google/wiki40b huggingface dataset:
Bitch I'm Madonna

רקע וכתיבה

את השיר כתבה מדונה ביחד עם תומאס פץ, אריאל רכטשייד, מורין מקדונלד, טובי גד, ניקי מינאז' וסופי לונג, והוא הופק על ידי מדונה, דיפלו וסופי. עם יציאתו עורר השיר מחלוקות רבות בכל אתרי המוזיקה מכיוון שהיה פרובקטיבי למדי.
ישראל זכתה להתייחסות רבה באותו ארה, מכיוון שבסופו של הקליפ חבשה מדונה כובע ועליו הייתה כתובה המילה "שלום", ובנוסף לכך, גם בתחילת הקליפ של "Ghosttown", הייתה כתובה המילה "אזהרה", בשפות רבות וביניהן גם בשפה העברית.
בסמוך לצאתו של השיר הוציאה מדונה ארבעה עשר רמיקסים שונים לשיר, שנעשו על ידי דיג'יים רבים.

וידאו קליפ

כאשר הכריזה מדונה שהשיר הוא הסינגל השלישי מתוך האלבום, היא גם אישרה את יציאת הווידאו קליפ הנלווה של השיר. היא העלתה פוסט באינסטגרם, ואמרה כי: "הקליפ שצילמתי יהיה הפתעה עבור מעריצי ומבקרי המוזיקה." השוואות רבות נעשו בין משתתפי הקליפ הזה לקליפ של "Bad Blood", של טיילור סוויפט. מדונה גם פרסמה תמונות מהקליפ, ובהן היה ניתן לראות את שיערה, כשהוא צבוע בורוד, ואותה לובשת בגדים פרובוקטיביים. בנוסף לכך, כמה מאנשיה של הזמרת העלו טיזרים נוספים. הצילומים התקיימו בקומות העליונות של מלון סטנדרד בניו יורק, בניהולו של ג'ונאס אקרלונד שאמר כי:
מדונה קראה לי לעזור לה עם הקליפ של "Ghosttown". לא עבדנו זמן מה בגלל נסיבות שונות, ואז כששמעתי את כל השירים [מאלבומה ה-13, Rebel Heart], הייתי נרגש מאוד בעת צילום הקליפ ל-"Ghosttown". התחברתי אליו בצורה יצירתית. כן, נהנינו לעבוד ביחד. מיד לאחר מכן, היא ביקשה ממני גם לעזור לה בצילום הקליפ של השיר הזה. זה היה כל כך שונה מ-"Ghosttown", משהו קצת פחות רציני, רק כיף ושיגעון.
בקליפ ניתן לראות את מדונה, כשהיא בחדר צר וארוך. לאורכו של הקליפ מתקדמת מדונה אל דלת היציאה, ובדרך נתקלת באנשים בסטיצואציות שונות. הסיטואציה שזכתה למרבית תשומת הלב בשל היותה הפרובקטיבית ביותר, הייתה זו שבה היה ניתן לראות שתי נשים עירומות למחצה, בתוך אמבטיה. בקליפ השתתפו אמנים כגון: מיילי סיירוס, קניה וסט, קייטי פרי, ביונסה, ניקי מינאז' וריטה אורה.
הקליפ זכה להצלחה עולמית, ונכון לדצמבר 2017, מונה הצפיות שלו עומד על כ-258 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לנצפה ביותר שלה.
מגזרת נייר

מגזרת נייר היא אמנות עיצוב וחיתוך נייר שהתפתחה באופן ייחודי ברחבי העולם ואימצה סגנונות תרבותיים שונים.

היסטוריה

מוצאה של אמנות מגזרת הנייר ככל הנראה במזרח הרחוק. מגזרת הנייר העתיקה ביותר ששרדה היא מעגל סימטרי מהמאה ה-6 שנמצא בשינג'יאנג בסין. מהמאה ה-8 וה-9 מגזרות נייר החלו לצוץ במערב אסיה ומהמאה ה-16 גם בטורקיה. ובתוך מאה שנה הן יוצרו במרבית מדינות מרכז אירופה.

סין

אמנות מגזרת הנייר הסינית או הג'יאן ז'י (בסינית: 剪紙) קיימת כבר מהמאה ה-6 לספירה ויש לה מספר שימושים שונים בתרבות הסינית, כמעט כולן למטרות בריאות, שגשוג או דקורציה. אדום הוא הצבע הנפוץ ביותר ממנו מכינים את המגזרות. ולעיתים קרובות יש בהן דגש על תווים מהכתב הסיני המסמלים את החיות בגלגל המזלות הסיני.
למרות שמגזרות נייר פופולריות ברחבי העולם, רק מגזרות הנייר הסיניות נרשמו בשנת 2009 באונסק"ו כחלק מהמורשת התרבותית העולמית. מגזרות הנייר הסיניות זכו להכרה מכיוון שיש להן היסטוריה של למעלה מ-1500 שנה, והן מייצגות ערכים תרבותיים של העם הסיני הן מן הצפון והן מהדרום.

הפיליפינים

בפיליפינים קיימים שימושים שונים למגזרות נייר. משתמשים בהן ליצירת "פרול" (parol) - פנס בצורת כוכב מסורתי הנקשר גם לחג המולד הפיליפיני, את הפרול מכינים מנייר צבעוני שנגזר לצורות דקורטיביות שונות תוך השארת  "זנבות" חתוכים מנייר מכל צדדיו. בנוסף, משתמשים במגזרות נייר צבעוני ליצירת עטיפות ססגוניות לממתקים.

צלליות

הצלליות הן אמנות חיתוך קווי מתאר או דיוקנאות מתוך נייר בצבע שחור. מרבית אמני חיתוכי הצלליות המודרניים משתמשים בשיטות מסורתיות, בעוד שחלקם הרחיבו את סגנונם והוסיפו שימוש במוטיבים ועיצובים מודרניים. אמנות החיתוך העכשווית קשורה לפעמים ליצירת שבלונות, שהן נגזרת של טכניקה המשמשת בגרפיטי וזכתה להכרה בשנים האחרונות הודות לאמנים כמו בנקסי.
נואל פישר

קריירה

נואל פישר נולד בונקובר, קנדה. את קריירת המשחק שלו התחיל בגיל 14 בסרט "The Shelton Kennedy Story". באותו זמן, בהיותו שחקן צעיר בונקובר, לקח שיעורי פסנתר ולמד לנגן בכלי הנגינה במשך שמונה שנים.
פישר שיחק במספר סרטים וסדרות במהלך השנים, אך משנת 2007 הוא נהיה מוכר בציבור יותר בגלל תפקיד בסדרה "העשירים". בנוסף, בשנת 2011 החל לשחק את מיקי מילקוביץ בסדרה "חסרי בושה" לצד קמרון מונהאן. בסדרה, הוא משחק דמות הומוסקסואלית ולא פעם בראיונות פיקפקו בזהות המינית שלו. לדברים אלו הגיב, "אני לא רואה את מיקי כדמות הומוסקסואלית. אני רואה בו קודם כל כאדם, שבמקרה הוא גם גיי. אני חושב שזה מוזר שאנחנו כחברה מנסים לשים את נושא הקהילה הלהט"בית בארון, כשלמעשה - הם רק בני אדם. יש להם את אותם מורכבויות כמו לי ולך. כך אני רואה את מיקי, כאדם מורכב".
NCBI

National Center for Biotechnology Information (המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי) ובקיצור NCBI הוא חלק מהספרייה הלאומית האמריקנית לרפואה (NLM), שהיא בעצמה חלק מהמכונים הלאומיים לבריאות (National Institutes of Health). המרכז הוקם ב-1988 בהתאם לחקיקה ביוזמתו של הסנטור קלאוד פפר ונמצא בבת'סדה, מרילנד. NCBI מתפעל GenBank המכיל מידע של ריצוף גנומי, PubMed Central ו-PubMed הכוללים אינדקס של מאמרי מחקר בנושאים ביורפואיים, ומחזיק במאגרי מידע נוספים הרלוונטיים למחקר בנושא ביוטכנולוגיה. כל מאגרי מידע אלו זמינים ברשת באמצעות מנוע החיפוש Entrez.
NCBI מנוהל על ידי הביולוג היהודי אמריקאי דייוויד ליפמן (David J. Lipman), ממציאי ה-BLAST (אלגוריתם להשוואה של רצפי DNA של גנים שונים או רצפי חומצות אמינו של חלבונים שונים) ואישיות מוכרת בתחום הביואינפורמטיקה.
ארגון NCBI אחראי מאז 1992 להפיכת מאגר המידע של DNA מרוצף לזמין לציבור. בנק הגנים מפותח באמצעות שיתוף פעולה של מעבדות שונות ותוך שיתוף פעולה עם מאגרי ריצוף DNA אחרים כדוגמת המעבדה האירופית לביולוגיה מולקולרית (EMBL) ומאגר ה-DNA היפני (DDBJ).
מאז 1992 הוסיף המרכז לספק מאגרי מידע נוסף על בנק הגנים, בהם OMIM (תורשה מנדלית באדם) (מספק מידע על מחלות תורשתיות), מאגר מודולים מולקולרי (מודולים תלת ממדים של מבני חלבונים), מפת גנים של גנום האדם, מאגר מידע טקסונומי ופרויקט משותף עם המכון הלאומי לחקר הסרטן. לכל מין של אורגניזם מקצה NCBI מזהה ייחודי.
בנוסף למאגרי המידע הזמינים ברשת מאפשר המרכז הורדה לתוכנות היכולות לשמש ככלי עזר למחקר, כדוגמת תוכנית לחיפוש דמיון בין רצפים (מבוסס על אלגוריתם BLAST).
באתר NCBI מפורסמים גם עשרות ספרים העוסקים בביולוגיה מולקולרית, בביוכימיה, בביולוגיה של התא, בגנטיקה, במיקרוביולוגיה, במחלות, בשיטות מחקר ובווירולוגיה. חלק מספרים אלו פורסמו בעבר בדפוס, ואילו אחרים הם ספרים שנכתבו על ידי צוות NCBI.
פוט-או-פה

פּוֹט-אוֹ-פֶה (בצרפתית: pot-au-feu, נהגה: potofø - "תבשיל קדרה על האש") הוא נזיד בשר בקר מהמטבח הצרפתי.
המאכל מורכב מבשר בקר וכן ירקות. לרוב נעשה שימוש בזנב שור ובמח עצמות. הירקות בהם נהוג להשתמש הם: גזר, לפת, כרישה, סלרי ובצל. המאכל מתובל באמצעות בוקה גארני ("זר תבלינים"), מלח, פלפל שחור וציפורן.
המאכל מוגש לצד חרדל (לרוב חרדל מדיז'ון) ומלפפונים חמוצים.
סמיכות המאכל משתנה ממתכון למתכון. לעיתים המאכל דליל ומוגש כמרק, לעיתים הוא סמיך ומוגש כנזיד ולעיתים הנוזלים מועטים והמאכל מוגש כמנה עיקרית בשרית.
תחנת הכוח אשכול

היסטוריה

בעת קום המדינה, הפעילה חברת החשמל, שפעלה אז כחברה פרטית, שתי תחנות כוח - תחנת הכוח רדינג בתל אביב ותחנת הכוח חיפה (תחנת נהריים הושבתה במהלך מלחמת העצמאות). התיעוש המואץ יחד עם הגידול המהיר באוכלוסייה עקב העלייה ההמונית הובילו לגידול מהיר בביקוש לחשמל. חברת החשמל לא יכלה לגייס די הון לצורך הרחבת יכולת הייצור, והולאמה על ידי ממשלת ישראל ב־1953. ממשלת ישראל החליטה על הקמת תחנת כוח נוספת לאחר ההלאמה, לצורך עמידה בביקוש הגדל לחשמל בארץ. התנאים הנדרשים לבניית תחנת כוח היו קירבה לים (לצורך קירור יחידות הייצור שפעלו בטכנולוגיה קיטורית) ולמקור דלק להפעלת התחנה. המיקום שנבחר היה באזור שומם, על שפך נחל לכיש, בסמוך למקום שבו נבנתה כעבור כמה שנים העיר אשדוד.
קשיים שונים עיכבו את הבנייה, לרבות בעיות ביטחון עקב פעולות פדאיון, מחסור בבעלי מקצוע ותנאי מיתון כלכלי ששרר אז. בניית התחנה הושלמה ב־1958, אז נחנכו שתי יחידות ייצור בהספק כולל של 100 מגה-ואט ('אשדוד א'). יחידות ייצור אלו פעלו בטכנולוגיה קיטורית באמצעות מזוט. כעבור 5 שנים נוספה יחידה נוספת של 50 מגה-ואט לאשדוד א', ונבנו שתי יחידות ייצור נוספות ('אשדוד ב') בהספק כולל של 150 מגה-ואט, מתוצרת AEG, כאשר המימון התקבל מכספי השילומים. לאחר פטירתו של לוי אשכול נקראה תחנת אשדוד על שמו. יחידות הייצור של אשדוד א' הושבתו ב־2003, ומאוחר יותר הושבתו גם יחידות הייצור של אשדוד ב'.
ב־1975 הושלמה אשדוד ג' שכללה שתי יחידות ייצור בהספק כולל של 456 מגה-ואט. כעבור שנתיים הורחבה התחנה שוב, ונוספו לה עוד שתי יחידות ייצור בהספק כולל של 456 מגה-ואט ('אשדוד ד'). יחידות אלו היו האחרונות בארץ שתוכננו לעבוד באמצעות מזוט, על רקע העלייה החדה במחיר הדלק עקב משבר האנרגיה העולמי. השלמת יחידות ייצור אלו הפכה את תחנת אשדוד לתחנת הייצור הגדולה ביותר בישראל, עד לבנייתה של תחנת הכוח בחדרה, באמצע שנות ה־80.
בראשית 2004 הוסבו יחידות הייצור של יחידות אשדוד ג' ו־ד' להפעלה עיקרית באמצעות גז טבעי, במקום המזוט ששימש כדלק לתחנה מאז הקמתה. יחידות אלו היו הראשונות בארץ שהופעלו באמצעות גז טבעי כדלק. עם זאת, נשמרה יכולת הייצור המשנית במצבי חירום באמצעות המזוט. תחנת אשדוד מנצלת את קרבתה לנקודת החיבור של הצינור התת-ימי המגיע מקידוחי גז טבעי בים התיכון. 
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הוקמו בתחנה שתי יחידות ייצור חדשות בטכנולוגיית טורבינת גז, ששודרגו בהדרגה ליחידות בטכנולוגיית מחזור משולב. שתי יחידות אלו הוסיפו 677 מגה-ואט ליכולת הייצור של התחנה.
יחידות אשדוד ג' ואשדוד ד' מיועדות לגריטה במהלך 2018.

תחנות ניטור

במהלך הפעלת התחנה באמצעות מזוט, ולצורך צמצום פליטות גופרית דו-חמצנית, מפעילה התחנה מערכת בקרה לסירוגין (מב"ס), במשותף עם השירות המטאורולוגי ואיגוד ערים אשדוד-חבל יבנה. במצבים מטאורולוגיים "קשים" מבחינת פיזור המזהמים, מתקבלת התראה מהשירות המטאורולוגי והתחנה עוברת לשרוף דלק נקי יותר, דל גפרית. 
סביב האתר הוקם מערך תחנות ניטור, המופעלות הן על ידי חברת החשמל והן על ידי איגוד ערים לשמירה על איכות הסביבה בנפת אשדוד חבל יבנה. בתחנות אלה נאספים ונרשמים, באופן רצוף, נתונים עדכניים לגבי כמות המזהמים באזור, המעובדים ברשת נתונים אחת, והדיווחים מועברים לרשויות המוסמכות.
סטיוארט ליטל

תקציר העלילה

אלינור ליטל (ג'ינה דייוויס), פרדריק ליטל (יו לורי) ובנם ג'ורג' (ג'ונתן ליפניקי) הלכו לאמץ ילד. בזמן שג'ורג' הלך לבית הספר, נכנסו פרדריק ואלינור לבית היתומים על מנת לאמץ ילד, שם הם התאהבו בעכבר קטן ואנושי בשם סטיוארט (מייקל ג'יי פוקס) בעקבות זאת הם החליטו לאמץ את סטיוארט ולהביא אותו לביתם. אולם כאשר ג'ורג' ראה את סטיוארט הוא לא האמין שאחיו הקטן הוא עכבר, וחתול הבית סנובל לא האמין שהאדון שלו הוא עכבר. למרות תשומת הלב הרבה של פרדריק ואלינור, סטיוארט הרגיש שהוא זר במשפחת ליטל, במיוחד כאשר המשפחה מביאה לו מתנות, ג'ורג' הצהיר בפני כולם שסטיוארט הוא בסך הכל עכבר. כאשר סטיוארט מספר על רגשותיו ועל הבדידות שלו להוריו, הם בקשו מגברת קיפר, מנהלת בית היתומים, לעשות מחקר על המשפחה הביולוגית של סטיוארט.
לאחר שנכנס בטעות לחדר של ג'ורג' במרתף, סטיוארט התיידד סוף סוף עם ג'ורג' ועזר לו לבנות את השלט של הסירה שלו "הצרעה" בשביל מרוץ הסירות השנתי אשר יערך בסנטרל פארק. אולם כאשר מונטי, חתול רחוב וחברו של סנובול, בא לביקור ומצא את סטיוארט, התחילו החתולים לרדוף אחרי סטיוארט ללא הצלחה. לאחר מכן מונטי לקח את סנובל אל הרחוב כדי לפגוש את המנהיג סמוקי, חתול מאפיונר, ויחד הם מתכננים תוכנית לחסל את סטיוארט.
סטיוארט וג'ורג' סיימו את "הצרעה" בזמן למירוץ הסירות השנתי, אולם ביום המירוץ השלט של הסירה נשבר תודות ליריב של ג'ורג'. בעקבות זאת סטיוארט השיט את "הצרעה" בעצמו וניהל תחרות עם הסירה של אנטון, היריב של ג'ורג', מאחר שכל שאר הסירות נפסלו. סטיוארט ניצח יחד עם "הצרעה" והוא גם זכה בכבוד של ג'ורג' עם כל המשפחה. אולם בזמן המסיבה, הגיעו שני עכברים, רג'ינלד וקאמיל סטאוס אשר טענו שהם ההורים האמיתיים של סטיוארט. בעקבות זאת סטיוארט נפרד ממשפחת ליטל וג'ורג' נתן לו במתנה את מכונית הצעצוע שלו. כעבור כמה ימים, גברת קיפר הגיעה וסיפרה למשפחת ליטל שהוריו האמיתיים של סטיוארט נהרגו לפני שנים רבות עקב תאונה בסופרמרקט. כאשר הבינו שבנם נחטף משפחת ליטל תלו שלטים ברחבי העיר כדי למצוא את בנם האבוד.
בינתיים, סנובל פגש את סמוקי ואת חתולי הרחוב, וסיפר להם כי סטיוארט נשאר אצל הזוג סטאוס לפי תוכניתם, אולם הזוג סטאוס סיפרו לסטיוארט את האמת ואמרו לו שחתולי הרחוב בעקבותיו ושעליו לברוח. בעקבות זאת סמוקי החליט לחסל את סטיוארט סופית. כשחזר הביתה, ראה סטיוארט את סנובל, וסנובל שיקר לו ואמר שמשפחתו לא רוצה לראות אותו יותר בעקבות תמונת הפרצוף של סטיוארט שגזורה מהתמונה המשפחתית בשביל השלטים. סטיוארט היה נורא עצוב ועזב וסנובל הבין שהוא היה אנוכי.
בסנטרל פארק, חתולי הרחוב לכדו את סטיוארט והביאו את סנובל בשביל הצייד. סנובל החליט להגן על סטיוארט מפני החתולים וסיפר לסטיוארט שהוא שיקר לו ושמשפחתו אוהבת אותו. סנובל אמר לסמוקי ולחתולי הרחוב לעזוב את סטיוארט לנפשו. אולם סמוקי וחתולי הרחוב לא התרשמו במיוחד והחליטו ללכוד את שניהם, ובעזרת ענף רועד הצליח סנובל לנצח את חתולי הרחוב ולהפיל אותם למים, ובזמן שסמוקי עמד לחסל אותם, הפיל סטיוארט את סמוקי למים ולאחר מכן סמוקי נרדף על ידי כלב.
לאחר מבצע ההצלה חזרו סנובל וסטיוארט הביתה בשלום, וסנובל וסטיוארט התאחדו מחדש עם משפחת ליטל בשמחה רבה.
אנטול יוסף

ביוגרפיה

יוסף נולד בברקינג שבמזרח לונדון למשפחה טורקית קפריסאית. אביו היגר מקפריסין ללונדון כשהיה בן 11 ואמו נולדה בלונדון להורים טורקים קפריסאים.
בגיל העשרה שיחק יוסף בתוכניות טלוויזיה כגון "ג'יבס וווסטר", "גראנג' היל", ו"אינדיאנה ג'ונס הצעיר". הוא למד משחק בבית הספר של תיאטרון בריסטול אולד ויק. כשהיה בבית הספר הופיע בתוכנית הטלוויזיה "Thief Takers". הוא היה בין המועמדים הסופיים לפרס הרדיו קרלטון הובס של ה-BBC.
בשנת 2000 עם סיום הלימודים קיבל יוסף הצעה להופיע בסרט זוכה הפרסים "סיבוב אחרון" של פרד שפיסי, בתפקיד ריי הצעיר, הדמות שגילם בוב הוסקינס. בסרט עבד לצדם של שחקנים בריטים כגון סר מייקל קיין, הלן מירן, ריי וינסטון, דייוויד המינגס וטום קורטני.
יוסף היה לחבר קבוע של הלהקה השייקספירית המלכותית. הוא הופיע עם הלהקה במחזה "המלך ליר", וזכה לשבחים מאת ניקולס דה ג'ונג בלונדון איבנינג סטנדרד שכתב עליו "אנטול יוסף הוא קורנוול אדיר, הטוב ביותר שראינו".
ב-2006 הופיע יוסף בתפקיד מרקוציו ב"רומיאו ויוליה" בבימויו של ביל בריידן בתיאטרון הרפרטוארי של ברמינגהאם.
ב-2008 שיחק בתפקיד הראשי בהפקה באוף-ברודוויי של המחזה "ריצ'רד השלישי". מאז נשאר בניו יורק, והופיע הן ברחבי ניו יורק והן בתיאטרון סטודיו בוושינגטון הבירה. ב-2011 השתתף במחזה "A Movement of the Soul" בתפקיד תומאס הופקינס גולודט שעבורו למד את שפת הסימנים האמריקאית.
ב-2010 לוהק יוסף לגלם את דמותו של מאיר לנסקי בסדרת הטלוויזיה "אימפריית הפשע". הוא הופיע לראשונה בפרק השביעי של העונה הראשונה, ואחר כך המשיך להופיע במהלך כל הסדרה. בראיון תיאר יוסף את לנסקי כאוטודידקט, אינטליגנטי מאוד, בעל שאיפות מוגזמות, וחסר רחמים.
ב-2014 הופיע יוסף במיני-סדרה "סאות'קליף" של ערוץ 4 שהייתה מועמדת לפרס באפט"א.
יחסי הונגריה–מלזיה

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-1969. שגרירות מלזיה בבודפשט הוקמה בשנת 1993. השגרירות ההונגרית נסגרה בשנת 2009 בשל משבר כלכלי. למרות זאת, היחסים הדיפלומטיים בין המדינות היו מיוצגים דרך שגרירות הונגריה באינדונזיה.בשנת 2015, נפתחה מחדש השגרירות ההונגרית.
מדיסון וולף

ביוגרפיה

מדיסון וולף נולדה ב-16 באוקטובר 2002. אחותה, מגאן וולף היא שחקנית גם כן.

קריירה

את תחילת דרכה עשתה וולף כאשר השתתפה בסרט "בדרכים" בתפקיד דודי לי. לאחר מכן השתתפה בשני הסרטים "הקמפיין" ו-"חוב השטן". וולף אף הופיעה בסרט "ג'וי" שם שיחקה את הגרסה הצעירה של אליזבת רוהם. בשנת 2016, השתתפה וולף בסרט האימה שובר הקופות "לזמן את הרוע 2", שהיה בבימויו של ג'יימס ואן. הסרט יצא לאקרנים ב-10 ביוני 2016.
שקנאי מסולסל

מאפיינים

זהו הגדול שבשקנאים: אורכו נע בין 170 ל-190 ס"מ, משקלו נע בין 11 ל-15 ק"ג, ומוטת כנפיו היא כ-3 מטרים. בממוצע, זהו המין המעופף הכבד ביותר, על אף שחובות גדולות וברבורים מצויים זכרים יכולים לעלות על השקנאי המסולסל במשקל מקסימלי. הוא נבדל מהשקנאי המצוי בנוצות עורפו המסולסלות, שנתנו לו את שמו בעברית, רגליו האפורות, ופלומתו האפרפרה-לבנה, להבדיל מהשקנאי המצוי שפלומתו לבנה לגמרי. לסתו התחתונה אדומה בעונת ההזדווגות. הצעירים אפורים וחסרים את נקודת העור האדומה בפנים של צעירי השקנאי המצוי. לנ"ל יש נוצות תעופה כהות יותר.
השקנאי המסולסל נודד למרחקים קצרים, הוא נראה אלגנטי בזמן דאייה, כשהלהקה עפה בתיאום. קינו הוא למעשה ערימה גסה של צמחייה ומשוך אחורה כשל קינה של האנפה. השקנאי תופס דגים ויצורי מים קטנים בשק שבתחתית מקורו.
כמו השקנאי המצוי, אוכלוסיית השקנאי המסולסל נפגעה קשות בעקבות הרס בתי גידול וציד.
השקנאי המסולסל הוא אחד מהעופות בהם עוסק הסכם עופות המים האפריקני-אסיאתי (AEWA).
טרם זוהו תת-מינים של השקנאי המסולסל בטווח תפוצתו הרחב, אבל תואר תת-מין קדום (Pelecanus crispus palaeocrispus) בהתבסס על הבדלי גודל שנמצא בבינאגאדי, אזרבייג'ן.
מרצ'לו פיאצ'נטיני

ביוגרפיה

נולד ברומא, בנו של האדריכל פיו פיאצ'נטיני (איט'). כשהיה רק בן 26, הוזמן לחדש את המרכז ההיסטורי של ברגמו (1907); לאחר מכן, עבד בכל רחבי באיטליה, אבל יצירותיו הטובות ביותר הן אלה שהוזמנו על ידי הממשלה הפשיסטית ברומא.
פיאצ'נטיני פיתח "נאו-קלאסיסיזם מפושט", סגנון הנע בין הנאו-קלאסיציזם של קבוצת  ( ג'יו פונטי ואחרים) והרציונליזם של גראפו 7  של ג'וזפה טרגני  אדלברטו ליברה  ואחרים. הסגנון שלו הפך לעמוד התווך של הארכיטקטורה הפשיסטית ברומא, כולל הקמפוס החדש של האוניברסיטה ורובע יורו, שאותו הוא לא רק עיצב, אלא שימש בו גם בתפקיד הקומיסר הבכיר מרצון, של בניטו מוסוליני. עבודותיו האחרות כוללות את שיפוץ ברשיה וליבורנו, המוזיאון הלאומי מגנה גרסיה  ברג'יו קלבריה, פתיחתו של ויה דלה קונקילציון  ברומא, ושיקום בית האופרה של רומא (1928–1958).
פיאצ'נטיני הפך לאדריכל קולוניאלי חשוב, במיוחד בקירנאיקה במזרח לוב. סגנון הבניינים שלו אופייני לתקופה הנאו-מורית של האדריכלות הקולוניאלית איטלקית בלוב בשנות העשרים. סגנון זה ניכר באלברגו איטליה שלו כמו גם בתיאטרון Berenice בבנגזי. פיאצ'נטיני התמנה מנהל הפרויקט של כל עבודות הבנייה האיטלקית בקירנאיקה  הוא היה גם פרופסור לתכנון עירוני באוניברסיטת לה ספינצה ברומא, שם גם שימש נשיא האוניברסיטה. לאחר נפילת המשטר הפשיסטי הוא הפסיק את עבודתו כאדריכל למשך מספר שנים. הוא מת ברומא ב -1960.
יואל ליבה

ביוגרפיה

בגיל 12 שיחק כאוליבר טוויסט בהבימה. היה חבר במקהלת צדיקוב ובלהקת הנוער העובד. בלהקת גייסות השריון השתתף בתוכנית דיסקוטנק, שבה היו חברים בין השאר דורון נשר ויעקב נווה, ובתוכנית שיר יון הרצל. למד בבית ספר למשחק 3 שנים בלונדון ו- 3 שנים בארה”ב. שיחק בסקאלה דה מילנו באיטליה. לאחר מכן שיחק בהצגות ”שלכם בפאניקה” בתיאטרון של תיאטרון אברהם דשא (פשנל), “עסק משפחתי” בתיאטרון הבימה, והמחזמר "כמו ציפורים" מאת יוסי בנאי. השתתף גם בהצגה עוץ לי גוץ לי בהפקתו של אברהם דשא (פשנל). השתתף בסרטים  פנטזיה על נושא רומנטי, מקום ליד הים, הקרב על הוועד, חמש חמש, יוצאים קבוע ומסע אלונקות. 
בשנים האחרונות עובד ליבה בארגון האמנים אמ"י. יזם והפיק עשרות אירועי הצדעה, בהם לזמרת המנוחה דינה גולן, יוסי גרבר, אורנה פורת ואברהם מור, וכן אירועי אמי להצדעה לאמן הוותיק, המתקיימים מדי שנה בהיכל התרבות של פתח תקווה.
החבורה הדיהדרלית האינסופית

בתורת החבורות, החבורה הדיהדרלית האינסופית הנה חבורה אינסופית, המכלילה את החבורה הדיהדרלית.

מבוא והגדרה

חבורה דיהדרלית סופית  נוצרת על ידי סיבוב  של  ושיקוף ; כאשר סדר החבורה סופי, הסיבוב גם הוא בעל סדר סופי: . בנוסף, בין השיקוף לסיבוב מתקיים היחס .
בניגוד לכך, בחבורה הדיהדרלית האינסופית, הסדר של הסיבוב איננו סופי: זוהי החבורה הנוצרת על ידי שני איברים , המקיימים  ו-. זוהי חבורה אינסופית, המסומנת  או .
איזבל אבירהרט

ביוגרפיה

כנערה, אברהארט, קיבלה חינוך בייתי מאביה. היא פרסמה סיפורים קצרים תחת סוג תחת שם בדוי. היא התעניינה בצפון אפריקה, ונחשבת ככותבת בקיאה בנושא למרות שלמדה אותו רק דרך התכתבות. לאחר הזמנה מצלם לואי דוד, אברהארט עברה לאלג'יריה במאי 1897. היא התלבשה כגבר ועברה לאסלאם תוך אימוץ השם סי . אברהארט הייתה חריגה  ההתנהגותה. זה גרם לה להיות מנודה בקרב המתיישבים האירופיים באלג'יריה והממשל הצרפתי.
קבלתה של אברהארט על ידי קאדריה, מסדר אסלאמי, שכנע את מנהל הצרפתים שהיא הייתה מרגלת או עוסקת בתעמולה. היא שרדה ניסיון התנקשות זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1901 הממשל הצרפתי הורה לה לעזוב את אלג'יריה, אבל אישרו לה לחזור בשנה הבאה, אחרי שתתחתנה עם החייל האלג'ירי סלימאן איהנני. בעקבות חזרתה, אברהארט כתבה עבור עיתון שנערך על ידי ויקטור ברוקהד. בשנת 1904, בגיל 27, היא נהרגה בשיטפון ב- Aïn Sefra.
בשנת 1906 ברוקאנד התחיל  לפרסם את היצירות שלה. הם זכו לשבחי ביקורת. לאחר מותה היא הפכה לסמל של שחרור משלטון צרפתי. מספר רחובות נקראו בשמה בביקאר ובאלגיריה. 
חיים של אברהארט היו נושא של מספר יצירות, כולל סרט "איזבל אברהארט" (1991) ואופרה "שיר מתוך סערה: חייהם ומותם של איזבל אברהארט" (2012).
בולדוג (סדרת טלוויזיה)

בולדוג, תוכנית טלוויזיה ישראלית דוקו-אקטיביסטית ששודרה בערוץ 8 ובערוץ 10 בין השנים 2003-2006. את התוכנית הגיש מיקי רוזנטל ומשנת 2004 גיא מרוז. התוכנית התמקדה בחשיפת עוולות, לרוב בקרב מוסדות הממשלה, כשמגיש התוכנית מתלווה אל הנפגע במטרה לתקן את העוול.
בין הפרשיות שנחשפו בתוכנית היא העובדה כי חברת השמירה מפרה בעקביות את זכויות עובדיה.
החל מהעונה השנייה, הגישה אורלי וילנאי תוכנית נלווית, שנקראה "בעקבות הבולדוג", שעקבה אחר תוצאות התוכנית.
התוכנית זכתה בפרס סוקולוב לשנת 2004 על עונתה הראשונה.
אגוניסט

אגוניסט (AGO - Agonist) הוא חומר הנקשר לקולטן מסוים, ומפעיל אותו - בדומה לחומר המקורי (כגון הורמון, מוליך עצבי) שנוהג להתקשר לאותו קולטן.
מקור השם הוא במילה היוונית "agon" שמשמעה תחרות, כך שאגוניסט הוא מי שמשתתף בתחרות.
בפרמקולוגיה המושג אגוניסט משמש לתיאור אופן הפעולה של תרופה מסוימת.

סוגי אגוניסטים

דוגמה אחת לאגוניסט היא סאלבוטאמול (תרופה לאסתמה, שם מסחרי בישראל: ונטולין) נקשר לקולטני בטא-2 של אדרנלין, ומפעיל את הקולטנים האלה כמו ההורמונים אדרנלין ונוראדרנלין, ועל כן סאלבוטאמול הוא אגוניסט לקולטני בטא-2 של אדרנלין.
אגוניסטים לדופמין הם חומרים כימיים או תרכובות אשר מפעילות את הקולטנים של דופמין בצורה דומה לזה של דופמין. הפעלת הקולטן על ידי האגוניסט תורמת ליצירת שרשרת פעולות תוך תאיות בדומה לאלו שנעשות כאשר דופמין מפעיל אותו.
אן דן דינו

אן דן דינו הוא משחק ספירה, המשמש (בעיקר) ילדים כדי לקבל החלטות. זהו שיר משחק, בעל מספר הברות גדול. בכל הברה מצביע הילד המבצע את השיר על אחת האפשרויות העומדת בפניו, לפי סדר קבוע. מכיוון שרוב הילדים אינם סופרים את מספר ההברות בשיר, וייתכן שאינם יודעים לחשב שארית, הילדים מתייחסים לתוצאת השיר כאל מעין הגרלה אקראית, אף כי יש מהם שיעמדו על שארית השיר בחלוקה בשתיים בטרם יחדלו להשתמש בו לביצוע הגרלות, ויעברו לכלים אקראיים יותר כגון אבן נייר ומספריים.
לעיתים הופך משחק העזר למשחק בפני עצמו, כאשר הילדים חוקרים את אקראיות תוצאת משחק הספירה. משחק ספירה המתאים לכך במיוחד הוא המשחק קווה קווה דה לה אומה.

המילים

מקור המלים, ככל הנראה, במזרח אירופה, שם קיימות גרסאות דומות לשיר. המקור הוא כנראה בקרואטית, שם השיר נקרא "En ten tini", וקיים בו דמיון רב לגרסה העברית:
En ten tini
sava raka tini
sava raka tika taka
bija baja buf
iz lavora vruća voda
trif traf truf
בשנות השבעים הקליטה יפה ירקוני גרסה עברית לשיר ושרה אותו בפסטיבל שירי הילדים.
פדרו לאון

קריירה

את דרכו בכדורגל החל לאון בקבוצת הנוער מולנייו, בה שיחק במשך שנתיים. לאחר מכן שיחק עונה אחת בנווה ונגוורדיה ובשנת 2004 עבר לקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל ריאל מורסיה. בעונת 2004/2005 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון ובעקבות יכולת טובה הועלה כבר באמצע העונה לקבוצה הבוגרת (ששיחקה אז בליגה הספרדית השנייה). ב-15 בינואר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במורסיה, במשחק נגד ליידה ולקראת סיום העונה אף כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, בניצחון 1:3 על סיודאד מורסיה. בעונה הבאה הפגין יכולת יכולת לא מרשימה וב-28 משחקים בהם שותף, כבש שני שערים בלבד וקבוצתו סיימה את העונה במקום ה-16 בליגה.
בעונתו השלישית והאחרונה במורסיה, 2006/2007, שיפר לאון את יכולתו בצורה משמעותית והפך לשחקן המוביל של הקבוצה יחד עם איבן אלונסו. הוא כבש שבעה שערים ב-31 משחקים והוביל את קבוצתו למקום השלישי בליגה, ממנו עלתה מורסיה לליגה הספרדית הבכירה. לאחר עונה זו עבר לשחק בקבוצת לבאנטה, אך במדיה היה שחקן משני ופתח בהרכב ב-11 משחקים בלבד מתוך 24 המשחקים בהם שותף. הוא כבש בסך הכל שלושה שערים וקבוצתו סיימה את העונה במקום האחרון בליגה וירדה לליגת המשנה.
בעונת 2008/2009 עבר לאון לריאל ואיאדוליד, במדיה ערך את עונת הפריצה שלו בליגה הספרדית. כבר בתחילת העונה הפך לאחד השחקנים המשמעותיים בויאדוליד וב-15 בנובמבר 2008 אף בישל לפביאן קאנוביו את השער היחיד בניצחון 0:1 על האלופה היוצאת, ריאל מדריד. שבוע לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון המרשים 0:3 על ויאריאל. בסך הכל סיים את העונה כמלך הבישולים של קבוצתו עם שמונה בישולים, להם הוסיף ארבעה שערים ב-33 משחקים והוביל את ויאדוליד להישארות בליגה, לאחר שזו סיימה את העונה במקום ה-16 עם 43 נקודות, מרחק נקודה אחת בלבד מריאל בטיס שירדה לליגה השנייה.
בעקבות יכולתו המצוינת בויאדוליד, בעונת 2009/2010 הועבר לאון לחטאפה תמורת 4 מיליון אירו. בחטאפה הפגין יכולת שיא ויחד עם שחקנים כגון רוברטו סולדדו ומנו דל מוראל הוביל את הקבוצה להישג השיא שלה בכל הזמנים – המקום השישי המוביל למוקדמות הליגה האירופית. בסך הכל סיים את העונה עם שמונה שערים (סגן מלך השערים של חטאפה) ותשעה בישולים (מלך הבישולים של חטאפה, רביעי בליגה) ב-35 משחקים.
ב-15 ביולי 2010 חתם לאון בקבוצת הצמרת ריאל מדריד תמורת 10 מיליון אירו וב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדיה, כאשר נכנס כמחליף לקארים בנזמה בדקה ה-71 של משחק הליגה נגד אוסאסונה, בו ניצחה ריאל 0:1. ארבעה ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, במשחק נגד אייאקס אמסטרדם, בו ניצחה קבוצתו 0:2. 
במשחק אחרי לאון כבש נגד מילאן בליגת האלופות את שערו הראשון במדי ריאל מדריד והציל אותה מהפסד.
לאון נכלל בסגל נבחרת ספרד הצעירה לאליפות אירופה עד גיל 21 ב-2009 והבקיע את השער השני שהבטיח את ניצחונה היחיד של הנבחרת בטורניר, 0:2 על פינלנד, אולם לא הצליח למנוע את הדחתה של ספרד כבר בשלב הבתים. 
בשנת 2011 חזר לאון לחטאפה בהשאלה. ב-5 ביולי 2016 חתם לשנתיים באייבר.