google/wiki40b huggingface dataset:
ליליאן אטרר

ביוגרפיה

אטרר נולדה בפורשהיים כצעירה מבין ארבעה ילדים לזוג להורים שבבעלותם עסק יינות ומסעדה.
היא החלה ללמוד מוזיקה ופיתוח קול בקונסרבטוריון של נירנברג ובאותו זמן עבדה כדוגמנית.
ב-1968 נבחרה למיס גרמניה באירוע שנערך בבית מלון במינכן.
היא סיפרה שהשתתפה בתחרות אך ורק על מנת לקדם את קריירת הדוגמנות שלה וכלל לא ציפתה לזכות, עקב הזכייה נאלצה להפסיק עם תחום המוזיקה.
היא ייצגה את גרמניה במיס תבל 1968.
באותה שנה שרה עם ההרכב המוזיקלי "Orchester Maurice Pop" את הסינגל "Weil ich so sexy bin" (מפני שאני כך כך סקסית).
היא דגמנה במקומות כמו פריז וניו יורק.
ב-1971 השתתפה בתחרות מיס אירופה.
ב-1978 התארחה בפרק של סדרת המשטרה "Tatort".
היא לקחה חלק מספר פעמים בהנחיית תחרות מיס גרמניה.
ב-2005 השתתפה בפגישה מתוקשרת של זוכות מיס גרמניה.
ב-1972 הכירה את האדריכל רולף בוהרינגר ועברה עימו לבאדן-וירטמברג, ב-1976 הם נישאו והיא ילדה בת.
היא למדה עיצוב פנים.
אחריות יצרן מורחבת

בתחום ניהול פסולת, אחריות יצרנית מורחבת (באנגלית: Extended Producer Responsibility, EPR) היא אסטרטגיה שנועדה לקדם שילוב של עלויות סביבתיות הקשורות למוצרים לאורך כל מחזור החיים שלהם, למחיר השוק של אותם מוצרים.
חקיקה המבוססת על אחריות יצרן מורחבת מתמקדת בטיפול במוצר לאחר גמר השימוש בו כשהמטרה העקרית שלה היא הגדלת כמות המוצרים שיטופלו בסוף חייהם ברמה גבוהה ככל שניתן על פי מדרג הפסולת והקטנת ההשפעה הסביבתית של אותם מוצרים כשהם נהפכים לפסולת. לרוב היא הכוח המניע מאחורי אימוץ יוזמות לשינוי בצורת הייצור של המוצרים שכן שינוי צורת הייצור תחסוך עלויות מסוימות עבור היצרנים.
העקרון גורס כי חברות המייצרות מוצרים אחראיות על המוצר לאורך כל מחזור החיים שלו ולא רק מעבר לשלב המכירה (מכן הביטוי "מורחבת").
המושג הוצג לראשונה בשוודיה על ידי תומאס לינדקוויסט בדו"ח מ -1990 למשרד החקלאות השוודי. בדיווחים מאוחרים יותר שהוכנו עבור המשרד, באה לידי ביטוי ההגדרה הבאה: "אחריות יצרן מורחבת היא אסטרטגיה להגנת הסביבה, שמטרתה להגיע למטרה סביבתית של הפחתת ההשפעה הסביבתית הכוללת של מוצר, על ידי הפיכת היצרן של המוצר לאחראי עליו לאורך כל מחזור החיים שלו ובמיוחד בשלב האיסוף בחזרה, העברה למיחזור והסילוק הסופי".

בישראל

חוקים המבוססים על עקרון אחריות יצרן מורחבת הם חוק הפיקדון על מכלי משקה, החוק לסילוק ולמיחזור צמיגים, החוק להסדרת הטיפול באריזות, והחוק לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות.
שלמה פינטו

ביוגרפיה

פינטו שירת בחטיבת גולני ולחם במלחמת יום הכיפורים. במהלך הקרבות על החרמון נפצע ושותק בפלג גופו התחתון.
בתקופת שיקומו החל להתאמן בבית הלוחם והיה ספורטאי בענפים שונים: שחייה, בדמינטון וכדורסל כיסאות גלגלים.

מדליות בשחייה

באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) זכה פינטו ב-3 מדליות, זהב, כסף וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 3x50 מטר מעורב בתוצאה של 2:07.83 דקות, מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 32.51 שניות ומדליית ארד במשחה ל-25 מטר פרפר בתוצאה של 20.76 שניות. באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים, במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:09.75 דקות וסיים במקום רביעי במשחה ל-25 מטר פרפר בתוצאה של 17.84 שניות. עם נבחרת הכדורסל היה שותף לזכייה במדליית זהב. באולימפיאדת הנכים סטוק מנדוויל (1984) זכה ב-5 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:57.78 דקות ו-4 מדליות כסף.

אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת הנכים סיאול (1988) זכה בחמש מדליות, מהן שלוש מדליות זהב ושתי מדליות כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:09.12 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 3:06.40 דקות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 36.49 שניות. מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:47.11 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:44.07 דקות.
באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) סיים פינטו במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 30.87 שניות, 16 מאיות השנייה לאט ממדליית ארד ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.79 דקות.
לאחר שפרש פינטו מספורט פעיל, המשיך בריקוד בכיסאות גלגלים.
פינטו נפטר ביוני 2011, מספר שבועות לאחר שעבר אירוע מוחי. היה נשוי ואב לשני ילדים.
ד'נאש

ביוגרפיה

בפברואר 2006, הלהקה שיחררה את סינגל הבכורה שלהם: "מסוגל להכל" (Capaz de todo). האלבום, הנושא את אותו שם, שוחרר כחודש לאחר מכן ב-28 במרץ. 
ביוני 2006, שיחררה הלהקה את הסינגל השני שלה, בלדה הנושאת את השם "היכן את?" (Donde Eatas?). האלבום יצא לאור שוב בתוספת של עוד שני שירים: "מה את יודעת על אהבה?" (Qué Sabes del Amor), 
ו"מאחורי הכוכבים" (Más Allá de las Estrellas), שיר לחג המולד. השיר נהפך מאוחר יותר לשיר הנושא בקידומה של מהדורת האלבום החדשה.
ב-24 בפברואר 2007, הלהקה זכתה בתחרות בטלוויזיה הספרדית אשר חיפשה אחר הכוכב הבא שייצג את ספרד באירוויזיון 2007, שהתקיים ב-12 במאי בהלסינקי.
רגע לפני כניסתם לתחרות, הם הודיעו על שינוי שם הלהקה מ"נאש" ל"ד'נאש" בעקבות השתתפותו של רפאר המכונה נאץ' (אם כי זה לא מדויק; להקתו נקראה הנאץ' ויצגה את מיורקה).
בתחרות, הם שרו את השיר "אוהב אותך, חיים שלי" (I Love You Mi Vida), שהגיע למקום 20 מתוך 24,וקיבל בסה"כ 43 נקודות.
באפריל 2007, הם שיחררו מחדש את האלבום שלהם, בצירוף השיר "I Love You Mi Vida" ועוד שירים נוספים אותם שרו בתחרות קדם-האירוויזיון הספרדי בהם זכו, ביניהם קאבר ללהיט "Stand by Me" של בן א. קינג.
האלבום דורג במקום ה-23 בספרד ומכר בסה"כ 20,000 עותקים.
בנובמבר 2007, הלהקה שיחררה סינגל חדש הנושא את השם "אמנדה" (Amanda), שנכנס לאלבומם החדש "הכל הולך להשתנות" (Todo Va a Cambiar) שיצא ב-4 בדצמבר 2007.

פרויקטים נוכחיים

ב-22 ביולי 2008 הודיע חבר הלהקה אוני כי יעזוב את הלהקה בספטמבר, עם סיום סיבוב ההופעות, כדי להשתתף במחזה "אה" מאת נצ'ו קאנו, ולפתח קריירה על במות התיאטרון ומחזות הזמר. שלושת החברים הנותרים יצרו קליפ חדש לשיר "Amanda" כדי לקדם את האלבום שעומד לצאת בפורטוגל. כרגע הלהקה עובדת על אלבום חדש שמועד יציאתו נדחה.
פלס"ר שריון

פלס"רי שריון (יחידה 785) הן יחידות מובחרות שמהוות את פלוגות הסיור בחטיבות השריון השונות בצה"ל. תפקידן הייעודי הוא איסוף מודיעין קרבי מתוך שטח האויב, בזמן אמת ובצורה נסתרת, עבור חטיבת השריון והובלתם אל הלחימה. יחידות אלו מבצעות גם משימות חי"ר, וסיור (רגלי ורכוב).
חיל השריון מפעיל שתי סיירות סדירות: פלס"ר 7 בחטיבה 7, ופלס"ר 401 בחטיבה 401. בנוסף קיימות סיירות שריון במילואים המורכבות ברובן מבוגרי הסיירות הסדירות בכל חטיבות השריון במילואים ובשתי חטיבות השריון הסדירות הנוספות (188 ו־460).
הקבלה למסלול ביחידות מותנית במעבר גיבוש אליו זכאים לצאת המתגייסים לחיל השריון בעלי פרופיל 82 ללא סעיפים פוסלים. הגיבוש מתבצע כיום כעבור שלושה עד ארבעה שבועות מיום הגיוס לחיל השריון בבסיס שיזפון. בעבר התבצע הגיבוש ישר לאחר הגיוס בבקו"ם.
מסיימי הגיבוש מתחלקים לצוותים בשתי סיירות השריון הסדירות של צה"ל: פלס"ר 7 ופלס"ר 401.

הכשרה

מסלול הלוחם ביחידה אורך כשנה ומתחלק לשני חלקים:
פרק חי"ר בסיסי - במהלכו יעברו החיילים טירונות ואימון מתקדם בסופם יוסמכו כלוחמי חי"ר לכל דבר (רובאי 07). חיילי פלס"ר 7 עוברים את ההסמכה יחד עם יחידת אגוז בבא"ח גולני בעוד חיילי פלס"ר 401 עוברים את ההסמכה יחד עם טירוני גדס"ר נח"ל, שלד"ג ושייטת 13 בבא"ח נח"ל.
פרק הסייר - במהלכו יעלו החיילים אל יחידות האם שלהם ויתמקדו בהכשרתם המקצועית כסיירים. במהלך הכשרה זו לומדים החיילים תכנים כגון הסוואה, הכוונת גורמי אש מסייעת, פשיטות, לוחמה זעירה, ניווט, נהיגה מבצעית בהאמרים, קרב מגע, לוחמה בתנאי אב"כ, הליכה למרחקים ארוכים עם משקלים ועוד. פרק זה כולל קורס סייר (לשעבר מו"ס) בצאלים.
בתום המסלול מצטרף צוות ההכשרה לצוותי הלוחמים של היחידות, התופסים גזרות מבצעיות בשטחי אי"וש והגבולות, שם הן מבצעים פעילויות ביטחון שוטף, סיורים, תצפיות, מעצרים וסריקות אמל"ח. בין תקופות הקווים המבצעיים מקיימות היחידות אימונים במסגרת יחידתית או חטיבתית. בסיס פלס"ר 7 יחד עם החטיבה ברמת הגולן, ובסיס פלס"ר 401 במישור אדומים. במקביל לפעילות השוטפת תופסות היחידות כוננות למקרה של מלחמה. ברוב התרחישים פלס"רי השריון יהיו מהראשונים בשטח יחד עם גדודי השריון.

יעוד פלס"רי השריון

לעיתים קרובות נוצרת השוואה שגויה בין סיירות החי"ר לבין סיירות השריון - מטרתה הראשית של סיירת היא "לפתוח שטח" לכח העיקרי, כלומר - סיירת חי"ר תכנס לשטח לחימה לפני חטיבת חי"ר ואילו פלס"ר שריון יכנס לשטח לחימה לפני חטיבת טנקים.
כיוון שכח האש של סיירת החי"ר דומה במאפייניו לזה של חטיבת החי"ר (אך לא בכמותו) סיירות חי"ר משמשות בהרבה מקרים ככח מתמרן וכובש לכל דבר למשימות איכות. סיירות שריון לעומת זאת מתמודדות לרוב עם שדה קרב בו כח האש של החי"ר אינו יעיל מספיק ונצרך בו כח האש של הטנקים, שמגמד את כח האש של הנשק הקל של כוחות החי"ר. משום כך פלס"רי השריון מיועדים להיות בגדר "רוחות רפאים" בתוך שטח האויב ולעסוק באיתור מטרות איכות רגישות (כגון מפקדות, כוחות מיוחדים וכוחות הספקה) והשמדתן באמצעות הכוונת אש טנקים או גורמי אש זמינים כגון ארטילריה, מסוקי קרב ומטוסי קרב. כמו גם תצפיות להמשך מקו התבססות כח השריון.
לכן יש דגש באימון לוחמי הפלס"ר על תצפיות, ניווט והכוונה, לעיתים על חשבון אימוני נשק ולוחמת חי"ר. אף על פי כן, מסייר שריון נדרשת רמת לוחמת חי"ר גבוהה מאוד אם יתגלה הכח בתוך שטח האויב ונשקו האישי יהיה מענה האש הזמין ביותר או אם צוות הסיור ידרש לפשוט על מטרה שניתן להשמידה באמצעות האמל"ח המצוי ברשותו.
דומיניק מפהאם

ביוגרפיה

מפהאם נולד בסטפורד שבמחוז סטפורדשייר. הוא למד משחק בבית הספר לתיאטרון בריסטול אולד ויק. ב-1990 החל את קריירת המשחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית והיה חבר בלהקה במשך ארבע שנים.

חיים אישיים

מפהאם נשוי לגווינת' מפהאם ולהם שני ילדים.
רונדה

גאוגרפיה

רונדה ממוקמת בקצה הצפוני-מערבי של פרובינציית מאלגה. היא נמצאת בגובה 780 מטר מעל פני הים, על רמה סלעית המוקפת הרים. שבר גאולוגי יצר בעיר קניון בעומק של כ-100 מטר, שבתחתיתו זורם נחל הגואדאלווין (Guadalevín). הקניון חוצה את העיר, כשמדרום נמצא החלק העתיק ה"סיודד" (Ciudad) ובצפון החלקים ה"חדשים", ה"מרקאדיו" (Mercadillo) וסן פרנסיסקו. את שני חלקי העיר מחברים שלושה גשרים: הגשר החדש (פואנטה נואבו - Puente Nuevo), הגשר הישן (פואנטה וייאו - Puente Viejo) והגשר הרומאי (פואנטה רומנו - Puente Romano).

היסטוריה

השרידים העתיקים ביותר בסביבות רונדה הם מתקופת האבן הקדומה וביניהם ציורי קיר במערת פילטה. בסביבות העיר נמצאו שרידים של יישובים נאוליתיים. רונדה עצמה יושבה לראשונה, במאה ה-6 לפנה"ס, על ידי הקלטים, והם אלו שנתנו לה את שמה אַרוּנְדָה. הפיניקים הקימו באזור רונדה את אקיניפו.
העיר הנוכחית בנויה על שרידי העיר הרומית שהוקמה במהלך המלחמה הפונית השנייה על ידי סקיפיו אפריקנוס. רונדה קיבלה מעמד של עיר רומית בתקופת יוליוס קיסר. במאה ה-5 נכבשה על ידי הונדלים. ב-549 חזרה לשליטת הקיסרות הרומית המזרחית ובהמשך נכבשה על ידי הויזיגותים ששלטו בה עד לכיבוש המוסלמי ב-713.
בשנת 715 הקים עבד אל-עזיז אבן מוסא (המושל המוסלמי השני של ספרד) מבצר על חורבות הביצורים הרומיים. בתחילת המאה ה-11,לאחר התפרקות ח'ליפות קורדובה, הייתה רונדה לבירת הטאיפה של רונדה. ב-1065 הטאיפה של רונדה נכבשה על ידי הטאיפה של סביליה. רונדה הייתה עיירת הולדתם של מספר אנשי רוח מוסלמיים ידועים: ב-810 נולד שם איש האשכולות עבאס קאסים איבן פירנאס; ב-1204 - נולד שם המשורר סליח בן שריף אל-רונדי וב-1333 המורה הסופי איבן עבד-אל רונדי.
התקופה המוסלמית של רונדה הסתיימה ב-1485 עם כיבוש העיר על ידי הכוחות הנוצריים בפיקוד המרקיז של קדיז. הרבעים "החדשים" של העיר הוקמו לאחר הכיבוש הנוצרי. בשנים 1568 עד 1571 רונדה היוותה את אחד המעוזים של מרד המוריסקוס נגד פיליפ השני. בשנים 1808 -1812 במהלך המאבק כנגד הכיבוש הנפוליאוני הייתה רונדה בסיס של לוחמי הגרילה הספרדיים.
במהלך מלחמת האזרחים סבלה רונדה ממעשי אכזריות קשים. בתחילתה נרצחו תומכי הפשיסטים על ידי הרפובליקאים, שהשליכו אותם משפת המצוק. אירוע זה תואר על ידי המינגווי בספרו "למי צלצלו הפעמונים". עם ניצחון הפשיסטים רצחו אלו את תומכי הרפובליקאים. כתוצאה מאירועים קשים אלו עזבו רבים מהתושבים את העיר.

יהודים ברונדה

ברונדה הייתה קהילה יהודית משגשגת. היהודים גורשו מהעיר, יחד עם המוסלמים, כאשר נכבשה על ידי הנוצרים ב-1485. שרידי הרובע היהודי נמצאים בקרבת המרחצאות המוריים שבחלק העתיק של העיר - ה"סיודד".

רונדה ומלחמת השוורים

משפחת רומרו בת רונדה נחשבת למייסדת מלחמת השוורים המודרנית שבה המטאדור נלחם רגלי ולא כשהוא רכוב על סוס. פרנציסקו רומרו היה כנראה הראשון שלחם כך, ברונדה בשנת 1726. נכדו פדרו היה מטדור מפורסם בתחילת המאה ה-19.
תנא קמא

תנא קמא בארמית, ובתרגום לעברית - התנא הראשון, הוא התנא שדבריו מוזכרים ראשונה במשנה שבה עוסקים.
בדרך כלל בתחילת משנה כתובה הלכה או מימרא ללא ציון שמו של התנא שאמר אותה, זו נקראת שיטת "תנא קמא". במידה ויש תנא נוסף אשר חולק על דברי התנא הראשון, מצוין שמו של התנא החולק, וכך לדוגמה נמצא בגמרא: "תנא קמא סבר... ורבי יוסי סבר..."..

לדוגמה: 
נכרי שקצר את שדהו ואחר כך נתגיר, פטור מן הלקט ומן השכחה ומן הפאה.
רבי יהודה מחייב בשכחה, שאין השכחה אלא בשעת העמור.
— משנה, מסכת פאה, פרק ד', משנה ו'
החלק הראשון של המשנה הוא של "תנא-קמא" אנונימי, ורבי יהודה חולק עליו.
כמו כן בהרבה מן המשניות שסידר רבי יהודה הנשיא כתובים הלכות ומימרות ללא ציון שמו של התנא שאמר אותם וכן ללא אף תנא אחר שחולק, משניות אלו נקראות "סתם משנה" ובגמרא מפורטים כמה תנאים אשר ייתכן והם אלו שאמרו את דברי המשנה, בדרך כלל מדובר ברבי מאיר, תלמידו של רבי עקיבא, עליו אמר רבי יוחנן: "סתם משנה רבי מאיר", והוסיף כי "סתם תוספתא רבי נחמיה, סתם ספרא רבי יהודה, סתם ספרי רבי שמעון וכולהו אליבא דרבי עקיבא". התנא רבי מנחם סתימתאה כונה כך מפני שמשניות שונות נסתמו לפי שיטתו.
שאטו אוזון

שאטו אוזון (Château Ausone) הוא יין מאזור סנט אמיליון שבבורדו, אחד משני יינות בלבד, ביחד עם שאטו שבאל בלאן, שמדורג כפרמייר גראן קרו סוג א' ‏ (בצרפתית: Premier Grand Cru Classé A) בסיווג היינות של סנט אמיליון. היקב ממוקם בגדה הימנית של הז'ירונד באזור בורדו שבצרפת, סמוך לעיר סנט אמיליון.
היקב מפיק גם יין שני שמכונה צ'אפל ד'אוזון (Chapelle d'Ausone).

היסטוריה

היקב ממוקם בקצהו של הכפר סנט אמיליון שקיים מהמאה ה-11, מיקומם של הכרמים הוא גבוה והם ניבטים דרומה לעבר טרסות תלולות ויוצרים מיקום אידיאלי, שמו של אוזון לקוח מדסימוס מגנוס אוסוניוס (310-395 לפני הספירה) מדינאי ומשורר מבורדו שהיו בבעלותו 100 אקרים של כרמים, ויש המאמינים ששאטו אוזון עומד על חורבותיה של הוילה שלו.
ניתן להתחקות אחר עקבותיה של האחוזה המודרנית עד למאה ה-18, כאשר רכש אותה ז'אן קנטנה. לאחר מכן, תחת הבעלות של משפחת לפרואג', ירש את הכרם אדוארד דובואה, שהנהיג את השאטו במהלך הקשיים שנערמו בדרכו במאה ה-19, וב-1916 הוסיף את שאטו בל אייר הסמוך לאחזקות האחוזה. השאטואים נוהלו בנפרד, על אף ששניהם יישנו את יינותיהם במרתפי אוזון, מערות החצובות בתוך צוקי אבן גיר מתחת לעיירה סנט אמיליון.
לאחר שדובואה הלך לעולמו ב-1921, אלמנתו היילט דובואה-שאלון וילדיו של דובואה מנישואיו הקודמים לבת משפחת ווטייה לקחו לידם את ניהול האחוזה.
אוזון היה אחת מהאחוזות הבודדות שניצלו מהקרה הנוראית שפקדה את היקבים בשנת 1956, שלא כמו שכניו כמו שאטו שבאל בלאן שסבל מאובדן בצירים של מספר שנים ובכמה מקרים השמדה של גפנים.
אף על פי שלאוזון יצא שם כמפיק אחד מטובי היינות של בורדו חלה הידרדרות באיכות היינות עד שפסקל דלבק מונה ליינן ב-1976.

במהלך מספר שנים היה אוזון רכושם המשותף של המשפחות דובואה-שאלון ווטייה, אולם לאחר תקופה של ניסיון להגיע לעמק השווה, יושב ריב המשפחות שהגיע עד לפתח בית המשפט, זאת לאחר שמשפחת ווטייה קנו את מניותיה של משפחת דובואה-שאלון באמצע שנות התשעים.
אלאן ווטייה התמנה למנהלו של אוזון, בעוד שלהיילט דובואה-שאלון הותר לגור בשאטו עד למותה ב-2003.מישל רולנד מונה ליינן המייעץ של היקב ב-1995.

תפוקה

הצלחתה של תוצרת היין באוזון נזקפת לצירוף הייחודי של האדמה ואדמה, ערבוב של חרסית ואבן גיר הייחודיים לאזור.
הכרם משתרע על פני 70 דונם, אחוז זני הענבים המרכיבים אותו הם: 50% גפני העינב קברנה פראן ו-50% גפני העינב מרלו, הנטועים בצפיפות של 650 גידולים לדונם.
מכיוון שהכרמים קטנים בגודלם, הקטיף יכול להתבצע בזמן אופטימלי, בדרך כלל בשתיים אחר הצהרים.
התפוקה השנתית הממוצעת, הן של שאטו אוזון, היין הראשון (Grand vin), והן של היין השני צ'אפל ד'אוזון (Chapelle d'Ausone), היא מעט יותר מ-2,000 ארגזים (בארגז מצויים תריסר בקבוקי יין) (180 hL).
משחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA

משחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA הוא אירוע שנתי המתקיים מאז עונת 2006/07 במקביל למשחק האולסטאר של ה-NBA. המשחק מתקיים באותה העיר שבה מתקיים אירוע האולסטאר של ה-NBA, אך מתרחש יום קודם (שבת) ובאולם אחר. בנוסף למשחק המרכזי מקיימת הליגה את אירועי "Dream Factory Friday Night" הכוללים מספר תחרות פופולריות דוגמת תחרות הטבעות ותחרות זריקות ל-3 נקודות. אירועים מתקיימים מאז עונת 2007/08.

משחק האולסטאר

במשחק האולסטאר משתתפים 20 שחקנים המחולקים לשתי קבוצות. השחקנים נבחרים על ידי הצבעה באתר הרשמי של ליגת הפיתוח ועל ידי הצבעה של מאמני הליגה. כל שחקני הליגה יכולים לעמוד להצבעה, אך ההשתתפות בפועל מותנית בכך שבזמן המשחק השחקן יחשב לשחקן פעיל בסגל שלאחת מקבוצות הליגה. שחקן שלא יכול לשחק עקב פציעה או עקב הצבה לקבוצה ב-NBA, מוחלף בידי שחקן אחר. שני המאמנים בעלי ההישגים הטובים ביותר, כשלושה שבועות לפני משחק האולסטאר, נבחרים להיות מאמני הקבוצות בתחרות. הרכב החמישיות הפותחות בכל קבוצה נקבע על ידי המאמנים.
שני המשחקים הראשונים שוחקו במתכונת של ארבעה רבעים של 12 דקות כל אחד. כיום מתקיימת התחרות במתכונת של 2 חצאים בני 20 דקות, בדומה למשחק המקובל בליגת המכללות. משחק הבכורה התקיים בלאס וגאס במסגרת אירועי משחק האולסטאר של ה-NBA של שנת 2007. הקבוצות חולקו על פי החלוקה המסורתית למזרח ומערב. במשחקים השני והשלישי חולקו השחקנים לקבוצה כחולה וקבוצה אדומה, מכיוון שבאותה תקופה הליגה הורכבה משלושה אזורים. בין השנים 2010 ו-2012 חזרה החלוקה למזרח ומערב. החל משנת 2013 מחולקים השחקנים ל-2 קבוצות: פרוספקטס (Prospects) ופיוצ'רס (Futures). חלוקת השחקנים לקבוצות השונות נקבעת על ידי הנהלת הליגה, במטרה ליצור קבוצות מאוזנות.

Dream Factory

בנוסף על משחק האולסטאר המרכזי מקיימת הליגה תחרויות מיומנות שונות, בדומה לתחרויות המתקיימות בתחרות האולסטאר של ה-NBA. התחרויות מתקיימות ביום שישי הפותח את אירועי סוף שבוע האולסטאר. האירועים החלו בשנת 2008 וכיום מתקיימות במסגרתם 2 תחרויות: תחרות הטבעות ותחרות זריקות ל-3 נקודות.

Hot-Shot

במסגרת התחרות התמודדו 4 קבוצות שהורכבו משחקני ליגה ומאוהדים. מטרת התחרות היא להשיג כמה שיותר נקודות במהלך דקה אחת. לאוהדים שהשתתפו בתחרות הותר לקלוע רק זריקות ליי-אפ מתחת לסל, כאשר כל קליעה שווה נקודה. לשחקנים שהשתתפו הותר לקלוע לייאפים בשווי נקודה, זריקות מהשדה, השוות ל-2 נקודות, זריקות מעבר לקשת השלוש השוות 3 נקודות וזריקות מעבר לקו מחצית המגרש השוות 5 נקודות. בכל פעם התחרו 2 קבוצות במקביל, בשני צידי המגרש. הזוכה בכל סיבוב עלתה לגמר בו התחרו הקבוצות זו כנגד זו. לאוהדים שהשתתפו בקבוצה הזוכה בתחרות ניתנה האפשרות להיות שופטים בתחרות ההטבעות. תחרות זאת הקיימה רק בשנה הראשונה לקיום האירועים.
ישראל שצמן

חייו ומחקריו

שצמן נולד בחיפה, וגדל בבנימינה, בה היה אביו יו"ר הוועד החקלאי. הוא למד לתואר ראשון ושני במסגרת האוניברסיטה העברית, כאשר במקביל עבד כמורה בגימנסיה העברית רחביה. בשנת 1959 נישא לתחיה לבית שטילמן, מורה לאנגלית. 
ב-1967 קיבל שצמן תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית, שנושא הדיסרטציה שלו היה: "מצבם הכלכלי של הסנטורים הרומאים מסוף המלחמה הפונית השנייה ועד נפילת הרפובליקה". באותה שנה התמנה למרצה באוניברסיטה העברית. ב-1971 היה למרצה בכיר, ב-1976 לפרופסור חבר וב-1988 לפרופסור מן המניין. בין השנים 1990–1997 כיהן כמנהל הספרייה הלאומית.
בתחילת שנות ה-70 הזמין פרופסור אלכסנדר פוקס את שצמן להצטרף לכתיבת הסדרה תולדות העולם הקלאסי, סדרת ספרי היסטוריה בשפה העברית, המהווה סקירה מדעית מקיפה של תולדות העולם היווני-רומי בעת העתיקה. שצמן לקח על עצמו את כתיבת הכרך השלישי בסדרה, העוסק בתקופת הרפובליקה הרומית. החיבור המוגמר, "תולדות הרפובליקה הרומית", הוא בין הספרים היחידים שנכתבו בשפה העברית המתארים בצורה מקיפה, מפורטת וברורה את תולדות רומא מהקמתה ועד יסודה של הקיסרות הרומית, תוך כדי בחינת מכלול התמורות המשטריות, התרבותיות והכלכליות שעברו על המדינה הרומית לאורך תקופה של כ-500 שנה.
מינות (יהדות)

זהותם של המינים

המושג "מינים" (במובן זה) נמצא מספר פעמים במשנה, ופעמים רבות בתלמוד ובמדרשים. הפרשנות היהודית פירשה בדרך כלל את המושג, כאשר הופיע אחרי המאה ה-3 לספירה, כמתייחס לנוצרים. כך למשל מפרש רש"י (בדפוסים הבלתי מצונזרים) את דברי התלמוד הבבלי (ברכות י"ב ע"א) "מפני תרעומת המינים", שהכוונה לתלמידי ישו.
גם חוקרים פירשו בחלק מהמקרים שכוונת חז"ל לנוצרים. במקרים אחרים מפרשים החוקרים את הביטוי ביחס לצדוקים, כגון לגבי משנה ברכות פ"ט מ"ה, "משקלקלו המינים ואמרו אין עולם אלא אחד", משום שהצדוקים כפרו בעולם הבא. אולם ככל הנראה חז"ל קראו כך גם לכתות אחרות. במסכת סנהדרין פ"ד מ"ה הביטוי מתייחס כנראה לגנוסטים שנטו לדואליזם: "אדם יחידי נברא; ומפני מה? שלא יהו מינים אומרין: הרבה רשויות בשמים". ריבוי הכתות בסוף תקופת בית שני הביא את רבי יוחנן לומר כי "לא גלו ישראל, עד שנעשו עשרים וארבע כיתות של מינים", כלומר השימוש במושג "מין" כאן הוא במובן של כת יהודית שכפרה. חוקרים שאינם יהודים שוללים לעיתים את הקשר נוצרים=מינים
הרמב"ם וכן האור זרוע, סוברים שכל האומר שיש לעולם יותר ממנהיג אחד, אין לעולם מנהיג, אין הקב"ה ראשון לכל או שיש לו גוף - הוא מין. הראב"ד, חולק על הרמב"ם בכך וטוען שאין אלו בהכרח מינים, ייתכן שרק טעו בפירוש הפסוקים השונים המדברים על האל בצורה מגשימה (כגון הביטוים הנפוצים במקרא: "יד ה'", "עיני ה'" וכיוצא בזה) וטעו לחשוב שיש לו גוף. הראב"ד אינו חולק בדבר היותם שאלו האומרים שיש שתי רשויות הם מינים, אף על פי שכתוב: "נעשה אדם בצלמנו כדמותנו" וגם בכך היו יכולים לטעות.

הצורך להתרחק מן המינים

חז"ל דרשו את הפסוק במשלי "הרחק מעליה דרכך ואל תקרב אל פתח ביתה, כי רבים חללים הפילה ועצומים כל הרוגיה", המדבר בפשוטו על זונה, לגבי המינים, כלומר שאסור ליהנות מכל דבר שהוא במינות. יש באיסור זה דמיון לאיסור הנאה מעבודה זרה. מסופר על רבי אליעזר, שנתפס "על דברי מינות" (כלומר בידי מינים). למרות שניצל, הצטער על כך שנתפס וסירב להתנחם על ידי חבריו. בסופו של דבר התברר שהדבר קרה משום שרבי אליעזר נהנה ממה ששמע ממין אחד, בשמו של "יהושע בן פנטירי", שיש הרואים בו את ישו הנוצרי.

הרקע לתיקון ברכת המינים

בימי רבן גמליאל רבו האפיקורוסין בישראל, והיו מצירים לישראל ומסיתין אותן לשוב מאחרי השם. וכיון שראה שזו גדולה מכל צרכי בני אדם, עמד הוא ובית דינו והתקין ברכה אחת שתהיה בה שאלה מלפני השם לאבד האפיקורוסין.
— משנה תורה להרמב"ם, ספר אהבה, הלכות תפילה, פרק א.
כפי האמור, בתקופותו של רבן גמליאל, בתקופת חורבן בית שני ולאחריו, היו בקרב עם ישראל כתות שונות (פרושים, צדוקים, איסיים, תלמידי ישו הנוצרי ועוד). כשחלקן כופרים באחדים מעיקרי האמונה. רבן גמליאל וחכמי יבנה נתנו דעתם על הדבר, ולשם כך תיקנו ברכה נוספת על תפילת שמונה עשרה, היא "ברכת המינים" (ראו ערך מורחב), שבה נאמר: "למינים ולמלשינים אל תהי תקוה" המונח "מינות" כולל במשמעותו סטיה מהזרם המרכזי ביהדות, לחימה כנגד שמירת המצוות. יש מי שמייחס את היוזמה לתיקון ברכת המינים לרבן גמליאל דיבנה, אך אחרים טוענים שתוקנה ביוזמת סבו, רבן גמליאל הזקן (ראו בערך שמואל הקטן#תקופתו). שליח ציבור שדילג על הברכה הזו, נחשד מיד שהוא מין.
רימון (שבועון)

רימון הוא שמו של שבועון שהחל לצאת לאור בישראל בשנת 1956 ביוזמה ובמימון של השב"כ, כשבועון מתחרה לשבועון "העולם הזה", ונסגר כעבור שנה וחצי.
"העולם הזה" היה כלי ביטוי אנטי־ממסדי קיצוני וביקר בחריפות את שלטונו של דוד בן-גוריון ומפלגתו מפא"י. כן תקף השבועון את שירותי הביטחון, שאותם כינה "מנגנון החושך". עורך השבועון, אורי אבנרי, היה בין הראשונים שקראו למתן זכויות לעם הפלסטיני. "העולם הזה" צבר פופולריות רבה בישראל וזכה לתפוצה גבוהה. השבועון היה לצנינים בעיני הממסד של מפא"י באותם הימים, וכונה בפיהם "השבועון המסוים".
איסר הראל, הממונה על שירותי הביטחון, חשש כי השבועון מהווה מקור להסתה חתרנית. לכן, החליט לממן בשנת 1956, מתקציב שירותי הביטחון, הוצאה לאור של שבועון מתחרה, בשם "רימון". הראל קיווה ששבועון זה יגרום לנטישת קוראים של "העולם הזה" ונדידתם ל"רימון".
הגיליון הראשון יצא באוגוסט 1956. עורכו הראשי של "רימון" היה הסופר שלמה טנאי, והעורך האחראי היה העיתונאי חזי לופבן. עם הכותבים בשבועון נמנו דוד אבידן, אהד זמורה, יעקב אגמון, מרדכי נאור ואריה אבנרי. השבועון היה בעל נימה סנסציונית, והודפס בצבע - דבר נדיר בעיתונות העברית באותה תקופה. "רימון" נהנה גם ממידע שסיפקו לו שירותי הביטחון. בשבועון נכללו גם התקפות ישירות על "העולם הזה" ועורכו, אורי אבנרי. גם האנציקלופדיה העברית ספגה ביקורת עזה, על שתוכנה מלמד כי לעורכיה זיקה לתנועת החרות. העיתון "חרות", שהתפלמס עם ביקורת זו, ציין ש"רימון" הוא "בטאון הש.ב."
שלמה טנאי, עורך "רימון", טען בשיחה עם ראש הממשלה משה שרת ב-4 בספטמבר 1956 שתפוצת העיתון גבוהה מתפוצת "העולם הזה". אך העיתון לא שרד. "רימון" נפל ברמת הכתיבה שלו מ"העולם הזה", ונתפס בציבור כעיתון של הממסד, מה שבאופן אירוני חיזק את "העולם הזה" כעיתון אנטי־ממסדי. בסופו של דבר, תוכניתו של איסר הראל נכשלה, ו"רימון" נסגר באפריל 1958.
יוסף אליהו

תולדותיו

נולד לצביה ולרב מרדכי אליהו. נשוי לבתו של הרב אברהם דייוויד אב"ד בקהילה הספרדית בלונדון. למד בישיבת היישוב החדש ובישיבת קול תורה. מזוהה עם הציבור החרדי. אחיו הוא הרב שמואל אליהו, רב העיר צפת ומרבני הציונות הדתית.

דרכי הוראה לרבנים

הרב יוסף אליהו עומד בראש הכולל ובית ההוראה דרכי הוראה לרבנים, שהוקם בשנת ה'תשמ"ט (1989) בידי אביו, ששימש כנשיא המוסד. בכולל 300 אברכים והוא מעמיד מדי שנה עשרות דיינים ורבני קהילות. כמו כן הכולל מעניק מדי שנה למאות אברכים תעודת הוראה "יורה יורה". המוסד מוציא לאור חלק מספרי האב.