google/wiki40b huggingface dataset:
אורי סלונים

שניאור אוֹרי סלונים (נולד ב-17 באוקטובר 1942) הוא עורך דין ופעיל ציבור ישראלי, כיהן כיועצם של מספר שרי ביטחון.
נשיא ויו"ר ארגון "וראייטי" ישראל מאז 1995 ועד היום.
נבחר כנשיא וכיו"ר וראייטי העולמי 2003–2007

ביוגרפיה

נולד בתל אביב ליצחק ואסתר סלונים, צאצא למשפחת סלונים מחברון ולרב שניאור זלמן מלאדי. בוגר תיכון עירוני ה' בתל אביב. שירת בצה"ל כמדריך צניחה בבית הספר לצניחה. לאחר השירות הצבאי עבד במשך תקופה כימאי בצי הסוחר.
בשנת 1968 סיים תואר ראשון במשפטים בשלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית. התמחה אצל עורכי הדין צבי לידסקי ויצחק אדרת. בשנת 1970 פתח משרד עורכי דין עצמאי בתל אביב, עובד במשרדו
בכפר סבא יחד עם בנו עו"ד ארז סלונים המתמחים גם בניהול סיכונים משפטיים עם חברות גדולות בישראל ובעולם.

יועץ שר הביטחון

החל בשנת 1989 - שימש סלונים יועץ שר הביטחון לענייני השבויים והנעדרים, תחת שרי הביטחון יצחק רבין ומשה ארנס. אהוד ברק, יצחק מרדכי, שאול מופז, בנימין בן אליעזר, בין השנים 1994 - 1996 שימש יועץ גם לשר הביטחון שמעון פרס.
שמואל בלום

ילדות והגירה לאמריקה

נולד בעיירה וילקומיר (הנקראת כיום אוקמרגה) שבליטא לרב נחום בלום, ראש ישיבה בוילקומיר, וקיבל חינוך יהודי אורתודוקסי בחדר ובישיבות בליטא. בבחרותו עסק בצריפת זהב. בשנת 1882, לאחר שהתייתם מאביו ושירת בצבא הרוסי, היגר לארצות הברית, שם פיתח המצאות מגוונות בתחום השיניים התותבות. בלום הקים בפילדלפיה מפעלים ליצור שיניים תותבות ועשה הון רב. הוא אף זכה להוקרה על פועלו מנשיא ארצות הברית דאז וודרו וילסון.
בלום השתתף כציר קבוע בקונגרס הציוני (החל מהקונגרס השני בשנת 1898) ושימש כיו"ר הוועד היהודי לסיוע בפילדלפיה בזמן במלחמת העולם הראשונה. היה מראשי הקונגרס היהודי האמריקאי, ולאחר הקרע בהסתדרות הציונית באמריקה השתייך לסיעתו של השופט לואי ברנדייס.

בארץ ישראל

בלום ביקר לראשונה בארץ ישראל בשנת 1909 יחד עם קבוצת ציונים אמריקאים. במהלך הביקור הפגיש אותו מנחם שינקין עם הפרופ' בוריס שץ, שניסה לשכנע אותו להעתיק את מפעל השיניים התותבות שבבעלותו לארץ ישראל. בעקבות לחציו של שץ הגיע בלום לארץ ישראל ב-1914 במטרה לבדוק האם העתקת המפעל אפשרית; שץ הקצה לו חדר בבנין בצלאל בירושלים בו ניסה בלום לבדוק את התאמת המים בארץ ליצור השיניים, משהצליחו הניסויים הוחלט להעתיק את בית החרושת לארץ ישראל. בלום התלבט רבות היכן להקים את המפעל והמועמדות המובילות היו חיפה ותל אביב. ב-1924 נפגש בפילדלפיה עם ראש העיר מאיר דיזנגוף ששכנע אותו להקים את המפעל בתל אביב. 
בשנת 1926 עלה בלום באופן סופי והקים בתל אביב את בית החרושת הראשון לייצור שיניים תותבות שנקרא "החברה האמריקאית לשיני חרסינה בע"מ". אריה שנקר קידם את בואו של בלום בקריאה: "טוב לדעת שהתעשייה האמריקאית איתנו". בית החרושת הווה מקור פרנסה חשוב ביישוב העברי ובשיאו העסיק למעלה מ-200 עובדים יהודים. עיקר תוצרתו של המפעל כוון לייצוא לחו"ל. מבנה המפעל הוקם תחילה ברחוב המגיד ומאוחר יותר עבר למבנה ליד נחלת יצחק על סף נחל איילון. היה זה מקרה יוצא דופן שיהודי בעל אמצעים מארצות הברית משקיע בעסק תעשייתי בארץ.
בעקבות הסכם אוטווה (1932) שקבעו "העדפה אימפריאלית" למושבות האימפריה הבריטית, ומאחר ופלשתינה-א"י הייתה תחת המנדט הבריטי מטעם חבר הלאומים ולא מושבת כתר (דומיניון) - נקבע מכס בשיעור גבוה על תוצרת המפעל. בעקבות כך הקים בלום מפעל נוסף בקפריסין (בניהולו של חתנו רחביה אדיבי) והמשיך את פעילות המפעל בתל אביב ליצוא אל שווקים חדשים מחוץ לאימפריה הבריטית. 
בלום נתן את ברכתו ואישורו לארגון ההגנה להשתמש במתקני בתי החרושת שלו לצורכי התעש של הארגון במחתרת.

גאולת אדמות בארץ ישראל

בנוסף להקמת "אוהל שם" הרבה בלום לרכוש קרקעות בארץ ישראל ונטע בהן פרדסים; רבים מהם על פי המלצתו של גואל הקרקעות יהושע חנקין). כך רכש למשל את האדמות בהם שוכנת היום אבן יהודה וחלק מאדמות כרכור, קדימה-צורן ובני ברק. בלום היה מייסדי בית החולים הראשון לחולי נפש בת"א, תרם תרומה נכבדה להקמת מעון לילדים עזובים בת"א, לבית הספר הריאלי בחיפה, ולבית הכנסת הגדול בתל אביב. היה חבר חבר המועצה הארצית של "בני בנימין", וממקימי החברה הארץ-ישראלית לביטוח כללי.

מותו ומשפחתו

שמואל בלום נפטר בביתו ברחוב מלצ'ט בתל אביב בסתיו 1941, ונקבר בבית הקברות הישן ברחוב טרומפלדור. אשתו הראשונה ואם ילדיו רבקה בתו של המורה אפרים פישל שטרן אשתו השנייה מרים בתו של ד"ר רודולף זק"ש. הניח אחריו שני בנים: נתן וליאון ממשיכו בתעשייה, וארבע בנות: מלי אשת יוסף כהן, חיה אשת הרב הקונסרבטיבי ד"ר שלום צבי דוידוביץ, לינה אשת התעשיין רחביה אדיבי (פיינשטיין) (לימים ראש עיריית אשקלון), ורוזה אשת העו"ד רפאל מני (בנו של השופט מלכיאל מני). בין ניניו נמנים הזמר דני מסנג והמשורר עמיחי חסון.
אייל קאלאמיאן

תפוצה, אקולוגיה, ומחזור חיים

כפי ששמו מרמז, מין זה אנדמי לשרשרת איי קאלאמיאן שבפיליפינים; האיילים מצויים בשלושה מתוך ארבעת האיים הגדולים בשרשרת קאלאמיאן: "ביוסיואנגה", "קוליאון", "קאלאוויט" ונעדרים מהאי "קורון". המינים גם דווחו בעבר בעוד תשעה איים קטנים נוספים, כאשר לשלושה מתוכם האיילים הובאו בשנת 1980. עם זאת, כיום אייל הקאלאמיאן נכחד משבעת האיים הקטנים: "קאפארי", "באצ'דאק", "אפוו", "ג'אלוק", "פאנלאיטנן", "אלאבה" ו"דיקאבאיטוו" ושורד רק באיים: "מרילי" ודימאג'יויאט". מלבד אלו הנזכרים האייל לא ידוע באיים אחרים בפיליפינים ואף לא באיים הסמוכים לשרשרת: פלאוואן ולינאקאפאן. מבין כל האיים הנזכרים קאלאוויט מחזיק את האוכלוסייה הגדולה ביותר, שצמחה מאוכלוסייה זעירה בעקבות הכנסת 30 איילים נוספים בשנת 1977.
בית גידולו של מין זה הוא בעיקר יערות נשירים, קרחות יער, ומרעה מיוער חלקית.
קיים מידע מועט על האקולוגיה של אייל הקאלאמיאן; כל מה שידוע הוא שהמין פעיל משעות הערב ועד עלות השחר, ובשאר היום מתחבא בצמחייה. כאשר אייל זה נרדף הוא נמלט באופן הדומה לחזיר בר ומתכופף מתחת לגזעים ולא קופץ מעליהם. המין חי בקבוצות של עד 27 פרטים, ובדרך כלל קבוצה ממוצעת מורכבת מ 7–14 איילים. באזורים שבהם הם נרדפים בכבדות דווחו קבוצות קטנות מאוד. טורפיו העיקריים הם עופות דורסים ונחשים, וקריאת האזהרה שלו היא שריקה צורמנית. תזונתו מבוססת בעיקר על עלים ועשבים. מין זה יכול להתרבות כל השנה, כאשר משך ההרון הוא 180–222 ימים. הנקבה ממליטה עופר אחד ולעיתים רחוקות שניים, ומסתירה אותם בצמחייה לאחר הלידה. העופרים נגמלים לאחר שישה חודשים ומגיעים לבגרות לאחר 8–12 חודשים. תוחלת חייו של אייל הקאלאמיאן כ 12–20 שנים.

איומים ושימור

איילים אלה מאוימים עקב לחץ ציד (בשר, קרניים לקישוט, ועורות לכיסוי לתופים) התיישבות אנושית והתרחבות חקלאית על שטחם המוגבל מאוד, בשילוב של חוסר אכיפה יעילה בציד. הציד היה חמור במיוחד באמצע שנת 1970, אך ירד לכאורה ברוב האיים במהלך 1980 -1990; דווקא ב"קאלאוויט" לחץ הציד הוגבר בשנים אלה בעקבות חזרתם של 51 משפחות מקומיות בשנת 1986, מתוך 256 משפחות שפונו מהאי 10 שנים קודם לכן כדי להגן על אייל הקאלאמיאן. עד 1992 מספר האנשים באי הגיע כמעט ל-500, וציד של אייל זה באי למטרות בילוי, פוחלצים או לספק בשר לשווקים המקומיים שגשג; התושבים שחזרו באופן לא חוקי הביאו עימם חיות בית שעשויות להעביר מחלות זיהומיות לאייל, וכמו כן הם שורפים חלקי יערות לחקלאות. 
לאי "קאלאוויט" הובאו גם מספר פרסתנים אפריקנים, אבל נראה שהם אינם מתחרים עם אייל קאלאמיאן על מקורות המחיה; לאחרונה חודשה ההגנה באי הן על האייל והן על הפרסתנים האפריקנים בעקבות הקמת אזור שימור, והשליטה על הציד חזקה יותר. אף על פי שבאיים "ביוסיואנגה" ו"קוליאון" אין אזורים מוגנים, מרבית חלקי האי עדיין אינם מפותחים ומיושבים בדלילות. בשנת 1994 האוכלוסייה באי "קאלאוויט" נאמדה בכ-1,123 + 236 פרטים באיים האחרים, אך מאז מספרם ירד ונאמד כיום בכ-900 פרטים בטבע, ו-54 פרטים בגן החיות של סן דייגו (נכון למרץ 2008). 
אייל הקאלאמיאן מופיע בארגון השימור IUCN כמין בסכנת הכחדה (EN), וכן בנספח של אמנת "CITES" האוסרת מסחר במין זה.
סדרת שאום

סדרת שאום (באנגלית: בעבר Schaum's Outline Series וכיום Schaum's Outlines) היא סדרת ספרי לימוד אמריקאית לתיכון ולאוניברסיטה במגוון תחומים: מתמטיקה, הנדסה, מדעי המחשב, ביולוגיה, חשבונאות, כלכלה, דקדוק ועוד.
הסדרה נוסדה בשנות ה-30 של המאה ה-20 בידי דניאל שאום, בנם של מהגרים ממזרח אירופה. בשנת 1967 נרכשה ההוצאה בידי הוצאת מקגרו-היל. הספרים בסדרה מתעדכנים בהתמדה, בהתאם לשינויים בתוכניות הלימוד ובעזרי הלימוד. עם מחברי הספרים נמנים מחברים נודעים בתחומם, כסימור ליפשוץ ומורי ר. שפיגל.
לספרי הסדרה מבנה בסיסי משותף: כל פרק מתחיל בסקירה בסיסית של נושאי הפרק, שאחריה באה סדרה ארוכה של תרגילים פתורים ביסודיות, הכוללים הרחבה של חומר הלימוד (למשל הוכחה של משפטים בספרי מתמטיקה) והדגמה של שיטות נפוצות לפתרון בעיות בנושא הפרק. לבסוף ניתן עוד מקבץ של תרגילים לתרגול נוסף, עם פתרון קצר (שאינו כולל את דרך הפתרון). ההצגה הבהירה של נושאי הלימוד תרמה לפופולריות של הסדרה.
בשנות ה-90 החלו להופיע גרסאות מקוצרות של ספרי הסדרה, בשם "Easy Outlines", המיועדות לתלמידי תיכון.
אחדים מספרי הסדרה תורגמו לעברית ויצאו לאור בהוצאת סטימצקי.
שלושה דורות בעיצוב העטיפה של ספרי סדרת שאום:
ריצ'רד צ'מברלין

קורות חייו

צ'מברלין נולד בבוורלי הילס לאלסה ווינפרד ולצ'ארלס אקסיום צ'מברלין.
למד ב"תיכון בוורלי הילס" וב"מכללת פומונה" ולאחר מכן שירת במשך 16 חודשים כפקיד בצבא ארצות הברית והוצב בקוריאה הדרומית.

טלוויזיה

צ'מברלין זכה למעמד של אליל נוער בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 כשהופיע בתפקיד הרופא הצעיר ד"ר ג'יימס קילדר.
זכה על התפקיד בפרס גלובוס הזהב לכוכב הטלוויזיה הטוב ביותר בשנת 1963.
באותה הקטגורייה היה מועמד לפרס גם על תפקידו בסדרת הדרמה "יובל המאה" בתור הצייד הסקוטי אלכסנדר מקאיג.
בשנת 1975 הופיע בתפקיד כמלח אדמונד דנטס בעיבוד הטלוויזיוני לספר המפורסם "הרוזן ממונטה כריסטו", על הופעתו היה מועמד לפרס אמי.
ב-1977 שיחק בתפקיד הראשי בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "האיש במסכת הברזל".
צ'מברלין זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה בשנת 1981 על תפקידו בתור הנווט ג'ון בלאקת'ורן במיני סדרה המבוססת על הרומן "שוגון".
צ'מברלין זכה בפרס גלובוס הזהב השלישי שלו בשנת 1984, בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במיני סדרה על הופעתו בתפקיד הכומר הקתולי ראלף דה-בריקאסאר בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "ציפורים מתות בסתר". הסדרה בכיכובו זכתה בארבעה פרסי גלובוס הזהב ובשישה פרסי אמי והייתה לנצפית ביותר בהיסטוריה בארצות הברית אחרי הסדרה "שורשים".
בשנת 1986 היה צ'מברלין מועמד לפרס גלובוס הזהב ובפעם הרביעית לפרס אמי על הופעתו בסרט השואה "ולנברג: סיפורו של גיבור" בתפקיד חסיד אומות העולם השוודי הנערץ ראול ולנברג.
צ'מברלין היה הראשון לגלם את הסוכן החשאי הנרדף ג'ייסון בורן בעיבוד הראשון למותחן הריגול "זהות כפולה" בשנת 1988.
הועמד על הופעתו בסרט בפעם השישית לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2010 שיחק צ'מברלין בעונה החמישית של סדרת הדרמה "אחים ואחיות" בתפקיד ג'ונתן ביירולד, האקס של מנהל הכספים סול הולדן (רון ריפקין).

קולנוע

צ'מברלין הופיע לראשונה בקולנוע בשנת 1963 בדרמה "דמדומי כבוד".
בשנת 1970 פרץ צ'מברלין לתודעה בהוליווד בזכות תפקיד המלחין הרוסי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי שגילם בדרמה המוזיקלית של קן ראסל "צ'ייקובסקי".
ב-1972 הופיע בתפקיד הלורד ביירון בדרמה הבריטית "ליידי קרוליין לאמב".
ב-1973 שיחק בתור המוסקטר ארמיס בעיבודו המצליח של הבמאי ריצ'רד לסטר לרומן ההרפתקאות "שלושת המוסקטרים", צ'מברלין חזר על התפקיד גם בשני סרטי ההמשך "ארבעת המוסקטרים" ו"שובם של המוסקטרים".
ב-1974 השתתף בסרט האסונות "המגדל הלוהט" בתפקיד רוג'ר סימונס מהנדס החשמל של בניין הזכוכית רב הקומות.
ב-1976 שיחק צ'מברלין בפנטזיה המוזיקלית "סנדל הזכוכית והורד" המבוססת על האגדה "סינדרלה" בתפקיד הנסיך אדווארד.
בסרט ביטא צ'מברלין גם יכולת השירה שלו כאשר שר שישה שירים מתוך הסרט לצידה של השחקנית האירית ג'מה קרייבן. בסרט זה שחקה גם אווה ראובר שטיינר.
ב-1977 היה צ'מברלין מועמד לפרס שחקן השנה באוסטרליה על תפקידו בסרטו השלישי של פיטר ויר "הגל האחרון", בו שיחק בתור עורך הדין דייוויד ברטון.
ב-1978 הופיע בסרט האסונות "הנחיל".
בשנות ה-80 שיחק בהפקתם המוצלחת של מנחם גולן ויורם גלובוס "מכרות המלך שלמה" בתפקיד צייד האוצרות אלן קווטרמן ובסרט ההמשך שבא בעקבות "אלן קווטרמן ועיר הזהב האבודה".
צ'מברלין ערך את הופעותיו הקולנועיות האחרונות בשנת 2007 בקומדיה "אני מכריז עליכם צ'אק ולארי" ובדרמת האגרוף האירית "כוח וכבוד".

חיים אישיים

צ'מברלין הוצא מהארון בשנת 1989 בגיל 55, אך רק בשנת 2003 הצהיר על היותו הומו.
ניהל מערכות יחסים עם קצרה השחקן ווסלי איור וארוכה יותר עם השחקן- תסריטאי מרטין ראבט, אותו הכיר על סט הסרט "אלן קווטרמן ועיר הזהב האבודה".
קווין פאנגוס

ראשית דרכו

פאנגוס נולד ב-26 בינואר 1993, בקנדה. בצעירותו כלל לא התעניין בכדורסל והחל כמו בני נוער קנדים רבים לשחק הוקי קרח, בו היו לו גם קשרים משפחתיים בעקבות דודו, אשר שיחק ב-NHL. הצלחתו של השחקן הקנדי סטיב נאש ב-NBA נתנה השראה לפאנגוס והוא החליט להתמקד בכדורסל, כאשר גם בענף ספורט זה משפחתו הצטיינה בעבר; אביו שיחק בעברו באוניברסיטת טורונטו, ואימו שיחקה באוניברסיטת מקמסטר. בראיון שהעניק בשנת 2013 לתקשורת הקנדית התייחס פאנגוס להשראה הגדולה שנאש העניק לו: "שמעתי שנאש היה זורק 500 פעמים לסל ביום, והחלטתי שגם אני צריך לעשות זאת".

קריירת מכללות

לקראת תחילת קריירת המשחק בתיכונים, קיבל פאנגוס הצעות ממספר מכללות ברחבי ארצות הברית בהן מישיגן, טמפל, נבדה, פורטלנד וסינסינטי. לאחר שהתייעץ עם ידיד משפחתו קלי אוליניק, החליט פאנגוס להצטרף לאוניברסיטת גונזגה. במהלך שנותיו באוניברסיטה נחשב פאנגוס לשחקן המוביל של הקבוצה והוביל אותה בקטגוריות סטטיסטיות רבות כגון נקודות, אסיסטים, חטיפות ודקות משחק.

גראן קנאריה

ב-24 ביולי 2015 חתם פאנגוס לשנתיים בקבוצת גראן קנאריה מליגת העל הספרדית והיורוקאפ. את עונת היורוקאפ הראשונה שלו סיים פאנגוס עם ממוצעים של 11.9 נקודות, 4.8 אסיסטים ו-1.6 ריבאונדים בכ-24 דקות משחק עם אחוזים נהדרים של 51.2% ל-3. בליגת העל הספרדית סיים עם ממוצעים של 10.8 נקודות, 4.5 אסיסטים ו-2.3 ריבאונדים למשחק.

ז'לגריס קובנה

לאחר עונה אחת בגראן קנאריה, חתם פאנגוס בז'לגיריס קובנה מליגת העל הליטאית והיורוליג. בעונתו הראשונה במועדון הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות הליגה הליטאית וזכייה בגביע הליטאי. בעונת 2017/2018 זכתה קבוצתו בפעם השנייה ברציפות בגביע הליטאי ובפעם השנייה בתולדותיה העפילה לפנייל פור היורוליג, לאחר שגברה 3–1 על אולימפיאקוס בסדרה של הטוב משלושה משחקים. בעונה זו היה פאנגוס לשחקן המפתח בקבוצתו וסיים את עונת היורוליג עם ממוצעים של 12.7 נקודות, 6 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים ב-34 דקות משחק. בחצי גמר היורוליג תפגוש קבוצתו את פנרחבצ'ה.
סופרבאד - חרמן על הזמן

עלילה

אוון וסת' הם שני חברים טובים, תיכוניסטים רגע לפני סיום לימודיהם. אוון (מייקל סרה) הוא תלמיד חרוץ, שקט ובעל חרדות רבות ואילו סת' (ג'ונה היל) הוא נער קולני, חרמן ובעיקר מתעניין בסקס. השניים מחליטים לנצל את הלילה האחרון שלהם יחד, לפני הפרידה הבלתי נמנעת שכרוכה במעבר לקולג', כדי לנסות ולאבד את בתוליהם. סת' מוזמן למסיבה אצל ג'ולס (בה הוא מאוהב בסתר) והוא נענה בחיוב ומתחייב גם לספק את המשקאות האלכוהוליים למסיבה כחלק מהתוכנית לנסות ולהשכיבה. לשם השגת המשקאות האלכוהוליים הוא נאלץ להיעזר בידידם, נער חנון בשם פוגל אשר מצויד בתעודת זהות מזויפת בה נכתב כי יש לו שם יחיד - מק'לאבין.
תוכניתם של הנערים מסתבכת כאשר פוגל נקלע לשוד בעת שהוא מנסה לקנות משקאות אלכוהוליים במכולת. במהלך השוד הוא מותקף בעצמו. למקום מוזעקים שני קציני משטרה, סלייטר ומייקלס, אשר מגיעים ולוקחים את עדותם של המוכרת במכולת ושל פוגל. פוגל המבועת מציג בפניהם את תעודת הזהות המזויפת והשוטרים מאמינים לגירסתו. השוטרים מציעים לפוגל טרמפ למסיבה אך בדרך הם עוצרים במספר מקומות. אוון וסת' רואים את מכונית המשטרה מחוץ למכולת ומניחים שפוגל נעצר משום שניסה לקנות אלכוהול (בארצות הברית חל איסור גורף לקטינים מתחת לגיל 21 לקנות או לצרוך משקאות אלכוהוליים). בעודם מתלבטים מה לעשות, סת' נפגע ממכונית והנהג, כדי לפצות אותם, לוקח אותם למסיבה אחרת שם הוא מבטיח לתת להם אלכוהול. אוון וסת' מוצאים את עצמם מעורבים בקטטה במסיבה והם בורחים מהמסיבה עם משקאות אותם הצליחו לקחת איתם.
בינתיים, ניידת המשטרה שבה פוגל, סלייטר ומייקלס מקבלת קריאה להגיע לפזר את המסיבה והם נתקלים באוון וסת'. פוגל, אוון וסת' בורחים מהקצינים ומגיעים למסיבה של ג'ולס. במסיבה אוון מתחיל עם ידידתו בקה, פוגל מתחיל עם בחורה בשם ניקולה, וסת' מנסה להתחיל עם ג'ולס. סלייטר ומייקלס מגיעים למסיבה כדי לפזרה.
הסרט מסתיים כאשר פוגל הוא היחיד אשר מצליח לאבד את בתוליו עם ניקולה, אוון נהייה חבר של בקה וסת' נהייה חבר של ג'ולס.
זאב סיגל

קורות חיים

זאב סיגל נולד למשפחה יהודית אמריקאית ב-28 בדצמבר 1942 באלמדה, קליפורניה.
סיגל הוא גם מייסד Quatermaine Coffee Roasters בוושינגטון, פירלס פאי בסיאטל, ו-BuckleUp, ששמה שונה מאוחר יותר ל-Socialbeesstrategy.com.
O

היסטוריה

מקורה של האות באות השמית "ע" - אשר צוירה כעין, בדומה לאות הערבית "ع". ביוונית נקראה האות "אומיקרון". בלטינית משמשת האות כחולם לציון תנועת אוֹ.

שימוש

האות משמשת לציין תנועת חולם.
עקורה

עלילה

הסיפור סובב סביב חייה של אגניישקה, נערה צעירה, שגדלה בעמק הצמוד ליער האפל. מן היער יוצאים יצורים מפחידים שמטילים אימה על תושבי העמק. מגנם היחיד של תושבי העמק הוא הדרקון, מכשף בן אלמוות, שבתמורה להגנתו, לוקח כל עשר שנים נערה אחת מבין הכפרים, ומשחרר אותה עשר שנים אחר כך כדי לבחור אחת חדשה. אגניישקה בטוחה שבטקס הבחירה, הדרקון יבחר את חברתה הטובה ביותר, קאשה. קאשה היא הנערה היפה, האמיצה והחכמה ביותר בעמק. אולם, הדרקון משום מה בוחר באגניישקה. בזמן שאגניישקה מנסה להתרגל למצב הזה, ולרצות את הדרקון על ידי למידת עקרונות הקסם ממנו, היער ממשיך לתקוף ולנסות להשתלט יותר ויותר על הכפרים מסביב. אגניישקה היא תלמידה גרועה. היא לא מצליחה לזכור את הלחשים המדויקים, והמכשף כועס עליה בשל כך. באחד מהמקרים בהם הדרקון יצא מביתו, אגניישקה מקבלת קריאת עזרה מהכפר שלה, ומחליטה ללכת לנסות ולעזור. יצורים פראיים תוקפים את הכפר. אגניישקה מצליחה להדוף אותם, עד להגעתו של הדרקון שמחסל אותם ותוך כדי נפצע אנושות. אגניישקה מחזירה את הדרקון לביתו, ושם מחפשת ספר עם לחשים שיוכלו לעזור. היא מוצאת ספר ישן עם לחשים רבים, ומחליטה להשתמש בו. בהתחלה היא לא מצליחה עד שהיא מחליטה לשיר את הלחן לפי שיר ילדים מילדותה. הלחן מצליח והכישוף עובד. הדרקון מבריא וכשהוא מנסה להבין כיצד אגניישקה ריפאה אותו הוא מתעצבן בתיסכול, כיוון שהיא השתמשה בספר הכשפים של באבה יאגה. ספר שהדרקון ניסה להשתמש בו שנים אך ללא הצלחה. בזמן שהם משוחחים על הנושא, אגניישקה מבינה שיש שתי גישות שונות לקסם. האחת נשענת על חזרה מוקפדת על אותה הגייה ומילים כדי לגרום ללחש לעבוד, והשנייה גישה יותר זורמת, לפיה יש לומר את הלחש ולחוש האם הוא אכן עובד או לא.

ביקורות

הספר זכה לביקורות חיוביות, וזכה בפרס נבולה לספר הטוב ביותר של 2015, פרס לוקוס לספר הפנטזיה הטוב ביותר של 2016 ובפרס הספרות המיתופואטית בקטגוריית ספרות למבוגרים של שנת 2016. כמו כן הוא היה מועמד לפרסי הוגו ופרס הפנטזיה העולמית.

התייחסויות תרבותיות למיתוסים סלאבים

בהתאם להיותה של נוביק בעלת מוצא פולני מצד אמא, הספר מכיל התייחסויות רבות לתרבות והפולקלור הפולני. רוב הדמויות הפולניות הן בעלות שמות פולנים מסורתיים, לרבות שמה של הגיבורה, אגניישקה, אשר נלקח מסיפור על נערה בשם אגניישקה שמחפשת את הפרה הצהובה שלה מאת נטליה גלשיינסקה, נוביק עצמה מסבירה את ההתייחסות בדברי התודה בסוף הספר. באבה יאגה היא דמות ידועה של המכשפה הרעה האולטימטיבית בפולקלור הסלאבי. היער והפרסוניפיקציה שלו, מתאימים גם הם לאגדות עם סלאביות רבות, אשר מתייחסות ליער כיצור חי בעל נוכחות מאיימת לבני אדם. שיר יום ההולדת "שתחיה 100 שנים" שאגניישקה משתמשת במלודיה שלו ללחש שמרפא את הדרקון מהשחיתות הוא התייחסות ברורה לשיר יום ההולדת הפולני "סטו לאט", שמשמעו מילולית "מאה שנים". במשתה האחרון, אגניישקה טועמת "צוראק", מרק ידוע בפולין משיפון ובשר, המוגש מסורתית בתוך לחם שיפון.
סוחוי KR-860

פיתוח

תכנון המטוס החל בשנת 1990, והדגם הראשון תוכנן לטוס את טיסת הבכורה שלו בשנת 2000. עלות הפרויקט שהוערכה בתחילה בין 4-5.5 מיליארד דולרים, התעדכנה במהלך התכנון לכ-10 מיליארד, דבר שגרם להעלאת מחירים; מ-150 מיליון דולר לבין 160-200 מיליון דולר ליחידה.
תוכניתה של סוחוי הייתה לשווק כ-300 מטוסים, ולייצרם במפעליה שבקאזאן. בתחילה תוכנן המטוס כמטוס נוסעים בלבד, אולם לאחר מכן הציעה סוחוי דגם מטען בשם KR-860T. המטוס הוצע גם לשמש כמכלית שתוביל גז טבעי נוזלי, משדה הנפט והגז סחלין-II שבסחלין, תוך שהוא מתדלק בגז במקום בדלק סילוני.
המטוס תוכנן לשאת משקל מרבי של כ-650 טון, מתוכם כ-300 טון מטענים. בסיפון התחתון תוכננו שלושה מעברים ותצורת ישיבה של 12 בשורה, ובסיפון העליון שני מעברים ופריסת מושבים של 9 בשורה, והוא נועד לשאת בין 860-1000 נוסעים. בעיצוב הכנפיים שולבו כנפונים, ונוספה אפשרות לקיפולם.
הפרויקט התקדם עד לשלב של מודלים שיווקיים. דגם בקנה מידה מוקטן של 1/24 הוצג בסלון האווירי בפריז של שנת 1999 (‏לחצו לצפייה‏  ). אם היה נבנה, היה זה המטוס הגדול בעולם.
דמיטרי בשקירוב

חייו

בשקירוב נולד בטביליסי, גאורגיה. דודה-רבתא שלו, לינה שטרן, ביוכימאית, פיזיולוגית והומניסטית, הייתה החברה הראשונה באקדמיה הסובייטית למדעים. בשקירוב קיבל תואר אמן כבוד של ברית המועצות בשנת 1968 ואמן העם של ברית המועצות בשנת 1990. הקלטות שלו יצאו בחברת ההקלטות הקלאסיות השווייצרית קלייבס, בהן יצירות של יוהאן סבסטיאן באך ושל לודוויג ואן בטהובן.
כמורה בקונסרבטוריון של מוסקבה (ובהמשך בקולג' למוזיקה ע"ש המלכה סופיה במדריד), הוציא מתחת ידיו הרבה אמנים בעלי שם עולמי, כמו ארקדי וולודוס, דמיטרי אלכסייב, לואיס פרננדו פרס, דאנג תאי סון, ניקולאי דמידנקו, אלנה בשקירובה, קיריל גרשטיין, אוקסנה יבלונסקיה ועוד רבים אחרים.
בשקירוב הוא אביה של הפסנתרנית אלנה בשקירובה, הנשואה לפסנתרן דניאל ברנבוים, וסבו של הכנר מיכאל בארנבוים.
בנה של אפרודיטה

היסטוריה

לאחר פירוקה של להקת הפורמינקס, חבר ואנגליס לדמיס רוסוס כדי להקים להקה חדשה במקום זו הקודמת. המתופף לוקאס סידראס נמנה בין מקימי הלהקה. החבר הרביעי, סילבר קולוריס, הצטרף מאוחר יותר.
הם הקליטו את סינגל הבכורה שלהם, Rain and Tears, שזכה להצלחה מסחרית משמעותית. הלהקה התמקמה בלונדון. סילבר קולוריס הצטרף מאוחר יותר משום שנשאר ביוון לשירות צבאי חובה.
זמן לא רב לאחר שהוציאו את הסינגל המפורסם, הוציאו את אלבומם הראשון "End of the World". 
ב-1970 התחילה הלהקה לעבוד על אלבום קונספט חדש: 666. הלהקה התחילה לעבוד על האלבום שקיבל גוון עמוק של רוק מתקדם, אך ככל שעבר הזמן התברר יותר ויותר כי ואנגליס נהנה יותר מעבודת סולו.
ב-1971, כשנה לפני צאתו הרשמית של האלבום, התפרקה להקת בנה של אפרודיטה וחבריה המשיכו בקריירות סולו.
בישראל בלטו להיטיהם "It's Five O'Clock" (השעה חמש) שצעד במצעדי הפזמונים בקיץ 1970 ו-"Spring summer winter and fall (אביב, קיץ, חורף וסתיו) שצעד בתחילת 1971. רק מאוחר יותר התפרסם בישראל להיטם הראשון, "Rain and Tears".
נפתלי הרץ הלוי

תולדותיו

נולד בביאליסטוק לאביו הרב הדרשן אליהו ליב. בשנת תרמ"ד (1884) עלה מפולין לארץ ישראל. התיישב בשכונת מאה שערים בירושלים וייסד בעיר ישיבה.
בשנת תרמ"ו (1886) נוסדה הקהילה האשכנזית ביפו, והרב נפתלי הערץ נשלח לכהן כרבה, על ידי רבני ירושלים רבי שמואל סלנט ורבי יהושע לייב דיסקין, שם ביסס את חיי היהדות בעיר ובמושבות, ובעיקר את קיום המצוות התלויות בארץ, שהייתה תופעה חדשה ביהדות מאז החורבן.
באדר ב' תרנ"א (אפריל 1891) התאחדו העדות הספרדית והאשכנזית בעיר והרב הלוי התמנה לעמוד בראש הקהילה המאוחדת בהסכמת יחיאל מיכל פינס ויואל משה סלומון מטעם האשכנזים ואהרן שלוש והרב יעקב מאיר מטעם הספרדים. בכך היה הרב לוי לסמכות הרבנית העליונה ביפו וסמל לאפשרות של אחדות בין ספרדים ואשכנזים בארץ ישראל.
הלוי, שהיה כפוף לרבנים מירושלים, ביקש להוכיח שהוא שומר על הצביון הדתי ונלחם בתרבות החילונית-רוסית שהביאו עמם עולי העלייה הראשונה ושינו את הצביון שהיה קיים ביפו לפני כן. במיוחד תקף הרב את ראשי הציבור, אנשי בני משה, מנחם שטיין, זאב טיומקין, יהושע ברזילי, יחזקאל דנין (סוכובולסקי) וחיים חיסין, אשר ביקשו להתקבל כשותפים בוועד הקהילה המאוחד ולהשפיע מבפנים בתחום החינוך והבריאות בעיר. הרב, בתמיכתו של יחיאל מיכל פינס מירושלים, סירב בתוקף ותקף את החילונים בעיקר על הנהגת ריקודים של בחורים ובחורות וחילול שבת בפרהסיה ומאוחר יותר על הצגות תיאטרון ביפו ובמושבות. בתחילה התכתב הרב עם טיומקין ותבע ממנו לצוות על הצעירים המשכילים לחדול ממעשיהם, אך טיומקין השיב לו שאין הדבר בתחום סמכותו והוא אף אינו רואה בדברים קלקול של אמות מידה. בשיא המאבק הודיע הרב שיסרב לערוך קידושין לאיש שלא יבטיח לו כי ימנע מביתו "ריקודין נערים עם בתולות". הלוי, שחסם את האפשרות של עולי העלייה הראשונה להשתלב במרקם הקיים, הפך בעיני העולים לסמל "החלוקה" ו"היישוב הישן", מאידך נאלץ הרב להוכיח לרבני ירושלים שהוא שולט במצב הדתי ביפו ובמושבות, שהלך והפך מאויים יותר ויותר על ידי העלייה החילונית. בכך נקט, לעיתים בניגוד לרצונו, בקו קנאי ובלתי מתפשר.
במותו נישאו לכבודו הספדים בבית כנסת החורבה בירושלים לפני שנטמן בבית הקברות הר הזיתים. סופר עיתון "השקפה" כתב ש"שלפני שלושים שנה בעיר קטנה בליטא היה נחשב בוודאי כמעט פילוסוף", אך, עקב ההתמודדות עם העולים התברר כי "השקפתו על העולם ועל היהודים ועתידם הייתה צרה וקטנונית".

היתר מכירה

בשנת תרס"ב נחתם לראשונה היתר מכירה כהוראת שעה, על ידי רבי נפתלי הערץ בהסכמת האדר"ת ורבני ירושלים.
גן אלנבי

גן אלנבי שבחיפה נקרא על שם הפילדמרשל אדמונד אלנבי.
ייחודו של הגן טמון באופן שבו הצליח האדריכל מ' היימר להתגבר על השיפוע הטופוגרפי המאפיין את האזור וליצור מגוון חללים לפינות ישיבה שקטות, מתקני משחקים ותצפית, ללא שינוי מקיף ופגיעה בסביבה ובצמחיה הטבעית. בגן פועלים, נכון ל-2018, שני פאבים.

היסטוריה

השטח עליו הוקם הגן השתייך לזוג דאונס: ארתור דאונס ופלורנס (לפני הנישואים צ'פמן) דאונס, גיסתו של הפילדמרשל אלנבי.
בעת שכבש הצבא הבריטי, בפיקודו של אלנבי, את ארץ ישראל מידי העות'מאנים, הקפיד אלנבי על חלופת מכתבים קבועה עם אשתו, מייבל אלנבי, ובהם תיאר את קסמיה ויופיה של הארץ. ככל הנראה, חלק מהתוכן הגיעה לאוזניה של אחותה של מייבל, פלורנס דאונס. לאחר פרישתו של בעלה, סר ארתור (שהיה פקיד בשירות הרפואי הציבורי וכאיש מחקר, אף קיבל תואר אבירות על מחקריו) לגמלאות, החליט הזוג לעלות לארץ ולהשתקע בחיפה. פלורנס הייתה, כנראה, זו שהקימה בסמוך לביתה את רחבת התצפית הצופה על הנמל והמפרץ ואת המצבה לזכר בנו של הפילדמרשל אלנבי, מייקל הנרי היינמן אלנבי (כפי שהן מופיעות על המצבה - M.H.H.A). מייקל אלנבי נהרג בשנת 1917, בעודו בן 20, במלחמת העולם הראשונה, בקרב ליד פשנדל בבלגיה.
בשנות ה-30, החל הזוג לבנות בית חדש באזור גבעת דאונס, ובאוקטובר 1934, מסרו את השטח (שגודלו כ-6 דונם) כמתנה לעיריית חיפה, על מנת שיוקם בו מתחם ציבורי. בשנת 1936 נמסר תכנון הגן למחלקת הגנים של העירייה (שבראשה עמד מ' היימר) ושנה לאחר מכן, ב-1937 הוקם הגן. ב-1965 בוצעו בגן שינויים קלים, בעיקר עבודות שיקום, והשבילים והמשטחים נכבשו באספלט. ב-1988 הוקמה מסעדה על הריסות מבנה ישן שהיה בגן.