ה-17. החלק העתיק ביותר במצודה שוכן בפינתו הצפונית של האתר, בקרבת חוף הים, וכולל שרידי בתים ששימשו ככל הנראה למגורים. באותה עת הוקמה סביב האתר חומת אבן אשר שימשה להגנתו, וקטע ממנה באורך של 46 מטר השתמר עד היום. מתקופה זו התגלה גם רחוב ברוחב של 12 מטר, ומשני צדדיו בתים גדולים שחלקם שימשו ככל הנראה כארמונות. מאוחר יותר, בשנת 1450 לפנה"ס לערך, היינו בתקופת הברונזה האמצעית, הוקמה חומה נוספת במקום, ויכול שחלק ממנה היה חידושה והעצמתה של החומה הקודמת. בתי האתר הוגדלו ושונו, ושימשו כמגוריו של המושל מטעם תרבות הקסיט ששלטה בתל. בתקופת הברזל, מהמאה ה-11 לפנה"ס עד המאה ה-5 לפנה"ס, שימש המקום כבירת תרבות דילמון. תרבות זו הייתה ידועה רק ממקורות שומרים, עד שנערכו החפירות במקום, והממצאים בתל הם החשובים ביותר שנתגלו אודותיה עד כה. גם תרבות דילמון הקימה חומה חדשה על בסיס החומה הקיימת במקום, וחלק ממנה מגיע כיום עד לגובה של 4.5 מטר. מתקופה זו התגלו שרידיו של מקדש שלו שני עמודים, ומספר בתי מגורים יוקרתיים שבהם הותקנה מערכת ביוב מתקדמת. מתחת לבתים אלה התגלו מספר קברים ובהם סרקופגים. בסביבות המאה ה-3 לפנה"ס, נבנה חלקו המרכזי של התל באופן מקיף, אך בשל הרס מאוחר יותר באזור זה, קשה לעמוד בבירור על אופיים של בתים אלה. מצודה גדולה ורבועה שאורך כל אחד מצלעותיה מגיע ל-51.5 מטר התגלתה בצידו הצפוני של האתר, וזו מתוארכת בסבירות רבה למאה ה-3, על בסיס ההשפעות הסאסאניות הניכרות בה. המצודה הייתה בשימוש עד למאה ה-5 ואז ננטשה.

מאז ימי הביניים

במאה ה-13 שוב אויישה המצודה. היא נבנתה מחדש ושימשה לצרכים מסחריים. מתקופה זו השתמרו שמונה מחדריו של המבנה. במרכזו של התל התגלו שתי שכבות נוספות - האחת מהמאה ה-14, היינו מאמצע התקופה המוסלמית, מתאפיינת בבנייה צפופה, ונראה כי שמשה כשוק או כחאן; והאחרת מהמאה ה-15, שבה בעיקר בנייה צנועה בהיקפה. מהמאה ה-16 שימש התל בעיקר כמוצב צבאי, והמצודה הארוכה ששכנה בו חלשה עליו, והעניקה לו את שמו הנוכחי. ראשיתה של המצודה בתחילת המאה ה-15 כאשר מבנה מבוצר פשוט הוקם על התל. ב-1529 הורחבה המצודה באופן ניכר, הותאמה להצבת תותחים וחפיר נחפר סביבה. החל מ-1561, כאשר בחריין באה תחת שלטון האימפריה הפורטוגזית, קיבלה המצודה את צורתה הנוכחית. מגדלי שמירה בסגנון ג'נובה נוספו בפינותיה והחפיר הורחב. במאה ה-17 הוגבלה הגישה אל המצודה מכיוון הים כאשר התעלה בשונית האלמוגים המוליכה אליה נחסמה כמעט לחלוטין, ורק סירות קטנות יכלו להגיע עד למצודה בזמן הגאות. מסיבה זו ננטשה המצודה לבסוף לאחר כ-4,000 שנות יישוב אנושי רצוף.

מחקר באתר

האתר נחקר מ-1954 עד 1970 בידי משלחת דנית ולאחר מכן, מ-1978 ועד שנת 1987,  על ידי שתי משלחות צרפתיות. כרבע משטח התל נחקר עד כה ונחשפו שכבות רבות של אזורי מגורים ומרחבים ציבוריים ששימשו למסחר, לפולחן ולצרכים צבאיים. צילומי אוויר שנערכו בשנות ה-80 של המאה ה-20 חשפו תעלה תת-ימית ברוחב של 15 עד 90 מטרים ובאורך של 1.8 ק"מ מהחוף. התעלה שימשה כעורק תנועה לתחבורה הימית שהפליגה אל המצודה וממנה, והיא נחפרה בשונית האלמוגים שעל קרקעית הים. עוד התגלה בלב ים מגדל רבוע בן שתי קומות אשר שימש ככל הנראה כמעין מגדלור אשר הנחה כלי שיט אל התעלה. המגדל הבולט מעט מעל פני המים (בהתאם לגאות), שוכן סמוך לכניסה אל התעלה התת-ימית.
ספר הדקדוק הפנימי

העלילה

אהרון קליינפלד מתגורר עם הוריו, סבתו החולה ואחותו הבכורה, יוכי, בשכונת בית הכרם בירושלים בשנות השישים של המאה העשרים. הספר מתמקד בקורותיו של אהרון מגיל עשר עד ארבע עשרה וחצי, בהתפתחותו הפיזית והפנימית, ובמערכת היחסים המורכבת שבינו ובין הוריו, בינו ובין חבריו ובינו לבין המבוגרים שבסביבתו.

גופו של אהרון חדל לגדול בגיל 10 למגינת לבו, ובמיוחד למגינת לבה וכעסה של אמו. היא חוששת שהוא יבייש את המשפחה בנמיכות קומתו שתוצג לראווה בחגיגת הבר-מצווה הקרבה והולכת, ושבתכנונה ומימונה עסוקים מאוד היא ובעלה. במהלך הזמן מתחיל אהרון לאהוד את הפער שנוצר בין התפתחותו הנפשית המורכבת לבין התפתחותו הגופנית, כאשר הוא מסרב להפוך לחלק מעולמם של המבוגרים. הוא מעדיף לזכור את הילד המיוחד שבו ולא להפוך לאחד מהמבוגרים, שיש להם מעין קוד שווה. 
כי אולי יש דברים שמשתכחים בהתבגרות הזאת, קשה להגדיר בדיוק מה, אבל הרי בוודאי יש משהו שעושה את המבוגרים כולם דומים קצת זה לזה, לא בפרצוף, כמובן, גם לא באופי, אבל בדבר אחר שקיים בכולם, בדבר שהם כולם שייכים לו, ואפילו מצייתים לו
— ספר הדקדוק הפנימי, עמ' 41 - 42
לצד ובמסגרת ההתעמקות בנבכי הנפש של אהרון וביחסיו המורכבים עם חבריו ועם משפחתו באמצעות זרמי תודעה, מתאפיין הספר בתיאורים מפורטים וריאליסטיים למדי של האווירה בבית, של החפצים, המאכלים, הריחות, השפה, צורות דיבור, הדיאלוגים והסביבה הקרובה, בערב מלחמת ששת הימים.

דוד גרוסמן על הספר

בראיון שנתן דוד גרוסמן לזיסי סתווי הוא מסביר את השם המיוחד 
דקדוק זה במובן של לדקדק עם עצמי. אהרון אינו מוותר לעצמו. הוא מדקדק עם עצמו כחוט השערה [...] אני כתבתי ספר שלם כדי להבין מה זה הדקדוק הפנימי של ילד אחד ושמו אהרון.
— דוד גרוסמן בראיון
על ההתמקדות בפרטים הקטנים אומר המחבר, שהספר נסוב על ההתנגשות בין הרוחני-הכללי, לבין המוחשי-הקונקרטי.  בין הרוח של גיבור הספר, אהרון, לבין החומרנות הבשרנית של הוריו. גרוסמן מלווה את אהרון למקומות שבהם הוא והקורא נתונים לעריצות ולשרירות חיצונית. הוא מתאר את המפגש שבין הנפש והבשר, מפגש שקיים בגיל ההתבגרות ובגיל הזקנה כאחד. זהו מעין ספר אלגיה, מסכם דוד גרוסמן, ספר שמכיל קינה חרישית, לא זועקת, בניגוד לספרו הקודם של גרוסמן: "עיין ערך אהבה", שעסק בשואה.