google/wiki40b huggingface dataset:
בנו מגנוסון

קריירת מועדונים

מגנוסון החל לשחק באוטבידברג בשנת 1969, והיה חלק מתור הזהב של המועדון, שזכה בגביע השוודי בשנים 1970 ו-1971, ובאליפויות ליגת העל השוודית בשנים 1972 ו-1973, אז שיתף פעולה בקבוצה עם קוני טורסטנסון ורולאנד סנדברג.
בקיץ 1973 חתם מגנוסון בקייזרסלאוטרן, שם שיחק עונה אחת וערך 16 הופעות. קייזרסלאוטרן סיימה עונה זו במקום השישי. בעונה זו, מגנוסון היה חלק מהתקפה איכותית במיוחד שכללה את רולאנד סנדברג שהגיע עמו מאוטבידברג, קלאוס טופמולר ויוזף פירונג. לאחר עונה זו, עזב מגנוסון את קייזרסלאוטרן וחתם בהרטה ברלין. בעונתו הראשונה בהרטה ברלין, הקבוצה סיימה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שש נקודות מהאלופה בורוסיה מנשנגלאדבך. למרות זאת, מגנוסון ערך רק תשע הופעות בעונה זו, והבקיע שער אחד. בעונתו השנייה של מגנוסון בקבוצה, 1975/76, הוא ערך 11 הופעות. הרטה ברלין סיימה את העונה במקום ה-11 בליגה.
בתום עונת 1975/76 עזב מגנוסון את הרטה ברלין וחזר לאוטבידברג לתקופה קצרה, ולאחר מכן חתם בקלמאר השוודית, שם שיחק שבע עונות, והפך לשחקן המזוהה במיוחד עם המועדון. מגנוסון לא זכה בתארים עם קלמאר, אך הפך לאגדה בקרב האוהדים, שאף קראו את שמו של אתר האוהדים באינטרנט על שמו. 
בשנת 1984 פרש מגנוסון ממשחק פעיל, והפך לכוכב טלוויזיה בשוודיה.

קריירה בינלאומית

מגנוסון ערך 14 הופעות במדי נבחרת שוודיה, הראשונה בשנת 1973. בשנת 1974 השתתף מגנוסון עם נבחרת שוודיה במונדיאל 1974, בו צלחה שוודיה את שלב הבתים הראשון והודחה בתום שלב הבתים השני. מגנוסון פתח בטורניר זה בשני משחקים, ובשניים נוספים עלה מהספסל. בשנת 1981 ערך מגנוסון את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים.
מרגרטה פון טרוטה

ביוגרפיה

היא נולדה מחוץ לנישואין לאליזבט פון טרוטה ולצייר הגרמני אלפרד רולוף. מרגרטה גדלה לבד עם אמה בדיסלדורף, מה שלדבריה חיזק אצלה את הרגישות והמודעות לסולידריות נשית, כפי שבאה אחר כך לידי ביטוי בסרטיה.
בין יצירותיה החשובות: "הכבוד האבוד של קתרינה בלום" (במקור: Die verlorene Ehre der Katharina Blum oder Wie Gewalt entstehen und wohin sie führen kann, לפי ספר באותו שם מאת היינריך בל), "מריאן וג'וליאן" (Die bleierne Zeit), "רוזה לוקסמבורג" (Rosa Luxemburg), סרט הטלוויזיה "האישה האחרת" (Die andere Frau), ו"רוזנשטראסה" (Rosenstraße), על מחאת אלפי נשים גרמניות בגרמניה הנאצית, שתבעו לשחרר את בעליהן היהודים שנעצרו ועמדו להיות משולחים למחנות.
את תחילת הקריירה הקולנועית שלה החלה כשחקנית בסרטים של ריינר ורנר פסבינדר ופולקר שלנדורף (Volker Schlöndorff), לו נישאה בשנת 1971, מהבולטים שבאנשי הקולנוע הגרמני החדש.
בנובמבר 2012 קיבלה פרס על מפעל חיים בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות.
טיימוקו גרן-קויאטה

טיימוקו גרן-קויאטֶה (Tiemoko Garan Kouyaté; ‏27 באפריל 1902–1942) היה מנהיג עובדים יליד סודאן הצרפתית ותועמלן לרעיון הפאן אפריקאיות במרחב הדובר-צרפתית.
גרן-קויאטֶה נולד בסגו (כיום בשטח מאלי), למד בגורה, סנגל וכיהן כמורה בחוף השנהב. ב-1923 נסע להרחיב את השכלתו באקס-אן-פרובאנס (צרפת) והצטרף למפלגה הקומוניסטית של צרפת. ב-1926 גורש מהלימודים בגין הפצת תעמולה קומוניסטית. ב-1927 ייסד בפריז, יחד עם אינטלקטואלים אפריקאים אחרים את "הליגה להגנת הגזע השחור" (La Ligue universelle de défense de la race nègre) וערך את בטאונה La Race nègre. עם פיצול התנועה יסד את "איגוד העובדים הכושים" (Union des travailleurs nègres) וערך את בטאונו, Le Cri des Nègres ("צעקת הכושים"). גם יוזמה זו לא האריכה ימים עקב מחלוקות על עומק המחויבות לקומוניזם ודחיקתו של גרן-קויאטֶה על ידי הקומוניסטים הסטליניסטים. לאחר התפרקות האיגוד חבר גרן-קויאטֶה ללאומן האלג'יראי מסאלי חאג' וקבוצתו "כוכב צפון אפריקה" (Étoile Nord-Africaine).
בשנות ה-30 של המאה ה-20 שהה בלונדון ושיתף פעולה עם מנהיגים פאן אפריקאים כמרקוס גארבי, ג'ורג' פדמור וויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז.
ב-1942 הוצא להורג על ידי השלטונות הנאציים בצרפת במבצר מוליסון (Fort Montluçon).
מום מולד

סיבות סביבתיות

הסביבה של העובר היא השליה שנמצאת בתוך הרחם של האם והקשורה לה, לכן העובר מושפע ברמה גדולה מחומרים אשר נכנסים לגוף האם ומזיקים לה. חומרים כמו תרופות, וירוסים, סמים, אלכוהול ועישון מזיקים לעובר ויכולים לגרום למומים מולדים. מגבירים את הסיכון למחלת האם והולדת עובר עם מום.

סיבות גנטיות וסביבתיות

במקרים מסוימים גנים וסביבה תלויים אחד בשני בגרימת מומים מולדים, במילים אחרות, גן מעלה את הרגישות לגורם מסוים בסביבה. דוגמה למחלה נגרמת מסיבות אלו: שפה שסועה (Cleft Lip), או מחלת לב המושפעת מהסביבה.

אבחנה (דיאגנוזה)

בחלק מהמקרים אפשר להבחין במומים מולדים לפני הלידה דרך בדיקות דם שעושה האם, או דרך בדיקות אולטרה סאונד. אבל ברוב המקרים הגילוי המוקדם למומים מולדים לא משנה את העובדה שאי אפשר לטפל בהם. אבל זה עוזר להורים לפחות להכין את עצמם מבחינה נפשית ולהכין סביבה מתאימה לתינוק הנולד עם מום מולד.
יש מקרים שמבחינים במומים מולדים אחרי הלידה דרך בדיקה גופנית או בדיקות דם לתינוק.
ברק יוסלביץ'

ביוגרפיה

דב בער (ברק) יוסלביץ' נולד למשפחה יהודית בעיר קרטינגה שבמחוז קובנה באיחוד הפולני-ליטאי. כשגדל הפך לסוחר ומנהל עסקיו המסחריים של הנסיך איגנצי מָסָלְסקי , מגנאט והבישוף של וילנה. הוא נסע לצורך עסקיו לצרפת, ונחשף שם להלכי הרוח של תקופת המהפכה הצרפתית. השתקע בפרבר פרגה של עיר הבירה ורשה.
בשנת 1793 חולקה פולין בין המעצמות פרוסיה, רוסיה ואוסטריה, לאחר שהפסידה במלחמה להגנת החוקה. במסגרת המרד של 1794 פנו יוסלביץ' ויוסף אהרונוביץ אל הגיבור הלאומי הפולני תדיאוש קושצ'ושקו בבקשה לייסד גדוד פרשים יהודי, ונענו בחיוב. לגדוד שהוקם בספטמבר 1794 התנדבו חמש מאות איש, ובראשו עמד יוסלביץ' עצמו שקיבל דרגת מפקד גדוד (פולקובניק). ב-4 בנובמבר 1794 השתתף הגדוד היהודי בהגנת פרבר פרגה וספג אבידות קשות. בראש הפולשים הרוסים עמד הגנרל אלכסנדר סובורוב. המרידה דוכאה ביד קשה. גדודו של יוסלביץ', אשר התחפר בבית הקברות היהודי העתיק ברובע פרגה, הושמד, ויוסלביץ' עצמו נמלט, ונפל בשבי האוסטרים.
לאחר דיכוי המרידה יצא יוסלביץ' לגליציה (אז תחת שליטת האוסטרים) ומשם לאיטליה. עד מהרה התחבר אל הגנרל הפולני יאן הנריק דומברובסקי, אשר הקים גיס פולני שנלחם במסגרת הצבא הצרפתי במלחמות נפוליאון. יוסלביץ' נלחם בקרבות רבים כקולונל בצבא נפוליאון, במטרה לשחרר את פולין באמצעות הצרפתים. בין היתר לחם יוסלביץ' בקרבות באוסטרליץ ובפרידלנד, הצטיין בהם וזכה לעיטורים גבוהים: לצלב הזהב הפולני ולמסדר ה-Virtuti Militari – העיטור הצבאי הפולני הגבוה ביותר על אומץ לב אל מול האויב.
משנת 1807 נלחם יוסלביץ' עבור חירות פולין. ב-5 במאי 1809 בקרב בין פולנים ואוסטרים ליד העיר קוצק, נפגע ומת. ובאותו המקום נקבר.
בנו, יוסף ברקוביץ, נודע אף הוא כחייל מצטיין, ושירת עם אביו בקרבות שלאחר מרידת קושצ'ושקו, ואף קיבל פעמיים את עיטור הכבוד על שירותו לצד כוחות נפוליאון נגד רוסיה.
במרד נובמבר 1830 (מהפכת הקדטים) גייס יוסף ברקוביץ, בנו של יוסלביץ, יחידת מתנדבים יהודים שהשתתפו בקרבות נגד הרוסים.

הנצחה

במרד הפולני הכושל של שנת 1863 לחמו יהודים בגדוד פולני שנקרא על שם ברק יוסלביץ'.
על שמו רחובות רבים בפולין, בהם ורשה (בפרבר פראגה ), קוצק, בנדין, אוזורקוב, צ'נסטוחובה, לוברטוב, לסקו, טרנוב, טומשוב מזובייצקי, פשמישל, שצ'צ'ין, אושוויינצ'ים, קוטנו ועוד.
ב-2009, במלוא 200 שנה למותו, ארגן המוזיאון לתולדות יהודי פולין את הכנס "ברק יוסלביץ', לוחם לחירות" על ידי שגרירות צרפת בפולין. באותה השנה הוציאו דואר ישראל עם הדואר הפולני  בול דואר עם דמותו של יוסלביץ'.
רות ארונס

ביוגרפיה

ארונס נולדה בסטמפורד, קונטיקט, למשפחה יהודיה עשירה. אמה, לילה יוז, הייתה זמרת אופרה ואביה, אלפרד, היה מפיק בתיאטראות ברודוויי. היא גדלה בניו יורק והחל לשחק טניס שולחן לגמרי במקרה בשנת 1933, במהלך משחק טניס שהופסק בשל סופת גשמים, היא גילתה את המשחק והוקסמה.
בשנים 1936 ו-1937 זכתה ארונס בשתי אליפויות עולם רצופות בטורניר ליחידות, והייתה לאמריקאית הראשונה שזכתה באליפות עולם בטניס שולחן ליחידים, והיחידה שהשיגה זכייה כפולה רצופה ליחידים. באליפות אנגליה הפתוחה שנערכה ב-1937 היא זכתה בשני תארים, ביחידות ובזוגות מעורבים.
ארונס פרשה מטניס שולחן תחרותי בשנת 1938. היא הייתה סוכנת מצליחה של שחקנים בתעשיית הקולנוע והתיאטרון וזכתה להצלחה רבה. בין השחקנים שהיו מיוצגים בחברה שהקימה היו: שירלי ג'ונס, ג'ק קסידי , שון קסידי , דייוויד קסידי, סוזן דיי, ג'ורג' צ'קיריס, ג'ניס פייג' , סלסט הולם ועוד.
שנים לאחר מכן, היא התמכרה לתרופה, סקונל, תרופה ממשפחת הברביטורטים. חברה הקרוב דייוויד קסידי גילה בביתה אלפי כדורים של תרופה זו. התרופה גרמה בסופו של דבר למותו הטרגי של אביו, ג'ק קסידי, שנרדם עם סיגריה ביד ונשרף ב-12 בדצמבר 1976. בעקבות מצבה ואירוע טרגי זה, עזבו כל לקוחותיה את החברה שניהלה, כי איבדו את האמון ביכולתה.
ב-6 ביוני 1980, חמישה ימים לפני יום הולדתה ה-62, נמצאה ארונס מתה במקלחת ביתה בבוורלי הילס, ככל הנראה מנפילה ופגיעה בראשה.
אלפרד קראוס

קריירה מוקדמת

אלפרד קראוס נולד ב-29 בספטמבר 1862 לאביו דוקטור פרנץ קראוס שהיה רופא בצבא האוסטרו-הונגרי ולאשתו מריה רוזליה, בזאדאר שהשתייכה לאימפריה האוסטרית. ב-1881 התגייס קראוס לצבא האוסטרו-הונגרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1910 מונה למפקד האקדמיה הצבאית בווינה, וב-1913 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט.

מלחמת העולם הראשונה

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה קראוס למפקד הדיוויזיה ה-29 שלחמה במערכה על סרביה, ובספטמבר 1914 מונה למפקד קורפוס מאולתר שפעל תחת הארמייה החמישית בפיקוד ליבוריוס פון פרנק, וב-6 בספטמבר בלם מתקפה סרבית על הכוחות האוסטרו-הונגרים. ב-23 בדצמבר מונה לראש המטה של הארכידוכס אויגן שפיקד על כל הכוחות בבלקן.
ב-27 במאי הועבר קראוס יחד עם הארכידוכס אויגן לאיטליה, שם תכנן ביוני 1916 את מתקפת טרנטינו שבתחילה נחלה הצלחה גדולה, אך לבסוף נבלמה ללא הישגים. במרץ 1917 מונה קראוס למפקד הקורפוס ה-1 שהיה חלק מהארמייה השביעית בקרפטים בפיקוד הרמן קבש, וב-1 באוגוסט 1917 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.
בספטמבר 1917 הועבר קראוס לחזית האיטלקית, ופעל תחת פיקוד הארמייה ה-14 הגרמנית בקרב קפורטו.
ב-16 במאי 1918 מונה קראוס למפקד ארמיית המזרח שהוקמה על בסיס הארמייה השנייה שפורקה, ולמושל השטחים הכבושים באוקראינה. לאחר שביתת הנשק פרש קראוס מהצבא ב-1 בדצמבר 1918 ושב לביתו.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה כתב קראוס כמה ספרי תאוריה צבאית. ב-1920 מונה לנשיא האיגוד הלאומי של הקצינים הגרמניים בווינה. לאחר האנשלוס ניתן רשות לקראוס ללבוש את מדי הוורמאכט עם דרגת גנרל חיל הרגלים, והוא מונה לציר ברייכסטאג מטעם אוסטריה.
קראוס הלך לעולמו בבאד גויזרן ב-29 בספטמבר 1938 והוא בן 76 שנים.
רכס קוורציט המזרחי

היסטוריה

שמו של הרכס ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית של משלחת החקר של פדרציית מועדוני טיפוס ההרים הארקטית של ניו זילנד (New Zealand Federated Mountain Clubs Antarctic Expedition)  אשר חקרה את האזור בין השנים 1962–1963, והוא נקרא על שם סלעי הקוורציט המרכיבים את הרכס.

לקריאה נוספת

• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, P 57
• Dow & Neall, Lower Rennick Glacer, New Zealand Journal of Geology and Geophysics 1974, P 688
פרקין

פרקין (באנגלית: Parkin או Perkin) היא עוגה מסורתית מהמטבח הבריטי העשוייה סירופ סוכר או דבשה וקמח שיבולת שועל. עוגה זו אופיינית לאזור יורקשייר בצפונה של אנגליה בממלכה המאוחדת, ובייחוד עם אזור העיר לידס.
העוגה נאכלת באופן מסורתי בליל גאי פוקס.
העוגה מורכבת מקמח, קמח שיבולת שועל, סירופ סוכר שחור או דבשה, זנגביל ושומן (באופן מסורתי מדובר בשומן חזיר אולם כיום משתמשים גם במרגרינה או חמאה). ישנן מספר גרסאות של העוגה, אולם בכולן יש קמח שיבולת שועל וסירופ סוכר או דבשה - שני מרכיבים שהיו נפוצים בצפון אנגליה בשלהי המאה ה-18 ולאורך המאה ה-19 ושימשו מזון בסיסי לפשוטי העם שהתגוררו בערי יורקשייר בתקופת המהפכה התעשייתית.
משמעות שמה של העוגה "פרקין" היא, בעגת יורקשייר, "פטר קטן".
הר קלמנסו

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1892 על ידי ארתור קולמן והוא נקרא במקור "הר הפרמידה" (Pyramid). 
בשנת 1919 שונה שמו של בסקר הגבולות הבין-פרובינציאלי (the Interprovincial Boundary Survey) לשמו הנוכחי, והוא נקרא על שם ז'ורז ' קלמנסו, ראש ממשלת צרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה. שמו של ההר ניתן לו רשמית ב-3 במאי 1961.

הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על הר קלמנסו היו די. בי. דורנד (D.B. Durand), ה. ס. הול (H.S. Hall), ו. ד. האריס (W.D. Harris) וה. ב. די וי. שוואב (H.B. De V. Schwab) בשנת 1923.
אוג'מאה

אוג'מאה (בסווהילי: Ujamaa, מילולית: "משפחה מורחבת" או "משפחתיות") היא מודל כלכלי-חברתי שהנהיג נשיאה הראשון של טנזניה, ג'וליוס נייררה בתקופת שלטונו במדינה.
ב-1967, שלוש שנים לאחר עצמאות טנזניה, הכריז נייררה בהצהרת ארושה, על המודל החדש, שבוסס על עקרונות הסוציאליזם האפריקאי. אליבא דנייררה, משפחה אפריקאית מורחבת, פירושה שכל אדם עומד לשירותה של הקהילה, ושיתוף פעולה ופיתוח קולקטיבי הם ההצדקה לקיומו של הפרט. נייררה גרס שחלוקת העושר צריכה להיות אופקית ולא אנכית, ולשם כך יש לאסור על צבירת הון פרטי.

השלכות האוג'מאה על טנזניה

המודל התגלה ככישלון חרוץ. המדינה נקלעה לחובות כבדים, וב-1976 הייתה טנזניה, בעבר יצואנית התוצרת החקלאית הגדולה באפריקה, ליבואנית הגדולה ביותר. עם הגורמים המרכזיים לכישלון המודל נמנים היעדרן של השקעות חיצוניות במדינה, משבר האנרגיה העולמי, הירידה במחירי הקפה והאגבות והמלחמה עם אוגנדה ב-1978.
משנוכח נייררה ב-1985 כי לא יהיה מנוס מהפסקת מדיניות האוג'מאה וממעבר למדיניות של שוק חופשי, העדיף לפרוש מתפקידו, ולא להנהיג את המדינה באופן שאינו מאמין בו. עם זאת, בנאום הפרידה שלו הודה במפורש בכישלון מדיניותו.
בצד הכשלונות, למדיניות האוג'מאה היו גם מספר הצלחות - במהלך יישומה גברה האחדות במדינה הצעירה, ושירותי החינוך והבריאות השתפרו והגיעו לאוכלוסיות רבות יותר.
מרטין פיביג

קריירה מוקדמת

פיביג נולד ב-7 במאי 1891 ברשניץ, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית. בשנת 1910 התגייס פיביג לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-18 (פוזן ה-1 - פון גרולמן). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פיביג לרץ גדודי, ובשנת 1915 עבר לשירות האוויר הגרמני, שם שירת כטייס ומפקד טייסת עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
בשנת 1919 פרש פיביג מהצבא, והחל לעבוד כמנהל טיסה בחברת לופטהנזה. בשנת 1934 הצטרף פיביג ללופטוואפה בדרגת מיור, ובשנת 1936 מונה למפקד בית הספר ללחימה אווירית בפסברג, ובמהלך כהונתו הועלה לדרגת אוברסט. ביולי 1938 מונה פיביג למפקד טייסת הקרב ה-253, אשר הפכה בספטמבר 1939 לטייסת הקרב ה-4.

מלחמת העולם השנייה

באביב 1940 הוביל פיביג את הטייסת במהלך המערכה בנורווגיה, וב-8 במאי קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 במאי 1940 הופל פיביג עם מטוסו במהלך הקרב על הולנד, וישב בשבי ההולנדי עד תום המערכה.
לאחר מכן הוא הועבר למשרד התעופה של הרייך, ב-1 באוגוסט 1940 הוא מונה לראש המשרד, וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 ביוני 1941 מונה פיביג למפקד יחידות הסיוע של קורפוס האוויר הרביעי, ופיקד עליהם במהלך מבצע ברברוסה. ב-15 בנובמבר 1941 מונה פיביג למפקד יחידת הסיוע ה-2 של קורפוס האוויר השביעי, וב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט ומונה למפקד דיוויזיית האוויר ה-1. ב-11 במאי אותה שנה קיבל פיביג על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 ביולי אותה שנה מונה למפקד קורפוס האוויר השמיני. פיביג פיקד על הקורפוס במהלך קרב סטלינגרד, ועל פעולותיו בקרב קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-22 במאי 1943 מונה פיביג למפקד קורפוס האוויר העשירי, ובנוסף מונה למפקד הפיקוד האווירי הדרום-מזרחי בבלקן. ב-1 בפברואר 1945 מונה פיביג למפקד קורפוס האוויר השני, שהפך ב-12 באפריל לפיקוד האווירי הצפון-מזרחי, וב-8 במאי נפל בשבי הצבא הבריטי.
ב-6 בפברואר 1946 הוסגר פיביג ליוגוסלביה, שם הועמד למשפט על פשעי מלחמה, וב-23 באוקטובר 1947 הוצא להורג בבלגרד.
כיכר הירדן

כיכר הירדן הוא אזור בדרום בקעת הירדן, בסמוך לשפך הירדן אל ים המלח.
בכיכר הירדן ישבו חמש הערים סדום, עמורה, אדמה, צבויים וצוער. על פי המקרא, ארבע הראשונות חרבו במהפכת סדום לאחר שאלוהים העניש את יושביהן על חטאיהם הרבים, בעיקר בשל יחס מפלה ומתאכזר לחלשים בחברה ולעוברי אורח. לאחר המהפכה הפך כיכר הירדן לאזור מליח, צחיח ויבש, שהפך לסמל ומשל לענישה האלוהית על חטאים ורוע. נווה המדבר שבתוך כיכר הירדן הוא העיר יריחו, שנודעה בעצי התמר המשובחים שבה.

מקור השם

תרגומי התורה לארמית (תרגום אונקלוס, תרגום יונתן) מתרגמים את המילים "כיכר הירדן" כ"מישר ירדנא", כלומר "מישור הירדן". שם זה תואם את היות הכיכר באזור מישורי רחב ידיים בתוך בקעת הירדן.
לדעת הראב"ע, המילה "כיכר" נגזרת מהמילה "כר" שמשמעה, מקום מרעה מובחר (כמו: "וְהָיָה דָשֵׁן וְשָׁמֵן יִרְעֶה מִקְנֶיךָ בַּיּוֹם הַהוּא כַּר נִרְחָב" (ספר ישעיהו, פרק ל', פסוק כ"ג)). זאת, על שם מרחבי המרעה הגדולים המאפיינים את האזור, שהם שמשכו את לוט, שבבעלותו היו צאן ובקר לרוב, לעבור דווקא לשם.

גאוגרפיה

כיכר הירדן היא מישור הממוקם בחלקה הדרומי של בקעת הירדן, סמוך לשפך נהר הירדן לים המלח. אזור זה מכונה כיום בשם גאון הירדן ("זור" בערבית), על שם התפשטות נהר הירדן, בעת ריבוי גשמים והצפות, ברחבי העמק הסמוך לגדה הצפונית של ים המלח.
קום והתהלך בארץ

רקע

עם חידוש הלהקות הצבאיות שנסגרו קודם לכן בפקודתו של הרמטכ"ל רפאל איתן, חודשה גם פעילות להקת פיקוד הצפון. השיר נכלל בתוכנית של הלהקה "קום והתהלך בארץ". יהודה אליאס ביצע את השיר כסולן ובכך התפרסם, ויסמין גמליאל ביצעה בו קטע סולו קצר . 
שם השיר נלקח מהפסוק בספר בראשית "קום התהלך בארץ". בשיר מדומה המולדת לאשה אוהבת.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' דורג השיר במקום העשירי ובמצעד השנתי של גלי צה"ל דורג במקום התשיעי.
מרגריט לונג

חייה

מרגריט מארי-שרלוט לונג נולדה בנים. היא למדה אצל אנרי פיסו בקונסרבטואר של פריז, שם זכתה בפרס ראשון בשנת 1891, וכן, באופן פרטי, אצל אנטואן מרמונטל. מרגריט לונג הייתה הראשונה לבצע את "קברו של קופרן" מאת ראוול ואת הקונצ'רטו לפסנתר ב-סול מז'ור שלו. משנת 1906 עד 1940 לימדה בקונסרבטואר של פריז ועם תלמידיה נמנו ז'אק פוורי, וילם איבס וסמסון פרנסואה. איבס, פסנתרן הולנדי בעל שם בינלאומי, מלמד כיום תאוריה של הפסנתר באוניברסיטת סנט ג'ונס במינסוטה, ארצות הברית. 
בשנת 1943 ייסדה יחד עם הכנר ז'אק טיבו תחרות בינלאומית לכנרים ופסנתרנים, הנקראת על שם שניהם.
טריאנגולציה דינמית סיבתית

טריאנגולציה דינמית סיבתית או טד"ס (באנגלית: Causal dynamic triangulation או בקיצור CDT) היא תאוריה פיזיקלית שמהווה ניסיון ליצירת תורת כבידה קוונטית, כלומר איחוד בין תורת היחסות הכללית ומכניקת הקוונטים.

מבנה התאוריה

טד"ס היא תאוריה שבה המרחב-זמן נבנה בסקלת האורך הקצרה ביותר, אורך פלאנק. אבני הבניין של טד"ס הם 4-סימפלקסים, כלומר גרסה ארבע-ממדית של ארבעונים (טטרהדרונים). המיוחד בטד"ס הוא שבניית המרחב-זמן בסקלת פלאנק נעשית בעזרת עקרונות קוונטיים ותוך שמירה על עקרון הסיבתיות.
הדמיית מחשב הראתה שגם אם אבני הבניין שומרות על גאומטריה אוקלידית, הרי בסקלות אורך גדולות ניתן לקבל מרחב-זמן ארבע-ממדי המכיל עקמומיות ומתאים למשוואות של תורת היחסות הכללית.

השוואה לתורת המיתרים

תורת המיתרים היא תאוריה נוספת אשר מנסה לאחד את מכניקת הקוונטים עם תורת היחסות הכללית לתאוריה מאוחדת של כבידה קוונטית. בהשוואה לתורת המיתרים, טד"ס נמצאת במצב מחקר התחלתי יותר, ועדיין לא נמצאה בה הדרך להציג חלקיקי חומר. ההשג הגדול של טד"ס עד כה (2007) הוא קבלת מרחב-זמן אשר מתאים למשוואות תורת היחסות הכללית. בניגוד לתורת המיתרים, טד"ס לא דורשת את הצגתם של ממדים נוספים.
פיניה (רובע)

פיניה (באיטלקית: Pigna) הוא שמו של הרובע התשיעי מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
מקור שמו של הרובע במילה האיטלקית לאצטרובל, והאיצטרובל מופיע על לוגו הרובע. האיצטרובל, המסמל את הרובע, הופיע על מזרקה ברומא העתיקה שעמדה ליד מקדש האלה איסיס. במאה ה-15 הועבר האצטרובל לקיריית הוותיקן וכיום הוא מוצג בראש חצר בלוודרה שנבנתה על ידי דונטלו בראמאנטה במוזיאון הוותיקן (כאשר משני צדדיו מוצגים טווסים עשויים ברונזה שהובאו מהמאוזוליאום של הדריאנוס (כיום טירת סנטאנג'לו).
צורתו של הרובע רבועה, והוא משתרע בין הפנתאון בפינתו הצפונית מערבית של הרובע, לכיכר ונציה בפינתו הדרומים מזרחית.

היסטוריה

הרובע ממוקם במקום בו היה בעבר מרכז שדה מרס ברומא העתיקה. האזור בו ממוקם הרובע היה הרובע השלישי מבין 14 רובעי העיר בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס. לימים כונה רובע זה בשם "איסיס וסראפיס" (בלטינית: Isis et Serapis) על שם מקדשי האלים המצריים איסיס וסראפיס שהיו ממוקמים ברובע.

אתרים בעלי חשיבות

על אף שטחו הקטן של הרובע, ברובע אתרים רבים בעלי חשיבות, ובהן הפנתאון - אחד המבנים הרומיים הידועים ביותר שנשתמרו מהעת העתיקה. מבנה זה, שהיה מקדש לכל האלים הרומיים, הפך לכנסייה במאה השביעית ולכן שרד בשלמותו.
לאחר נפילת האימפריה הרומית קטנה אוכלוסיית הרובע, בשל ריחוקו מנהר הטיבר, אולם בתקופת הרנסאנס גדלה אוכלוסייתו, והרובע הפך לרובע צפוף ביותר.
ברובע נמצאות הכנסיות סנטה מריה סופרה מינרווה, סנטאיגנאציו די לויולה, סן מקוטו וכנסיית סן מארקו מהמאה הרביעית.
בחלקו המזרחי של הרובע עוברת הויה דל קורסו (על נתיב הויה לאטה העתיקה), ולאורכה מבנים רבים מתקופת הרנסאנס ובהם הפאלאצו דה קארוליס המשמש כיום את בנק רומא. בדרום הרובע נמצאת הלארגו די טורה ארגנטינה - המכונה "האזור המקדוש" בשל המקדשים הרבים מהמאה השלישית לפנה"ס שהתגו בו.
כמו כן ברובע נמצא פסל האלפנטינו של ג'ובני לורנצו ברניני.
אווה סקלי

ביוגרפיה

סקלי הייתה שחיינית במועדון מקומי והייתה גאה שהתייחסו אל כישרונה ולא אל דתה. למרות זאת, בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה הורחקה סקלי מקבוצתה בגלל "דת לא ראויה". לקראת סיום המלחמה ועד סופה היא שהתה בבודפשט בבית מוגן בחסות שווייץ יחד עם כ-40 אנשים נוספים, בשני חדרים. על מנת לשמור על כושר רצה סקלי במעלה המדרגות הלוך וחזור 100 פעמים בכל בוקר. היא התאמנה בהדרכתו של אימרה סרוסי.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה במונטה קרלו, מונקו בשנת 1947 זכתה סקלי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:57.9 דקות, אחרי נל ואן וליט (2:56.6 דקות) ולפני יני דה חרוט (3:00.5 דקות) שתיהן מהולנד.
לראשונה השתתפה סקלי באולימפיאדת לונדון (1948) במשחה ל-200 מטר חזה. היא סיימה במקום הרביעי המכובד ללא מדליה אולימפית וזמנה היה 3:02.5 דקות, אחרי המנצחת מהולנד ואן וליט, שנייה ננסי ליונס מאוסטרליה ושלישית בת ארצה אווה נובק ג'ררד. בשלב המוקדמות קבעה סקלי שיא אולימפי חדש בתוצאה של 3:01.2 דקות, אך מיד אחר כך שיפרה אותו ואן וליט וקבעה 2:57.4 דקות. בשלב חצי הגמר ואן וליט שיפרה שוב את השיא האולימפי וקבעה 2:57.0 דקות. במסגרת קבוצת השליחות 4x100 מטר חופשי קבעו סקלי וחברותיה זמן של 4:44.8 דקות וסיימו במקום החמישי.
ב-9 במאי 1951 קבעה סקלי שיא עולם במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:16.9 דקות.
בשנת 1952 הייתה סקלי שותפה לקביעת שיא עולם במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי 4:27.2 דקות.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה סקלי במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש 2:51.7 דקות, לפני בת ארצה בעלת השיא העולמי אווה נובק ג'ררד (2:54.4 דקות) ואלינור גורדון מקיי מבריטניה (2:57.6 דקות) שקבעה תוצאה זהה לשחיינית הונגריה נוספת, קלרה קילרמן אך נגעה לפניה ומנעה ניצחון משולש להונגריה. בשלב חצי הגמר השוותה סקלי את השיא האולימפי שקבעה קודם לכן במוקדמות בת ארצה נובק ג'ררד 2:54.0 דקות. במשחה ל-400 מטר חופשי קבעה סקלי תוצאה של 5:17.9 דקות וסיימה במקום השישי. שתי המנצחות היו חברותיה לנבחרת ולריה גינג (5:12.1 דקות) ואווה נובק ג'ררד (5:13.7 דקות).
בשנת 1953 קבעה סקלי את השיא העולמי הראשון ב-400 מטר מעורב אישי, 5:50.4 דקות.
בתחרות שנערכה בבודפשט ב-13 ביולי 1955 קבעה סקלי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 5:40.8 דקות.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכתה סקלי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה ולא הצליחה להגן על תוארה זמנה היה 2:54.8 דקות אחרי השחיינית מגרמניה אורסולה האפה 2:53.1 דקות. הישגיה התרחשו בצלו של המרד ההונגרי ופלישת הצבא הסובייטי. לדבריה של סקלי היא לא הצליחה לישון כל השבוע לפני התחרות בדאגה גדולה לבתה בת השנתיים ולהוריה שנישארו בהונגריה. לתחרות היא הגיעה לאחר שירדה כ 6 ק"ג במשקלה, כך שהייתה מרוצה מהישגיה.
בשנת 1957 סקלי, בעלה וילדתם ברחו מהונגריה באמצעות דרכונים מזויפים על מנת להגר לארצות הברית, אך בגלל דאגתם להוריה שנישארו הם חזרו באותה שנה. לאחר מכן פרשה סקלי משחייה תחרותית.

משפחתה של סקלי

אנדריאה ג'רמטי, בתה של סקלי הייתה שיאנית עולם ב-100 מטר פרפר וזכתה בשתי מדליות באולימפיאדת מינכן (1972). בעלה של סקלי דז'ו ג'רמטי ואביה של אנדריאה זכה בחמש מדליות אולימפיות כשחקן כדורמים מהן שלוש מזהב, וכמאמן זכה להוביל את הנבחרת הלאומית לשלוש מדליות אחת מהן מזהב. ג'רמטי נחשב לגדול שחקני הכדורמים בעולם. מיהלי הס בעלה לשעבר של אנדריאה זכה גם הוא בשתי מדליות משתי אולימפיאדות, בקאנו.
ג'ונתן טרופר

ביוגרפיה

טרופר נולד בעיר ניו יורק. הוא למד תואר ראשון בשפה אנגלית ותואר שני בכתיבה יוצרת באוניברסיטת ניו יורק. לאחר מכן הוא ניהל חברה במנהטן שייצרה מתקני תצוגה לחברות תכשיטים במשך שמונה שנים. הוא כתב בלילות ובסופי השבוע, וכך פרסם בסופו של דבר את הרומן הראשון שלו, Plan B, שמשך את תשומת לבו של סוכן, מה שאיפשר לו בסופו של דבר לעזוב את עבודתו לעסוק בכתיבה במשרה מלאה. ארבעה מספריו הוצאו למכירה פומבית בפחות משבוע לאחר פרסומם (ספר ג'ו, איך לדבר עם אלמן, Everything Changes ומכאן אני ממשיך).
הנושאים של ספריו בדרך כלל נובעים מהחוויות האישיות של: הם עוסקים בנושאים כמו חיי רווקות, התבגרות, חתונה, חיי נישואין, גירושין והחיים בפרברים. עיר הולדתו, ניו רושל במחוז ווסטצ'סטר במדינת ניו יורק, היא מקור עיקרי להשראה עבורו ביצירת הדמויות והרקע בספריו.
"באיך לדבר עם אלמן" היה בחירת "התוכנית של ריצ'רד וג'ודי" בשנת 2007 באנגליה. ספרו, "Everything Changes" נבחר ב Booksense selection. שלושה מספריו של טרופר מעובדים לסרטי קולנוע. טרופר היה כותב-שותף לעיבוד הקולנועי של "ספר ג'ו" יחד עם אד בארנס, שיביים את הסרט.  מכאן אני ממשיך פורסם באוגוסט 2009 והיה אחד מרבי המכר של הניו יורק טיימס.] בשנת 2014 הספר עובד לסרט בעל אותו השם. הרומן האחרון של טרופר, רק עוד דבר אחד, פורסם באוגוסט 2012. 
טרופר, יחד עם דייוויד שיקלר, יצר את סדרת הטלוויזיה באנשי, שהוקרנה לראשונה בינואר בסינמקס. טרופר משמש כמפיק בפועל של הסדרה.
לטרופר יש שלושה ילדים.