google/wiki40b huggingface dataset:
נוטות החסד (מחזה)

עלילה

אורסטס מגיע למקדש אפולו, בעוד האריניות לא מניחות לו. אפולו (שדחף את אורסטס להרוג את אמו) רוצה לעזור וגורם לאריניות להרדם. בעוד הן ישנות הוא אומר לאורסטס להמלט ולנסות להגיע לאתנה. שם היא תוכל לערוך לו משפט. אחרי שאורסטס נמלט רוחה של קליטמנסטרה פונה לאריניות ומעירה אותן כשהיא דורשת נקמה. אפולו דורש מהאריניות להסתלק ממקדשו. הן מאשימות אותו בהדחה למעשה הרצח. הוא זועם עליהן, ונושא נאום. הוא טוען כי אפרודיטה, זאוס והרה קידשו את מוסד הנישואין, וכי נקמתו של אורסטס באשה שבגדה בבעלה היא נקמה מוצדקת. האריניות מסרבות לקבל את טענתו ומסתלקות.
אורסטס מגיע לאקרופוליס ולופת בפסלה של אתנה, מתחנן לעזרתה. האריניות מאתרות אותו שם. אתנה מקשיבה לאריניות שמסבירות את פשעו של אורסטס ואת תפקיד נקמת הדם בחברה. כיוון שהיא מייחסת חשיבות רבה לדבריהן, הן מסכימות למשפטה של אתנה. אורסטס גם הוא מסכים לשיפוטה של אתנה. אתנה מאתרת אנשים שישמשו כשופטים.
המשפט מתנהל באראופגוס, גבעת ארס. אתנה ואחד עשר אזרחים משמשים כשופטים. האריניות משמשות כתובעות, ואילו אפולו מופיע כעד וכסנגור. הארניות שואלות את אורסטס האם הרג את אמו. הוא משיב בחיוב, והן סוברות כי בכך נסגר העניין. אפולו מסביר שחובתו של בן לאביו גדולה מחובתו לאמו. אתנה ושאר השופטים מקשיבים לטיעונים ולבסוף מכריעים לטובת אורסטס. אורסטס אסיר תודה ומבטיח לאתנה לעמוד לצדה ולצד העיר אתונה לעד.
האריניות זעמו על אתנה. פסק הדין נטל מהן את תפקידן ההיסטורי. אתנה מסבירה להן כי תפקידן לא נעלם אלא השתנה. הן לא יהיו נוקמות אלא שליחות צדק. נדרשים הסברים רבים עד שהן משתכנעות. היא מזמינה אותן לעמוד לצידה באתונה. היא משנה את שמן מאלות הנקמה לנוטות החסד. המחזה נגמר כאשר תהלוכה של נשים וילדות מלוות אותן למקדשן החדש.
Everybody's Fool

רקע

הסינגל יצא ב-7 ביוני 2004 לאחר שבן מודי עזב את הלהקה. היו מספר שמועות שטענו שהשיר "Imaginary" של הלהקה ייצא בתור הסינגל הרביעי מכיוון שהוא אחד מהשירים הוותיקים של הלהקה, וכן בגלל שהוא היה השיר האהוב ביותר על המעריצים בליטל רוק, ארקנסו, שם גרו חברי הלהקה כשהקימו אותה. אולם לבסוף הוחלט כי השיר Everybody's Fool יהיה הסינגל הרביעי של הלהקה בעוד Imaginary ייצא בתור סינגל רדיו בספרד באוקטובר 2004.
איימי לי כתבה את השיר על כוכבי פופ כמו בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה מהן היא קיבלה את ההשראה לכתיבת השיר. לי אמרה שאחותה קארי שהייתה אז בת 8, החלה להתלבש כמוהן וזה הכעיס אותה מכיוון שהן יוצרות תדמית שקרית. נושא כתיבת השיר לא הובן כראוי ורבים חשבו שהוא מעביר מסר נגד האמונה הנוצרית מכיוון שבעבר הכחישו חברי הלהקה שהלהקה היא נוצרית.
גרסת דמו של השיר הוקלטה בשנים 2001 - 2002, בה יש מנגינה שונה וכן פזמון שונה לחלוטין. צולמה גם גרסה אקוסטית של השיר, אותה ניתן לראות ב"מאחורי הקלעים" ב-DVD של הלהקה Anywhere but Home.

קליפ

הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי פיליפ סטוצל והוא צולם בלוס אנג'לס, קליפורניה במהלך חודש אפריל 2004. הקליפ הפך במהרה לאחד הקליפים האהובים ביותר על המעריצים.
בקליפ מגלמת לי דמות של דוגמנית כשהיא מקדמת מספר מוצרים של חברה בדיונית בשם "שקרים" (ביניהם בושם, פיצה, משקה אנרגיה ובובה קטנה). הקליפ מתמקד במאבק של הדוגמנית כשהיא מתמודדת עם הסבל שיש בקריירת הדוגמנות ובסגנון החיים הנלווה לזה. לדוגמה, ניתן לראות בקליפ, במהלך הגשר בשיר, שתי נשים שצוחקות על המראה של הדוגמנית ואומרות שהיא נראית הרבה יותר מבוגרת ממה שהן חשבו שהיא באמת. בקטע נוסף בקליפ מראים את הדוגמנית כשהיא שוברת מראה ביד חשופה, דבר שגורם לה להתחיל לדמם ללא שליטה. בסצנה האחרונה בקליפ הדוגמנית עומדת במרפסת של בניין כשהיא בוכה וצועקת על פוסטר שלה שנמצא על אחד הבניינים: "את לא אמיתית ולא יכולה להציל אותי", ושכולם מתעלמים מאיך שהיא באמת חיה ("את יודעת ששיטית בכולם").
בסוף הקליפ היא חושפת חרטה עמוקה על כך שהיא פירסמה שקרים מלכתחילה.
זהו הקליפ היחיד של הלהקה, ביחד עם הקליפ Good Enough, בו לא ניתן לראות את חברי הלהקה מנגנים. חברי הלהקה מופיעים בקליפ, אותם ניתן לראות בתור רוכבי אופנוע בפרסומת למשקה האנרגיה "שקרים". טרי בלסאמו מופיע לראשונה בקליפ של אוונסנס.
אוסביו די פרנצ'סקו

קריירת משחק

פרנצ'סקו החל את קריירת המשחק שלו במחלקת הנוער של אמפולי שם שיחק כארבע שנים. בשנת 1991 עבר ללצ'ה, משם התקדם לפיאצ'נצה, בה שיחק בסרייה א'. בעקבות הצלחתו בפיאצ'נצה עבר די פרנצ'סקו לרומא עמה זכתה באליפות היסטורית (2001). לאחר הזכייה, עבר בחזרה לפיאצ'נצה בתמורה ל-1.03 מיליון יורו ובה שיחק במשך כשנה. בשנתיים שלאחר מכן עבר די פרנצ'סקו בשני מועדונים נוספים - אנקונה ופרוג'ה, אך מיעט לקבל דקות ובשנת 2005 פרש ממשחק פעיל.

קריירת אימון

לאחר פרישתו ממשחק פעיל, שימש די פרנצ'סקו כחלק מצוות הניהול של רומא והיה אחראי על תחום ההעברות בקבוצה. בשנת 2008 מונה למאמן וירטוס לנציאנו, אך פוטר בינואר 2009 בשל תוצאות גרועות במועדון. בשנת 2010 מונה למאמן פסקארה מהליגה השנייה באיטליה. בתקופתו בפסקארה זכה להצלחה רבה כאשר במהלך העונה הלהיבה קבוצתו בהצגת כדורגל אטרקטיבי ומרשים והתברגה בחלק העליון בטבלה. ב-2012 ולאחר ההצלחה בפסקארה, עבר לאימון לצ'ה מהסרייה א', אך נחל כישלון ופוטר לאחר כשלושה עשר משחקים בהם השלים רק כשמונה נקודות. בעונה שלאחר מכן, מונה די פרנצ'סקו לאימון ססואולו בעת ששיחקה בליגה השנייה גם היא. בתקופתו במועדון זכה להצלחה רבה, כאשר זכה באליפות הליגה לשנת 2012/13 והעלה את הקבוצה לליגה הבכירה - הסרייה א'. ב-28 בינואר 2014 פוטר מאימון ססואולו, לאחר רצף הפסדים שהותיר את הקבוצה מתחת לקו האדום. אלא שלאחר כחודשיים - בשלישי במרץ, מונה בחזרה לתפקיד מאמן הקבוצה - לאחר שהתוצאות לא השתפרו בהיעדרו. הוא הצליח לייצב את הקבוצה והותיר אותה בליגה הבכירה במסע מרשים לאחר שצבר 13 נקודות ב-7 משחקים. בעקבות ההצלחה הגדולה לה זכה, האריך די פרנצ'סקו את חוזהו בקבוצה עד לאפריל 2016 ובאפריל 2016 האריך את חוזהו שוב עד ליוני 2019. במהלך עונותיו האחרונות במועדון המשיך את ההצלחה והוביל את קבוצתו בדרך קבע לחלק העליון של הטבלה ולהשתתפות בליגה האירופית. 
ב-3 ביוני 2017 ולאור הצלחותיו בסאסולו, מונה די פרנצ'סקו למאמן רומא, לאחר שהחליף את לוצ'יאנו ספאלטי שעזב לאינטר. ב-10 באפריל 2018 העפיל עם רומא לחצי גמר ליגת האלופות, לאחר ניצחון 3-0 על ברצלונה בגומלין רבע הגמר, שמחק יתרון 4-1 של הקטאלונים מהקאמפ נואו. בעקבות הניצחון המפתיע, זכה די פרנצ'סקו לשבחים רבים על ההכנה הטקטית של קבוצתו. בחצי הגמר פגשה קבוצתו את ליברפול ומוחמד סלאח, אקס הקבוצה שעבר לליברפול בקיץ האחרון בתמורה ל-45 מיליון יורו. במשחק הראשון הפסידה לליברפול 5-2 באנפילד אולם במשחק השני אשר התקיים בסטאדיו אולימפיקו ניצחה את ליברפול 4-2, וכמעט הצליחה למחוק את הפיגור מהמשחק הקודם. אולם שערים אלו לא הספיקו ורומא הודחה בחצי הגמר. ב-7 במרץ 2019 פוטר מתפקידו לאחר ההדחה בליגת האלופות בשמינית הגמר נגד פורטו.
ב-22 ביוני 2019 מונה למאמן סמפדוריה מהסרייה א', די פרנצ'סקו עזב את הקבוצה  ב-7 באוקטובר אחרי שבעה משחקי ליגה בהם הפסיד בשישה.
גוטפריד היינריך פון פפנהיים

ביוגרפיה

פפנהיים נולד למשפחת אצולה קטנה בעיר טרויכטלינגן שבבוואריה. הוא למד באוניברסיטאות של אלטדורף וטיבינגן ולאחר לימודיו יצא למסעות במרכז אירופה ובדרומה בחיפוש אחר הרפתקאות אביריות. במהלך טיוליו התגייס לצבא הפולני והפך לפרש. במסעות אלו למד שפות רבות וביסס לעצמו את האמונה הקתולית לה נותר נאמן כל חייו.
לאחר מכן חזר פפנהיים לגרמניה ורצה להיות דיפלומט, אולם ויתר על הרעיון משפרצה מלחמת שלושים השנים. הוא התגייס לצבא הליגה הקתולית שבראשו עמד מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה. מפקדי הצבא הבחינו בכשרונו ובאומץ ליבו ונתנו לו לפקד על גדוד פרשים. פפנהיים קיבל משימה להשמיד את המרד הפרוטסטנטי באוסטריה ולחסל את הכוח המורד בפיקודו של היינריך מתיאס פון תורן שצר על וינה. הוא חבר אל הגנרל יוהאן ט'סרקלס פון טילי ויחד הם קטעו את צבאו של הרוזן ארנסט פון מנספלד שסיפק לתורן אספקה מפראג. ללא הסיוע ממנספלד פיזר תורן את צבאו. מנספלד עוד ניסה להניע את שאריות צבאו ולחבור אל הכוחות ההולנדיים אולם טילי ופפנהיים השמידו אותו. אז פלשו הכוחות הקתולים לבוהמיה עצמה ונערך קרב ההר הלבן ליד פראג. פפנהיים נפצע בקרב וטופל למחרתו בידי רופא כפרי בוהמי. פפנהיים החלים במהירות והצטרף לקרב מול הדנים שהצטרפו למלחמה.
בתחילת המלחמה הייתה ממלכת סקסוניה בצד הקתולי אולם הקתולים חששו שהם מתכוונים לעבור לצד הפרוטסטנטי ולכן הגנרל טילי פלש לסקסוניה, דבר שאפשר למלך שוודיה גוסטבוס אדולפוס לשכנע בקלות את יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה לעבור לצידו. פפנהיים נשלח לכבוש את העיר מגדבורג שתמכה בפרוטסטנטים. העיר הופגזה קשות ולאחר מכן הורה פפנהיים לטבוח את התושבים - "הטבח של מגדבורג".
בקרב ריין נהרג טילי. כעת נאלץ הקיסר להחזיר את שכיר החרב שפיטר לאחר הפלישה הדנית אלברכט פון ולנשטיין. ולנשטיין ערך את צבאו ליד העיר לייפציג לא רחוק מהצבא השוודי. גוסטבוס אדולפוס התקיף אותו במפתיע ב-6 בנובמבר 1632 ואף על פי שמלך שוודיה נהרג בקרב הצבא הקתולי ספג אבידות כבדות. פפנהיים ו-3,000 מאשיו חנו בקרבת מקום וולנשטיין שיגר אליו שליח עם בקשת עזרה. פפנהיים ואנשיו הסתערו ב-16 בנובמבר ובכך למעשה כמעט והצילו את הקרב. אולם מיד עם ההסתערות הראשונה נפגע פפנהיים קשה. אנשיו נבהלו והחלו לסגת. אחד מקציניו שמע אותו ממלמל:
האם אין יותר מי שרוצה להלחם בנאמנות למען הקיסר?
ולנשטיין הורה לקחת את פפנהיים הפצוע קשה אל לייפציג, שם שרד את הלילה בייסורים. למחרת, בבוקר ה-17 בנובמבר 1632, הוא נפטר.
מסלולי הליכה בתל אביב

לכבוד חגיגות המאה לתל אביב נחנכו בעיר שלושה מסלולי הליכה המספרים את סיפורה. המסלולים מסומנים בצבעים המאפיינים את העיר: לבן, כחול וירוק. "השביל הלבן" מתמקד בעשורים הראשונים לקיומה של העיר, "השביל הכחול" עובר לאורך חופיה, ו"השביל הירוק" עובר לאורך פארק הירקון.

השביל הלבן

המסלול הלבן מתמקד בתולדותיה של העיר בשעורים הראשונים לקיומה, אגב שימת דגש על העיר הלבנה ועל תל אביב הקטנה. הוא מתחיל את דרכו בפסיפס תולדות תל אביב מעשה ידיו של האמן נחום גוטמן ליד שדרות רוטשילד מס' 1. הוא עובר לאורכן של שדרות רוטשילד, ופוקד את הקיוסק הראשון, בית עקיבא אריה וייס, בית דיזנגוף ואנדרטת המייסדים, בית גולומב, בית לדרברג, בית לוין, כיכר המלך אלברט, בית אנגל, בית ברלין, בית מילנר ובית רובינסקי, עד הגיעו אל כיכר התזמורת. משם פונה השביל מערבה ועובר דרך שדרות בן ציון לכיוון כיכר דיזנגוף, בית קברות טרומפלדור, כיכר ביאליק, גן מאיר וכיכר מגן דוד. המשך המסלול הוא בסביבת מדרחוב נחלת בנימין, והוא חולף ליד בית התמר, כיכר רמב"ם, שכונת אפ"ק, מלון נורדאו, בית הכנסת הגדול ומלון פלטין. המסלול מסתיים במגדל שלום מאיר, מקום בו שכנה הגמנסיה הרצליה.

השביל הכחול

השביל הכחול מתמקד בקו החוף של העיר ומתחיל במדרון יפו ובשכונת עג'מי בדרום. הוא פוקד את נמל יפו, כיכר השעון ובית הסראייה החדש, מוזיאון האצ"ל בתש"ח בפארק צ'ארלס קלור, מתחם התחנה, מסגד חסן בק, כיכר הכנסת ומגדל האופרה. המסלול ממשיך צפונה דרך כיכר לונדון, שכונת מחלול וגן העצמאות, נמל תל אביב ויריד המזרח, ומסתיים בתל כודאדי ובמגדלור תל אביב שמצפון לשפך הירקון.

השביל הירוק

השביל הירוק עובר לאורך הירקון ופארק הירקון. תחילתו בגשר בן-אליעזר והוא ממשיך מזרחה דרך גן חללי הטרור וגן הבנים, הספורטק, גן הוואי וכן יער ראש ציפור שמדרום לנחל. המסלול ממשיך ופוקד את החווה, תל נפוליאון, שבע טחנות, הגנים הייחודיים בפארק הירקון ויער בראשית, ומסתיים בעשר טחנות.
משה אדרי (קצין משטרה)

ביוגרפיה

אדרי נולד, גדל והתחנך בחיפה. בוגר הישיבה התיכונית פרחי אהרון בקריית שמואל. בצה"ל שימש בין היתר כסגן מפקד סיירת גולני ולחם במבצע כחול וחום.
אדרי בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל מאוניברסיטת בר-אילן (1997) ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב (2006). בוגר קורס מתקדם פיקוד ומטה וקורס בכירים.
הוא מתגורר בכפר האורנים, נשוי לעליזה ואב לשלושה ילדים.

שירות במשטרת ישראל

לאחר שחרורו מצה"ל התגייס בשנת 1990 למשטרת ישראל ושירת כקצין מבצעים ביחידת הגדעונים של מחוז ירושלים. לאחר מכן שימש קצין אג"ם ביחידת אתג"ר. מונה למפקד תחנת טייבה וב-2004 למפקד תחנת כפר סבא. ב-2006 מונה למפקד יחידת אתג"ר, יחידה מיוחדת שהוקמה בין היתר למאבק בגניבות כלי רכב. באוגוסט 2007 מונה למפקד מרחב יפתח במחוז תל אביב, ביולי 2009 מונה למפקד מרחב ירקון במחוז וחודשיים אחר כך קודם לדרגת תת-ניצב. ב-2011 מונה למזכיר הביטחוני וראש המטה המבצעי במשרד לביטחון פנים, תחת השר יצחק אהרונוביץ'. ביוני 2013 קודם לדרגת ניצב ומונה לראש אגף התנועה. בנובמבר 2014 החליף את יוסי פריינטי כמפקד מחוז ירושלים.
אדרי היה אמור להתמנות למפקד מחוז המרכז אך בעקבות פרישתו של פריינטי הוחלט שימונה למפקד מחוז ירושלים. כניסתו לתפקיד הייתה על רקע מהומות ופיגועים בעיר, שכללו פיגוע דריסה בו נרצחו שני ישראלים בהם שוטר מג"ב והפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה בו נרצחו 5 ישראלים בהם שוטר תנועה שניהל קרב עם המחבלים. בהמשך כהונתו התמודד עם גל הטרור בירושלים. לאדרי נרשמה הערה פיקודית נוכח אחריותו הפיקודית לאי מניעת הרצח במצעד הגאווה בירושלים ביולי 2015. בפברואר 2016 מונה למפקד מחוז תל אביב. כיהן בתפקיד עד פברואר 2018 ופרש משורות המשטרה, כשאת תפקידו ירש ניצב דוד ביתן.
ב-15 באפריל 2018 מונה אדרי למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים. 
ב-2 בנובמבר 2018 המליץ השר לביטחון הפנים גלעד ארדן למנותו למפכ"ל הבא של משטרת ישראל. ב-30 בנובמבר 2018 פסלה הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה את מועמדותו של אדרי למפכ״ל המשטרה, בשל התנהגות לא הולמת. בעקבות כך הודיע השר ארדן כי הוא לא מקבל את עמדת הוועדה, ומבקש להופיע בפניה לדון בהחלטה. ב־5 בדצמבר, בעקבות פרסום כי אדרי הסתיר מהוועדה פגישה מוקדמת שקיים עם בוחנת הפוליגרף, זו שלבסוף ערכה לו את הבדיקה, הסיר אדרי את מועמדותו לתפקיד.
שפיק כבהא

שפיק תאופיק כבהא (בערבית: شفيق توفيق كبها; ‏24 בספטמבר 1960 כפר קרע - 23 באוקטובר 2013) היה זמר ערבי-פלסטיני מישראל, שהתפרסם בעיקר בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21 כאחד מהאמנים המובילים בעולם הבידור בקרב הערבים הפלסטינים והישראלים.
בן למשפחה מוסלמית מכפר קרע שבוואדי ערה, הוא השתלם מנעוריו בדקלום הקוראן. בגיל 16 הקים את להקתו הראשונה.
כבהא הצטיין בסגנון מוזיקלי פופולרי המבוסס על שילוב של המסורות העממיות הערביות - בעיקר מוזיקת ריקוד דבקה וסגנון ג'בלי והשפעות מערביות מסוימות - שימוש בקלידים, בנוסף לכלים מסורתיים כמו מיג'וויז (מעין קלרינט עם שני קנים).
במרוצת הזמן הפך כבהא לזמר חתונות פעיל מאוד במאות אירועים משפחתיים כל שנה בקרב ערביי ישראל והפלסטינים מכל האזורים - מהגליל ועד רצועת עזה. הוא שר תכופות גם שירים פטריוטיים פלסטינים עם געגועים לשיבת הפליטים ומשום כך נאסרה עליו על ידי השלטונות הישראלים הכניסה לשטחי יהודה ושומרון למשך כעשור. כבהא הופיע גם במספר מארצות הליגה הערבית, בעיקר בירדן, אך נתקל בקשיים להיכנס לתחומן בגלל החרם על אזרחי ישראל, לרבות ערבים ישראלים.
כבהא שירבב תכופות בשיריו ובדבריו בקורת על מדיניותה של ישראל, ואף על זו של מצרים (למשל בשיתוף פעולה הביטחוני שלה עם ישראל). ופעם אחת אף גורש ממצרים. 
שפיק כבהא הקליט כ-10 אלבומים ויותר מ-100 קלטות. מרבית האלבומים שהקליט כללו גרסאות כיסוי לשירים מוכרים, מיעוטם הורכבו משירים שנכתבו והולחנו עבורו. 
ב-23 באוקטובר 2013 לפנות בוקר, נרצח כבהא באום אל-פחם על ידי אלמונים רכובים על אופנוע, אחרי שיצא מהופעה בשמחה מקומית, ונמצא בדרך אל ביתו בכפר קרע. הוא הניח אשה ו-4 ילדים. עשרה ימים אחרי מותו נערכה בכפר הולדתו תהלוכת מחאה, שבהן השתתפו כשלושת אלפים אנשים, לרבות דמויות ציבוריות רבות. כשלושה שבועות לאחר הרצח עצרה המשטרה חשודים אחדים במעשה. בינואר 2014 הוגש כתב אישום נגד שלושה חשודים במעורבות ברצח. לפי כתב האישום המניע לרצח היה סירובו של כבהא להזמנה להופיע בחתונה.
נועם גיל-אור

נועם גיל-אור (נולד ב-6 בספטמבר 1964) הוא שדרן רדיו. גיל-אור ערך והגיש תוכניות בקול ישראל והנחה תוכניות בערוץ הראשון עד לסגירת רשות השידור ב-2017.

ביוגרפיה

גיל-אור נולד לרבקה, אשת חינוך ומנהלת סניף ויצו רמת גן, ולאברהם גיל-אור. למד והתחנך ברמת-גן. את שירותו הצבאי עשה בתיאטרון צה"ל. לאחר שיחרורו עבר קורס קריינים והחל לעבוד ב"קול ישראל".
גיל-אור היה אחד המנחים של תוכנית הטלוויזיה "להיט בראש" בערוץ הראשון ב-1992. הגיש בשנים 1992–1995 ברשת ג' את תוכנית מצעד הפזמונים "מקום בצמרת". כן הגיש את תוכניות הרדיו "ארוחת בוקר" ו"בדרכי נועם".
בין השנים 2008 - 2012 ניהל את רשת ג' ואת חטיבת הבידור ב"קול ישראל". 
ערך והגיש את התוכנית "ציפורי שיר" ברשת ג' והגיש יחד עם אלי לפיד את התוכנית "מציאות" ב-88 FM.
בעל תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה ותואר שני במינהל ציבורי מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
מורה לדיבור ושפה בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי. 
נשוי ללילך. מתגורר בתל אביב.
איכות

איכות היא רמת המושלמות המיוחסת למוצר או תהליך. כמו כן, היא ניתנת להגדרה כהתאמה לדרישות העומדות במבחן. מפרט המוצר והתאמתו לצרכים. באופן כללי אדם המכונה "איכותי" הכוונה לאדם הנותן את מלוא כוחו ומקצה את כל משאביו על מנת שהמוצר הסופי יהווה את כל הפוטנציאל הגלום באדם המבצע את אותה פעולה.

אטימולוגיה

בעברית איכות היא מילה מחודשת בתקופת תור הזהב, בדרך יצירת שם עצם חדש ממילת השאלה 'איך'. בדומה לכמות (מ-'כמה') ובדרך זו נוצרה בעברית החדשה המילה 'זהות' (מ-'זה הוא'). בכתבי חכמי תור הזהב  נודעת משמעות גדולה לאבחנה של 'איכות מול כמות'.

איכות במוזיקה

במוזיקה, האיכות מתייחסת בעיקרה לגוון הקול של כלי מוזיקלי, אך גם לדינמיקה ולתבנית המוזיקלית של כל חלק ביצירה.

איכות בתורת ההיגוי

בתורת ההיגוי (פונטיקה), האיכות מתייחסת לדיוק של תנועות ולתכונות בכתיבה.

איכות בפילוסופיה

רוברט מ. פירסיג בוחן בספרו "זן ואומנות אחזקת האופנוע" (Zen and the Art of Motorcycle Maintenance) את ההיבטים השונים של האיכות בפילוסופיה. כמו כן, הוא בוחן את יחסי הגומלין שבין איכות קלאסית לאיכות רגשית, תוך כדי יישוב שתי נקודות המבט הללו והבנה מעמיקה של היחסים ביניהם.
בהקשר זה, שני ההיבטים עוסקים במקביל ובצורה גסה הן בגורמים האסתטיים והן בגורמים הפרקטיים. ההבחנה באה לידי ביטוי בזויות הראייה הסובייקטיביות-אובייקטיביות ובדו-שיח ביניהם בתוצאה, שהיא אינה דואלית בצורה מוחלטת.

לקריאה נוספת

Groover, M.P., Automation, Production Systems and Computer-Integrated Manufacturing, 2nd Ed, Prentice-Hall, 2001.
טסילו השלישי, דוכס בוואריה

תולדות חייו

טסילו נולד בשנת 741 והיה בנו של דוכס בוואריה אודילו, בהיותו בן שבע ירש את הדוכסות מאביו שמת אולם הוא הודח על ידי גריפו שהיה בנו הבלתי חוקי של קרל מרטל. ההדחה גרמה תרעומת בקרב האצולה הבווארית והם הדיחו והסגירו אותו לפפין הגוץ המאיורדומוס של אוסטרזיה. פיפין החזיר את טסילו לשלטון כבן חסותו ואמו כילטרודיס הפכה לעוצרת.
טסילו לקח לידיו את מוסרות השלטון בשנת 754 לאחר מות אמו, הוא חסה עדיין בצילו של פפין והשתתף במסע המלחמה שלו לאיטליה בשנת 756. בשנת 757 הוא נשבע אמונים כואסל של פיפין, שבינתיים הפך למלך הפרנקים, ושל בניו. יש הרואים בכך מעשה השפלה שנועד להצר את צעדיה של הדוכסות הבווארית שהחלה שואפת לעצמאות מן הממלכה הפרנקית.
על אף שהתמסר לפפין כוואסל, מעל טסילו בחובותיו בשנת 763, כאשר נטש את פפין בזמן מערכה שזה ניהל באקוויטניה, ועשה את דרכו עם צבאו חזרה לבוואריה. למזלו פפין לא נקט נגדו צעדי ענישה, והוא נשאר דוכס בוואריה.
מלך הפרנקים החדש קרל הגדול פנה לאפיפיור אדריאנוס הראשון בשנת 781 בבקשת עזרה בעניין נאמנותו טסילו. האפיפיור שלח אליו שליחים והם ששיכנעו אותו לחדש את שבועת נאמנותו לקרל. טסילו נשבע לו אמונים מחדש בוורמס ומסר את בניו לקרל כבני ערובה.
אולם למרות כל אלו, טסילו עדיין המשיך במריו, עד שהביא את דוכסותו למצב של סף מלחמה עם הפרנקים. לכן בשנת 787 הוא שלח שליחים לאפיפיור בבקשה לפשר בינו לבין קרל. האפיפיור לא התרשם, הצדיק פעולות מלחמתיות כנגד בוואריה בטענה שטסילו הפר את שבועתו לקרל, וכמו כן איים בהטלת חרם על טסילו. טסילו לא שמע לאפיפיור ובסופו של דבר פלש קרל לבוואריה, הנחיל לטסילו תבוסות צבאיות והכריח אותו לחדש את שבועת נאמנותו.
שנה לאחר מכן הועלו שוב האשמות בדבר אי נאמנותו של טסילו, ונטען שהוא זמם עם האווארים כנגד קרל. הוא נשפט, הודח מהשלטון ונשלח למנזר.
הנאורות שכנגד

"הנאורות שכנגד" (באנגלית: Counter-Enlightenment; מתורגם גם כ"ההשכלה שכנגד") הוא מונח בו משתמשים פרשנים והיסטוריונים של הרעיונות לתיאור מספר זרמי מחשבה, בעיקר משלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, אשר היוו אופוזיציה להלכי הרוח המקובלים בעידן הנאורות. המונח מזוהה בדרך כלל עם הפילוסוף ישעיה ברלין, המונח היה בשימוש קודם לכן, בקרב הוגים שונים לרבות פרידריך ניטשה, שהשתמש במינוח Gegenaufklärung ‏(Gegen=נגד, Aufklärung=נאורות) בסוף המאה ה-19. עם זאת, ברלין נחשב למי שהמציא מחדש את המושג והביא לפרסומו. ברלין התעסק רבות בכתיביו בהוגי הנאורות ואויביהם, אותם זיהה כרלטיביסטיים, אנטי-רציונליים, ויטליים ואורגניים.
ברלין משייך בעיקר את: ג'אמבטיסטה ויקו, יוהאן גיאורג האמאן, ויוהאן גוטפריד הרדר לזרם זה. לפיו, הגות הנאורות שכנגד הובילה להתפתחות הרומנטיקה והאקזיסטנציאליזם.
ריפל רוק

ריפל רוק הוא הר מצולה בפרובינציית קולומביה הבריטית שבמערב קנדה. שתי פסגותיו, שהפריעו לתנועת אוניות, פוצצו בפיצוץ מתוכנן ב-5 באפריל 1958. היה זה אחד הפיצוצים הלא-גרעיניים הגדולים ביותר מעשה ידי אדם בהיסטוריה.

רקע

ריפל רוק הוא הר מצולה במצר סימור שבמעבר דיסקברי, מזרחית לאי ונקובר. במקום זה עובר נתיב שיט חשוב מהעיר ונקובר צפונה. שתי פסגות ההר נמצאו בעת השפל בעומק מינימלי של 2.7 מטרים ו-6.3 מטרים מתחת לפני המים, וככאלו היוו מפגע חמור לתנועת כלי שיט. הסכנה משתי הפסגות נבעה לא רק מהסיכון להיתקל בהן אלא גם ממערבולות גדולות שיצרו זרמי גאות סביב הפסגות. כלי שיט העדיפו להמתין ולעבור במצר כאשר פני המים בו היו שקטים. ידוע על לפחות 20 כלי שיט גדולים ו-100 קטנים יותר שאבדו או ניזוקו במקום זה משנת 1875 ועד 1958. לפחות 110 אנשים קיפחו את חייהם באירועים אלו.
ב-1860 החל ניסוח תוכנית להקמת גשר על פני מצר סימור, תוך שימוש בפסגותיו של ריפל רוק כבסיס לגשר. התוכנית נתקלה בהתנגדות ובהדרגה הוחלפה ברעיון להרוס את שתי הפסגות על מנת לשפר את בטיחות השיט במקום. רק בשנת 1942 אישרה הממשלה לנסות להרוס את הפסגות.
ניסיון ראשון לפוצץ את הפסגות נעשה ב-1943 באמצעות אסדות שעליהן חומר נפץ, אשר הוצבו ליד הפסגות ונקשרו בכבלי פלדה אל עוגנים במשקל כולל של 998 טון. הניסיון נכשל משום שכבלי הפלדה שייצבו את האסדות למקומן נקרעו בזה אחר זה. ב-1945 נעשה ניסיון נוסף להרוס את הפסגות באמצעות מטעני חבלה שנקשרו אל כבלי פלדה שנמתחו מעל פני המים, אך גם הוא נכשל.

הפיצוץ

ב-1953 נערכה בדיקת היתכנות לאפשרות פיצוץ שתי הפסגות באמצעות קידוח מנהרות מהיבשה אל תוך שתיהן ומילוין בחומר נפץ. בעקבותיה נמסרה העבודה בידי שלוש חברות אזרחיות. מנובמבר 1955 ועד אפריל 1958 נקדחו מספר מנהרות: פיר אנכי בעומק של 150 מטרים באי מוד (Maud), מנהרה אופקית שנמשכה ממנו באורך של 720 מטרים אל בסיסו של ריפל רוק, וממנה נמשכו שני פירים עיקריים שנקדחו לתוך שתי הפסגות, ושמהם התפצלו מנהרות קטנות יותר. אלו מולאו ב-1,270 טון של חומרי נפץ. בכל עת עבדו באתר כ-75 פועלים בו זמנית. 
הפרויקט - של פיצוץ תת-קרקעי - עורר עניין בקרב אנשי תוכנית הגרעין של בריטניה, אשר שלחו לקנדה משלחת, שהציבה מכשירי מדידה לקליטת נתונים על ההתפוצצות המתוכננת.
הפיצוץ המתוכנן עורר עניין בקנדה כולה ותאגיד השידור הקנדי (CBC) נערך לשדרו בשידור חי בטלוויזיה לכל רחבי המדינה, באחד השידורים הארציים החיים הראשונים בקנדה. המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה פינתה לקראת הפיצוץ מאנשים את השטח שעד חמישה קילומטרים ממקום הפיצוץ. המהנדסים שפיקחו על המבצע והעיתונאים שהגיעו לסקרו חסו בתוך בונקר.
חומרי הנפץ הופעלו ב-5 באפריל 1958 בשעה 09:31. ההתפוצצות העיפה לאוויר 635 אלף טון של סלעים ומי ים. אלו הועפו לגובה של 300 מטרים בטרם נחתו במימי המצר ועל שתי גדותיו. בעקבות הפיצוץ הונמכו שתי הפסגות המסוכנות של ההר לעומק מינימלי של 13.7 מטרים ו-15.2 מטרים מתחת לפני הים.
פיצוץ פסגותיו של ריפל רוק הוכרז בהמשך כאירוע היסטורי לאומי של קנדה.
נורי שאהין

קריירת מועדונים

ב-6 באוגוסט 2005, כשהיה רק בגיל 16 ו-335 ימים, קבע שאהין שיא בכך שהפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק אי פעם בבונדסליגה, והפך למבקיע הצעיר ביותר של הבונדסליגה כשכבש נגד נירנברג ב-25 בנובמבר 2005.
ב-5 ביולי 2007, שאהין עבר לשחק בהשאלה בת שנה בפיינורד, שם הצליח הרשים את המאמן בארט ואן מרוויק שאימן אותו גם בדורטמונד.
שאהין הפך לחלק משמעותי בקבוצה עם חזרתו לדורטמונד בעונת 2009/2010 כשהוא פותח ב-33 מתוך 34 משחקים. הוא סיים את העונה עם ארבעה שערים ושמונה בישולים. ב-9 במאי 2011 הודיע שאהין כי חתם על חוזה לשחק במדי ריאל מדריד ב-6 העונות הבאות.
ב-25 באוגוסט 2012 העבר שאהין בהשאלה לליברפול.
ב-11 בינואר 2013 עבר שאהין בהשאלה מריאל מדריד לבורוסיה דורטמונד הגרמנית.
ב-11 באפריל 2014 הודיעה בורוסיה דורטמונד על מימוש אופציית הרכישה שלה על שאהין והוא נרכש בחזרה מריאל מדריד, אולם מיעט לשחק בשתי העונות הראשונות עקב פציעה.
ב-30 באוגוסט 2018 חתם שאהין לשנתיים בורדר ברמן.
צביקה פלג (שדרן רדיו)

צביקה פלג- (נולד ב-1 ביולי 1953 בחיפה) שדרן רדיו ועיתונאי

קורות חיים

הוא נולד בשם צביקה פולינרו בעיר התחתית שבחיפה בן יחיד לחביבה ונחום ז"ל. גדל והתחנך בשכונת קריית אליעזר. למד בבית בספר היסודי שלווה.
פצוע צה"ל מאז מרץ 1983. נשוי למלכה אב לצחי תמי וירדן (ג'ורדי) סבא ל-7 נכדים
תוכנית הרדיו "מועדון הסיקסטיז" היא תוכנית רדיו המשודרת כבר כ- 28 שנה מאז יום שישי 6 בספטמבר 1991
צביקה פלג החל את דרכו הרדיופונית בתחנת הרדיו הפיראטית "רדיו 2", בה שידר בוקר בין 0600 ל 0800 תוכנית יומית למען חובבי מוזיקת ה-"אולדיס" הלועזית  משנות ה-50-ה-60 וה-70 ומשנת 1998 בתוכנית יומית ברדיו האזורי "קול רגע".
כיום משודרת התוכנית למשך שעתיים מדי יום שלישי ורביעי בערב מ-21.00 ל-23.00 ברדיו צפון 104.5FM.
עמי אתיופיה

עמי אתיופיה או אתיופים הוא שם כולל לכל הקבוצות האתניות, הלאומים והשבטים השונים אשר חיים בפדרציה האתיופית אשר אוכלוסיית מוערכת נכון לשנת 2008 בכ-85.3 מיליון נפש והיא המדינה ה-15 בגודל אוכלוסייתה והמדינה השנייה המאוכלסת ביותר ביבשת האפריקאית לאחר ניגריה. בחלוקה של מאפייני התרבות והשפה ניתן לחלק את עמי אתיופיה לארבע קבוצות עיקריות דוברי שפות שמיות, דוברי שפות כושיות, דוברי שפות אומוטיות ודוברי שפות נילו-סהריות. העמים הגדולים במדינה הם האורומו, האמהרים והתגרים המהווים יחד כ-71% מהאוכלוסייה המקומית, הדתות הנפוצות הן נצרות (65%), אסלאם (31%), דתות מסורתיות או אנימיסטיות (3%).