google/wiki40b huggingface dataset:
קרלוס סאנצ'ס

קריירת מועדונים

בשנת 2003 כשהוא בן 17, סאנצ'ס עזב את קולומביה ועבר לאורוגוואי כדי לחתום על החוזה המקצועני הראשון שלו במחלקת הנוער של דאנוביו. במהלך השהות שלו בת השנתיים במועדון הוא לא קיבל הזדמנות לשחק בקבוצה הבוגרת, ובקיץ 2005 הוא הוחתם על ידי מועדון אחר באורוגוואי-ריבר פלייט מונטבידאו. הוא שיחק שם עד שנת 2007 כשהוא כובש שער אחד ב-40 הופעות.
בסיום תקופה זו, סאנצ'ס עבר לאירופה וחתם בולנסיאן מהליגה הצרפתית על חוזה של 5 שנים. סאנצ'ס גילה יכולת טובה בצרפת והשתלב בהרכב הראשון של הקבוצה. ב-2010 הוא סבל מפציעה בברך שהשביתה אותו לתקופה ארוכה. לאחר שהחוזה שלו הסתיים בקיץ 2012, הוא ניהל בין היתר משא ומתן עם הקבוצות האנגליות בולטון ווסטהאם, אך הדבר לא הבשיל לכדי חוזה וסאנצ'ס המשיך לעונה נוספת בולנסיאן. סה"כ הוא שיחק במועדון במשך 6 שנים, צבר 178 הופעות וכבש 10 שערים. עונה לאחר שעזב אותה, ולנסיאן ירדה לליגה הצרפתית השנייה. באוגוסט 2013 סאנצ'ס חתם על חוזה באלצ'ה מהליגה הספרדית תמורת 3.7 מיליון אירו עד 2016. בעונת 2014/ 2013 הוא סייע לקבוצה לסיים במקום ה-16 ולהינצל מירידה לליגה השנייה, כשהקבוצה סופגת 12 שערים בלבד במשחקי הבית. ב-15 באוגוסט 2014 נמכר לאסטון וילה מהליגה הבכירה באנגליה תמורת 4.7 מיליון אירו, אך לא התאקלם מספיק טוב ולא מצא את מקומו באנגליה. ב-10 באוגוסט 2016 הושאל לפיורנטינה לעונה אחת. בעונה הראשונה הוא הרשים במדי פיורנטינה, שהחליטה בסופה לרכוש אותו מוילה תמורת 2.5 מיליון לירות שטרלינג.
בתחילת עונת 2017/18 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה ומיעט לשחק, מה שגרם לפיורנטינה להשאילו ב-31 בינואר 2018 לקבוצת אספניול מהליגה הספרדית. ב-9 באוגוסט 2018 חתם סאנצ'ס לשנתיים בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.

נבחרת קולומביה

סאנצ'ס זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של קולומביה ב-9 במאי 2007 על ידי המאמן חורחה לואיס פינטו, וערך את הופעת הבכורה שלו נגד נבחרת פנמה. הוא שיחק בכל משחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 2010, נטל חלק במשחקי הנבחרת בקופה אמריקה 2011 והיה חלק משמעותי בההעפלה של קולומביה למונדיאל 2014 לאחר ששיחק ב-12 משחקים במוקדמות. במונדיאל עצמו היה מהשחקנים הבולטים של הנבחרת שרשמה את הישג השיא שלה בהיסטוריה והגיעה עד לרבע הגמר כאשר סאנצ'ס היה מהשחקנים הבודדים ששיחקו את כל חמשת המשחקים. שיחק גם בטורנירי הקופה אמריקה 2015 ו2016 וכן גם במוקדמות מונדיאל 2018, שם שיחק ב-15 מתוך 18 המשחקים, והצליח להשיג עם נבחרתו את הכרטיס לרוסיה 2018. סאנצ'ס זומן לסגל הסופי של קולומביה ללמונדיאל ברוסיה אבל פתח לא טוב את הטורניר כאשר כבר במשחק הפתיחה מול יפן הוא הורחק בכרטיס אדום לאחר שלוש דקות בלבד, מה שגרם לו גם להחמיץ את המשחק הבא מול פולין. בסך הכל שיחק 3 משחקים בטורניר והודח עם נבחרתו בשלב שמיית הגמר על ידי נבחרת אנגליה בדו-קרב פנדלים.
בית הכנסת בוויס-מרקס

היסטוריה

בשנת 1698 התגבשה קהילה של יהודים יוצאי ספרד ופורטוגל בסיטי של לונדון, תחת הנהגתו של הרב דוד ניטו. רוב אנשי הקהילה היו יוצאי קהילת יהודי ספרד ופורטוגל שבאמסטרדם. בית הכנסת הקטן ששימש אותם היה צר מלהכיל את כל המתפללים ולשם כך מונתה ועדה להקמת בית כנסת חדש. הקבלן שנשכר להקמת המבנה היה ג'וזף אוויס שהיה נוצרי חבר באגודת הידידים ("קוויקרים"). 
המבנה הושלם בשנת 1702. למעט הגג (אשר נהרס בשריפה בשנת 1738 ותוקן בשנת 1749), המבנה היום הוא כפי שהיה לפני 300 שנה. 
עם התפתחותה וגדילתה של הקהילה היהודית הספרדית והפורטוגזית, ועזיבתם את אזור הסיטי והאיסט אנד של לונדון לאזורי הוסט אנד והפרברים, דרשו חברי הקהילה לבנות בית כנסת בווסט אנד. לאחר מאבקים ופילוגים נבנו בתי כנסת ספרדים נוספים בעיר לונדון. לימים מעמד בית הכנסת ירד כל כך עד שהחלו תוכניות למוכרו. כנגד מגמה זו קמה "הליגה נגד הריסת בוויס מרקס", והתוכניות להורסו נגנזו.
בית הכנסת נפגע בפיגוע של ה-IRA ב-24 באפריל 1993. נזק רב נגרם לבניין, והוא תוקן בעלות של 200,000 פאונד.

עיצוב הפנים

עיצובו הפנימי של בית הכנסת הושפע באופן מובהק מצורתן של הכנסיות באותה תקופה. השפעה נוספת היא של בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם.
הפריט הבולט ביותר בבית הכנסת של הוא ארון הקודש הבנוי בסגנון הרנסאנס. הוא ממוקם במרכז הקיר המזרחי של המבנה. ארון הקודש עשוי כולו מעץ אלון. 
שבע מנורות נחושת תלויות בתקרת בית הכנסת, והן מסמלות את שבעת ימי השבוע. הגדולה שבהן - תלויה מעל הבימה, והיא מייצגת את יום השבת. מנורה זו נתרמה על ידי הקהילה של בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם. מנורות הנחושת שעליהן מדליקים נרות שעווה בשימוש כיום רק באירועים חגיגיים כחתונות. בשאר ימות השנה בית הכנסת מואר על ידי תאורת חשמל, וזאת החל משנת 1928.
שנים עשר עמודים, המסמלים את שנים עשר שבטי ישראל, תומכים את עזרת הנשים. עשרה פמוטים מוצבים סביב הבימה והם מסמלים את עשרת הדברות.
שני מושבים בקדמת בית הכנסת שמורים לבכירי הקהילה והם נשמרים ריקים בהיעדרם. המושב השלישי המצויד בהדום, היה שייך במקורו לסר משה מונטיפיורי שהיה מחברי הקהילה, ושמו עדיין רשום בלוחית נחושת על גב המושב. על ספסל זה יושבים רק אורחים נכבדים ביותר. לאחרונה היה זה הנסיך צ 'ארלס שישב במושב במהלך טקס יובל השלוש מאות שנה לבית הכנסת. גם ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר ישב במקום לרגל חגיגות 350 שנה ליישובם מחדש של היהודים בבריטניה.

בית הכנסת כיום

כיום (2010) מתקיימים בבית הכנסת תפילות בימי שישי בערב ובשבת. בית הכנסת נותר מקום מפגש מועדף לחתונות וחגיגות ציון אחרות. בשאר ימות השבוע הוא משמש כאתר תיירותי, אותו פוקדים תיירים רבים, יהודים ושאינם יהודים. במתחם בית-הכנסת פועלת מסעדה כשרה.
צבי וינברגר

פרופ' הרב צבי אפרים וינברגר - (נולד 31 במאי 1933) הוא פיזיקאי ומדען, נשיא בדימוס של מכון לב, היה מהוגי הרעיון של הקמת המרכז החרדי להכשרה מקצועית. ועל שמו רשומים פטנטים רבים הקשורים לתחום האלקטרואופטיקה-פיזיקה.

חייו

וינברגר נולד בברוקלין לרב ישראל יהושע ואלה וינברגר. את לימודיו האקדמים החל בישיבה יוניברסיטי בין השנים 1951-1955 למד לתואר ראשון במתמטיקה. וב-1956 החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת קולומביה. בהמשך עלה וינברגר לארץ והחל בלימודים תורניים בישיבת חברון. ביוני 1960 הוא נישא לביתיה גולדשמידט (נפטרה י"ט באדר א' תשס"ה-2005) ילידת הולנד, ניצולת שואה אשר שהתה במחנה ברגן-בלזן והגיעה לארץ במסגרת טרנספורט 222. הזוג קבע את ביתו בירושלים ונולדו לו שבעה ילדים. בין השנים 1972–1973 למד באוניברסיטה העברית, הידרולוגיה.
לאחר שנפטרה אשתו נישא בשנית לרבקה צ'רווין-וינברגר. מייסדת ויו"ר ועדת על"ה ירושלים לנשים מעל 25 שנה. והיא הייתה ידועה כמי שסייעה רבות לעמותה, בשל מחויבותה ואהבתה הבלתי פוסקת לילדי עמותת על"ה. היא נפטרה בקיץ תשע"ו-2016.
אלילה דיאן

ביוגרפיה

דיאן גדלה להורים מוזיקליים (אביה מנגן בלהקת מחווה לגרייטפול דד, ולפעמים מלווה אותה בהופעות בגיטרה או מנדולינה), ושרה במקהלת בית הספר. את ההקלטות הראשונות שלה הוציאה באופן עצמאי בתקליט "Forest Parade", כשהיא מכינה לכל עותק עטיפה בנפרד, על נייר חום. הופעותיה הראשונות היו כאורחת של חברת הילדות שלה, המוזיקאית ג'ואנה ניוסום.
את השירים לאלבום האולפן המלא הראשון שלה, The Pirate's Gospel כתבה בטיול לאירופה. דיאן הקליטה אותם בסטודיו של אביה, הוציאה אותם לאור באופן עצמאי - ושוב הכינה בעצמה את עטיפות האלבום מנייר חום ותחרה, כתבה וציירה עליהן ביד. באוקטובר 2006 הלייבל "Holocene Music" הוציא לאור מחדש את האלבום עם שינויים בשירים ובסדר השירים. האלבום התקבל יפה בביקורות, בין השאר בטיימס וב-NME.
שיר חדש, "Dry Grass and Shadows", יצא באוסף של מוזיקה מנבאדה סיטי. חמישה שירים נוספים יצאו לאור באוקטובר 2006 בבריטניה, במהדורה מוגבלת על גבי תקליט ויניל, "Songs Whistled Through White Teeth".
ב-2008 תרמה את קולה לפרויקט The Silence of Love של הלהקה Headless Heroes בה חידשו, בין השאר, שירי פולק ישנים.
אלבומה השני, To Be Still, יצא ב-2009 וזכה לביקורות טובות.
דיאן הופיעה באירופה ובארצות הברית עם טום ברוסאו וכמופע פותח לדסמבריסטס, Akron/Family וושתי באניאן. 
אלבומה השלישי Alela Diane & Wild Divine יצא באפריל 2011.
יוחאי ספונדר

ביוגרפיה

ספונדר גדל ברמת הגולן, שירת בצה"ל בחיל השריון. לאחר שחרורו מהצבא בשנת 2005, החל להופיע על בימות הסטנד-אפ בקאמל קומדי קלאב ובקומדי בר. באותה שנה החל להופיע במופעי סטנדאפ ברחבי ישראל.
בשנת 2009 השתתף לראשונה בתוכנית טלוויזיה, ביפ קומדי האוס, ששודרה בערוץ ביפ וערוץ 2.
בשנת 2010 השתתף ב"ביפ קומדי בר", והגיש פינת סטנדאפ בתוכנית הרדיו 'ציפורי לילה מנבאות' עם דוד ליפשיץ ואבי נוסבאום בגלי צה"ל.
בשנת 2011 הוציא ספונדר 7 להיטי יוטיוב לשירי פארודיה, אותם כתב וביצע בהשתתפות הלהקה שלו, 'להקת הבני דודים'. כן ביצע עם הקומיקאי מני מלכה את "שיר השיקסע", שיר מחאה סאטירי נגד הדרת נשים.
בשנת 2013 השתתף בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "West Coast Comedy", בכבלים ״HULO"
בשנת 2015 הגיש פינת סטנדאפ בתוכנית הבוקר "דצים" של אורנה ומשה דץ, בתוכניתו של איציק זהר בערוץ 24, וכן הגיש מדי שבוע פינה אקטואלית קומית בתוכנית הרדיו "שי ודרור" ב-103fm.
בשנת 2017 הפעיל ביחד עם שחר חסון מיזם של ערבי סטנדאפ באנגלית שכלל מופעים בישראל ובמקומות שונים בעולם לצד תוכנית רדיו באנגלית.
בשנים 2017–2018 השתתף בתוכנית "מחר שבת" בהנחיית צביקה הדר.
יורם לרדו

ביוגרפיה

לרדו נולד בדימונה בן להורים שעלו ממרוקו. הוא היה רשג"ד בתנועת הצופים העבריים ונטל חלק בגרעין נח"ל בקיבוץ טללים. התגייס לצה"ל בשנת 1987, ושובץ בחטיבת הנח"ל. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבת הנח"ל ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד בחטיבה, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם. בשנת 1998 הועלה לדרגת סא"ל, הקים את גדוד נחשון ומונה למפקדו הראשון, ושימש בתפקיד עד שנת 2000. לאחר מכן חזר לחטיבת הנח"ל ומונה לסגן מפקד החטיבה, בתקופת יאיר גולן. בהמשך שימש כמפקד גדוד בבה"ד 1. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדת עזה. 
לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ומונה לסגן מפקד עוצבת אדום. לאחר מכן שימש כסגן מפקד מל"י. באוגוסט 2009 מונה למפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. לאחר מכן הקים ב-6 באוגוסט 2013 את חטיבת החילוץ ומונה למפקדה הראשון, הוא פיקד על החטיבה עד 29 ביולי 2015. באפריל 2015, בעקבות רעידת האדמה בנפאל, יצא בראש משלחת סיוע של צה"ל לאזור. בשנת 2015 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז ושימש בתפקיד עד יולי 2016. באוגוסט 2016 מונה לראש מטה פיקוד העורף.
לרדו מתגורר במודיעין, נשוי ואב לשלושה ילדים. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת ירושלים ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.
נערה עובדת

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתארת את סיפורה מעורר ההשראה של טס מק'גיל (מלאני גריפית'), נערה מסטטן איילנד המועסקת כמזכירה במחלקת מיזוגים ורכישות של בנק השקעות בוול סטריט. טס שאפתנית ומכירה בערך עצמה. לאחר שעברה ממנהל למנהל, הגיעה לבסוף לעבוד תחת קתרין פרקר (סיגורני ויבר), שעושה עליה רושם טוב. כאשר קתרין, שוברת את רגלה בתאונת סקי, טס מגלה כי קתרין עמדה לנצל רעיון מקורי של טס ולהעמיד פנים כאילו הוא רעיון שלה. טס מנצלת את היעדרותה של קתרין ואת קשריה, לרבות ג'ק טריינר (האריסון פורד) שהיה בן זוגה של קתרין, על מנת לקדם את הרעיון המקורי שלה לעסקת מיזוג גדולה. במהלך העבודה הרבה עם ג'ק הוא וטס מתאהבים, והיא מגלה כי עמד לעזוב את קתרין לפני ששברה את רגלה. במקביל, טס נפרדת מבן זוגה מיק (אלק בולדווין) לאחר שבגד בה, ונעזרת בחברתה הטובה סינתיה (ג'ואן קיוזאק) על מנת להעמיד פנים כי איננה מזכירה. כאשר קתרין חוזרת, היא מגלה כי טס פעלה מאחורי גבה. בישיבת המיזוג היא פורצת לחדר, ומאשימה את טס בגניבת הרעיון. טס מנסה להסביר שזה היה הרעיון המקורי שלה, אך איש לא מאמין לה. היא בורחת משם בבושת פנים, ונאלצת לעזוב את משרתה בחברה. כאשר טס באה לקחת את חפציה משולחנה, ג'ק משתכנע כי הרעיון המקורי היה של טס, והוא משכנע גם את אורן טראסק (פיליפ בוסקו), מנהל החברה שעוברת את המיזוג. טס מסבירה לו כיצד חשבה על הרעיון, בעוד שקתרין לא מצליחה למצוא הסבר משכנע לרעיון. אורן מציעה לטס לעבוד אצלו, ולאחר בלבול קצר מסתבר שהיא קיבלה אצלו משרה ניהולית, כפי שתמיד רצתה.

ביקורות ותגובות

הסרט היה להיט בקופות, והרוויח ברחבי העולם סך של 103 מיליון דולר.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 84% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 37 ביקורות.
שריונית האמבר

רקע היסטורי

השריוניות הראשונות שנעשה בהן שימוש צבאי והוכח הפוטנציאל שלהן והיתרונות בשדה הקרב, היו במלחמת העולם הראשונה על ידי הצבא הבריטי. בשנת 1914 הוצבו לראשונה מכוניות מתוצרת חברת רולס רויס לשמירה על שדות תעופה בריטים בבלגיה. הן נשאו צריח מסתובב עם מכונת ירייה מסוג לואיס. עקב התנאים הבוציים והמלחמה הנייחת בחזית האירופאית, לא הייתה אפשרות להוכיח את היכולות שלהן.
בשנת 1915 נשלחו רובן לחזית המזרח תיכונית בה הן הופעלו תחת פיקוד יחידות הפרשים. תוך זמן קצר הן הוכיחו בתנאי השטח הפתוחים של חזית זו את הפוטנציאל הטמון בהן.
בשנת 1939 היו בשרות כ-150 כלי רכב מסוג זה כאשר מחציתם שרתו בהודו ובמזרח התיכון. בשלב מוקדם התברר שנדרש תכנון חדש לרכב קרבי ונייד.

מלחמת העולם השנייה

בסך הכל יוצרו עד 1945 כ- 3652 יחידות כאשר למעלה ממחציתן היו מסוג Mk-IV נושאי תותח 2 ליטראות בקוטר 37 מ"מ.
הרכבים האלה היו בשימוש נרחב ביותר במערכות צפון אפריקה על ידי יחידת ההוסארים ה-11 ואחרות.
שריונית כזו (מספר רשום F118775) עם צוות מיחידת ההוסארים הבריטית, היה הרכב הבריטי הראשון שנכנס לטוברוק ולגזאלה בצפון אפריקה לאחר כיבושן.
ניסיון הבריטים בהפעלת שריוניות בתחילת מלחמת העולם השנייה במדבריות צפון אפריקה היה מוצלח. בשטחים הפתוחים הנרחבים הן שימשו בתפקידי סיור, אבטחה וכדומה.
מספר קטן של שריוניות עשו שימוש נרחב ביותר בתפקידי סיור וליווי לאורך קווי האספקה בצפו אירן. כמו כן היו בשימוש רב בחזית בבורמה.
בזירה האירופית שימשו בעיקר לסיור ומודיעין על ידי היחידות הבריטיות והקנדיות.
דיוויזיית הפנצרים הגרמנית התשיעית שהשתייכה ל-SS תפסה שלל מספר שריוניות מדגם Mk-IV והשתמשה בהן באזור ארנהם בשנת 1944.
השאיפה לשריוניות בעלות שריון כבד יותר הובילה לפיתוח מספר סוגי שריוניות: שריונית דיימלר שיוצרה באנגליה ושריונית הסטגהואנד האמריקנית, שנועדה בעיקר לבריטים שהמשיכו להפעיל שריוניות בקנה מידה גדול בעוד שהאמריקנים הסתמכו יותר על טנקים וכלי רכב זחליליי ואופניים אחרים. תחילת הייצור של שריוניות הסטגהאונד הייתה ב-1942 והאמריקנים הכניסו בהן שיפורים כמו הגה כוח ותיבת הילוכים אוטומטיים. אלא שהספקת השריוניות לצבא הבריטי החלה ב-1943 כאשר הבריטים נלחמו באיטליה ההררית ובסימטאות הצרות של עיירותיה. שריוניות הסטגהאונד הרחבות התקשו לתפקד בתנאים אלה והם הוכנסו למפקדות וכוחות עזר ולא ליחידות סיור. כך היה גם בהמשך המלחמה באירופה. לפיכך שריוניות הסטגהאונד לא החליפו את שריוניות ההאמבר הבריטיות.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה נמכרו למצרים (49 יחידות), בורמה, ציילון, מקסיקו, קפריסין, דנמרק, הולנד ופורטוגל.
שריוניות אלה שמשו את המשטרה הבריטית בארץ ישראל בצורה נרחבת ביותר (ראו קרבות בית דראס).

תצוגה מוזיאלית

מספר שריוניות שחלקן במצב נסיעה וחלקן בתצוגה נייחת נמצאות בצפון אמריקה ובאירופה.
במוזיאון הטנקים הבריטי בבווינגטון נמצאת שריונית אחת מדגם Mk-I .
אין אף שריונית מאחד הדגמים במוזיאון השריון בלטרון.
מלון דיסנילנד

מלון דיסנילנד (באנגלית: Disneyland Hotel) הוא שמם של שלושה מלונות של חברת וולט דיסני המצויים באתרי הנופש של החברה.

אתר הנופש דיסנילנד

מלון דיסנילנד שבאנהיים בקליפורניה תוכנן על ידי משרד האדריכלים Pereira & Luckman (פריירה ולאקמן) והחל לפעול בשנת 1955. עד שנת 1988 לא היה המלון בבעלות חברת וולט דיסני.
כאשר הקים וולט דיסני את פארק השעשועים דיסנילנד, עלויות בניית הפארק עלו על 17 מיליון דולרים, לחברת וולט דיסני לא נותר די כסף להקים את המלון שאמור היה להיבנות בסמוך. דיסני וג'ק ורת'ר חתמו על הסכם לפיו ורת'ר יקים וינהל את המלון. על פי החוזה ורת'ר יכול להשתמש בשם "מלון דיסנילנד" על כל מלון שיקים בקליפורניה עד שנת 2054.
כאשר מייקל איזנר הפך מנכ"ל חברת וולט דיסני בשנת 1984 הוא רצה לבטל את ההסכם, אולם ורת'ר סירב. רק לאחר מותו של ורת'ר רכשה חברת וולט דיסני את חברתו של ורת'ר במטרה לבטל את החוזה. במסגרת רכישה זו הפכה חברת וולט דיסני לבעלים של ספינת הוד מלכותה המלכה מרי שעגנה בלונג ביץ'.
המלון מורכב משלושה מגדלים ומקושר באמצעות מערכת המונורייל של דיסנילנד לדאונטאון דיסני ולדיסנילנד.

אתר הנופש דיסנילנד פריז

מלון דיסנילנד שנבנה באתר הנופש דיסנילנד פריז במרנה לה ול שבפריז בנוי בסגנון ויקטוריאני. המלון, שנבנה בשנת 1991 נמצא בכניסה לפארק השעשועים דיסנילנד פריז, והמבקרים בפארק נכנסים אליו בעוברם מתחת למבנה המלון. המלון הוא המפואר והיקר במלונות אתר הנופש.

אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג

מלון דיסנילנד השלישי שנפתח היה המלון באתר הנופש דיסנילנד הונג קונג שבמפרץ פני באי לנטאו שבהונג קונג. התמה שבבסיס המלון היא מטע כותנה טרופי. המלון ממוקם בסמוך לנמל דיסנילנד על אדמה שיובשה מן הים. המלון נפתח ב-12 בספטמבר 2005. המלון תוכנן ונבנה, בדומה ליתר מבני אתר הנופש, בהקפדה על שיטות וכללי הפנג שווי, והוא דומה לאתר הנופש והספא הפלורידיאני הגדול של דיסני בדיסניוורלד.
רמי שטרן

ביוגרפיה

שטרן נולד בשכונת יד לבנים בפתח תקווה. אביו, ניצול השואה, היה רתך ואמו עקרת בית. הוא למד בבית ספר דתי.
לאחר שחרורו מהצבא נסע לניו יורק, שם חי ועבד תקופה. לאחר שחזר לארץ עבד במשרד פרסום וכן החל ללמוד משחק בסמינר הקיבוצים, אולם סולק לאחר שנת לימודים אחת עקב חוסר השקעה. 
בשנת 1986, שיחק תפקיד של פקח או"ם שוודי בסרט הקולנוע "אוונטי פופולו" של רפי בוקאי.
אל הסטנד-אפ הגיע שטרן במקרה, בשנת 1985, לאחר שראה מודעה בעיתון לערב חובבים במועדון שבלול בדיזנגוף סנטר ובה כתוב: "אם אתה מצחיק — אתה על הבמה". מסופר, כי באמצע אותה הופעה, הדליקו נורה אדומה שסימנה לשטרן שעליו לרדת מהבמה, ואילו הוא מצדו סירב ורץ לעקור את הנורה ממקומה כשהוא צועק: "אמרתם, 'אם אתה מצחיק — אתה על הבמה'. אני מצחיק! אני צריך להיות על הבמה!". סיפור זה הפך למפורסם בקרב סטנדאפיסטים של אותם הימים.
שטרן, בקטעיו, העלה על הבמה פארודיות על גדעון רייכר ועל הסרט הערבי של יום שישי — קטעים שזכו לחיקויים והפכו למזוהים איתו. בהמשך הופיע גם כן במרתף העליון של תיאטרון בית ליסין לצד דבי ונולי, שמואל וילוז'ני ועוד. אחר כך קיבל גם מופע יחיד משלו במועדון הדומינו-גרוס.
הוא הופיע במספר תוכניות טלוויזיה, בהן תוכנית סוף השבוע "סופסופ" של גבי גזית בערוץ 2. באותה תקופה החל להתפרסם ולהפוך לדמות מוכרת בזירת הבידור בתל אביב והמשיך להופיע בצורה איטנסיבית ברחבי הארץ.
לקראת אמצע שנות ה-90 חדל שטרן מלהופיע ובהדרגה נעלם מהתודעה הציבורית. 
בשנת 2014, החליט לעשות קאמבק והחל לחזור אל בימת הסטנדאפ ולהופיע במועדונים.
בשנת 2017 שיחק תפקיד משנה בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה הקומית "איפה אתה חי?", של הערוץ הראשון.
בשנת 2018, התארח בעונתה השישית של הסדרה הקומית בכיכובה של עדי אשכנזי - "מה זה השטויות האלה?!", בפרק של סדרת הטלוויזיה "על הספקטרום" בתפקיד עצמו, וכן שיחק בתפקיד שוטר בפרק של סדרת הרשת "שרופים".
נכון ל-2018, שטרן רווק ומתגורר בתל אביב.
שלכת (פרויקט)

פרויקט שלכת הוא שם קוד שניתן בצה"ל לבניית צי של ספינות סער עבור חיל הים הישראלי בשנות השישים של המאה העשרים.

בנית הספינות

ספינות הסער נבנו במספנת קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי (בצרפתית CMN Constructions Mecaniques De Normandie) בנמל שרבורג שהיו חלק מקבוצת SAMT בבעלות פליקס אמיו. התכנון היה של מספנת לורסן בגרמניה והבנייה לוותה בפיקוח וסיוע של הצי הצרפתי. הפרויקט קיבל בצה"ל את שם הקוד "שלכת". ב-26 ביולי 1965 נחתם חוזה והחלה בניית שש ספינות, במימון כספי השילומים מגרמניה. אל"ם שלמה אראל הוביל את הפרויקט, תחילה בתפקידו כראש מחלקת ים תחת פיקודו של מפקד חיל הים אלוף יוחאי בן-נון ואחר כך כמפקד החיל. בראש הפרויקט של חיל הים עמד אל"ם ביני תלם, שהוחלף בשנת 1968 על ידי אל"ם הדר קמחי מפקד השייטת השני. באפריל 1969 מסר קמחי את הפיקוד על המשלחת לסא"ל משה טבק וחזר לישראל להתרכז בתפקידו כמפקד שייטת ספינות הטילים. טבק נהיה במעמד מקביל למפקד פלגה בשייטת ספינות הטילים.
ההסכם כלל את בניית כלי השיט ומערכות ההשטה בלבד. הרכבת החימוש תוכננה להיעשות בישראל. היו אלה הכלים הגדולים ביותר שבנתה מספנת CMN עד אז. מחלקת בחינה של חיל הים הצרפתי בדקה את איכות המוצר. ההשקעה הישראלית סייעה רבות לכלכלת העיר. בגלל היבטים ביטחוניים ופוליטיים, בניית כלי שיט עבור חיל הים הישראלי בצרפת נשמרה בסוד ולא דווחה לעיתונות.
בתוכנית בניין הכוח הרב שנתית של צה"ל הוקצו לחיל הים 12 ספינות, שש הספינות האחרות מתוכן תוכננו להיבנות במספנות ישראל. בחוזה עם מספנות שרבורג נכלל סעיף הכשרת בעלי מקצוע ממספנות ישראל. מספנות ישראל לא שלחו אנשים ללמוד בשרבורג ולכן לא היו יכולות להיכנס לייצור. בעל המספנות פליקס אמיו ראה בכך הזדמנות והגיש הצעה לבניית שש ספינות נוספות ב-10% הנחה ממחירן ובקצב הספקה של ספינה אחת כל חודשיים. (במקום אחת לשלושה חודשים בסדרה הראשונה.)
סגן שר הביטחון צבי דינשטיין שוכנע בכדאיות העסקה והוחלט על בניית שש ספינות נוספות. הרחבת החוזה נחתמה 14 מרץ 1966. שש הספינות בסדרה נקראו דגם סער 3. הן תוכננו לשאת תותח אוטו מלרה 76 מ"מ ולא צוידו בסונאר נגד צוללות.
בתהליך הבנייה הוגדרו שתי אבני דרך כמועדי תשלום. הראשונה במועד ההשקה למים שנעשתה בטקס אליו הוזמנו אורחים מצרפת ומישראל. והשנייה במועד יציאת הספינה בהפלגה לישראל. במועד זה התקיימה ארוחת פרידה מהמספנה וטקס פרידה ידידותי שבו מפקד המשלחת ומפקד הספינה באו להביע תודה לאדמירל, מפקד המחוז הימי בשרבורג, על עזרת הצי בליווי הבנייה. התמורה למספנות הועברה בתשלומים ובעת היציאה שולם השליש האחרון עבור כל ספינה.

צוות "שלכת"

בראש הפרויקט של חיל הים עמד אל"ם ביני תלם שהוחלף בשנת 1968 על ידי אל"ם הדר קמחי והוא הוחלף באפריל שנת 1969 על ידי סא"ל משה טבק. בראש הצוות הטכני הראשוני עמד המהנדס סא"ל חיים שחל. הצוות הטכני כלל את המובילים הבאים: רס"ן זאב בר-זאב (בזמן המבצע מפל"ג אחזקה, סא"ל), עמנואל ינאי וחלפון (מכונה, גוף, אלקטרוניקה וחשמל). אנשי משלחת חיל הים שהו בעיר שרבורג במשך ארבע שנים. המשפחות הישראליות שלחו את ילדיהם לבתי הספר הצרפתיים.
מארק איווניר

ביוגרפיה

איווניר נולד בצ'רנוביץ שבברית המועצות דאז (כיום באוקראינה). עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1972 והתגורר בפרדס כץ. לאחר שירותו בצה"ל, למד איווניר ליצנות ועבד ב-"Cirque Pauwels" בפריז. למד משחק בבית הספר ניסן נתיב ואחר כך שיחק בקאמרי ובאופרה הישראלית. לאחר מכן הצטרף לתיאטרון גשר, שם שיחק במשך כמעט עשור. בתקופה זו גילם את דורון, המורה למשחק, בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן".
כשהוא בשנות השלושים שלו נסע ללונדון ללימודי משחק ובימוי אצל פיליפ גולייה, לאחר שקיבל מלגה. בלונדון השתתף בשני סרטים. לאחר שאשתו קיבלה הצעת עבודה בלוס אנג'לס, עברה לשם המשפחה. שם החלה קריירת המשחק הבינלאומית שלו. תפקידו הראשון היה בסרט "נשר הברזל 2". הוא השתתף בתפקיד הקאפו מרסל גולדברג בסרטו של סטיבן ספילברג "רשימת שינדלר". כמו כן הופיע בתפקידים קטנים בסרטים כגון "שומר המדינה" של רוברט דה נירו, "טרמינל" של ספילברג וב"אלוף ללא עוררין 2" ובתפקידי אורח בסדרות האמריקאיות "CSI", "המגן", "בית הבובות", "24", "מונק", "זהות בדויה", "ג'אג", "ווקר", "טרמינייטור", "פרינג'", "היחידה", "סוכן מחוק", ניקיטה", "רופא להשכיר", "הוואי 5-0" ו-"TOUCH", "הרשימה השחורה" ו"הומלנד".
איווניר שיחק בסדרה "עניין של זמן" וב-1999-1998, בסדרת ההמשך "20 פלוס" באותו התפקיד. הוא הופיע בשנת 2003 בסדרת הטלוויזיה "פרנקו וספקטור", דרמת עורכי דין בהפקת קשת. בשנת 2007 שיחקה בסרט האקשן "מבוקש" בכיכובו של ריצ'רד גיר ואת סמל קאמרוב בcall of duty 4 . בשנת 2009 גילם את נח, הדמות הראשית בסדרת הדרמה "תיבת נח" ואת סמל קאמרוב בcall of duty 6.
איווניר השתתף בסדרת סרטי אמנות הלחימה המשולבת Undisputed בתפקיד גאגא: בסרט "אלוף ללא עוררין 2" (Undisputed II: Last Man Standing, 2006) ובסרט "בלתי מנוצח" (Undisputed III: Redemption, 2010).
בשנת 2010 כיכב איווניר כדמות המרכזית בסרטו של ערן ריקליס "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש" והיה מועמד לפרס אופיר על משחקו בסרט.
בשנת 2011 גילם שוב את סמל קאמרוב בcall of duty 8
בשנת 2012 שיחק בסרטו של ירון זילברמן "כלים שלובים", לצידם של פיליפ סימור הופמן, כריסטופר ווקן וקתרין קינר.
כמו כן שיחק איווניר בשנה זו בדרמת הריגול "תא גורדין" בתפקיד יאשה לונדין לצדם של רן דנקר, הלנה ירלובה, סלבה ביברגל, מוני מושונוב ונטע ריסקין.
בשנת 2013 שיחק בסדרה "להיות איתה", בשידורי קשת, לצד רותם סלע ואביב אלוש.
בשנת 2014 שיחק בפרק בסדרה "הרשימה השחורה". כמו כן דיבב את הדמות Set Roth במשחק "Wolfenstein: The New Order".
בשנת 2017 שיחק בעונה ה-2 של הסדרה "שטח מת" בפרק 11 כשהוא מגלם טרוריסט מבוקש. כן שיחק בסרט הגרמני "להתראות גרמניה" בבימויו של סם גרברסקי. בנוסף, שיחק בפרקים ה-8 וה-9 של סדרת הטלוויזיה "המושיעים" בתור שר ההגנה הרוסי.
בשנת 2018 גילם את איוון קרופין בעונה 5 ו-7 של "הומלנד".
בשנת 2018 גילם את דמותו של הרמטכ"ל מרדכי גור בסרט הקולנוע "שבעה ימים באנטבה", המבוסס על אירועי מבצע אנטבה.
בשנת 2018 הופיע בסדרת הטלוויזיה "בארי" של רשת HBO וגילם את ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה בפרק 9 של הסדרה "אימה אמריקאית: אפוקליפסה" ששודרה ברשת FX בשנת 2018.

חיים אישיים

איווניר נשוי למאיה רז, שדרנית בגלי צה"ל, אחותה למחצה של השחקנית רומי אבולעפיה, בתם של העיתונאי מנשה רז והשדרנית והשחקנית רינת אבולעפיה, אב לשתי בנות ומתגורר בלוס אנג'לס, ארצות הברית.