google/wiki40b huggingface dataset:
דקולטה

היסטוריה

שמלות שחשפו את אזור הצוואר והחלק העליון בגופן של נשים, היו נפוצות מאוד לפחות החל מהמאה ה-11. אופנה זו נמשכה עד לתקופה הוויקטוריאנית במאה ה-19. שמלות נשף או ערב הבליטו את אזור המחשוף ולבישת שמלות עם מחשוף בולט באזור הדקולטה הייתה מקובלת יותר מחשיפת הרגליים והקרסוליים. 
במאה ה-15 אגנס סורל, פילגשו של שארל השביעי, מלך צרפת, הובילה בחצר המלוכה הצרפתית את אופנת לבישת שמלות עם מפתח דקולטה רחב שחשף את שדיה לגמרי. במאה ה-16 הייתה נפוצה אופנת נשים המציגה שדיים חשופים באופן מלא, אצל נשים בכל המעמדות השונים בחברה.
סגנונות דקולטה היו פופולריים באנגליה במאה ה-17 ואף מלכת אנגליה מרי השנייה והנרייט מארי, אשתו של המלך צ'ארלס הראשון, נהגו ללבוש שמלות החושפות מפתח חזה נדיב. האדריכל איניגו ג'ונס אף נהג לעצב עבור הנרייט מארי תלבושות לנשף מסכות שחשפו באופן מלא את שדיה. 
בחוגי האצולה ובמעמד העליון הצגת השדיים נחשבה לעיתים לסמל סטטוס, סימן ליופי, עושר או מעמד חברתי. החל מהרנסאנס השד החשוף עורר הקשר אל הפסלים העירומים מיוון הקלאסית שהשפיעו רבות על האמנות, הפיסול והארכיטקטורה של התקופה.
לאחר המהפכה הצרפתית המחשוף הפך להיות גדול בחזית וקטן בגב. לקראת סוף התקופה הוויקטוריאנית הצווארון המלא היה באופנה, אם כי שמלות עם דקולטה נלבשו באירועים רשמיים. בתום התקופה השתנו עמדות חברתיות והחלו לדרוש מנשים לכסות את שדיהן בציבור.
במהלך שנת 1913 נכנסה אופנת צווארוני V וצווארונים עגולים, שאנשי דת בעולם הביעו זעזוע ממנה. הבישופים של הכנסייה הקתולית בקיסרות הגרמנית התאחדו והוציאו מכתב שתקף את האופנה המודרנית. בה בעת האופנה הפכה למאופקת יותר במונחים של מחשוף, בעוד שחשיפת הרגל הפכה למותרת יותר בחברות מערביות החל ממלחמת העולם הראשונה ועד לאופנת המאה ה-21.
טאשה יאר

פיתוח הדמות וליהוק

בהשראת דמותה של טוראית ואסקז בסרט "שובו של הנוסע השמיני", שם הדמות במקור תוכנן להיות 'מאכה הרננדז'. המפיקים אף שקלו ללהק לתפקיד את ג'נט גולדשטיין, אשר גילמה במקור את ואסקז. בסופו של דבר, השחקנית מרינה סירטיס לוהקה לתפקיד זה, ואילו קרוסבי לוהקה לתפקיד היועצת דיאנה טרוי, אולם השתיים החליפו ביניהן תפקידים בטרם החלו צילומי הסדרה.

קורות חיים

נטשה (טאשה) יאר נולדה בכוכב בשם "טורקנה IV", מושבה שנפלה לתוך אנרכיה, שבסופו של דבר ניתקה קשרים עם פדרציית הכוכבים המאוחדת. יאר למדה להגן על עצמה ברחובות ולהימנע מכנופיות אונס. היא עזבה את טורקנה IV בגיל 15, והשאירה מאחוריה את אישארה, אחותה הצעירה. לאחר מכן, הצטרפה לאקדמיה של צי הכוכבים.
ז'אן-לוק פיקארד התרשם מאוד מביצועיה כקצינה, וכאשר מונה לקפטן על סיפון ספינת החלל "USS Enterprise-D" מינה אותה לתפקיד קצינת הביטחון הראשית (זמן קצר בטרם תחילתה של הסדרה).
כשנה לאחר מכן יאר לקחה חלק בצוות שיצא לכוכב "וארגה II" על מנת להציל את היועצת דיאנה טרוי. במהלך משימה זו נהרגה יאר, כאשר חייזר בשם ארמוס הרג אותה על מנת להפגין את עוצמת כוחו. וורף החליף אותה בתפקיד קצין הביטחון הראשי של האנטרפרייז.
פאוור ריינג'רס הגלקסיה האבודה

העלילה

עונה זו היא הראשונה שמציגה צוותי פאוור ריינג'רס חדשים ומשוכללים ושאינם קשורים לעונות קודמות. עלילת הסדרה מתרחשת בעולם בדיוני הנקרא "הגלקסיה האבודה". חמישה נערים ממושבת החלל "טרה וונטור" מחפשים כוכב חדש בו התנאים דומים לזה של כדור הארץ. בג'ונגלים של כוכב הלכת מירינוי הצוות מוצא את חרבות קווייסר אשר מעניקים להם את כוחותיהם וכך הם הופכים לצוות ה"פאוור ריינג'רס הגלקסיה האבודה". לאורך הסדרה הצוות נלחם במלכה הרעה טרקינה.
כימוטקסיס

בביולוגיה, כימוטקסיס (Chemotaxis, בעברית נהירה כימית) היא תנועה של תאים או יצורים פשוטים לעבר גירוי שנגרם על ידי קליטת חומר כימי, או מהגירוי והלאה. כימוטקסיס מתרחש בעיקר בחיידקים, במיקרואורגניזמים אחרים (אמבות ופטריות, למשל) ובתוך גופם של יצורים מפותחים, ובהם האדם.
תנועתם של יצורים מפותחים עצמם לעבר מזון (למשל, דבורת הדבש המלקטת מזון מפרחים או אנשים שהולכים למסעדה) אינה נחשבת לנהירה כימית, כיוון שהיא נעשית באופן מודע, משלבת פעולתם של מערכות רבות בגוף (מערכת הראייה, מערכת העצבים, מערכת השרירים) ומאפשרת תנועה במגוון כיוונים. נהירה כימית היא תגובה ישירה ובלתי רצונית, העשויה להיות מושפעת על ידי מנגנוני בקרה עיליים יותר.
לצורך נהירה כימית, על התא לשאת קולטנים שיזהו את האות הכימי. הקולטנים נמצאים כמעט תמיד על-גבי קרום התא. רוב הקולטנים מפעילים שרשרת סבוכה של תגובות כימיות, שבסופה מופעלת יכולת התנועה של התא; בחיידקים, למשל, מופעלים השוטונים. קליטת האותות מהווה לעיתים מנגנון משוב-חיובי; ככל שהתא מתקרב יותר אל מקור האות הכימי, כך גבר ריכוזו של האות בסביבה שמחוץ לתא והתא קולט כמות גדולה יותר של אותות, הגורמת לו לנוע במהירות רבה יותר או באופן ממוקד יותר אל מקור האות. מרכיבים אחרים במעגל המשוב מאפשרים הסתגלות לריכוז הגובר של האות, לצורך שמירה על רגישות התא לשינויים.
בחיידקי E. coli למשל, מעגל הבקרה המווסת את הנהירה הכימית מבוסס על פעילות בו-זמנית של אנזימי קינאז ופוספטאז, המבצעים הוספה והסרה של קבוצות זרחה מאותם חלבונים. במעגל זה, חלבון CheY מזורחן הנקשר למנוע השוטון מגדיל את ההסתברות לשינוי מגמת הסיבוב של המנוע. במצב מתמיד מתקזזת פעילות האנזימים המוסיפים או מסירים את קבוצת הזרחה מ-CheY, כך שריכוז החלבון המזורחן לא משתנה בממוצע. כאשר קולטנים מתאימים בחיידק חשים במולקולות מזון, הם מחלישים את פעילות אנזימי הקינאז המזרחנים את CheY, כך שריכוז החלבון המזורחן הולך ויורד. כתוצאה מכך משנה החיידק את כיוון תנועתו בתכיפות נמוכה יותר ומגיע מהר יותר אל מקור המזון.
נהירה כימית בחיידקים מהווה התפתחות אבולוציונית חשובה, שכן היא מקלה על החיידק את החיפוש אחר מזון, וכן מאפשרת לו להתרחק מבעוד מועד מחומרים מזיקים. חיידקים רבים נעים לעבר גלוקוז, למשל, אותו הם מזהים כמזון, ומתרחקים מחומרים כגון פנול, אשר עלולים להרגם.
בגופם של יצורים מפותחים מתבצעת נהירה כימית כחלק מפעולתה של מערכת החיסון. באדם, תאי דם לבנים רבים נוהרים לרקמה אליה פלשו פתוגנים (מיקרואורגניזמים מעוררי מחלות). האות הכימי במקרה זה יכול להיות רעלן שמפריש הפתוגן, למשל, או מולקולות איתות שמפרישים תאי הדם הלבנים הראשונים שנתקלים בפתוגן (בדרך-כלל מקרופאג'ים).
גסטרוגרפיה וירטואלית

יתרונות

הבדיקה היא מהירה ולא פולשנית. בבדיקה ניתן לזהות גידולים שפולשים מעבר לתחום רקמת הקיבה, הגדלת קשרי לימפה מקומית, וכן גרורות במקרה של סרטן הקיבה. חומר הניגוד, בשילוב עם אמצעי ההדמיה המתקדמים, מאפשרים הדמיה טובה של הרקמה הפנימית שמצפה את הקיבה, וכן ממצאים חריגים על גבי רקמה זאת.

התוויות

הסיבות לשימוש בבדיקה זאת כוללות: גילוי מוקדם של סרטן הקיבה, בחינת פגמים מבניים בקיבה (כגון בקע בסרעפת, פוליפים וכיבי קיבה), וכן הערכה לאחר ניתוח של הקיבה.

טכניקה

הנבדק צם במשך 8 שעות לפני בדיקה זאת. הסיבה לכך היא שתנועות מעיים חריגות או כיווץ מעיים עשויות לשבש את תוצאות הבדיקה. מיד לפני הבדיקה, הנבדק בולע חומר ניגוד, אשר מרחיב את הקיבה ומאפשר לצפות בכיווצה או הרחבתה וכן במבנה שלה. במקביל, חומר נוסף שמשפר את הניגודיות של החומר הנבלע מוזלף לוריד של הנבדק.

ביצוע הבדיקה

סריקת CT מבוצעת באופן אידיאלי בטומוגרפיה ממוחשבת מרובת גלאים (MDCT) עם התנגשות דקה. מכשיר הCT מפרש מספר רב של קריאות דו-ממדיות לתמונה תלת ממדית.
פיליפו טליוני

חייו

טליוני נולד במילאנו והוכשר כרקדן בבלט קלאסי בעיקר אצל קארלו בלאסיז וז'אן פרנסואה קולון. הופעתו הראשונה כרקדן הייתה בגיל 17 בפיזה, שם ביצע תפקידי נשים. הוא רקד בעוד ערים איטלקיות לפני שהתקבל בגיל 22 כרקדן בבלט של האופרה של פריז. בהזמנת אוגוסט וסטרי, היה לרקדן ראשי ומורה לבלט בבלט השוודי המלכותי בסטוקהולם.
בסטוקהולם,ב-1803, נשא לאישה את הרקדנית סופי קרסטן, בתם של זמר האופרה השוודי המפורסם כריסטופר כריסטיאן קרסטן והשחקנית הפולניה סופי סטבנובסקה.
נולדו להם שני ילדים, מארי טליוני ופאול טליוני, ששניהם היו לרקדנים בעצמם.
שנים אחדות חיה המשפחה בווינה ובגרמניה אבל מאימת מלחמות נפוליאון העביר אותם פיליפו לפריז. הוא רקד ויצר בלטים בכל רחבי אירופה, בעיקר באיטליה, אוסטריה, שוודיה, דנמרק וגרמניה. לבסוף הוזמן לקבל עליו משרה קבועה יותר בתיאטר אם קרנטנרטור בווינה.
אחרי שהתיישב בווינה, הביא אליו את מארי, שלמדה בלט בפריז. כשהגיעה, התאכזב מהתקדמותה האמנותית והחל לאמן אותה בעצמו. הוא הורה לה להתאמן שש שעות ביום במשך שישה חודשים, תוך שימוש בשיטה מדורגת-רמות לאימון בטכניקה. הוא החמיר עמה מאוד ולא גילה כל אהדה לאצבעות רגליה הדואבות והמדממות. שאיפתו הייתה לשוות לסגנון ריקודה קלילות ועידון. בדגש על קפיצות קלילות כבלון ועל עבודה על קצות האצבעות, דבר שלא נשמע כמותו קודם לכן. כשהייתה מוכנה, החזיר אותה לפריז.
אחרי הופעת הבכורה המקצועית של מארי, גדלה הפופולריות שלה במידה כזאת, שאיפשרה לפיליפו לשאת ולתת על חוזה לשש שנים לשניהם. הבכורה המצליחה של "הסילפידים" ב-12 במרץ 1832 הביאה אותה למעמד של הפרימה בלרינה המהוללת ביותר של התקופה הרומנטית ואותו מיצבה ככוריאוגרף הנודע ביותר בתקופתו. יש אומרים, שבלילה זה החלה התקופה הרומנטית הגדולה של הריקוד. הודות להצלחה כבירה זו, יצאו שניהם למסעות הופעות משותפים הן באירופה והן ברוסיה.
בזקנתו, נעשה טליוני אקסצנטרי ובלתי צפוי, ובסופו של דבר איבד את כל ההון, שמארי צברה בחיסכון זהיר, בהשקעות חסרות שיקול דעת. אף על פי כן, הוא מוכר כחלוץ בסגנון בלט, שנועד לשנות לתמיד את עצם טבעה של אמנות זו.
טליוני מת בקומו, איטליה ב-5 בפברואר 1871, בן 93.

תפיסות מוטעות לגבי "הסילפידים"

קהל צופי-הבלט מכיר את הבלט הרומנטי "הסילפידים" (La Sylphide), שהכוריאוגרפיה שלו היא יצירתו של מנהל הבלט הדני אוגוסט בורנונביל. זהו אכן בלט "הסילפידים" שהקהל מיטיב להכיר כיום, אבל לא זו הגרסה שהוצגה בשנת 1832.
ההפקה המקורית של "הסילפידים" עלתה לראשונה בביצוע בלט האופרה של פריז ב-1832, בכוריאוגרפיה של פיליפו טליוני עצמו למוזיקה של ז'אן מדלן שנייצהפר, עם לברית מאת אדולף נוריט בעקבות סיפור של שארל נודייה. את התפקידים הראשיים רקדו מארי טליוני וז'וזף מאזילייה.
בתחילה התכוון בורנונביל להעלות את הגרסה של 1832 בדנמרק, אבל האופרה של פריז דרשה מחיר גבוה מדי לתפקידי התזמורת בפרטיטורה של שנייצהפר. כיון שכך, החליט בורנונביל להעלות גרסה משלו של "הסילפידים" באותה עלילה, עם מוזיקה חדשה מאת הרמן סוורין לוונשלד. הצגת הבכורה הייתה ב-1836 עם ילדת הפלא לוסיל גראהן ובורנונביל בתפקידים הראשיים. הודות למסורת האיתנה של הבלט הדני המלכותי, גרסה זו עודנה מבוצעת עד היום בדנמרק, והוצגה מאז ברחבי העולם.
ב-1972 החזיר מנהל הבלט פייר לאקוט את בלט "הסילפידים" המקורי של פיליפו טליוני אל בלט האופרה של פריז, עם הבלרינה הנודעת גיזלן תזמאר בתפקיד רוח היער. המוזיקה המקורית של שנייצהפר שוחזרה מכתב יד שנשמר בספרייה הלאומית של צרפת. כיון שהכוריאוגרפיה המקורית של טליוני אבדה מכבר, כתב לאקוט את הבלט בסגנון תקופתי. בלט האופרה של פריז הוציא מאז שני DVD של ההפקה.
ואן ג'ונסון

קורות חיים

נולד בעיר ניופורט ברוד איילנד לאב ממוצא שוודי. לאחר סיום לימודיו עבר לניו יורק והחל להופיע כשחקן ורקדן בברודוויי.
הוא הוחתם על חוזה באחים וורנר אבל זמן קצר לאחר מכן קבל בעזרת ידידתו לוסיל בול, חוזה בחברת מטרו גולדווין מאייר. ב-1943 שיחק מול ספנסר טרייסי בסרט "בחור ששמו ג'ו". במהלך ההסרטה נפצע קשה בתאונת דרכים, לוחות מתכת הושתלו בגולגולתו והוא לא היה יכול להסתיר את הצלקות בפניו שהפכו לסימן ההיכר שלו. טרייסי עמד על כך שלא יוחלף. ג'ונסון חידש את הצילומים לאחר החלמתו והצלחת הסרט הייתה בשבילו פריצת דרך.
הוא נפסל לשירות צבאי והיות ששחקנים אחרים גויסו, הוא נשאר בעורף וקבל הצעות רבות להופיע בסרטים.
בין סרטיו המפורסמים: "שלושים שניות מעל טוקיו" (1944), "הצוקים הלבנים של דובר" ו"שתי נערות ומלח" (1944-עם ג'ון אליסון), "סוף שבוע בוולדורף" (1945), "עוד תעלה תזרח השמש" (1946), "שדה קרב" (1949- על המצור על בסטון) והמחזמר "בריגדון"(1954), ו"הפעם האחרונה שראיתי את פריז" (1954 - עם אליזבת טיילור).
ב-1954 הופיע באחד התפקידים הראשיים בסרט המרד על הקיין, לוטננט סטיב מאריק. לאחר מכן החלה הקריירה שלו לדעוך. אחד מהסרטים האחרונים בו הופיע בתפקיד קטן היה שושנת קהיר הסגולה של וודי אלן.
הוא הופיע גם בתוכניות וסדרות טלוויזיה רבות כמו:"לוסי אהובתי", "המופע של דוריס דיי", "מקמילן ואשתו", "איש עשיר, איש עני", ספינת האהבה ועוד. הוא הופיע גם בהפקות תיאטרון בעיקר של מחזות זמר.
ואן ג'ונסון נפטר ב-12 בדצמבר 2008. על שמו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
הגרעין הקשה

תיאור העלילה

העלילה מתחילה בליל ה-13 בספטמבר 1993 (הלילה בו מתרחשת לחיצת היד בין רבין לערפאת במסגרת הסכם וושינגטון). על הר חזון שבגליל התחתון מפוזרים שרידיה של היאחזות נח"ל בה ישב גרעין בעל שאיפות חברתיות בתחילת שנות ה-80. נועם וקס (וקסי - מיכה סלקטר), מנהיג הגרעין הכריזמטי, מזעיק את חבריו מאז, בחזרה אל ההר, בדרכים מפתיעות ומניפולטיביות המגרות את סקרנותם. הוא עושה זאת כדי להשלים סרט דוקומנטרי על הגרעין שהתפרק, ובאמצעותו להתגבר על הטראומות והצלקות שהשאירו בו הימים ההם. זהו הקשר הראשון שנועם יוצר עם חבריו לאחר עשר שנות שתיקה, בהן לא ידעו היכן הוא ומה עלה בגורלו. ששת החברים שמגיעים בבהילות אל המקום נאלצים להתמודד עם תחושת הבגידה האישית והרעיונית שנועם נושא עמו מאז נפרדו. במקביל מתמודד כל אחד מהם עם משבר חייו בהווה ובזיקה הקיימת בינו לבין בעיות לא פתורות מתקופת הגרעין. ליל המפגש הופך לחשבון נפש נוקב, שמבטא גם את הטלטלה שעברה החברה הישראלית בעשור שבין מלחמת לבנון הראשונה והסכמי אוסלו, והוא מסתיים באופן מפתיע וטראגי.
הסרט עוסק בהחמצה הן במישור האישי והן בלאומי. פירוקו של הגרעין בעל החזון החברתי שהפך למרכז חייהם של חבריו, מהווה עבורם נטישה של חלומות גדולים ביחס לעצמם, לחבריהם וליכולתם לשנות ולהשפיע.
ולרי מהפי

ביוגרפיה

מהפי גדלה באוסטין שבטקסס לאם קנדית ואב אמריקאי ולמדה באוניברסיטת טקסס באוסטין, מ-1979 שיחקה תפקיד קבוע באופרת הסבון "הרופאים" שעליו הייתה גם מועמדת לפרס אמי וב-1992 היא זכתה בפרס אמי על תפקידה בסדרה חשיפה לצפון.
ב-1995 שיחקה בסרט הקומדיה "המסע הבכיר של למפון הלאומי". 
ב-2003 היא שיחקה בסרט סיביסקיט.
ב-2006 עד 2007 היא גילמה את אלמה הודג' בסדרה עקרות בית נואשות.
ב-2009 היא שיחקה את הפסיכולוגית של טרה בסדרה טרה.
ב-2011 שיחקה את אמה של אמה פילסבר בסדרה "Glee", ובשנת 2012 שיחקה בדרמה העצמאית "עיניים מטורפות" לצד ג'ייק ביוסי. 
ב-2017 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "האיש במצודה הרמה" ובסדרה "שלדון הצעיר" בתפקיד חוזר. ב-2019 התארחה בסדרה הקומית "בשבילי אתם מתים" בנטפליקס. 
היא נשואה ואמא לבת אחת.
אירוטרופוליס

אירוטרופוליס היא צורה חדשה (או שלב התפתחות חדש) של יישוב עירוני שנסמך על נמל תעופה גדול כעוגן כלכלי ותעסוקתי מרכזי. רוב הפעילות הכלכלית של האירוטרופוליס קשור בתשתיות תחבורה, תיירות, תנועת סחורות, שירותי עזר לתעופה ולנוסעים. את המונח טבעו גרג לינדסי וג'ון קסרדה בספרם "אירוטרופוליס - הדרך שבה נחייה בקרוב". הדגם מתקיים בצומתי תעבורה אווירית עולמיים במפרץ הפרסי, במזרח ובדרום-מזרח אסיה, בארצות הברית ובאירופה.
אירוטרופוליס יכולה להיות עיר קיימת שנמל התעופה שלה הפך לגורם משמעותי בהתפתחותה בראשית המאה ה-21 כגון כלכלת דובאי שנמל התעופה הבינלאומי דובאי וחברת אמירטס מהווים מנוע עיקרי בהתפתחותה, נמל התעופה סינגפור צ'נגי, נמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג או המטרופולין המתהווה סביב נמל התעופה סכיפהול בהולנד. זו יכולה להיות גם עיר חדשה לחלוטין כגון סונגדו הסמוכה לנמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון שבקוריאה הדרומית וערים בסין והודו (כגון דורגפור החדשה במערב בנגל) הנבנות לפי מודל דומה. נמלי תעופה ענקיים בארצות הברית כגון נמל התעופה הבינלאומי הרטספילד-ג'קסון אטלנטה, נמל התעופה של ממפיס, טנסי (מרכזה הלוגיסטי העולמי של חברת השילוח פדקס) ונמל התעופה שיקגו או'הייר מהווים אף הם דוגמה לאירוטרופוליס. האירוטופוליס הוא בסיס פעולה מרכזי של יותר מחברת תעופה גלובלית אחת ומרכז לוגיסטי של חברות שילוח בינלאומיות. 
האירוטרופוליס מושך חברות ומפעלי היי-טק הרואים בקרבה לשדה התעופה יתרון תחרותי עקב הוזלת עלויות שילוח, קיום קהילת עובדים רב-לאומית ותחבורה יבשתית טובה לערים אחרות. כך מתהפכת התפיסה של שדה התעופה מתפיסתו כפרבר מרוחק לתפיסתו כמרכז תעסוקתי. עבור המועסקים הרבים נבנה מעגל משני של נותני שירותים. האירוטרופוליס מנותק תרבותית מסביבתו ומחובר אל תקנים ותפיסות עולמיות של מסחר ושירותים, כגון פעילות כל ימי השנה, 24 שעות ביממה ושירות רב-לשוני. לינדסי וקסרדה מביאים כדוגמה את הונג קונג וסינגפור שהתפתחו כתחנות מסחר המחוברות יותר לעולם הגדול מאשר לסביבתן הקרובה.
לפי חזונם של לינדסי וקסרדה האירוטרופוליס ישקף את הגלובליזציה, יוקם ויתופעל לפי הגיון כלכלי שאותו יכוונו חברות התעופה, שילוח הסחורות והתיירות ויהיה קוסמופוליטי, נטול סממני לאומיות. לדבריהם, התחבורה הגדירה מאז ומתמיד את המקומות בהם יוקמו מרכזים עירוניים, אם אלו האוטוסטרדות במאה ה-20, צומתי רכבת במאה ה-19 או נמלי ים ותחנות שירות לנוסעים בדרכים לפני כן. באותו אופן תקדם התעבורה האווירית, המבוססת על תמהיל של טיסות "לואו קוסט" שוות לכל נפש, מטוסי סילון רחבי-גוף (כגון ה-איירבוס A380), שינוע סחורות בינלאומי מהיר ויעיל ושילוח בינלאומי (על ידי חברות גלובליות כפדקס או DHL) ומגוון רחב של שירותי קמעונאות, פנאי ותיירות את הכלכלה של האירוטופוליס.
איימן סיכסק

ביוגרפיה

סיכסק נולד למשפחה מוסלמית ביפו, שם הוא מתגורר כיום. הוא השלים תואר ראשון בחוגים לספרות אנגלית וספרות כללית והשוואתית של האוניברסיטה העברית בירושלים.
הסיפור הראשון שלו ראה אור בהיותו בן 18, במוסף "סופשבוע" של "מעריב". כשנה לאחר מכן פרסם סיפור קצר נוסף במסגרת תחרות הסיפור הקצר של "הארץ", והחל לפרסם סדרת סיפורים קצרים בשם "יפו תל אביב" במוסף "תרבות וספרות" בעיתון. סיפורי הסדרה היוו בסיס לרומן הביכורים שלו, "אל יפו", שיצא לאור בשנת 2010. "אל יפו" תורגם לשפה הגרמנית בשנת 2012, ולערבית בשנת 2014.
בשנים 2007–2010 נמנה סיכסק עם מבקרי הספרות הקבועים של מוסף "ספרים" ב"הארץ". קודם לכן פרסם ביקורות ספרות במדור התרבות של אתר האינטרנט ynet. הוא כותב מאמרים פובליציסטיים ב"ידיעות אחרונות".
סיפורים קצרים, שירים ומאמרים נוספים של סיכסק ראו אור בכתב העת "אלכסון"; בחוברת "שער לשירה חדשה 2004" של הליקון; ברבעון "קשת החדשה"; ברבעון היהודי-ערבי "דו-עט"; ובכתב העת "מעין". 
השתתף גם כעורך-שותף באסופת השירים "אל תגידו בגת: הנכבה הפלסטינית בשירה העברית, 1948–1958", בעריכת חנן חבר.
זכה במלגה לעידוד היצירה הישראלית במסגרת תוכנית "פרדס" של הספרייה הלאומית בירושלים לשנת 2013/2014.
מפברואר 2017 מפרסם סיכסק ביקורת טלוויזיה באתר וואלה! NEWS.
בראיון שהתפרסם במוסף "7 לילות" של "ידיעות אחרונות" ב-3 ביוני 2016 יצא מהארון כהומוסקסואל.
פורד קרגו

מפרט

קרגו מוצע ב-10 דגמים במשקל כולל הנע בין 18 ל-46 טון, במבנה של משאית או ראש-גורר. הדגמים מוצעים לעבודות מוניציפליות, קו ותשתית (עם שלדה מוגבהת), האחרונים עם מתקון ייעודי כמו מערבלי בטון או רכינות. ההינע נע בין 4x2 ל-8x4, ולרכב תא נהג יחיד ("תא יום") או כפול (לשינה). לדגם הכבד, 1846T, מנוע 6 צילינדרים בנפח 10.3 ליטר וזה מייצר הספק של 460 כ"ס (ב-2100 סל"ד) ומומנט של 214 קג"מ ב-1050 סל"ד. למערכת הבלימה המשנית הספק של 380 כ"ס ב-2600 סל"ד. התיבות הן ידנית 16 הילוכים או אוטומטית-רובוטית 12 הילוכים, שתיהן של ZF. עוד במפרט: אינטרדר של ZF, קפיצי אוויר, הפחתה בטבורים, מפרש כוח וכיוצא בזה.
דגם "1846T" משווק ב-46 מדינות.
דלק מוטורס יבואנית פורד מייבאת לישראל את דגמי "פורד קרגו"
דגמי "פורד קרגו" השתתפו במרוצי פורמולה למשאיות, (Formula Truck) (ראו תמונות)
אופטימיזציה הרמונית

אופטימיזציה הרמונית (מִטּוּב תֹּאַם) - היא תת-תחום של אופטימיזציה מתמטית המנצלת את המחזוריות החבויה במבני הנתונים ובגרפים תחת אילוצים נתונים. מטרתה לפרק כל תמורה יחידה למחזורים זרים על מנת לתאר את מרחב הפתרונות. מטבע הדברים, אופטימזציה הרמונית נוחה לשימוש בבעיות בהן יש למזער פונקציות מטרה מרוכבת, שכן בבעיות מחזוריות ישנה חשיבות רבה לפאזה.
אם  היא העתקה ליניארית שמיוצגת על ידי מטריצה  לפי בסיס סדור  של התחום של , אז  הוא מרחב וקטורי הקואורדינטות של הגרעין  לפי , ושני המרחבים איזומרפיים.
אופטימיזציה הרמונית מנצלת את מרחב  למזעור פונקציית המטרה.
אלגוריתמי האופטימיזציה ההרמונית נפוצים בשלב העיבוד המקדים של הנתונים בתחומים הלמידה החישובית והבינה המלאכותית, תחומים שהפכו לפופולריים בשנים האחרונות.
שימוש באלגוריתמים מסוג זה נמצא יעיל כאשר קיימת התאמה לאופי הקלט הגולמי ואלגוריתם הלמידה.
אחד השימושים הנפוצים של אלגוריתמי האופטימיזציה ההרמונית הוא פירוק מסד הנתונים לאופנים עצמיים ראשונים (המכילים את המידע הגלום במסד הנתונים) ואופנים עצמיים משניים (רעש), באמצעות אלגוריתמים המשמשים לחיפוש בגרף - כגון DFS. את הרעש ניתן לסנן באמצעות טכניקות פשוטות לסינון רעשים. מלבד הכנת מסד הנתונים לפני תהליך הלמידה, אלגוריתמי אופטימיזציה הרמונית משמשים אף כטכניקה להורדת מימד, בשל יכולתם להטיל את מסד הנתונים על גבי מספר קטן של רכיבים.
Ifconfig

ifconfig הוא כלי מערכת במערכת ההפעלה יוניקס ובמערכות הפעלה דמוית יוניקס המשמש לניהול תצורת רשת. ifconfig זמין דרך ממשק הפקודה, והוא מאפשר להגדיר ולקבל נתונים בנוגע לכרטיסי רשת.

שימוש

שימוש נפוץ ב-ifconfig הוא להגדרת כתובת IP לכרטיסי רשת, הפעלתם וכיבוים. בזמן עלית המערכת, ישנם כלים המשתמשים ב-ifconfig על מנת להגדיר את הרשת. ככלי אינטראקטיבי, מנהלי רשת של מערכות יוניקס ולינוקס משתמשים בכלי זה על מנת להציג פרמטרים הקשורים ברשת, לדוגמה:
$ ifconfig eth0
 eth0      Link encap:Ethernet  HWaddr 00:0F:20:CF:8B:42
           inet addr:217.149.127.10  Bcast:217.149.127.63  Mask:255.255.255.192
           UP BROADCAST RUNNING MULTICAST  MTU:1500  Metric:1
           RX packets:2472694671 errors:1 dropped:0 overruns:0 frame:0
           TX packets:44641779 errors:0 dropped:0 overruns:0 carrier:0
           collisions:0 txqueuelen:1000
           RX bytes:1761467179 (1679.7 Mb)  TX bytes:2870928587 (2737.9 Mb)
           Interrupt:28

$ ifconfig eth0 10.0.0.1 255.255.0.0 # Setting a new ip for eth0
$ ifconfig
 eth0      Link encap:Ethernet  HWaddr 00:0F:20:CF:8B:42
           inet addr:10.0.0.1  Bcast:10.0.255.255  Mask:255.255.0.0
           UP BROADCAST RUNNING MULTICAST  MTU:1500  Metric:1
           RX packets:2472694671 errors:1 dropped:0 overruns:0 frame:0
           TX packets:44641779 errors:0 dropped:0 overruns:0 carrier:0
           collisions:0 txqueuelen:1000
           RX bytes:1761467179 (1679.7 Mb)  TX bytes:2870928587 (2737.9 Mb)
           Interrupt:28
אנטון גינטר, דוכס אולדנבורג

ביוגרפיה

אנטון גינטר נולד ב-16 בינואר 1923 בלנזאהן לניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג ולהלנה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט ובטילדיס, נסיכת שאומבורג-ליפה.
ב-7 באוגוסט 1951 התחתן אנטון גינטר עם אמלי, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-פרודנברג, בתם של אודו, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-פרודנברג ומרגרט, רוזנת קסטל-קסטל, ממנה נולדו לו שני ילדים. בשנת 1970 מת אביו, ואנטון גינטר ירש את תאריו.
אנטון גינטר הקים יחד עם ראש ממשלת שלזוויג הולשטיין את מועצת המנהלים של "Stiftung Schloss Eutin", ובין השנים 1962–1986 הוא היה יו"ר איגוד ספורט רכיבה של שלזוויג הולשטיין. בשנת 1978 הוא קיבל את צלב האבירים של העם הגרמני בזהב, ובשנת 1986 הוא קיבל את צלב ההצטיינות הפדרלי. מאז 1991 הוא היה חבר במועצה המייעצת של האגודה הלאומית של הצלב האדום הגרמני באולדנבורג, ובתחילת שנת 2007 הוענק לו עיטור של הצלב האדום הגרמני.
ב-20 בספטמבר 2014 מת אנטון גינטר בהרמסדורף, ובנו כריסטיאן, דוכס אולדנבורג ירש את תאריו.
ג'ני גרוס

ג'ני גרוס (בגרמנית: Jenny Groß; באנגלית: Jenny Gross;‏ 5 בספטמבר 1863 - 8 במאי 1904) הייתה שחקנית תיאטרון יהודיה אשר שיחקה באוסטרו-הונגריה ובגרמניה.

ביוגרפיה

גרוס נולדה בשנת 1863 בסצאנטו (Szantho) שבהונגריה (כיום אנדאו (Andau) באוסטריה). החלה לשחק בתיאטרון קארל (CarlTheater) בווינה כשא.פ. זוננטל שימש לה מנטור. ב-1885 שיחקה בתיאטרון הממלכתי-לאומי הגרמני (Hoftheater) בברלין בתפקיד אשת סלונים סנטימנטלית (Salondame) ולאחר מכן בתיאטרון לסינג (Lessingtheater). 
גרוס הייתה אהובת מבקרי התיאטרון ובהם המשורר והסופר הגרמני תאודור פונטאנה. היא שיחקה בהצגת הבכורה של ההצגה "מאדאם סאן-ג'יין" (Madame Sans-Gêne) של המחזאי ויקטוריאן סארדו (Victorien Sardou) בעת שהוצגה בגרמניה בפעם הראשונה. גם במחזותיו של המחזאי-סופר-משורר האוסטרי לודוויג אנצנגרובר (Ludwig Anzengruber) וגם בקומדיות העממיות, הוכיחה גרוס את כשרונה הרב-גוני.
גרוס נפטרה בברלין בירת גרמניה ב-8 במאי 1904, ונקברה בווינה.
ג'ים לנג'ווין

ביוגרפיה

לנג'ווין נולד בפרובידנס שברוד איילנד, גדל ולמד בווריק. בהיותו בן 16, התנדב במסגרת הצופים בתחנת משטרה מקומית, באוגוסט 1980, שוטר בתחנה שהדגים בפני חברו את השימוש באקדח החדש שרכש, פלט כדור שנתזים ממנו פגעו בצווארו של לנג'ווין והותירו משותק לחלוטין ברגליו ועם שימוש מוגבל בלבד בידיו. על אף הקשיים חזר לאחר חצי שנה ללימודים בתיכון וסיים אותו עם בני כיתתו. 
לנג'ווין סיים ב-1990 תואר ראשון ברוד איילנד קולג', במהלך לימודיו כיהן כנשיא אגודת הסטודנטים. ב-1994 סיים תואר שני בממשל מאוניברסיטת הרווארד. 
לנג'ווין החל את פעילותו הפוליטית כמתנדב במטה הבחירות של ראש עיריית ווריק. ב-1986 נבחר לאספת החוקה של רוד איילנד וב-1988 נבחר לבית הנבחרים של מדינת רוד איילנד. בנובמבר 1994 נבחר למזכיר המדינה של רוד איילנד, הוא היה המזכיר הצעיר ביותר לכהן בתפקיד. בנובמבר 2000 נבחר לנציג המחוז השני של רוד איילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית, ומאז נבחר עוד תשע פעמים לתפקיד. הוא כיהן 16 שנים כחבר בוועדת המודיעין של בית הנבחרים, מכהן בוועדת ביטחון המולדת וייסד את שדולת ביטחון הסייבר בקונגרס.
תומאס פיקטון

שירות

פיקטון שירת כמושל טרינידד בשנים 1797–1802, בשנת 1803 שירת כמושל טובגו, הוא נשפט באנגליה משום יחסו המחמיר כנגד האוכלוסייה המקומית והוא נחשד בביצוע עינויים בניגוד החוק במספר פושעים באי. פיקטון זוכה במשפט חוזר בשנת 1808 ושנה לאחר מכן התמנה למושל פלשינג בהולנד. בשנת 1812 לפי בקשתו של הדוכס מוולינגטון, פיקטון קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה השלישית שלחמה במערכה כנגד צבאו של נפוליאון בחצי האי האיברי.
כאשר נבחר פיקטון להצטרף למערכה ולפקד על דיוויזיה בלחימה בספרד, אמר עליו הגנרל הספרדי פרנסיסקו דה מירנדה כי הוא אינו סומך עליו משום "שיש בו כל כך הרבה יהירות, שאם היית שולח אותו לקראקס באיי הודו המערבית [אמריקה], הוא היה מנסה להפוך לנסיך באזור." אך הוא גם הביע את דעתו כי פיקטון הוא מאוד חכם. ולינגטון מפקד הכוחות, התרשם מפיקטון כי הוא:
"מחוספס ושד בעל פה מלוכלך, אך הוא תמיד התנהג באופן מוצלח מאוד; אף אדם לא יכל לתפקד יותר טוב ממנו במשימות השונות שנתתי לו, לא ראיתי שום דבר שיאשש את דעתו של מירנדה לגבי השאפתנות שלו."
לאחר הבסת נפוליאון בשנת 1814 חזר פיקטון לבריטניה, אך הוא שב לפקד על הדיוויזיה עם חידוש הלחימה וחזרתו של נפוליאון לצרפת. ביוני 1815 התמקם הצבא הבריטי ובעלות בריתו בבלגיה, בקרב הראשון בקאטר ברה נפצע פיקטון אך הוא הסתיר זאת מהסובבים אותו והמשיך לפקד ולהילחם. יומיים לאחר מכן נפגשו הצבאות שוב בווטרלו במה שהפך לקרב המכריע של המערכה כולה, קרב ווטרלו. בשלב הפתיחה של הקרב התמקמו כוחותיו של פיקטון באזור חוות לה היי סינט (La Haye Sainte), הצרפתים תקפו את המתחם ופיקטון הורה להסתער על הטור הצרפתי עם כידונים, בהתקפה זו הוא נהרג כאשר מילותיו האחרונות היו "הסתערו! הסתערו! הידד! הידד!".