google/wiki40b huggingface dataset:
מצבה

מצבות קבורה ביהדות

במקרא הופיעו המצבות במטרה לציין מקום קבורה כמו ציון מקום קבורתה של רחל בידי יעקב. אבשלום הקים לו מצבה עוד בחייו.כמו כן מצבות הוצבו לצורך חתימת הסכם בין שני צדדים. בספר בראשית מסופר על המצבה שהקים יעקב לציון ההסכם שערך עם לבן יהושע בן נון הציב שתים עשרה אבנים בגלגל. מצבה מופיעה במקרא כשם כללי לאתר פולחן.
במקורות ההלכה המצבה מכונה "נפש": "המלוין אותו אומרין לו לך בשלום, שנאמר ואתה תבוא אל אבותיך בשלום, ומציינין את כל בית הקברות ובונין נפש על הקבר, והצדיקים אין בונים להם נפש על קברותיהם, שדבריהם הם זכרונם ולא יפנה אדם לבקר הקברות" (משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות אבל, פרק רביעי, הלכה ד'); " רבי נתן אומר: בונין לו נפש על גבי קברו. פירוש הרמב"ם: ונפש הוא הבנין שעושין על הקבר והוא נקרא ציון בלשון הקדש ובנה אצלו ציון." ( משנה, סדר מועד, מסכת שקלים, פרק ב', משנה ה').
ישנם מנהגים שונים המשתנים מעדה לעדה לגבי מועד קביעת המצבה, כאשר המנהג הנפוץ ביותר הוא לאחר שלושים יום ממועד הפטירה.
בבתי קברות יהודים באירופה נפוצות מצבות המונחות אנכית מעל הקבר, בעוד בארץ ישראל ובקהילות יהדות ארצות האסלאם נהוגה מצבה אופקית.
על המצבה נהוג לכתוב בחלקה העליון את המילים "פה נקבר" (פ"נ), או לפעמים "פה טמון" (פ"ט), ולאחריהן שמו של הנפטר ושמות הוריו (לעיתים, במיוחד במצבות על קברן של נשים מוזכר גם שם בן הזוג), תאריך הפטירה העברי ומספר מילים המתארות את הנפטר. בתחתית המצבה מופיעים לעיתים קרובות ראשי התיבות ת.נ.צ.ב.ה. (=תהא נשמתו/ה צרורה בצרור החיים), בעקבות דבריה של אביגיל לדוד (ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק כ"ט).
נהוג לציין את קברותיהם של כהנים בסמל של צורת הידיים בעת שמברכים את ישראל, ואת קברותיהם של לויים בסמל של נטלה, בגלל זכותו של הלוי ליטול לידיים של הכהן לפני הברכה.
לפי חלק מפוסקי ההלכה, ובהם הרב עובדיה יוסף, אין לכתוב על המצבה תאריך פטירה לפי הלוח הגרגוריאני, אלא רק את התאריך העברי. בג"ץ, לעומת זאת, פסק ברוב דעות שעל חברה קדישא להתיר כתיבת תאריך פטירה לפי הלוח הגרגוריאני למי שחפץ בכך.
לאחר השואה נעשה רווח המנהג לחקוק על גבי מצבתו של נפטר יהודי שמות של קרובי משפחתו, קרבנות השואה, אשר מקום קבורתם לא נודע, על מנת שבכך תקום מצבה כלשהי להם.
בבתי הקברות הצבאיים של מדינת ישראל הונהג עיצוב אחיד למצבות - המצבה היא תבנית אבנים נמוכה הממולאת אדמה, כדי לאפשר שתילת צמחים בה (אם כי חלק ממשפחות הנופלים בוחרות לכסות אותה בלוח אבן). בראש המצבה מונחת אבן מצבה שבה חקוקים פרטיו של הנופל על פי מתווה אחיד.

מצבות קבורה בעולם


במקרים רבים מצבות מספקות מידע רב ערך על התרבות המקומית בזמן בניית המצבות.
דוגמה לכך היא מצבות הסטצ'ק שבבוסניה-הרצגובינה, שהוכרו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2016, בזכות העדות הייחודית שהן מספקות לתמהיל התרבותי שהיה באזור זה בימי הביניים - בין סגנונות עיצוב מוסלמים, מסורות נוצריות ושילובם של סמלים מהמיתולוגיה הקדם-נוצרית של הקבוצות האתניות שחיו באזור. בדוגמה זו למדו החוקרים רבות על ההיסטוריה והמורשת של קבוצות אתניות אלו, בהתבסס על המצבות שבנו לאורך תקופה ארוכה.
B*Witched

B*Witched היא להקת בנות אירית, שפעלה בשנים 1997–2002 ושבה לפעילות בשנת 2012. בלהקה חברות צמד התאומות אדל וקיווי לינץ', לינדסיי ארמאו ושייניד א'וקרול. לעיקר הצלחתה זכתה הלהקה בשנים 1998–2002 בצפון אמריקה ובאירופה. בתקופה זו הוציאה שני אלבומים ושמונה סינגלים. ארבעת הסינגלים הראשונים של הלהקה, "C'est la Vie",‏ "Rollercoaster",‏ "To You I Belong" ו-"Blame It on the Weatherman" דורגו במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
בשנת 2002, לאחר שמכרו למעלה מ-3 מיליון אלבומים ברחבי העולם, ננטשו הבנות על ידי חברת התקליטים שלהם. זמן קצר לאחר מכן עזבה או'קרול את ההרכב והלהקה התפרקה. בשנת 2006 הקימו האחיות לינץ' את הצמד Ms. Lynch, שבמסגרתו הופיעו גם עם שירים שונים של B*Witched.
באוקטובר 2012 התאחדו בנות ההרכב במסגרת תוכנית הריאליטי הבריטית "The Big Reunion". בעקבות הצלחת התוכנית שבה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה. במאי 2013 יצא שיר חדש של הלהקה, "Love and Money".
רוסיה שלנו: ביצי הגורל

עלילה

הסיפור מתחיל בוויקטור מריאנוביץ' ריבאבקין, המיליארדר העשיר ביותר במוסקבה. בבעלותו היו ביצי הזהב של ג'ינגיס חאן, שהביאו לו עושר וכוח. הוא היה מראה אותם למשפחתו וחבריו, אולם לאחר מכן הוא הרג אותם כדי שלא יספרו לאיש את סודו. לאחר שרצח את כולם, הוא החליט לבצע תיקונים ושיפוץ באחוזתו מאחר שעקבות הקליעים פגעו בקירות הבית. המשפץ ליאוניד מקבל את הפקודה לשפץ הדירה.
רבשאן ודז'משוט הפ פועלים קווקזים שמגיעים למוסקבה לביצוע השיפוצים באחוזתו של מריאנוביץ'. כשהם שם, מהגרי העבודה קורעים ומחריבים פריטי פנים יקרים ומוצאים את מקום המסתור של ביצי הזהב של ג'ינגיס חאן. כשהם שומעים בטלוויזיה על תאונה עם מיניבוס, הם חושבים שהבוס שלהם בצרות ומתחילים לחפש אותו ברחבי העיר. הם מצליחים להפסיד את כספו בהגרלה, אך לאחר שגנבו מכונית מהקזינו הם מבקרים בתאגיד של אוליגרך אחר, אולג רוברטוביץ' ומשמידים את הקריירה של זמר האופרה הרוסי ניקולאי בסקוב. בהמשך הם מגיעים למכון סקליפוסובסקי, קוברים שלד עם בגדי הבוס שלהם ונלחמים נגד "בוס הזומבים", מביסים את ויקטור מריאנוביץ', משיגים את ביצי הגורל היקרים וחוזרים לביתם.

ביקורת

הסרט הוחרים ונאסר להקרנה בטג'יקיסטן בתואנה שהדמויות הראשיות שמות ללעג את מהגרי העבודה הטג'יקים המגיעים למוסקבה.
אנקונה

תולדות העיר

אנקונה נוסדה בידי מתיישבים יווניים מהעיר סירקוזה בשנת 390 לפנה"ס. שמה של העיר (ביוונית "מרפק") ניתן לה בשל הכף המגן על הנמל, שצורתו כצורת מרפק. סוחרים מיוון הקימו בה תעשיית ארגמן, אשר כונה "ארגמן צורי", על שם העיר צור הלבנונית לחופי הים התיכון. בתקופה רומא העתיקה היה לנציגות תושבי העיר רשות להטביע מטבעות ויכלה לשמור על ייחודה היווני.
מועד היותה אנקונה למושבה רומית אינו ברור. מניחים כי היא עברה לשלטון רומא לאחר כיבוש ארץ איליריה, בחוף המזרחי של הים האדריאטי (אנקונה בחוף המערבי). מלחמה שבאה לאחר שהאילירים תקפו את קווי המסחר הרומים בים. בשתי המלחמות האיליריות שפרצו האחת ב-229 לפנה"ס והשנייה ב-219 לפנה"ס, הצליחו הרומאים להסיר את האיום האילירי מעל הים האדריאטי והתיישבו גם באנקונה. יוליוס קיסר השתלט על האי בשנת 49 לפנה"ס כאשר חצה עם צבאו את נהר הרוביקון בדרכו לרומא אשר בסיומו השתלט על הרפובליקה של רומא. קרבת העיר לארץ דאלמטיה, בחוף המזרחי של הים האדריאטי בקרואטיה הפכה את העיר לנמל חשוב. בימי האימפריה הרומית, הקיסר טראיאנוס 53–117) הרחיב את הנמל. שער שהוקם לכבודו בשנת 115 מצוי בקרבת הנמל.
בימי הביניים היא נשארה תחת שלטון האימפריה הביזנטית ולא נפלה בידי שבטי הגותים אשר באו מצפון וכבשו את צפון איטליה ומרכזה. בשנת 848 היא נחרבה בעקבות כיבושה על ידי הסרצנים. לאחר שהוקמה מחדש, בשנת 1096, היא עמדה לרשות מסע הצלב הראשון. במשך ימי הביניים היו סוחריה בתחרות עם סוחרי ונציה על הסחר ללבנט ואל המזרח הרחוק שהתבצע באמצעות דרך המשי. בשנת 1532 היא סופחה למדינת האפיפיור. בשנת 1797 היא נכבשה על ידי הצרפתיים ובשנת 1860 באיחוד איטליה הייתה לחלק מאיטליה. במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה נמל העיר ניזוק.

תרבות

בין האתרים הבולטים בעיר נימנע שער טראיאנוס שנבנה בסביבות שנת 115. כמו כן בעיר פועל מוזיאון ארכאולוגי. באוסף שלו כולל מיצגים מתקופה האטרוסקית ורומית. עד לשנת 1972 בוצואיון היו מוצגים פסלי הארד המוזהבים מקרטוקטו די פרגולה.
פוליטיקה של ארגנטינה

היסטוריה

בעוד שמבחינה חוקתית מתנהלת ארגנטינה כרפובליקה דמוקרטית, הרי שמשנות ה-30 ולאורך השנים אירעו במדינה מספר הפיכות צבאיות אשר שיבשו את השלטון הדמוקרטי במדינה. משברים כלכליים שפרצו במדינה לאחר מלחמת העולם השנייה ולאחר כהונותיו של חואן פרון בתפקיד הנשיא גרמו לצבא להשתלט על המדינה ולהשליט בה משטרים צבאיים.
בשנת 1912 נחקק במדינה חוק 8871 המחייב את הגברים להצביע בבחירות חשאיות, וכתוצאה מכך נסללה הדרך להשתלבות המעמד הבינוני בממשלה והפחתת השליטה של האליטות. בשנת 1947, תחת נשיאותו של חואן פרון, הוכנס תיקון לחוק המחייבת גם את הנשים להצביע בבחירות.
כהונתו הדיקטטורית של הגנרל חורחה רפאל וידלה החלה בשנת 1976, אך בשנת 1982 ועל רקע הכישלון של ארגנטינה מול בריטניה במלחמת פוקלנד התערערה יציבות המשטר ושלטונו של ביניונה הסתיים בשנת 1983. באותה שנה התקיימו בחירות דמוקרטיות בהן זכה ראול אלפונסין ממפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי. בפני אלפונסין עמדו אתגרים משמעותיים בהם מרד בשורות הצבא ומשברים כלכליים. בשנת 1989 התפטר אלפונסין כשישה חודשים לפני תום הקדנציה שלו. בבחירות שהתקיימו לאחר נבחר לנשיא קרלוס מנם מנהיג המפלגה הפרוניסטית ולאחר כהונה אחת יזם, בהסכמת ראול אלפונסין שהיה באותה העת מנהיג האופוזיציה, תיקון לחוקה שאיפשר לו להיבחר לנשיאות לקדנציה נוספת. מנם כיהן בנשיאות כעשור עד שנת 1999, ולאחר עשרות שנים של תהפוכות בשלטון היה מנם הנשיא הראשון שסיים את כהונתו כנשיא בצורה מסודרת והעביר אותו לפרננדו דה לה רואה שנבחר באופן דמוקרטי.
דה לה רואה התפטר ב-21 בדצמבר 2001 מתפקידו בעקבות המהומות שפרצו במדינה עקב המשבר הכלכלי הקשה ששרר אז בארגנטינה. בתקופה לאחר מכן כיהנו בתוך תקופה קצרה של 15 ימים 4 נשיאים זמניים עד שהקונגרס מינה את אדוארדו דואלדה מהמפלגה הפרוניסטית. בעקבות הפגנות ענק שהתקיימו נגדו החליט דואלדה לקיים בחירות לנשיאות. בבחירות זכה נסטור קירשנר שהחל בתפקידו במאי 2003. בבחירות שהתקיימו לאחר תום הקדנציה שלו באוקטובר 2007 זכתה אשתו כריסטינה פרננדס דה קירשנר בנשיאות.

מפלגות פוליטיות בארגנטינה

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
שתי המפלגות הגדולות בארגנטינה הן המפלגה החוסטיסיאליסטית, אשר דוגלת בהשקפה הפרוניסטית שפיתח חואן פרון בשנות ה-40, ומפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי שנוסדה בשנת 1981.
קיימן ממושקף

מאפיינים

בתי הגידול הטיפוסיים בהם הוא חי הם אחו לח ונמוך וסביבות של נהרות. הוא יכול לחיות במים מתוקים, כמו גם במים מלוחים. יכולת הסתגלות זו הפכה אותו לתנינאי הנפוץ ביותר. אורכו של זכר טיפוסי נע בין שניים לשניים וחצי מטרים. הנקבות קצרות יותר, ואורכן הממוצע הוא 1.4 מטר. שמו של המין נובע מקיומה של בליטה בין עיניו, המשווה לעיניו מראה כאילו מונחים על עיניו זוג משקפיים. חוטמו של הקיימן הממושקף רחב יחסית. צבעו נע בין אפור לחום-זית.
הקיימן הממושקף נפוץ באזורים נרחבים בדרום אמריקה. הוא גמיש בנוגע לבבתי הגידול בהם הוא חי, וכך הוא יכול לחיות באגמים, נהרות, ביצות ואפילו במקורות מים מלאכותיים שיצר האדם, כמו מקווי מים מלאכותיים ותעלות בצדי דרכים.
הקיימן הממושקף בונה את הקן מאדמה ומצמחייה, ובה הוא מטיל עד 40 ביצים. הקנים ממוקמים לרוב בין צמחים הקרובים לחוף, אולם לפעמים הם נמצאים בסבכי עשב או באזורים פתוחים. לנקבה חוש אימהי מגונן במיוחד. הן מגדלות את התנינים הצעירים ביחד, כאשר נקבה אחת מטפלת בצאצאיה ובצאצאי תנינים אחרים.
הקיימנים הממושקפים הצעירים ניזונים בעצמם מחסרי חוליות כמו חרקים ושבלולים, שמהווים חלק גדול גם בהמשך התפתחותם.
תנינים גדולים יותר ניזונים מדגים, דו-חיים, זוחלים ועופות מים. התנינים הבוגרים מסוגלים לטרוף יונקים כמו חזירי בר וכדומה. הקיימן הממושקף הוא טורף סתגלני, דבר שתרם לשגשוגו באזורים נרחבים. הוא אינו מזיק לבני-אדם אך עלול לנשוך אם מטרידים אותו.
אלמנטים סופיים

אנליזה בשיטת האלמנטים הסופיים (Finite Element Analysis) ובקיצור (FEA), היא טכניקה לחישוב נומרי של משוואות דיפרנציאליות המתארות בעיות של שדות כמו שדה מאמצים ושדה של זרימה. 
אלמנטים סופיים היא שיטה מקובלת ונפוצה בפתרון של בעיות הנדסיות רבות בעזרת מחשב תוך שימוש בתוכנות מחשב מיוחדות הפועלות בשיטת האלמנטים הסופיים (באנגלית: Finite Element Method ובקיצור FEM).

הרעיון

הרעיון הראשון לתאר את גוף המוצק כמספר אלמנטים עם מידות סופיות שייך לפואסון (M.Poisson,1829). שיטת האלמנטים הסופיים פותחה לראשונה בשנת 1943 על ידי ריצ'רד קוראנט (Richard Courant) שהשתמש בשיטת ריץ (Ritz method) שהיא שיטה נומרית, כדי לקבל פתרון מקורב למערכת רוטטת. בשנת 1956 התפרסם מאמר מרחיב על ידי M. J. Turner, R. W. Clough, H. C. Martin, and L. J. Topp אשר התייחס לשיטת האלמנטים הסופיים בנושא קשיחות ותזוזות של מבנים מורכבים. במכניקת המבנים הפיתוח של המשוואות לפתרון באלמנטים סופיים מבוסס על עקרונות שימור האנרגיה וכלל פוטנציאל האנרגיה המינימלי.
בשנת 1973 פירסמו Strang and Fix ספר בשם "אנליזה של שיטת האלמנטים הסופיים" (An Analysis of The Finite Element Method) שהעמיד את השיטה על בסיס מתמטי מוצק והפך אותה לשיטה נומרית מוכרת שמרבים להשתמש בה בהנדסה. פרופסור רוברט קוק מאוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון כתב בשנת 1974 ספר לימוד בשם Concepts and Applications of Finite Element Analysis, שהפך למקור מידע בנושא האלמנטים הסופיים כולל רקע מתמטי ורקע היסטורי.

שימוש

השימוש המעשי באלמנטים הסופיים החל בתעשייה האווירית בחישוב מבני מטוסים, בתעשיית הימית בחישוב מבני אוניות, בחישוב של מבנים מורכבים, בחישוב צנרת לחץ חמה בתחנות כוח ובכורים גרעיניים ובחישובים הדרושים בתעשיית הרכב. היום השימוש בשיטה נפוץ ומגוון בשטחים שונים של הפיזיקה ושל ההנדסה כולל הנדסת קרקע לדוגמה והנדסה ביו רפואית כמו חישובי חוזק השלד של בני אדם. מצד אחד יש הצע של תוכנות אלמנטים סופיים כלליות ומצד שני תוכנות ייעודיות המותאמות למשימות חישוב ספציפיות.
ההתפתחות של התוכנות לאלמנטים סופיים ושל המחשבים מאפשרים חישובים מורכבים של תהליכם כמו התנגשות מכוניות. החישוב מעגלי כאשר מעגל החישוב הקודם מגדיר את תנאי השפה של החישוב הבא. משך החישוב עדיין לא נעשה בזמן אמת אבל בסוף התהליך ניתן להציג סרטון הדמיה של האירוע כאילו הוא בוצע מול עינינו. השימוש היום יומי איננו דורש ידע בפיתוח המשוואות הדיפרנציאליות והפתרון שלהם, אלא הכרה טובה של הנושא, בניית מודל טוב המתאים למציאות שיתן תוצאות קרובות למציאות, קביעת תנאי שפה וחלוקה טובה לאלמנטים.
אברהם מנחם דנציגר

הרב אברהם מנחם דנציגר (ג' בתמוז תרפ"א, 9 ביולי 1921 - י"ז באדר ב' תשס"ה, 28 במרץ 2005) היה האדמו"ר הקודם של חסידות אלכסנדר וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

ביוגרפיה

רבי אברהם מנחם דנציגר נולד לרבי יהודה משה דנציגר מאלכסנדר, חתנו של רבי בצלאל יאיר דנציגר מאלכסנדר, אחיהם השלישי של בעל ה"ישמח ישראל" ובעל ה"תפארת שמואל". 
ב-1933 עלו רבי אברהם מנחם ואביו מפולין לארץ ישראל והתגוררו בירושלים. לאחר שבשנות השואה הושמדו רובם של חסידי אלכסנדר שהתגוררו בפולין ובראשם האדמו"ר בעל ה'עקדת יצחק', הכתירו שרידי החסידים שעלו ארצה, את רבי יהודה משה לשמש כאדמו"ר מאלכסנדר (לאחר פטירתו הופיעו דברי תורתו בדפוס, בספר 'אמונת משה' ומאז מכונה הוא ע"ש ספרו).
רבי אברהם מנחם למד בישיבת בית יוסף נובהרדוק בירושלים, אצל הרב בן ציון ברוק, שם גם שמע שיעורים מהרב שך, שכיהן כר"מ בישיבה.
האדמו"ר נשא את הרבנית אסתר לאה, בתו של הרב חנניה יוסף הלפרין, תלמיד חכם ואיש ספר, דור שישי לרבי שניאור זלמן מליאדי, בעל התניא והשו"ע, מייסד חסידות חב"ד. 
האדמו"ר הוא גיסו של הרב שמואל אלעזר היילפרין ראש ישיבת תורת אמת בירושלים. 
לאחר חתונתו למד האדמו"ר בכולל אברכים שליד ישיבת טשעבין בראשות רבי דב בריש וידנפלד, הרב מטשעבין.
לאחר פטירת אביו, באדר תשל"ג (1973) הוכתר לאדמו"ר. במהלך כהונתו שמר האדמו"ר בתוקף על האווירה המשפחתית בתוך החסידות. בימיו התרחבה חסידות אלכסנדר ואף הוקמו בתי מדרש חדשים של החסידות בארצות הברית ובאירופה.
בתחילת כהונתו פרשה קבוצה קטנה של חסידים והכתירה את הרב יחיאל מנחם זינגר, בן משפחה נכד בעל תפארת שמואל כאדמו"ר מאלכסנדר-ארצות הברית.
לימים החל לכהן האדמו"ר גם כחבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל ונחשב לאחד הסמנים הימניים במועצה.
נפטר בי"ז באדר ב' ה'תשס"ה (2005) ונטמן בבית הקברות פוניבז'. רעייתו, הרבנית אסתר לאה, נפטרה בשבת כ"ה בכסלו תשס"ז (דצמבר 2006).
עם פטירתו הוכתר בנו, האדמו"ר השביעי לשושלת האדמו"רים של חסידות אלכסנדר, רבי ישראל צבי יאיר דנציגר. הוא למד בישיבת סלבודקה בבני ברק, והיה לחתנו של הרב משה ברגמן מייסד ישיבת רשב"י.
יוסף אהרן רבינוביץ

תולדות חייו

נולד בעיר סלוצק (אז בפלך מינסק של האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס), בן לדוד דוב-בר רבינוביץ', סוחר שישב רוב ימיו במוסקבה, ולדבורה ינטה, שנפטרה כשהיה בן 3. סבו, הרב דב-בר הכהן שפירא, היה אב בית הדין של ניאסוויז' וכונה "ראש הברזל". למד בישיבת וולוז'ין והיה תלמיד הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, מחבר "בית הלוי". בעקבות רבו עבר לסלוצק, ובהמשך עבר איתו לבריסק. בשנת ה'תרמ"ד (1885) נסע לעיר ורשה והדפיס בהוצאתו של יצחק גולדמן חידושים על מסכתות הש"ס בספרו "פרי דוד", על שם אביו. מחברי ההסכמות על הספר הם הנצי"ב, ה"בית הלוי", הרב יהושע רבינוביץ מניאסוויז', הרב אליהו חיים מייזל מלודז', הרב יום טוב ליפמן בסליאנסקי ממיר והרב ירוחם יהודה ליב פרלמן ממינסק. גם חלק הדרושים של הספר יצא באותה שנה, והוא נישא לבילא פויגל, בתו של שלמה שטרן, שוחט מהעיר לוביץ'.
הרב רבינוביץ התיישב לזמן קצר בלוביץ', ולאחר מכן בוורשה. עוד בצעירותו החל להתלבש בלבוש חסידי, ובוורשה התפרסם כבעל מופת, החל לערוך טישים כמנהג האדמ"ורים, ולפיכך נודע בכינוי "דער ליטווישער רבי" או "דער מתנגדישער רבי" (הרבי הליטאי). בשנת ה'תר"ן (1890) יצא לאור ספרו "פרי דוד" מחדש, בתוספת חלק העוסק בחידושים על מסכת חולין בשם "ויוסף אהרן". ספרו "שם אנוש" על התורה התפרסם בשנת ה'תרס"ב (1902) בוורשה. החידושים בספריו מבוססים על שיטת רבו, הרב סולובייצ'יק, פיתוח מוקדם של שיטת בריסק.
בשנות חייו האחרונות סבל ממחלת ריאות קשה. נפטר בכסלו ה'תרפ"ב בגיל 68, ועל קברו בבית הקברות היהודי בוורשה הוקם אוהל. בעלה של בתו דבורה, הרב מרדכי שרייבמן, הקים בוורשה ישיבה בשם "בית אהרן" על שם חתנו.
בנו, משה, הוציא מחדש את ספרי אביו, והוסיף מכתב היד של האב ספר על מסכת כתובות. את ספרו על מסכת פסחים "זכר לדוד" החל הרב יוסף אהרן רבינוביץ להדפיס בשנות חייו האחרונות, אך גליונות הדפוס אבדו במהלך השואה. ארבעה מדפי הספר מצא בנו, משה, והוא הוציאם בתוך ההדפסה המחודשת של "פרי דוד".
אפרת כהן

אפרת כהן (נולדה ב-14 במאי 1976) היא שחקנית, זמרת, רקדנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

קורות חייה

למדה במגמת תיאטרון בבית הספר לאומנויות רעות, חיפה. בצעירותה הייתה חברה בלהקת הנוער היצוגית של חיפה - מפגשים ברכס ושרה בהרכב "כרמל א-קפלה". בצבא שירתה בלהקת חינוך מיוחד של חיל החינוך. למדה משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין (1999-1997) והנחתה את תוכנית הטלוויזיה "Y בלילה".
השתתפה בהצגות "נימפות בערפל", "תל אביב הקטנה", "כרמל א-קפלה" ו"סטיות מיניות בשיקגו". השתתפה בהצגות לילדים "אי ההגיון", "מקום בלב" ו"אפרוחים". כמו כן השתתפה במחזמר "עלי באבא וארבעים השודדים".
השתתפה בסדרות "מיכאלה" (בתפקיד הראשי), "טלנובלה בע"מ", "שבתות וחגים", "פלורנטין" ו"דקות של תהילה". בשנת 2005 התחרתה בקדם אירוויזיון יחד עם סמיר שוקרי עם השיר "באהבה גדולה", אותו ביצעו במספר שפות: עברית, אנגלית, ספרדית וערבית. לקראת סוף 2006, החלה כהן לככב בסדרה "לא הבטחתי לך" (של "yes") לצד גורי אלפי, דני גבע ואלי פיניש. בתחילת 2007 שיחקה כהן בתפקיד משנה בסדרה "הנפילים". בחנוכה באותה שנה השתתפה בפסטיבל שירי הילדים "ילד פלא" וזכתה במקום השני עם השיר "לפי הנעליים" (מילים: ענת ליפשיץ לחן: יאיר קלינגר).
למדה הכשרת מטפלים בקשיי תפקוד ולמידה במכללת אלבאום וקורס בהנחיית קבוצות במוזיקה ותנועה ביס להכשרות דיאדה. החל משנת 2004 מעבירה סדנאות בארגונים בנושאי תקשורת בינאישית, ניהול והתמודדות עם שינוי, מכירות ושירות, אתיקה וערכים ועוד. ההנחיה משלבת תרגילים מעולם המשחק והנחיית קבוצות. בשנים 2010-2009 הנחתה קבוצות הורים ותינוקות במוזיקה ותנועה, במכללת דיאדה להורות.
בשנת 2011 שימשה פרזנטורית של המעצבת דקלה קדם. בשנת 2016 השתתפה במחזמר "בית המצוות", שהוצג במסגרת חג המחזמר באותה השנה.
Tv on the Radio

היסטוריה

הלהקה הוקמה ב-2001 בברוקלין על ידי טונד אבאדימפ ודייוויד סיטק, שחרור הדמו העצמי הראשון של Tv on the Radio היה האלבום Ok Calcuator (שמזכיר בשמו את אלבומם של רדיוהד Ok Computer).
לאחר שחרור הדמו, הצטרף ללהקה קיפ מלון. לאחר הצטרפותו הוציאו הלהקה את אלבום ה-EP הראשון שלהם Young Liars ב-2003, זמן קצר לאחריו הוציאו את האלבום באורך מלא "Desperate Youth, Blood Thirsty Babes" שיצא בתחילת 2004 וזיכה את הלהקה בפרס "Shortlist music prizes" לשנת 2004.
אלבומם השלישי של הלהקה "Dear Science" דלף לאינטרנט בספטמבר 2006 וכה לשבחים מPitchfork Media ו-Spin Magazine שבחר בו לאלבום השנה של שנת 2006.
האלבום כולל הופעות אורח של האמנים: דייוויד בואי, Omega Moon, Yeah Yeah Yeahs ועוד.
אלבומם הרביעי "Dear Science" יצא בספטמבר 2008 האלבום התפשט במהירות באינטרנט וזכה לביקורות טובות ורבים דירגו אותו בתור האלבום הטוב ביותר של 2008, ביניהם מגזין הרולינג סטונז ומגזין ספין.
במרץ 2010, סולן הלהקה טונד הוציא חולצה של הלהקה במטרה לגייס כספים לנפגעי רעידת האדמה בהאיטי.
אלבומם החמישי "Nine Types of Light" יצא בפברואר 2011, הלהקה פרסמה סרט באורך מלא וברקע מושמעים שירי הלהקה.
האלבום נחשב לפחות מוצלח מקודמיו, השיר "Will do" יצא בתור סינגל לתחנות הרדיו ולא נחל הצלחה גדולה, השיר היה חלק מפסקול המשחק "פיפ"א 12".
במאי 2013 הודיעה הלהקה על עבודתם על אלבום חדש, השישי במספר.

השפעות הלהקה

הלהקה מושפעת בעיקר ממוזיקה אלקטרונית, בין האומנים שהלהקה מושפעת מהם נמנים: הפיקסיז, אדמה רוח ואש, ננסי סינטרה ועוד.
מאיר אשכנזי

ביוגרפיה

נולד לרב שניאור זלמן, וקיילא (לבית זיסלין), חסידי חב"ד, בעיר צ'ריקוב , למד אצל אחיו ומוריו בעירו, ובגיל 15 עבר ללמוד בישיבת תומכי תמימים שבעיירה לובביץ', שם שהה כשנה, ונאלץ לעזוב מאחר שחלה במחלת הטיפוס, אך בזמן שהותו בישיבה קנה את הליכותיה ודרכה, ומאז החשיב את עצמו כבוגר שיטת הישיבה.
קיבל סמיכה לרבנות, מהרב צבי תומרקין, ומרב עירו, וחמיו לעתיד, הרב חיים אליעזר סולובייצ'יק. בשנת 1914, השתדך עם טייבע ליבא, בתו של הרב סולובייצ'יק אך הנישואין נדחו מחמת גיוסו לצבא הרוסי, למלחמת העולם הראשונה, לאחר השתמטותו מן הצבא, נתמנה לרב בעיר, ולדיווסטוק, עוד לפני חתונתו. מחמת התפשטות תנועת הקומוניזם, ברחה משפחת חמיו לעיר חרבין שבמנצ'וריה, שם בשנת 1919, נישא לארוסתו, לאחר חתונתו חזר לעיר רבנותו ולדיווסטוק, להמשיך את תקופת רבנותו. שם כיהן כרב במשך שבע שנים עד לשנת ה'תרפ"ו.
לאחר קבלת אישורים לעזיבת ברית המועצות, באמצעות צעירים יהודים מהפכניים קומוניסטים, שאירח בביתו. הרב התעתד לקבל משרת רבנות בבוסטון, שבארצות הברית. בדרכם לארצות הברית עברו דרך שנגחאי שבסין, שם נתבקש על ידי הקהילה המקומית להישאר ולכהן כרב. בהוראת רבו, הרבי הריי"צ מליובאוויטש, קיבל את ההצעה ונשאר שם ליותר מעשרים שנים.
בשנגחאי עמד הרב בראש ישיבת תומכי תמימים בעיר ומנהיג קהילת חב"ד המקומית; בד בבד, טיפל ודאג לצריכהם של מאות הפליטים החרדיים שהתרכזו בעיר, בהם תלמידי ישיבת חכמי לובלין וישיבת מיר.
לאחר קבלת משרת הרבנות בשנגחאי עלו הוריו לארץ ישראל ביחד עם בנו על מנת שימשיך את לימודיו שם, בישיבת תורת אמת, בעקבות התקשורת הגרועה בין ישראל לשנגחאי בזמן המלחמה, לא נודע לרב מאיר על נישואי בנו, עד ללידת בנם השני.
לאחר עזיבת אחרוני הפליטים, והמקומיים את שנגחאי, בשנת 1949, עזב את עיר רבנותו, ועבר להתגורר בשכונת קראון הייטס, שבברוקלין, שבניו יורק. אז מונה ליו"ר סניף פליטי שנגחאי (תחת ארגון מחנה ישראל). ב-1950 עמד בראש 'הועד להחזקת המוסדות', שנועד לעמוד לצידו בניהול מוסדות החסידות.
הספר התורה הפרטי של הרבי מליובאוויטש ניתן מתנה לרבי - על ידי בנו הרב משה - לעילוי נשמתו של מאיר, ספר שהיה ברשותו של הרב מאיר.

אישיותו

על אישיותו המיוחדת של הרב כותב הרב מרדכי לוברט מתלמידי ישיבת חכמי לובלין, אשר גלו לשנגחאי בתקופת מלחמת העולם השנייה: " . הרב אשכנזי, מחסידי חב"ד, רב מקורי כמו שהורגלנו בבית, זקנו ופיאותיו המלאים מעטרים את פניו וטלית קטן, גדולה מכסה את בגדיו העליונים, עצם מראהו נתן לנו חיזוק גדול . . . הרב אשכנזי היה אהוב ומקובל על כולם, בעל מידות טובות, ולב רחום. . ."
הרב שמחה עלברג, כותב בספרו עיני העדה: ". . ההגדרה הקולעת וההולמת אותו ביותר היא: "איש חסיד וטוב לב, שכל כוונתו לשם שמים" זו הייתה תכונתו הנפשית בה התבלט בין עולם הרבנים, כאשיות מפוארה . . עשרים ושלוש שנים היה הרב אשכנזי רב בשנגחאי בכל אותם שנים עסק בתורה בקדושה ובטהרה, קדושים היו ימיו וקדושים היו לילותיו . . כמה עבודת השם הייתה בכל תפילת שמונה עשרה שלו בימי חול . . יהודי קדוש היה בשנגחאי, ושמו היה הרב מאיר אשכנזי. ." ()

משפחתו

בנו הרב משה, בתו מלכה מילנר (אשת ר' צבי הירש מילנר), בתו אסתר פאנק.
מנכדיו הם הרב מרדכי שמואל אשכנזי שהיה רבו של כפר חב"ד, והרב יוסף יצחק וילשאנסקי, ראש ישיבת חב"ד בצפת. נינו הרב מאיר אשכנזי, רבה הנוכחי של כפר חב"ד.
סיני תור

ביוגרפיה

תור נולד וגדל בקריית ארבע, חמישי מבין תשעה ילדים. אביו, אילן תור למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק והיה ממייסדי היישוב היהודי בחברון. אמו יונה היא יועצת חינוכית. בילדותו היה סיני כתב צעיר בעיתון "אותיות". את דרכו המוזיקלית החל כילד בחוגים שנערכו במרכז ללימודי מוזיקה בקריית ארבע. את ימי נעוריו חילק בין לימודים בישיבה תיכונית מצפה רמון ובין גבעות יצהר. כמו כן למד בישיבת שילה - דרכה התגייס לצה"ל ושירת במסגרת "הסדר" בגבעתי.
מיד לאחר שסיים את שירותו הצבאי נישא והתיישב בבת עין שבגוש עציון. באותה תקופה התחיל ביצירה המוזיקלית שלו והוציא דיסק ראשון ייחודית בסגנונו במוזיקה יהודית מקורית. תור החל לצבור קהל מעריצים בקרב צעירי המתנחלים. בהמשך נפוצה שמועה שהגיעו לביתו בני נוער צעירים שהשתמשו בסמים, ואמרו שאף תור עצמו השתמש בסמים. תור שלל זאת בנחרצות ואמר בראיון לעיתון בשבע: "זה מעולם לא היה נכון, הכול ניפוחים וקשקושים... ממה שראיתי אצל אנשים, אני רואה עין בעין שגם סמים קלים מפריעים בעבודת ה'... רק מי שהוא פארש צריך את זה". לאחר מכן עבר לגור בקריית ארבע, ובהמשך לחווה בין גבעת החרסינה לקריית ארבע שהייתה שייכת לאודי דוידי, במטרה ליצור יותר "חיבור לאדמה". בשנת 2016 עבר להתגורר ברמת השרון. הוא נשוי בשנית ואב לשישה ילדים.
בשגרת יומו עובד כיום תור עם תלמידי בתי ספר ותיכון בפרויקט העצמה וחינוך מוזיקלי הנקרא "אפיק-אומן".
בשנת 2016 הוגש נגד תור כתב אישום על הסתה לאחר שהשתתף בחתונת השנאה.
סימני ההיכר שלו הן פאותיו הגדולות השמלה התנ"כית והבנדנה שהוא חובש לראשו. על בגדיו אמר בראיון לעיתון "בשבע": "כל אחד שמתלבש – מתחפש למישהו...אני אוהב להתחפש לאברהם אבינו, דוד המלך וכל הג'מעה שם בגזרה. למה שרק אני לא אתחפש? כשמתחפשים זה כדי שנזכור שהכול פה זה תחפושת שלו, וצריך לגלות אותו בעולם". יותר מעשור שנים לאחר מכן התבטא: "אני חובש כיסוי ראש כי אני רוצה להיות כמו אבותינו, אני רוצה לזכור שאנחנו חלק מהסיפור של התנ"ך.. . אני חושב שכולנו תחפושות, כל אחד בוחר משהו ללבוש".
קהל המאזינים של תור מורכב בעיקר מצעירים דתיים לאומיים, אך הוא מופיע גם בפני הציבור החילוני במרכז הארץ, וכן בפסטיבלים שונים. משמש גם כחזן קבוע בימים הנוראים בתפילות שחרית ומוסף על יד מערת המכפלה בחברון.

יצירתו

תור החל את דרכו ביצירת שירים מן המקורות, עם לחנים בדגש על רגש של געגוע ותקווה, המזכירים בסגנונם את לחני קרליבך פופ רך ומוזיקה עממית. תור היה אחד מראשוני הז׳אנר של מוזיקה יהודית מקורית. עד כה תור יצר עשרות שירים, ועד כה ארבעים מתוכם יצאו לאור בשלושה תקליטורים. בשיריו יש הומור באמצעותו הוא מנסה להתאים את יצירתו לקהלים מגוונים כגון דתיים לאומיים וחוזרים בתשובה.
המילים באלבום הראשון הן פשוטות ומובאות ברובן מהמקורות (אם כי גם שם ישנה ייחודיות מסוימת ביחס לזמרים חסידיים, כמו למשל השיר "שמחה גדולה" מבוסס על קטע מספרו של רבי נחמן מברסלב, ליקוטי מוהר"ן). דודו אלהרר השמיע שירים מאלבום זה בתוכנית הרדיו שלו, "הפוגה", ששודרה בגלי צה"ל בימי שישי בצהריים. בתקליטורים הבאים חלה מגמה של הפיכת התוכן למורכב יותר. כך, המילים שבתקליטור השלישי אינן לקוחות כלל מהמקורות. למספר שירים משני האלבומים הראשונים הופקו קליפים עבור ערוץ התכלת.

חיים אישיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.