google/wiki40b huggingface dataset:
המרכז ללימודי יהדות בשאנגחאי

המרכז ללימודי יהדות בשאנגחאי הוא מחלקה באקדמיה ללימודי חברה בשאנגחאי, העוסק בחקר היהדות ומדינת ישראל.  המרכז הפך להיות למכון המחקר המשפיע ביותר בסין לחקר היהדות וישראל. הוא הוקם בשנת 1988, ומנוהל כיום על ידי פרופסור פאן גואנג.
המרכז מתמקד בחקר ההיסטוריה של יהודי שאנגחאי, שרידי הקהילה היהודית בסין ובחקר הפוליטיקה של המזרח הקרוב. מבין הפרסומים של המרכז ניתן למנות את: "הציוויליזציה היהודית", "התחדשות העם היהודי", "היהודים בסין" (שתורגם לאנגלית, צרפתית וגרמנית), "היהודים בשאנגחאי", "היהודים בשאנגחאי לאורך חצי מאה" ו-"החברה הישראלית ותרבותה". 
בין האישים שביקרו במרכז נמנים יצחק רבין, אהוד אולמרט, אריאל שרון, גרהרד שרדר, הילרי קלינטון ותומאס קלסטיל.
למרכז קשרים ענפים עם עמיתים בתחום ברחבי העולם, והוא משתף פעולה עם מוסדות אקדמיים בישראל.
NGC 5253

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.5 והיא התגלתה ב-15 במרץ 1787 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה בקטלוג הערפיליות השני שלו תחת הציון II 638 ותיאר אותה כ"בהירה למדי, קטנה וללא צורה סדורה". בנו, ג'ון הרשל, הכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1847 תחת הציון h.3526 ולקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 3620. ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 5253, כשהיא מתוארת כבהירה, גדולה למדי, מאורכת בכיוון צפון-מזרח - דרום-מערב ונעשית בהירה יותר באופן חד במרכזה.

תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-6.5 מעלות מצפון-מזרח לכוכב ι בקנטאור וכ-7.3 מעלות מצפון-מערב לכוכב מנקנט. כ-1.8 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת גלקסיית גלגל הרוח הדרומית ששייכת גם כן לאותה קבוצת גלקסיות. למרות הקרבה הנראית של שתי הגלקסיות, מרחקן משביל החלב שונה וגלקסיית גלגל הרוח הדרומית נמצאת למעשה כ-4 מיליון שנות אור רחוק יותר מ-NGC 5253. מרחקה של NGC 5253 משביל החלב דומה למרחקה של קנטאור A ולכן ייתכן שהיא למעשה שייכת לתת-קבוצת קנטאור A ולא לתת-קבוצת M83.

מאפיינים

הגלקסיה נראית מאורכת למדי ואורכה הזוויתי הוא כ-5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-16,880 שנות אור, כשישית מקוטר שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎6×10⁹‎ מסות שמש, כ-1.5% ממסת שביל החלב. גודלה ומסתה מסווגים אותה על הגבול בין גלקסיה לא סדורה "רגילה" וגלקסיה לא סדורה ננסית, אך בדרך כלל היא מסווגת כננסית או כ"קומפקטית". מרכזה של NGC 5253 עשיר מאוד באבק וגז ומתרחשת בו יצירת כוכבים חדשים אינטנסיבית בקצב שמגיע לפי 10 מקצב יצירת כוכבים חדשים בענני האבק והגז שבשביל החלב. כתוצאה מכך מרכז הגלקסיה עשיר בצבירי כוכבים צעירים, מסיביים וחמים מאוד שנותן לו גוון כחלחל. חלק מהצבירים צעירים מאוד וגילם מוערך בין מיליון ל-15 מיליון שנים בלבד, כאשר הגדולים שבהם מגיעים למסות של 10,000 עד 250,000 מסות שמש. הכוכבים המסיביים ביותר בצבירים מגיעים למסה של יותר מ-100 מסות שמש ויוצרים קרינה על-סגולה חזקה ורוחות שמש מהירות מאוד, שעל פי ההרחבה הספקטרלית של קרינת הכוכבים, מגיעה למהירות של 1,200 קילומטר בשנייה. מדידות של הקרינה הנפלטת ממרכז הגלקסיה בגלי רדיו העלו שבליבת הגלקסיה יש אזור H II קטן בקוטר של פחות מ-6 שנות אור שהיינון של המימן שבו מתאים לקרינה העל-סגולה שנוצרת מכ-1,200 כוכבים מסוג ספקטרלי O. לפי המדידות ברדיוס של כ-75 שנות אור מסביב למרכז הגלקסיה יש כ-7,000 כוכבים מסוג O, כך שאם התפלגות הכוכבים האחרים באותה הסביבה דומה לזו של אזורי H II אחרים, אז יש בליבת הגלקסיה בין מיליון לשני מיליון כוכבים. בעבר הועלו השערות שיצירת הכוכבים החריגה בגלקסיה נובעת מאינטראקציה עם גלקסיה מסיבית אחרת, אך NGC 5253 רחוקה מכל גלקסיה גדולה אחרת ולא סביר שבמיליוני השנים האחרונות עברה בסמוך לאחת מהן. הסבר אחר לקצב יצירת הכוכבים הגדול במיליוני השנים האחרונות הוא בליעה של ענן גז ואבק גדול אל תוך ליבת הגלקסיה. המקור לענן כזה יכול להיות מעבר קרוב לגלקסיה אחרת לפני מאות מיליוני שנים שגרם לענן גז להתנתק מהגלקסיה האחרת ובתהליך ארוך להסתפח אל NGC 5253. "זנבות" של אזורי HI בכיוון צפון-דרום מצביעים על האפשרות שאלו שרידיו של הענן שנבלע ושמקורו במעבר קרוב לגלקסיית גלגל הרוח הדרומית לפני כמיליארד שנים.
לירון לבו

ביוגרפיה

לבו נולד, גדל והתחנך בתמרת. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת מטכ"ל. לבו הודח ממסלול הלוחם כעבור שנה ועבר לסיירת צנחנים. בצנחנים השלים את מסלול הלוחם וקורס מ"כים חי"ר.
בשנת 1997 זכה לבו לפריצה משמעותית בסדרות הטלוויזיה, "חלומות נעורים", בערוץ 3 ו"זבנג" בערוץ 2, שם גילם את גולן פינס.
בתחום הקולנוע התפרסם לבו כאחד מכוכביו הקבועים של הבמאי עמוס גיתאי, לאחר שכיכב בסרטיו, "כיפור" (2000), "קדמה" (2002), "ה-11 בספטמבר" (2002), "עלילה" (2003), ו"אזור חופשי" (2005). בשנת 2007 כיכב בסרטו של גיתאי "התנתקות".
שיחק בסרט "ירח של זאבים" (2005) של הבמאי שי כנות, שיחק עם השחקנית לובנה אזאבל בסרט "זרים" (2007) של צמד הבמאים ארז תדמור וגיא נתיב, שהשתתף בפסטיבל סאנדנס ובפסטיבל טרייבקה, על תפקיד זה היה מועמד לפרס אופיר 2007, ובנוסף השתתף לבו בסרטו של דויד בן ארי "מפטיר" (2008) ובסדרה "להתחיל מחדש" (2009) של הבמאי חיים בוזגלו.
בנוסף, השתתף לירון בטלוויזיה ב"כנפיים" ב-2003; גילם את דמותו של יקי בעונה השנייה והשלישית של הטלנובלה "אהבה מעבר לפינה" (2004), ובתפקיד משנה בסדרה "פרשת השבוע" (2006).
לאורך השנים השתתף לבו במספר הפקות בינלאומיות - "נקמה יהודית" (1999), קופרודוקציה ישראלית-רוסית,, "קוד מגה" (1999) האמריקאי, בסדרת-הטלוויזיה "בנו של אלוהים" (2001) הבריטית וסרטו של סטיבן ספילברג, "מינכן" (2005).
בשנת 2007 השתתף בסרט הצרפתי, "סינדרום ירושלים", שיחק בסרט "המפטיר" בתפקיד ראשי, באותה שנה שיחק בתפקידי אורח בסדרות אולי הפעם, ראש גדול והחל לשחק בסדרת הטלוויזיה לנוער, "האי" בתפקיד אדי.
ב-2008 שיחק בתפקיד אורח בסדרה רביעיית רן, והמשיך לשחק בעונה השנייה של הסדרה פרשת השבוע, וכן בעונתה השנייה של "האי" .
ב-2009 שיחק בסדרה "תיבת נח" ששודרה בערוץ 2 ובסדרה "לחיות מחדש" ששודרה בערוץ הראשון וכן בסרט "קירות".
ב-2010 שיחק בסדרת הדרמה "נשות הטייסים", ובסרטו של חיים בוזגלו, "כבוד", ושיחק בסדרה הפשע של HOT - הבורר בתפקיד : דובי.
ב-2011 שיחק בסרט, "Session", של חיים בוזגלו ושיחק בסרט "פרשת רות", וכן בתפקידי אורח בסדרות הכבוד של מרציאנו, וסברי מרנן .
ב-2012 שיחק לבו בסדרת הדרמה הקומית: "תנוחי" בתפקיד "יאיר יפת" ובסדרת הדרמה "קטמנדו" של ערוץ 2 בתפקיד "גיאני". באותה שנה שיחק בסרטים - "בשר תותחים", סרט אימה ישראלי, ובסרט "סרק סרק" בבימויו של חיים בוזגלו. וכן שיחק בסרט הטלוויזיה "המהגרים", הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-אמריקאית.
ב-2013 שיחק בסרט הפעולה "כידון", ב-2014 הצטלם לסדרת הנוער "סוסי פרא" שתעלה במהלך 2016 ותשודר בערוץ זום. ב-2015 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "להתבגר" אשר משודרת בערוץ 10 .
ב-2017 שיחק בסרט "נמל בית" של הבמאי ארז תדמור, לצד השחקנים יורם חטב ושמיל בן ארי. באותה שנה הופיע בתפקיד הראשי בסרטו של רפאל רביבו "אמור".

דוגמנות

בשנת-2008 הוביל את הקמפיין של חברת H&O לצידה של גלית גוטמן.

חיים אישיים

בשנת 1999 נישא לבו לשחקנית לי את גליק, השניים שיחקו ביחד בסרט כיפור בשנת 2000, ושנתיים מאוחר יותר ב-2002 השניים נפרדו.
בשנים 2009–2010 ניהל מערכת יחסים עם השחקנית-דוגמנית ליטל רוזנצוייג.
לבו הוא אחיינו של השחקן יאיר רובין.
אלכסנדר לנדרמן

ביוגרפיה

אלכסנדר לנדרמן נולד בלנינגרד וכאשר הוא היה בן 4 משפחתו עברה לארצות הברית. הוא התחיל להתאמן בשחמט בציג צעיר. בשנת 2005 הוא השתתף באליפות העולם בשחמט לנערים עד גיל 16 וזכה.
בשנת 2009 הוא זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה במשות, עם שחמטאים נוספים (ביניהם דמיטרי גורביץ').
לנדרמן השתתף במספר תחרויות בינלאומיות וזכה להצלחות.
בשנת 2015 הוא היה חבר נבחרת ארצות הברית בשחמט באליפות העולם בשחמט לנבחרות ושכה במדליית זהב בלוח השני.
בשנת 2017 הוא השתתף בגביע העולם בשחמט 2017 והודח בסיבוב השלישי.
דלקאש

ביוגרפיה

היא נולדה בבאבול, והייתה בתו של סוחר כותנה שהיה אב ל-12 ילדים נוספים. היא הגיעה לטהראן כדי ללמוד, אך התגלתה במהרה כזמרת והוצגה בפני גדולי המוזיקה האיראנים באותו הזמן, רוהולה חאלג'י ועבדולאלי וזירי. חאלג'י היה זה שקרא לה דלקאש.
דלקאש החלה לשיר בציבור ב-1943 והועסקה ב"רדיו איראן" ב-1945, חמש שנים לאחר פתיחת התוכנית. שם היא עבדה עם המלחין מהדי חאלדי שבע שנים, עד 1952, בשיתוף פעולה שהפך אותם למפורסמים מאוד. שיריה הידועים ביותר נכתבו על ידי כותב השירים האיראני ראחים מואיני קרמאנשאני והמלחין עלי טאוידי, בין השנים 1954 ל-1969.
היא עבדה גם ככותבת שירים תחת שם העט נילופאר ושיחקה במספר סרטים איראנים.
דלקאש נפטרה בשנת 2004 בטהראן.
ג'ונתן נוט

חייו

הופעת הבכורה של נוט כמנצח הייתה בשנת 1988 בפסטיבל האופרה בבאטיניאנו, איטליה. ב-1989 התמנה לקאפלמייסטר באופרה של פרנקפורט. בשנת 1991 התמנה לקאפלמייסטר ראשון באופרה הממלכתית של ויסבאדן, והיה למנצח ראשי זמני לעונת 1996-1995. בהמשך היה למנהל מוזיקלי בתיאטרון של לוצרן וכיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לוצרן מ-1997 עד 2002.
עם הפילהרמונית של ברלין, הקליט נוט כמה יצירות תזמורתיות של ג'רג' ליגטי כחלק מתרומת חברת טלדק למכלול יצירותיו המוקלטות של ליגטי. נוט התמנה למנהל מוזיקלי של אנסמבל אנטרקונטמפורן (EIC) בשנת 2000. הוא ויתר על משרה זו בשנת 2003 והתמנה מיד למשרת מנצח אורח ראשי של האנסמבל. ממשרתו זו פרש בשנת 2005.
בינואר 2000 התמנה נוט למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של במברג. הוא ייסד תחרות בינלאומית ע"ש גוסטב מאהלר, ובשנת 2004 זכה במקום הראשון גוסטבו דודאמל. הופעתו הראשונה של נוט בניו יורק הייתה עם תזמורת במברג. לאחר שהחוזה המקורי שלו, שנחתם עד 2009, הוארך תחילה עד עונת 2012-2011. בשנת 2011 לקח נוט את התזמורת לפסטיבל אדינבורו. בהמשך הסכימו נוט והתזמורת על הארכה נוספת של החוזה עד עונת 2016-2015. נוט סיים את תפקידו בבמברג בשנת 2016.
נוט ניצח לראשונה כאורח על התזמורת הסימפונית של טוקיו באוקטובר 2011. מיד לאחר הזמנה זו, הציעה לו התזמורת לכהן כמנהלה המוזיקלי, ונוט נענה מיד בחיוב. תזמורת טוקיו הודיעה רשמית על מינויו של נוט כמנהל המוזיקלי הבא שלה באוקטובר 2012, מינוי שייכנס לתוקף בעונת 2015-2014, בחוזה התחלתי לשלוש שנים של ניצוח על 8 שבועות של קונצרטים לעונה. בשנת 2015 התמנה נוט לתפקיד המנהל המוזיקלי של תזמורת שווייץ המערבית.
GLOW (סדרת טלוויזיה)

העלילה

בלוס אנג'לס ב-1985, רות ויילדר היא שחקנית מתחילה, אשר מגיעה לאודישן יחד עם עוד עשרות נשים צעירות, ומגלה שמדובר בתוכנית היאבקות מקצועית (GLOW). היא מתכתשת עם הבמאי סם סילביה בשל נטייתה למשחק יתר. כאשר חברתה הטובה ביותר לשעבר, וכעת אויבתה הגדולה ביותר, כוכבת אופרת הסבון לשעבר דבי איגן מגיעה לזירה, העימות ביניהן מבטיח להיות הגורם להצלחת או מפלת התוכנית.

הפקה

הרעיון לסדרה הגיע כאשר פלייהייב ומנש, שבאותו הזמן חיפשו לעשות תוכנית חדשה שבמרכזה נשים, נתקלו בסרט התיעודי משנת 2012 GLOW: The Story of the Gorgeous Ladies of Wrestling. לפני שיצרו את הסדרה, שתי היוצרות מעולם לא שמעו על GLOW, והן אהבו את הרעיון להפוך אותו לבסיס לגרסה בדיונית בסדרה. הן ראו זאת כדרך לחקור את התוצאות של התנועה לשחרור האישה של שנות ה-1970, ולשאול את השאלה: "האם זה עבד? האם המצב השתפר?" ולצורך כך, היה זה היה חשוב עבור הסדרה לשמור על המתח בין השאלות, האם הליגה ניצלה נשים, או העצימה אותן?.
אורסולה היידן, הבעלים של חברת GLOW, שימשה כיועצת בסדרה. היידן גם הייתה משתתפת במופע GLOW המקורי בשנות ה-1980 קידום בתור Babe, the Farmer's Daughter (בייב, בת האיכר).
צ 'אבו גררו ג'וניור ממשפחת המתאבקים המפורסמת גם שימש כיועץ על הסדרה ועזר לאמן את השחקניות. דודו מנדו גררו שירת באותו התפקיד בסדרה המקורית.

ביקורת וקבלה

GLOW זכתה לשבחים על ידי המבקרים, וקיבלה דירוג של 95% באתר Rotten Tomatoes, שם קונצנזוס הביקורת הייתה "עם פרטים תקופתיים מדויקים של שנות ה-1980, כתיבה מעלפת, וקאסט הורס, GLOW זוהרת בבהק." הסדרה קיבלה ציון באתר Metacritic של 81 מתוך 100, בהתבסס על 37 מבקרים. דארן פרניץ' מאנטרטיינמנט ויקלי נתן לעונה הראשונה ציון A (מצוין), וכינה אותה יצירת מופת. סופי גילברט מכתב העת The Atlantic אמרה, "זה פשוט כיף לראות נשים עושות כל כך הרבה כיף. GLOW לוקחת בעלות מלאה על הקאמפ שלה, ועל האסתטיקה הראוותנית, ומתחת לנצנצים היא [תוכנית] חכמה וחתרנית."
הסדרה זכתה לתגובות מעורבות מצד חלק ממתאבקות GLOW המקוריות. חלק החמיאו לתלבושות, ואחרות ביקרו את הייצוג של הבמאי כאחר מאוד מהמקור, וכן פרטים אחרים הקשורים לייצוג GLOW המקורי. אחרות שמחו שמדובר בתוכנית בידורית, שניתן ליהנות "מהשילוב בין עובדות לבדיה".
לארי גאורגי

קופון לארי

גאורגיה החליפה את הרובל הרוסי בשנת 1993 ב"קופון לארי". הקופון הורכב משטרות, ללא חלוקת משנה, וסבל מהיפר-אינפלציה.

לארי

ב-2 באוקטובר 1995, ממשלתו של אדוארד שוורדנדזה, החליפה את הקופון הזמני עם המטבע "לארי", בשער של מיליון ל-1. והיא נותרה יציבה למדי מאז. 
השם לארי הוא מילה גאורגית עתיקה המציינת מצבור, רכוש, כאשר התתרי הוא מונח מוניטרי גאורגי עתיק מהמאה ה-13. מטבעות ששימשו בעבר את גאורגיה נקראו אבזי (הילך חוקי עד 1833) ומנתי גאורגי, ששימש בין 1919 ל-1922.
שיטרי הכסף הגאורגים מתחלקים ליחידות של 1, 2, 5, 10, 20, 50 ו-100 לארי, והמטבעות מונפקים ביחידות של 1, 2, 5, 10, 20, ו-50 תתרי.

שער השקל הישראלי

שערו של שקל חדש ישראלי נכון ליולי 2018 הוא: 1.49
סקיריטיס

סקיריטיס, אזור הנמצא בשטח הררי בגבול בין לאקוניה לארקדיה. אזור זה תחום על ידי נהר האונוס והאֶוּרוֹטַס. בתקופת יוון הקלאסית, אזור זה היה חלק מהמדינה הספרטנית.
האזור היה מיושב באיכרים שבנו את כפריהם על גדות הנהרות העוברים דרכו. על פי סטפנוס מביזנטיון והיסכיוס האלכסנדרוני תושביו היו ממוצא ארקדי. שטח זה היה בעל חשיבות אסטרטגית גבוהה בגלל דרך שעברה בו בין ספרטה לטגאה. מעמד הסקיריטוי היה דומה לזה של הפריוקים. 
בעתות מלחמה, תושבי האזור התגייסו לצבא הספרטני וסיפקו לו כ-600 חיילים רגלים קלי חימוש.
אין הנחתום מעיד על עיסתו

אין הנחתום מעיד על עיסתו הוא ביטוי שנטבע בצורתו זו בספרות העברית החדשה ומשמעותו שאדם אינו יכול להעיד על איכות מוצריו מכיוון שהוא אינו אובייקטיבי. הפתגם מבוסס על מספר מקורות בתלמוד הדנים בנחתום ועיסתו.

שימושים בעברית המודרנית (אין שימוש!)

בעיתון "על המשמר" משנת 1939 כתב העיתונאי: "בדרך כלל מקובל כי אין הנחתום מעיד על עיסתו. אולם כפי הנראה שאמרה זו מופנית רק כלפי פשוטי העם... מה שאין כן רמי היחש והמעלה. הם מעידים השכם והערב על טיב עיסתם: 'אני הנני הלוחם הוותיק והיחיד לאחדות, לאחווה, חירות ודמוקרטיה, אני ואין בלתי..."
ב"מעריב" משנת 1986 מופיעה כתבה על דוד מגן. כשנשאל איזה ראש עירייה היה, הוא ענה: "אין הנחתום מעיד על עיסתו... אבל לא שכח להזכיר שלאחרונה נבחר בקולותיהם של יותר משבעים אחוז מהמצביעים"
ב"הארץ" משנת 2018, בכתבתה של חברת הכנסת מירב בן-ארי, טוען יולי אדלשטיין כלפי האשמותיו של העיתונאי גדעון לוי: "אמנם אין הנחתום מעיד על עיסתו, אך את מה שהספקתי לעשות בקדנציה הזאת, שהיא הראשונה שלי, לא יוכל לוי לקחת ממני. בשלוש השנים האחרונות שיניתי את החיים לאנשים במדינה..."
רצח משפחת אושרנקו

רצח משפחת אושרנקו התרחש בלילה שבין 16 ל-17 באוקטובר 2009, עת נרצחו ששת בני משפחת אושרנקו בביתם שבראשון לציון על ידי דמיאן קרליק, רב-מלצרים במועדון "פרמייר" שבבעלות המשפחה, שפוטר מתפקידו כשנה וחצי לפני הרצח.

רקע

ששת בני משפחת אושרנקו, האב דמיטרי, האם טטיאנה, הבת רושל בת ה-3, התינוק נתנאל בן 4 החודשים, הסב אדוארד והסבתא לודמילה, התגוררו יחדיו בדירה בראשון לציון. בבעלות המשפחה היו המועדונים "פרמייר" ו"שאנון" שבעיר.
הרוצח, דמיאן קרליק, בן 39 בעת הרצח, התגורר בעיר צ'ליאבינסק שברוסיה עד שנת 2004 במהלך תקופה זו ישב פעמים אחדות בכלא הרוסי. ב-2004 עלה לישראל יחד עם רעייתו נטליה ובתם ולהצטרף להוריו. בעת עלייתו היה מבוקש בידי האינטרפול. זמן קצר לאחר עלייתו לישראל החל לעבוד יחד עם רעייתו במועדון "פרמייר" בראשון לציון שבבעלות משפחת אושרנקו. כשנתיים לפני רצח המשפחה פרץ סכסוך בין משפחת אושרנקו לבין קרליק, בעקבות פיטוריו של קרליק, לאחר שנתפס על ידי סב המשפחה גונב ארגזי וודקה ממחסן המועדון. לאחר פיטוריו עבד במשך זמן קצר כמאבטחו של מנכ"ל "שידורי קשת", אבי ניר.

הרצח

בלילה שבין 16 באוקטובר ל-17 באוקטובר 2009 פרץ קרליק לבית המשפחה ורצח בדקירות סכין את הסבתא לודמילה, ששמרה על שני הילדים הקטנים לאחר ששאר בני המשפחה יצאו למועדונים שבבעלותם. זמן קצר לאחר מכן חזר הסב אדוארד לביתו, וקרליק, אשר חשד כי הסב מחזר אחר רעייתו, רצח גם אותו. מיד לאחר רצח הסב שלח קרליק מסרון לאם טטיאנה מהמכשיר הנייד של הסבתא לודמילה, בו ביקש שתחזור במהירות הביתה מכיוון שהבת רושל אינה מרגישה טוב. כאשר הגיעה האם הביתה, רצח קרליק גם אותה. הילדים, הבת רושל בת ה-3 והתינוק נתנאל בן 4 החודשים, התעוררו לשמע הצעקות בבית, וקרליק רצח גם אותם. האחרון שהגיע הביתה היה האב דמיטרי, שנאבק ברוצח, אך נרצח גם הוא. קרליק עזב את הבית לאחר שהצית אותו במספר מוקדים וגנב את פדיון המועדון של אותו הערב, בסך 15 אלף ש"ח.
קרליק נעצר בחשד לרצח ב-2 בנובמבר 2009, כשבועיים לאחר הרצח, באילת, לאחר שעבר את הגבול למצרים.
ב-7 בנובמבר 2011, כשנתיים לאחר הרצח, הורשע קרליק ברצח ששת בני משפחת אושרנקו. ב-22 בנובמבר 2011, נידונה נטליה קרליק, רעייתו של דמיאן, ל-13 שנות מאסר. ב-27 בדצמבר 2011 נגזרו על דמיאן קרליק 6 מאסרי עולם.
גבריאל ז'סוס

קריירה

גבריאל ז'סוס נולד וגדל בסאו פאולו שבברזיל ומגיל צעיר שיחק כדורגל ברחובות והצטרף למועדון מקומי קטן בסאו פאולו.ב-2012 החל לשחק במחלקת הנוער של פלמיירס. ז'סוס הפך למלך השערים של קבוצת הנוער כשכבש 54 שערים ב-48 משחקים. בינואר 2014, חתם ז'סוס על חוזה לשלוש שנים בקבוצה הבוגרת של פלמיירס. ב-27 באוגוסט 2014, נכלל לראשונה בסגל הבוגר של פלמיירס כשישב על הספסל בהפסד 1-0 לאתלטיקו מיניירו בבית. ב-17 במרץ 2015, ערך ז'סוס את הופעת הבכורה שלו במדי פלמיירס כשעלה כמחליף בניצחון 1-0 על ברגנטינו בקמפאונטו פאוליסטה. ב-9 במאי, ערך ז'סוס את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הברזילאית כשפתח בהרכב בתיקו 2-2 נגד אתלטיקו מיניירו. ב-15 ביולי, כבש ז'סוס את שער הבכורה שלו במדי פלמיירס במסגרת הגביע הברזילאי בניצחון 1-0 על ספורטיבה. ב-30 באוגוסט, כבש ז'סוס את שער הבכורה שלו בליגה הברזילאית כבר אחרי 52 שניות בניצחון 3-2 על ג'וינוויל.
ז'סוס נבחרת לתגלית העונה של הקמפאונטו פאוליסטה לשנת 2015, כשבמהלך אותה השנה אף סייע לקבוצתו לזכות בגביע הברזילאי. בהתאם לסגנון המשחק שלו, זכה ז'סוס לכינוי "ניימאר החדש" על ידי התקשורת העולמית.
ב-3 באוגוסט 2016, חתם ז'סוס במנצ'סטר סיטי ששילמה עבורו 27 מיליון ליש"ט, ז'סוס עבר רשמית למנצ'סטר סיטי בינואר 2017. הוא ערך בכורה כמחליף במשחק הליגה מול טוטנהאם. את שערו הראשון במדי סיטי, ז'סוס כבש במשחק הליגה השני שלו בקבוצה מול ווסטהאם ב-1 בפברואר 2017.

קריירה בינלאומית

ז'סוס היה חלק מנבחרת ברזיל עד גיל 20 בגביע העולם 2015 עד גיל 20 שהתקיים בניו זילנד. ז'סוס כבש את השער הראשון של הנבחרת הברזילאית בניצחון 4-2 על נבחרת ניגריה עד גיל 20. ב-2016, ז'סוס היה מועמד להימנות עם סגל נבחרת ברזיל לקופה אמריקה סנטנריו בארצות הברית אך לא נכלל בסגל הסופי של הנבחרת בשל בעיות ויזה. ז'סוס נמנה עם סגל נבחרת ברזיל למשחקים האולימפיים 2016.
ססאר

היסטוריה

בתקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום מספר שבטי ילידים כמו בני היוקפה , הטאירונה  והאראוואקו . היישוב הספרדי של האזור החל במאה ה-16.
האזור היה שייך ליחידות מנהליות שונות, ועם הקמת רפובליקת קולומביה במתכונתה הנוכחית בסוף המאה ה-19 הוא היה שייך למחוז מגדלנה. לאחר פעילות של התושבים המקומיים ב-21 בדצמבר 1967 פוצל מחוז ססאר ממחוז מגדלנה. המחוז נקרא על שמו של נהר ססאר הזורם במחוז.

כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז והפקת שמן דקלים, גידול מקנה, מסחר וכרייה.
ארץ נהדרת - דמויות

ארץ נהדרת היא תוכנית בידור סאטירית ישראלית, שמשודרת במסגרת שידורי קשת מאז נובמבר 2003. התוכנית כוללת התייחסויות סאטיריות והומוריסטיות לאירועי השבוע החולף בעיקר באמצעות חיקויים, מערכונים, בדיחות וחידודים על כותרות השבוע.
אולגה קורילנקו

השנים הראשונות

קורילנקו נולדה בעיר ברדיאנסק שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית (בברית המועצות לשעבר, כיום באוקראינה) למשפחה נוצרית. אביה קונסטנטין הוא אוקראיני, ואמה מרינה היא מורה לאמנות ממוצא רוסי ובלארוסי. 
היא גדלה במשפחה ענייה, בבית אחד אותו חלקה משפחתה עם דודה ודודתה, סבה וסבתה ובן דודה. כשהייתה בת שלוש הוריה התגרשו, ואמה המשיכה לגדל אותה לבד. הקשר שלה עם אביה היה רופף מאוד, והיא ראתה אותו אחת למספר שנים בלבד.

קריירה

קורילנקו התגלתה על ידי ציידת כשרונות בהיותה בת 13, בעת ששהתה בחופשה במוסקבה. בגיל 16 עברה לצרפת ובגיל 17 חתמה על חוזה דוגמנות עם הסוכנות הפריזאית "מדיסון". בטרם מלאו לה 18 הספיקה להופיע על שערי המגזינים המובילים "ווג" ו"Elle". בזמן שעבדה כדוגמנית בפריז, היא תמכה כלכלית באמה, שנותרה באוקראינה. בהמשך קריירת הדוגמנות שלה המשיכה להופיע על שעריהם של מגזינים בולטים באירופה, כולל "Madame Figaro", מגזין הנשים של "לה פיגארו". במקביל, הפכה לדוגמנית הבית של מותגי אופנה מובילים כגון bebe, ‏Clarins והלנה רובינשטיין, ודיגמנה גם עבור רוברטו קוואלי, קנזו וויקטוריה'ס סיקרט. 
ב-2005 החלה קורילנקו לטפח קריירה נוספת כשחקנית קולנוע בצרפת. ב-2006 זכתה בפרס השחקנית המצטיינת בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברוקלין, על הופעתה בסרט הבכורה שלה כשחקנית, "L'Annulaire". באותה שנה הופיעה לצדו של אלייז'ה ווד בסרט "פריז, אני אוהב אותך". ב-2007 הופיעה באחד התפקידים המרכזיים בסרט "היטמן", בו הייתה לה סצנה בעירום מלא. ב-2008 כיכבה כנערת בונד קמיל מונטז בסרט ה-22 בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "קוונטום של נחמה", לצדו של דניאל קרייג. העובדה שקורילנקו הייתה נערת בונד הראשונה ממדינה שהייתה חברה בעבר בברית המועצות גרמה לתגובות מעורבות במדינות ברית המועצות לשעבר. הארגון הקומוניסטי KPLO, שבסיסו בסנקט פטרבורג, האשים את קורילנקו בבגידה מוסרית, בכך שכיכבה בסרט שעוסק באויב של העם הסובייטי (הכוונה לג'יימס בונד). לעומת זאת, ראש עיריית ברדיאנסק, עיר הולדתה של קורילנקו, הציע לקרוא רחוב על שמה, וקורילנקו ואמה הוזמנו לפגישה עם הגברת הראשונה של אוקראינה, קתרינה יושצ'נקו.
בדצמבר 2008 הופיעה על שער המהדורה האמריקאית של המגזין "מקסים", ובפברואר 2009 הופיעה על שער המהדורה האוקראינית של המגזין, כשהיא בעירום מלא.
ב-2009 יצא לאקרנים סרטו של דני לרנר "קירות", בו הופיעה קורילנקו בתפקיד הראשי לצדה של נינט טייב. היא התבשרה על כך שנבחרה לגלם את נערת בונד לאחר שכבר לוהקה ל"קירות", ולרנר, שלא רצה לוותר עליה, דחה את צילומי הסרט כדי שתוכל להשתתף בו. קורילנקו זכתה לביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע על משחקה בסרט. יקיר אלקריב מ"ידיעות אחרונות" כתב עליה: "אולגה קורילנקו מחשמלת!", ואורון שמיר מ"עכבר העיר" כתב: "כמובן שמירב תשומת הלב, גם השבוי, תלך בכל זאת לקורילנקו. לא לחינם דחה עבורה לרנר את הצילומים... קורילנקו פשוט ממגנטת, מעבר ליופיה המובן מאליו. גם הכימיה בינה ובין טייב נדמית כזולגת אל מחוץ לסט הצילומים ותורמת לכך גם העובדה שבהמון זוויות הן מאוד דומות, כמעט אחיות".
בשנת 2014 שיחקה בסרט הראשון שביים ראסל קרואו - "עקבות במים" כשהוא גם מככב לצידה בתפקיד הראשי.

חייה האישיים

בשנת 2000 התחתנה קורילנקו עם צלם האופנה הצרפתי סדריק ואן מול, אך השניים התגרשו ארבע שנים מאוחר יותר. ב-2006 התחתנה בשנית, הפעם עם יזם אמריקאי בשם דאמיין גבריאל. גם נישואים אלה הסתיימו בגירושים בסוף 2007. קורילנקו התגוררה בפריז מאז שעזבה את אוקראינה ב-1996, וב-2001 אף קיבלה אזרחות צרפתית. ב-2009 עברה להתגורר בלונדון. 
היא דוברת חמש שפות: אוקראינית, רוסית, אנגלית, צרפתית וספרדית.
ארתור בירם

ביוגרפיה

בירם נולד ב-1878 בבישופסוורדה שבדרום-מזרח גרמניה, בן לחוה (אֶוָוה) לבית נויפלד ואהרן (אדולף) בירם, בעלי עסק משפחתי ותיק למסחר סיטונאי במנופקטורה וקונפקציה.
למד באוניברסיטת ברלין שפות שמיות ושפות קלאסיות, תרבות האסלאם ופילוסופיה, ובשנת 1902 קיבל תואר דוקטור, על עבודה בנושא הפילוסופיה של הדת באסלאם (הדיסרטציה, שכותרתה Die atomistische Substanzenlehre aus dem Buch der Streitfragen zwischen Basrensern und Bagdadensern, התפרסמה בהוצאת בריל בליידן באותה שנה). במקביל למד בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות בברלין, וב-1904 הוסמך בו לרבנות.
לאחר מכן למד פדגוגיה, ומשנת 1909 לימד שפות קלאסיות וספרותן בבתי ספר תיכוניים ממשלתיים בברלין, עד ששמריהו לוין פנה אליו במסגרת חיפוש אחר מנהל לבית הספר הריאלי שליד הטכניקום (הטכניון). אחת הסיבות שפנו אל בירם (שהצטרף לתנועה הציונית כבר בשנת 1897) הייתה שליטתו בעברית, שליטה שלא הייתה נחלת משכילים רבים באותה עת.
בשנת 1913 עלה בירם לארץ ישראל ושימש כמנהלו הראשון של בית-הספר הריאלי, אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס לצבא הגרמני, שבו שימש כמנהל תנועה בתחנת הרכבת בעפולה. בשנת 1919 חזר בירם לתפקידו כמנהל בית-הספר הריאלי, והחל, בעזרת צוות מורים שעלה מאירופה, לעצב את דמות בית הספר כ"בית ספר עמלני", כאשר שליש משעות ההוראה הוקצה מאז למקצועות המלאכה. בירם החל להגשים את תוכניתו להפוך את בית הספר לתיכון. הוא הפריד את כיתות היסוד א' עד ד', שהפכו לחטיבה נפרדת מהחטיבה העליונה (כיתות ה' עד י'), ובשנת 1924 נפתחו בבית-הספר כיתות י"א ו-י"ב (הכיתה השביעית והשמינית במונחי אותה עת). בירם השפיע עמוקות על רבים מתלמידיו ואף שימש להם דמות אב.
בשנת 1925 מינה בירם את הד"ר משה בן דוד למזכיר הראשי של בית הספר הריאלי בחיפה. בירם הניח שבן דוד ינהל את בית הספר לאחר פרישתו, לכן שלח אותו מטעם האוניברסיטה העברית למכללה של מורים של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק.  בן דוד נרצח בשיירת הדסה.
בעצם ימי המאורעות יזם בירם והקים יחד עם יעקב דורי את המכון לחינוך גופני. המכון הוקם על שטח בן 70 דונם בשכונת אחוזה
החל משנת 1949 משמש קמפוס זה משכן לחטיבה העליונה בבית-הספר (כיתות י' עד י"ב), ל"אשכול גנים ירוק" ובו שלושה גני ילדים, למקום משכנם של הגדנ"ע והמכלול הפדגוגי וכן כמקום פעילותו של הקמפוס הצפוני של האוניברסיטה הפתוחה. המתחם כולו קרוי על שמו של בירם - "בית בירם".
בשנת 1948 פרש בירם מניהול בית-הספר, אך המשיך לשמש כמנהל בית המדרש למורים וכיושב הראש של מועצת המנהלים של בית הספר. במקביל, המשיך לכתוב ולפרסם מאמרים בפילוסופיה, היסטוריה ותאולוגיה. בשנת 1954 (תשי"ד) זכה בפרס ישראל בתחום החינוך.
בירם היה נשוי לחנה לבית טומשבסקי, והיה אב לאהרן ובנימין. אהרן בירם נהרג בשנת 1951 בעת שירותו כקצין מילואים בחיל האוויר; נכדו של ארתור בירם נקרא על שמו של אהרון. בנימין בירם נהרג ב-1968, לאחר שרכבו עלה על מוקש בסמוך לים המלח, במהלך עבודתו כראש אגף במפעלי ים המלח. אחותו הצעירה של בירם הייתה ד"ר אסתר-שרה (אלזה) בירם-בודנהיימר.
ביוזמתו של בירם ובתמיכתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, הוקמה בשנת 1953 הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה, שנקראה על שם בנו של בירם, אהרן.
בשנת 1958 קיבל בירם אזרחות כבוד של העיר חיפה והיה לרביעי במספר שזכה לכבוד זה.