google/wiki40b huggingface dataset:
מו סיזלאק

אישיות

מו הוא אדם הגר לבדו ברחוב אגוז 87, החש כי הקרובים אליו ביותר הם לקוחות הבר אותו הוא מנהל. הוא יתום, ואת זעמו על יתמותו הוציא כחבר בכנופיית "הפרחחים הקטנים" עד שגורש ממנה בעקבות הרג אחד מחברי הכנופיה. היתמות שלו כמעט ולא מוזכרת בסדרה.
אופיו של מו אובדני והוא אף ניסה להתאבד מספר פעמים. מוצגות התפרצויות זעם רבות שלו, אלימות מצידו, התנהגות כפייתית, מרמור וחמדנות. הוא חוטא אף בהתנהגויות פליליות: הטרדה מינית של נשים, מסחר בפנדות וחיות בסכנת הכחדה, הימור בתחרויות איגרוף ועוד. בנוסף, בבר שלו הוא איפשר קיום אירועי רולטה רוסית ומסתיר מהגר הולנדי לא-חוקי.
תחת המעטפת האלימה מסתיר מו לב זהב, שנגלה מעט בעקבות העצות שהוא נותן ללקוחותיו הנאמנים בבר. יש לו חתול ששמו "מר פיק", אליו הוא קרוב מאוד. מו הציל מספר פעמים את חייה של מגי סימפסון והתגלה כשמרטף מוצלח עבורה. הוא עוסק גם בפעולות צדקה בדרום אמריקה ובאפריקה, כאשר הוא מספק ציוד רפואי לנפגעי שיטפונות ושריפות. מו מקריא ספרים לילדים חולים בבית החולים לילדים בספרינגפילד. למו ידע רב במכונאות רכב ובמחול.
באחד הפרקים בעונה ה-11, לאחר ניתוח פלסטי ששינה את פניו, הפך לזמר אופרת סבון והחל לצאת עם נשים אך חזר למצבו הרגיל לבסוף. למו היו מספר מערכות יחסים קצרות, שנגמרו בעקבות פניו ה"מכוערות". במספר הזדמנויות הוא חמד אף את מארג' סימפסון, אשת רעו.

הבר של מו

הבר של מו מתואר בדרך כלל כמקום מדכא, חשוך ומלוכלך. לקוחותיו הקבועים היחידים הם הומר סימפסון, קארל קרלסון, לני לאונרד, בארני גאמבל ושניים נוספים. המשטרה מסרה למו כי 91% מסך כל תאונות הדרכים בעיר ספרינגפילד נגרמות על ידי ששת לקוחותיו אלה. מפעם לפעם ניסה מו לשנות את הבר שלו ולהפוך אותו ליותר אטרקטיבי עבור לקוחות חדשים, אך כל הניסיונות הללו נכשלו והסתיימו בחזרתו של הבר למצבו הקודם: למשל, בעונה 6 מו ניסה להפוך את הבר למסעדה משפחתית בשם "שק האוכל המשפחתי של הדוד מו" אך לא הצליח לעמוד לאורך זמן בהתנהגות החייכנית והסובלנית שנאלץ לגלות בפני הילדים שנכנסו למסעדה, ובעונות 2-3 החל למכור משקה הנקרא "מו הבוער", שאת המתכון לו גנב מהומר, שבעצמו כינה אותו "הומר הבוער".

דיבוב

את מו מדבב האנק עזריה, והוא גם הדמות הראשונה בתוכנית שדובבה על ידו. במהלך האודישן לקולו של מו, ביצע עזריה קול של "סוחר סמים מהמערב הפרוע", יוצרי התוכנית חשבו שזהו הקול המתאים לדמות. עזריה נודע לא רק כמדבבו של מו, אלא גם ככותב שלו. ב-2001 ו-2003 זכה האנק עזריה בפרס אמי על הדיבוב שלו למו ועוד מספר דמויות.
קירק בלודסוורת'

קירק נובל בלודסוורת' (נולד ב-31 באוקטובר 1960) הנו האמריקאי הראשון שנדון למוות ולאחר מכן זוכה על ידי בדיקת DNA. בלודסוורת' ריצה תשע שנים בכלא, ולאחר שזוכה הפך לפעיל במאבק לביטול עונש המוות.

ריצוי המאסר והמשך המאבק המשפטי

במרץ 1985 נאסר בלודסוורת' בכלא במרילנד כשהוא ממשיך לדבוק בגירסתו שהוא חף מפשע.
בשנת 1992 הוא קרא ספר אודות פענוח רצח בעזרת שיטה חדשנית של בדיקת DNA.
דון אשוורת' ולינדה מאן, נערות בנות 15 מלסטרשייר, נרצחו בשנים 1983 ו-1986. המשטרה החזיקה בחשוד שהודה ברצח השני, אך הכחיש את הראשון, והחליטה להיעזר בשיטה החדשנית שפותחה
על ידי אלק ג'פריס מאוניברסיטת לסטר, ופורסמה במאמר משנת 1985. הבדיקה הפריכה את החשדות נגד החשוד המרכזי בשני המקרים והוא שוחרר. המשטרה ערכה 4000 בדיקות נוספות לגברים באזור ללא הצלחה.
לבסוף גילתה שאדם בשם קולין פיטצ'פורק התחמק מביצוע הבדיקה,
עצרה אותו ובדיקה נוספת אישרה את אשמתו.
פיטצ'פורק היה לאדם הראשון שהורשע ברצח על סמך בדיקת DNA.
בלודסוורת' הבין שהבדיקה החדשה יכולה לזכות כפי שהיא יכולה להרשיע, ופתח במאמצים לבצע בדיקה כזו עם חומרים שהשתמרו מחקירתו שלו, בעזרתם של עורך הדין בוב מרין
ופרויקט החפות (Innocence Project, ארגון ללא כוונת רווח המסייע לזיכוי מורשעים בעזרת בדיקות DNA).
התביעה הסכימה לביצוע הבדיקות בשנת 1992. הבדיקה זיכתה את בלודסוורת', כמו גם בדיקה חוזרת שביצע ה-FBI. הוא שוחרר ביוני, 1993.
בשנת 2003 בדיקות DNA נוספות העלו את האשם האמיתי: קימברלי שאי ראפנר, שהיה כבר אסור באשמת אונס אחר באותו הכלא יחד עם בלודסוורת', והם הכירו זה את זה.
ראפנר הודה ברצח ונגזר עליו מאסר עולם נוסף.

לאחר השחרור

מדינת מרילנד שילמה לבלודסוורת' 300,000 דולר פיצויים.
בלודסוורת' הפך פעיל בסיוע לזיכוי מורשעים וכן פעיל למען ביטול עונש המוות, ותרם לביטולו במדינת מרילנד.
בשנת 2004, כחלק מרפורמה פדרלית (Innocence Protection Act), הוקמה קרן על שם קירק בלודסוורת' למימון עלויות של בדיקות DNA לאחר הרשעה.
מיכל ממיט-וורקה

מיכל ממיט-וורקה (נולדה ב-1982) היא אמנית וציירת ישראלית, זוכת פרס מירון סימה לשנת 2019

ביוגרפיה

ממיט-וורקה עלתה בגיל שנתיים מאתיופיה לישראל במסגרת מבצע משה, וגדלה בנתניה.
ממיט-וורקה בוגרת המחלקה לאמנות בשנקר, והשכלתה הציורית כוללת גם הכשרה אצל ישראל הירשברג וארם גרשוני.
בשנים האחרונות חיה ויוצרת בתל אביב.

תערוכות

בתערוכת הבוגרים של שנקר בשנת 2013 סימנה מבקרת האמנות גליה יהב את עבודותיה של ממיט-וורקה כ"ציור במסורת הריאליזם החברתי החדש"
ממיט-וורקה הציגה בתערוכה קבוצתית בווינה
במאי 2017 הציגה ממיט-וורקה את תערוכת היחיד "I'm Black and I'm Proud" בבית האמנים תל אביב,
בינואר 2018 ממיט-וורקה השתתפה בתערוכה הקבוצתית האורבנית "סטייל סיטי" שעסקה בהשתנות המרחב האורבאני ודרכי ההתבוננות והיצירה של האמן על האדם והנוף העירוני סביבו
בינואר 2018 השתתפה ממיט-וורקה בתערוכה "נקודת זכות" שהוצגה במוזיאון ארץ ישראל מטעם עמותת הרוח הישראלית, תערוכת מכירת אומנות למען בני נוער בסיכון
בתערוכה הוצגו פורטרטים של אנשים ממוצא אפריקאי, רובם מאתיופיה, מישירים מבט אל המתבונן, ומעט מרחבים אורבניים, שממיט-וורקה מפנה אליהן
ביוני 2018 השתתפה ממיט-וורקה בתערוכה הקבוצתית "70 שנה: פרט מדינה" במסגרת אומניות סדנא לאומנויות יהודי אתיופיה

פרס "מירון סימה"

ממיט-וורקה זכתה בפרס מירון סימה לאומנות חזותית, לשנת 2019, בשיתוף בית האמנים בירושלים,
הפרס, המוענק אחת לשנתיים, יועד בפעם החמישית ליצירה בנושא "דיוקן יחיד, דיוקן רבים".

מנימוקי השופטים:
"ממיט-וורקה מייצגת דור חדש של אמנים ממוצא אתיופי, העוסקים לא רק במסורת העדה ובשגרת הקיום של חבריה בישראל, אלא נותנים נראות לסוגיות חברתיות הקשורות במאבק על התקבלותם, זהותם ושייכותם של בני העדה האתיופית כחלק אינטגרלי מהחברה הישראלית. קולה האישי של ממיט-וורקה – כאמנית, כאשה וכאידיאליסטית המפלסת את דרכה בחברה הגמונית וסטריאוטיפית – הוא גם קולו של קולקטיב מודחק, מיעוט מושתק. היא מודעת לכוחה כאמנית המגיבה לרוח הזמן, למקום ולקונפליקטים בשיח התרבותי, החברתי, הפוליטי והאמנותי".
"העושר הצבעוני והמבע החד המאפיינים את ציוריה הפיגורטיביים של ממיט וורקה, יוצרים חיבור מקורי ומזוקק בין יופי, אהבה ומסורת (השימוש בטקסטיל אתיופי מסורתי – צעיפים ושמלות, או בחפצים המסמלים את העדה), לבין אמירה ביקורתית אותה היא שותלת בתוך הציורים באמצעות שילוט חוצות, תמרורי תנועה או במתן כותרות רבות־משמעות"
חדשה בעיר

עלילה

לוסי היל (רנה זלווגר) היא עובדת בכירה בחברה ליצור חלב שמרכזה במיאמי. היא נהנית מהחיים ובעיקר רוצה קידום. כך, היא נשלחת לניו אלם, מינסוטה כדי לראות האם יש צורך במפעל שם. לוסי לא מתקבלת טוב; רוב התושבים רואים בה "צפונית", קרה ומתנשאת. בנוסף, היא מצליחה להסתכסך עם נציג האיגוד המקצועי של האזור, טד (הארי קוניק ג'וניור).
אחרי שטד מציל אותה מסופת שלגים, לוסי לומדת להתחבר לאוכלוסייה המקומית. בעקבות זאת, כאשר מנהלי החברה רוצים לסגור את המפעל, לוסי מצילה אותו על ידי יצור מתכון חדש של חברתה בלנש (שיבון פאלון) וכך ניצל המפעל. בסוף הסרט, לוסי חוזרת לניו אלם כדי לנהל את המפעל.
השכונה של גופי

עלילה

גופי, אב חד-הורי, חוזר אל עיר הולדתו ספונרוויל עם בנו בן ה-11, מקס. בסמיכות אליהם אליהם מתגורר חבר מהתיכון של גופי: פיט, מוכר מכוניות משומשות עם אשתו פג, סוכנת נדל"ן ושני ילדיהם, פי.ג'יי. (פיט-בן) בן 11 ופיסטול (פיט-בת) בת ה-4. מקס ופי.ג'יי. הופכים להיות החברים הטובים ביותר ועושים כמעט כל דבר ביחד. חלק גדול מההומור נובע מהעובדה שאישיותו של מקס, הנורמלי יחסית, מתנגשת בחדות באופיו של אביו, שמנוגד לו.
לסדרה הופקו שני סרטים: גופי: הסרט (1995) והמשך שיצא ישירות לווידאו: גופי הולך לקולג' (2000). שני הסרטים מתרחשים בתקופה של כמה שנים אחרי הסדרה שבהן מקס נמצא בעיצומו של גיל ההתבגרות.
גידור (המשפט המקובל)

גידור (באנגלית: Enclosure) הוא התהליך במשפט המקובל, שיטת המשפט שמקורה בבריטניה, שבו קרקע שבה יש לציבור זכויות הופכת לקרקע בבעלות פרטית מלאה ולשימוש פרטי. קרקע שבה יש לציבור זכויות (באנגלית Common Land) היא קרקע בבעלות פרטית, שלאנשים אחרים יש בה זכויות מסורתיות מסוימות, כמו הזכות לעיבוד חקלאי של הקרקע או לרעיית עדרים. בתהליך הגידור, בונים גדר מסביב לקרקע, וכל הזכויות על הקרקע עוברות לידי הבעלים.
באנגליה ובוויילס, בהן התחולל התהליך תחילה, החל תהליך של גידור כבר במאה ה-12, ומהלכו הואץ במאות ה-15–17 והגיע לשיאו מ-1750 לערך. באמצע המאה ה-19 כבר הושלם התהליך במידה רבה. באדמות הבלתי־מגודרות, היו רצועות נחלה פזורות ברחבי האדמה המנוריאלית, כשבעליהן החזיק בשליטה בלעדית עליהן בעונת הגידול, ואחרי הקציר היו האדמות פתוחות למרעה עבור כלל האיכרים, עד תחילת העונה הבאה. תהליך הגידור בשלביו הראשונים (עד המאה ה-17) הונע בין היתר משאיפתם של בעלי אדמות מנוריאליות להגדיל את שטחי המרעה הקבועים שלהם. מהמאה ה-18 ואילך היה המניע העיקרי לגידור השאיפה לנצל באופן יעיל יותר את האדמה החקלאית.
התהליך הונע בעיקר בפועל על ידי הפרלמנט הבריטי בהוראות הגידור ועם חוקי האיחוד של 1707 התחיל במאה ה-18 גם בסקוטלנד ובין השנים 1604 ל-1914 6.8 מיליון אקר של אדמה חקלאית עברו תהליך של גידור.
תהליכים של גידור התרחשו במדינות אירופה האחרות בשלב מאוחר הרבה יותר, בעיקר מאמצע המאה ה-18, אז הונהגה מדיניות של עידוד הגידור בצרפת ודנמרק. במזרח אירופה החל תהליך הגידור רק במאה ה-19.
מחקרים מוקדמים שעסקו בגידור, ביניהם בולטים אלו של סלייטר, ובייחוד ספרם המשפיע של ג'ון וברברה האמונד, ראו בגידור תופעה שהתרחשה בעיקר החל מ-1740, והשפיעה עמוקות על החקלאים, ובמיוחד על האיכרים הזעירים, עובדים בעלי אדמות (cottager) ונטולי אדמות (squater). האיכרים בכפר אמנם נשאו בעלויות כבדות של מעשר, קורווה ודימה, אך "היו שייכים לקהילה שיכלה לעמוד בפני הסניור". הגידור דחק את רגליהם של אותם איכרים, נטל מהם את מקור פרנסתם, וגרם להם לנטוש את הכפרים לטובת הערים והעבודה במפעלי התעשייה החדשים שהוקמו בתקופת המהפכה התעשייתית.
היסטוריונים רבים מצביעים על ההשפעה החיובית של תהליך הגידור כחלק מהתפתחות המשפט המקובל באנגליה על התפתחות תמריצים לפיתוח טכנולוגיה חקלאית שקדמה למהפכה החקלאית הבריטית, תהליכים שלא היו אפשריים בקרקעות שעובדו כרכוש משותף בהיעדר תמריץ להגדלת פריון האדמה, לרוב בשיטת "שדה פתוח" בה השדה היה שייך לחקלאי הכפר כולם, אך לא לאף אחד מהם פרטית. בנוסף, תהליך הגידור בבריטניה במהלך ולפני המהפכה החקלאית הבריטית איפשרו תמריצים לחקלאים להשבחת בקר בקנה מידה מסיבי באמצעות ברירה מלאכותית.
עקב ההשפעה המסיבית של המהפכה החקלאית הבריטית ועזיבת חקלאים את האדמות המשותפות בחיפוש אחר חיים בעיר, רבים מצביעים על תהליך הגידור כאחד הגורמים המשמעותיים ביותר להתפתחות המהפכה התעשייתית.
היסטוריונים מאוחרים דחו בחלקם טענה זו, בהצביעם על היעדר קשר סיבתי ברור בין תהליכי הגידור לתיעוש המוקדם. וורדי הראה כי תהליך הגידור התקיים לאורך מאות שנים, וכי עד שנת 1700 כבר גודרה כ-70 אחוז מהאדמה. על תהליכים איטיים וממושכים, שאין להם קשר לתיעוש מצביעים גם ברדלי ותומפקינס, ותפישה דומה עולה גם ממחקריהם של מרטין, ילינג ואחרים לפי גולדסטון סיבה משכנעת יותר להאצה וההאטה בתהליכי עיור ואבדן בעלות על אדמה הייתה שינויים במחירי האדמה ולא תהליכים של גידור.
הערכת ספריות

הערכת ספריות היא תהליך מובנה הנועד להעריך את איכות שירותי הספרייה בעיני המשתמשים.
הנתונים והמידע הנרכשים בפעילות זו מאפשרים לספרייה לשפר את שירותיה ולזהות את צורכי המשתמשים בהיבטים רבים: הסביבה הפיזית, בחינת האוספים, בחינת ממשקי הגישה לתכנים והשירותים הניתנים על ידי הספרייה מתוך הספרייה ומרחוק.
את נושא הערכת ספריות מוביל בעולם איגוד ספריות המחקר בארצות הברית (ARL) אשר מפרסם באופן שוטף מאמרים, קווים מנחים וכלים סטטיסטיים לפעילות זו.
אחד מכלים אלו הוא ה-LibQUAL הבודק שלושה ממדי שירות: הספרייה כמקום (LP: Library as Place) שליטה במידע: איכות האוסף והממשקים (IC: Information Control) ואיכות השירות (AS: Affect of Service).‏ LibQUAL הפך להיות כלי הערכה הנפוץ ביותר בקרב ספריות אקדמיות ונכון ל-2012, עשו בו שימוש יותר מאלף ספריות אקדמיות בעולם, רובן מצפון אמריקה ואירופה, אך גם בהונג קונג, דרום אפריקה, האמריות וישראל. נכון לשלב זה השאלון תורגם ליותר מ-20 שפות כולל עברית.
בנוסף ל-LibQUAL כלולים בפעולות הערכת ספריות גם סקרים ותצפיות שונות כגון סקר שמשות באתר הספרייה, תצפית על דלפקי השירות, סקרי שביעות רצון אלקטרוניים, קבוצות מיקוד וראיונות.
יצחק יצחקי

ביוגרפיה

יצחקי נולד בטבריה למשפחה ששורשיה בסוריה והיה פעיל שם ב"מכבי הצעיר". למד פסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטאות בר-אילן ותל אביב. לימד התעמלות בבתי-ספר יסודיים והיה מנהל בית-הספר הממלכתי ח' בטבריה לילדים חריגים בשנים 1963-1961. בנוסף ייסד וניהל את כפר ”עידוד” לילדים פגועי מוח בשנת 1961.
בשנת 1977 לקראת הבחירות לכנסת התשיעית הצטרף למפלגת שלומציון של אריאל שרון כמספר 2 ברשימה ונכנס יחד עם שרון לכנסת. מיד לאחר הבחירות התמזגה המפלגה עם הליכוד. ב-14 באוקטובר 1980 פרש יצחקי מהליכוד והקים סיעה עצמאית בשם "ישראל אחת". לפני שזכה להכרה כסיעה, הוסיף יצחקי את המילים "ישראל אחת" לשם משפחתו, כדי שיושב ראש הישיבה יקראנו בשמו המלא "חבר הכנסת יצחקי ישראל אחת" ובכך יביא את שם הסיעה שביקש להקים לתודעת הציבור.כאשר זכה להכרה כסיעה נפרדת, כעבור מספר שבועות, חזר לשמו הישן. כחבר כנסת עסק בעניינים חברתיים, ובפרט בנושאים הקשורים לזכויות הילד, לשכבות החלשות וללוקים במוגבלות שכלית התפתחותית. בין היתר יזם תיקון לחוק חינוך חובה, המטיל על המדינה את ההשתתפות בחינוכם של ילדים חריגים מגיל שלוש.
יצחקי חלה במחלת הסרטן, ונפטר ב-19 בפברואר 1994.
גוד שארלוט

תולדות הלהקה

התאומים מאדן הושפעו מהופעה של הביסטי בויז, והחליטו ללמוד נגינה ושירה. בהמשך הקימו את הלהקה, שנקראה על שם ספר ילדים אמריקאי.
חברי הלהקה היו ג'ואל (שירה), בנג'י (שירה וגיטרה), פול (גיטרה בס), וארון (תופים) אך כבר בתהליכי השיווק של הדיסק הראשון עזב את הלהקה.מספר חודשים לאחר מכן הצטרף בילי (גיטרה).
בין השנים 1998-1999, הופיעו גוד שארלוט ברחבי מרילנד, שם חתמו חוזה הקלטות עם מפיקי "EPIC". 
בשנת 2000 יצא דיסק הבכורה שלהם, "GOOD CHARLOTTE", מתוכו הוציאו את הסינגלים: "Little Things", "Festival Song", ו-"Motivation Proclamation". 
גוד שארלוט זכו לחשיפה לקהל האמריקאי בזכות תוכנית ב-MTV, אותה הנחו התאומים. ב-2002, הוציאו גוד שארלוט את הדיסק השני והכי מצליח שלהם "The Young and the Hopeless", מתוכו הוציאו את הסינגלים "Lifestyles of the Rich & Famous", "The Anthem", "Girls and Boys" ו"Hold On". 
גוד שארלוט החלו בסיבובי הופעות, וזכו לאהדה רבה בארצות הברית ויפן. הופיעו לצד להקות כמו ניו פאונד גלורי ובלינק 182. לקראת צאת האלבום השלישי צורף רשמית מתופף חדש, כריס ווילסון.
ב-2004 הוציאו גוד שארלוט את האלבום "The Chronicles of Life and Death", ששונה מהאלבומים הקודמים ואינו פופ-פאנק קופצני. מתוך האלבום, הוציאו את הסינגלים "Predictabie", "I Just Wanna Live", "We Believe" ו"The Chronicles of Life and Death".
ב-5 באוקטובר 2005, הודיעו גוד שארלוט רשמית על עזיבתו של המתופף כריס ווילסון מהלהקה.
ב-22 בספטמבר 2006 סולן הלהקה, ג'ואל מאדן, העלה לאתר האינטרנט הרשמי של הלהקה רמיקס לשיר "Keep Your Hands Off My girl"   שכלול באלבומם הרביעי שיצא ב-27 במרץ 2007 ושמו של האלבום: Good Morning Revival!. ב-25 באוקטובר הלהקה פרסמה קליפ לשיר שנעשה בתור מחווה למעריצים.
ב-26 בדצמבר 2006 יצא ה-DVD הדוקומנטרי על הלהקה וסיבוב ההופעות שלה בשנת 2005-6 ביפן, הכולל הופעות, מאחורי הקלעים, קליפ מיוחד למעריצים ועוד.
באפריל 2007 גוד שארלוט זכו בפרס 'בחירת הקהל' בטקס פרסי המוזיקה של אוסטרליה, שאותו הנחו עם המנחה פרגי מלהקת ההיפ-הופ בלאק אייד פיז. 
במהלך קיץ 2007 גוד שארלוט ערכו סיבוב הופעות בארצות הברית עם זמר הפופ ג'סטין טימברלייק.
מוני גלרטר

ילדות וצעירות

מוני גלרטר נולד ביאשי שברומניה, במשפחה של הרוקח והעיתונאי רחמיל (ירחמיאל) מילו גלרטר ושל אשתו, הלנה גלרטר, יהודים המזוהים עם הסוציאליזם. בסיום בית הספר התיכון נרשם לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת יאשי ולמד במקביל בקורסים של הקונסרבטוריום לאומנות דרמטית ביאשי אצל מיכאיל קודריאנו. הוא קיבל תואר דוקטור למשפטים בפריז, אך גם שם התמיד להיצמד לתחום התיאטרון.

הקריירה האמנותית

גלרטר שב ליאשי ועבד בעריכת דין ולאחר מכן עבר לעיתונות בבוקרשט, במערכת כתב העת הצרפתי בשפה הרומנית, Le Moment. ב-1940, לאחר שהיהודים סולקו ממשרותיהם בתיאטראות הרומנים, בתקשורת ובמערכת החינוך מצא עבודה בתיאטרון היהודי באראשאום, שם עבד כעוזר במאי. ב-1946 נשכר כבמאי בתיאטרון הלאומי בבוקרשט, שם הייתה לו הצלחה עם המחזה "Ultima oră" (השעה האחרונה) מאת מיכאיל סבסטיאן ולאחריה שורה של מחזות קלאסיים, שביומן הוכיח את כשרונותיו כבמאי תיאטרון מהשורה הראשונה. הוא הוזמן לביים כמה הצגות עבור התיאטרון העירוני ואת הצגת הבכורה של התיאטרון לקומדיה, המחזה Celebrul 702 (הנודע 702) מאת אלכסנדרו מירודן, מחזה שהוצג בהמשך גם בתיאטרון הלאומי ובפריז וזכה לשבחים בתקשורת הצרפתית. גלרטר ביקר עם התיאטרון גם בישראל, בה הוצגו ההצגות Omul care a văzut moartea (האיש שראה את המוות) ו-Dragă mincinosule (יקירי השקרן). גלרטר ביים גם כמה מחזות עבור התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט.
מ-1950 היה גלרטר לפרופסור במכון לאומנות תיאטרלית.
טמלה קארי

ביוגרפיה

קארי נולדה וגדלה בעיר קובנטרי שבווסט מידלנדס. היא למדה בבית הספר היסודי וייקן קרופט ובבית הספר ארלסדון, בהמשך למדה בבית הספר וסטווד וב-Community College. בגיל 4 החלה לקחת שיעורי מחול בסטפס, מחול מודרני והתעמלות. עוד למדה בלט, תיאטרון מוזיקלי, וריקודי רחוב, והמשיכה באימונים עד גיל 20. אחר כך התקבלה לבית הספר למשחק "דרמה סנטר לונדון". בקובנטרי השתתפה בלהקת תיאטרון מקומית בשם "St Finbarr's Youth Arts" שהתמחתה בביצוע מחזות איריים.
בעקבות ניסיונה בתיאטרון לוהקה קארי בהפקה של תיאטרון בלגרייד של המחזה "The Wedding". היא נהנתה מהמשחק, אבל המחול היה אצלה בעדיפות ראשונה. אחרי שסיימה את בחינות ה A-levels בצרפתית, בביולוגיה, ובלימודי תיאטרון ודרמה החליטה שהיא רוצה לפנות לקריירת משחק. אחרי סיום הלימודים עברה לגור בלונדון ולקחה קורסים בבית ספר למשחק. ב-2011 סיימה תואר BA בהצטיינות במשחק.
בשנה האחרונה של הלימודים ב"דרמה סנטר לונדון" לוהקה קארי לתפקיד לוסי בסרט "קרועים". היא שיחקה במגוון תפקידים במחזות שונים. עוד הופיעה בעונה הרביעית של סדרת העל-טבעי "כמעט אנושיים" של ערוץ BBC Three, ובפרק בעונה השנייה של הסדרה "הגלימה". בסיטקום "Cuckoo" שיחקה קארי בפרק ששודר ב-25 בספטמבר 2012. בין 2014 עד 2016 גילמה את קונסטנס בונסיה בסדרת הטלוויזיה "המוסקטרים". ב-2013 שיחקה בתפקיד דניאל בסדרה הקומית "החבר'ה מהלשכה" של רשת ITV. ב-2014 גילמה שוב את לוסי בסרט ההמשך "קרועים 2".
אליפות בריטניה (סנוקר)

אליפות בריטניה (באנגלית: UK Championship) הוא טורניר הסנוקר השני בחשיבותו בעולם לאחר אליפות העולם בסנוקר, המתקיים מדי שנה ברציפות, החל משנת 1977. הטורניר הוא אחד משלוש התחרויות החשובות והיוקרתיות ביותר בעולם הסנוקר - טורנירי "הכתר המשולש" (באנגלית: Triple Crown), יחד עם אליפות העולם בסנוקר וטורניר המאסטרס. החל משנת 1984 נהיה הטורניר לטורניר דירוג.
כיום הטורניר נערך בשיטת נוק-אאוט (המנצח עולה לשלב הבא, והמפסיד יוצא מהתחרות באופן סופי), בו משתתפים 128 השחקנים המדורגים בעולם, ללא שלב מוקדמות, כאשר הראשון שמנצח במשחק אחד שישה משחקונים עולה לשלב הבא (הטוב מ-11 משחקונים אפשריים). במשחק הגמר, הראשון שמנצח עשרה משחקונים זוכה בטורניר (הטוב מ-19 משחקונים אפשריים). הטורניר מתקיים כיום בעיר יורק שבאנגליה, בין החודשים נובמבר לדצמבר, במשך 13 ימים. כיום אליפות בריטניה היא טורניר הדירוג השביעי בעונת סבב הסנוקר העולמי.
שיאן הזכיות בטורניר בכל הזמנים הוא רוני אוסליבן, עם שבע זכיות במספר. אוסליבן הוא גם שחקן הסנוקר הצעיר ביותר בכל הזמנים שזכה בטורניר (גיל 17 ו-358 ימים. אליפות בריטניה 1993).
אלוף בריטניה הנוכחי הוא רוני אוסליבן (2018).
הילה קובו

ביוגרפיה

קובו נולדה וגדלה בתל אביב. היא בוגרת "בית הספר לאמנויות" ותיכון עירוני ד' בעיר. בצבא שירתה כמדריכת חי"ר וכקצינת יח"ש.
בוגרת תואר ראשון ושני במשפטים ותואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 הוסמכה לעריכת דין לאחר התמחות בפרקליטות האזרחית בתל אביב.

קריירה עיתונאית

קובו החלה את דרכה העיתונאית בשנת 2002 כשדרית קוים בשידורי הכדורסל של ערוץ 1. בהמשך הייתה שדרית קוים בערוץ 1, הטלוויזיה החינוכית וערוץ הספורט.
בשנת 2007 הצטרפה לעיתון "מעריב" ועבדה ככתבת מוניציפלית וכתבת מגזין בעיתון "זמן תל אביב", ובהמשך הייתה סגנית עורך העיתון.
בין השנים 2010–2013 הייתה העורכת הראשית של "זמן תל אביב".
בשנת 2013 עברה לאתר "וואלה" כמגישה ועורכת באולפן החדשות והספורט.
כיום (2018) היא מגישה בכירה באולפן וואלה! NEWS, עורכת תוכניות אולפן ובמאית סרטי דוקו. בין היתר, ביולי 2016 יצרה סרט על ההתמודדות של משפחת בן-ארי עם פציעת הראש הקשה במבצע צוק איתן של הבן חגי, מפקד סיירת צנחנים, לפני שהלך לעולמו בינואר 2017; וסרט על מאחורי הקלעים של המדליה הראשונה, לרגל 25 שנה למדליה האולימפית של יעל ארד בברצלונה 92'. באוקטובר 2018 שודר סרטה על הורות יחידנית ב"פנים אמיתיות עם אמנון לוי" בערוץ 10.
במרץ 2019 פרסמה יחד עם העיתונאי יניר קוזין את הספר "לא יהיה כלום - המשפטים הגדולים של הפוליטיקה הישראלית" בהוצאת דני ספרים.

חיים אישיים

קובו נשואה ואם לשלושה, מתגוררת בתל אביב. היא בתה של השופטת בדימוס אסתר קובו, לשעבר סגנית נשיאת בית המשפט המחוזי בתל אביב והיום חברת בית הדין העליון של ההתאחדות לכדורגל.
אנטואן בושרון דה בואסוד

תחילת דרכו

בושרון נולד ב-28 בפברואר 1860, בשרבור אשר השתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. הוא היה בנו של האדמירל פיליפ בושרון דה בואסוד. ב-27 באוקטובר 1883 התגייס לצבא צרפת, ונכנס ללימודים באקדמיה הצבאית סן-סיר, אותה סיים בשנת 1885 בדרגת לוטננט משנה. ב-29 במרץ 1889 הוא הועלה לדרגת לוטננט, ושרת במטה הכללי. ב-19 במאי 1895 הועלה לדרגת קפטן. ב-30 בדצמבר 1908 הוא הפך לאביר בלגיון הכבוד. ב-10 בפברואר 1909 הוא מונה לראש המטה הכללי של הדיוויזיה ה-39, ב-23 בדצמבר 1912 הועבר לדיוויזיה ה-68 והועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-13 בינואר 1914 מונה לראש מטה הקורפוס ה-21.

אחריתו

ב-27 בנובמבר 1918 הוא מונה למפקד הארמייה השנייה, עד 11 בפברואר 1919. ב-10 במרץ של אותה שנה מונה למפקד האזור הצבאי ה-10 עד 5 במרץ 1920. במקביל פיקד על הקורפוס ה-10 מ-10 בספטמבר 1919 עד 30 באוקטובר 1920. ב-9 ביולי 1921 הועלה לדרגת קצין גבוה בלגיון הכבוד. ב-7 בפברואר 1924 הוא מונה למפקח על בתי הספר הצבאיים עד 5 בדצמבר של אותה שנה. הוא נפטר בפריז ב-25 בדצמבר 1944 בגיל 61. הוא נקבר בבית הקברות בהאינווליד. בנו היה הגנרל גאי בושרון דה בואסוד, אשר לחם בצבא צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה.
חומר מולקולרי

חומר מולקולרי הוא חומר המורכב ממולקולות, הבנויות מאטומי אל מתכות הקשורים ביניהם בקשרים קוולנטיים. בין המולקולות מתקיימים קשרים בין מולקולריים חלשים יותר, ובעיקר קשרי מימן וקשרי ואן דר ואלס זמניים או קבועים.

תכונות החומרים המולקולריים

מאחר שבהתכה וברתיחה ניתקים הכוחות הבין מולקולריים החלשים יחסית בלבד, טמפרטורות ההיתוך והרתיחה של חומרים מולקולריים נמוכות יחסית, ורבים מהם נוזלים או גזים בטמפרטורת החדר. טמפרטורות ההיתוך והרתיחה של חומרים מולקולריים נקבעות על פי חוזק הקשרים הבין מולקולריים, ובפרט קיומם של קשרי מימן וכן חוזקם של קשרי הואן דר ואלס, המושפע בעיקר מגודל ענן האלקטרונים שלהם ומקוטביותם.
החומרים המולקולריים אינם מוליכים חשמל באף מצב צבירה מכיוון שהם אינם מכילים אלקטרונים או יונים ניידים.

חומרים מולקולריים

מרבית היסודות האל מתכתיים, כגון חמצן O₂, מימן H₂, חנקן N₂ וכלור Cl₂, הם חומרים מולקולריים. בנוסף, ישנן תרכובות מולקולריות רבות המכילות אטומים של יסודות שונים הקשורים ביניהם בקשרים קוולנטיים, כגון מים H₂O, פחמן דו-חמצני CO₂, ומתאן CH₄.
באזוורד

באזוורד (באנגלית: Buzzword) הוא מילה, ביטוי או מטבע לשון חדש, שהשימוש בו הפך לאופנתי ביותר תוך זמן קצר ודוברי השפה משתמשים בו לעיתים כקישוט לשוני. התפתחות הטכנולוגיה, מדעי החברה ומדעי הניהול מביאה ליצירה שוטפת של מילים חדשות בתחומים אלה, ואחדות מהן נקלטות גם באמצעי התקשורת ובציבור הרחב, זוכות לשימוש נרחב והופכות לבאזוורדס. גם בשיח הכללי נוצרים לעיתים באזוורדס.

מאפיינים

באזוורדס הם בדרך כלל ביטויים חדשים ואופנתיים, הנקלטים בשפה במהירות, אך לעיתים גם נעלמים ממנה במהירות. תחומים שבהם הבאזוורדס נפוצים הם: ניהול, טכנולוגיה, מנהל, פוליטיקה ושיווק.
בין הבאזוורדס יש גם כאלה שמשמעותם מעורפלת, והמשתמשים בהם עושים זאת משום שהם אופנתיים, כדי להרשים את השומעים באמצעות מראית עין של הפגנת ידע, או משום שמלכתחילה המשתמשים בהם מעוניינים לעמעם את דבריהם.
באזוורדס משמשים לרוב כז'רגון הבא לתאר תפיסות עולם ומונחים טכניים חדשניים ביותר, תוך הימנעות מהפשטת יתר של המושגים, הפשטה שעלולה לגרום לטשטוש ההבדלים בין מונחים אלו לבין מושגים מיושנים.
בין הבאזוורדס יש כאלה שפרצו כבאזוורדס ונותרו בשימוש למשך שנים רבות, כגון "הדור הבא", "הוליזם", "מינוף" ו"סינרגיה". באזוורדס חדשים יחסית (בשנת 2006) הם "מפת דרכים", "וב 2.0" ו"ספין". בתחום המחשוב נפוצים באזוורדס רבים בראשי תיבות, כגון "ERP" ו-"CRM".
הקסם הגדול

הקסם הגדול (באיטלקית: La grande magia) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי האיטלקי אדוארדו דה פיליפו. הוא נכתב ב-1948, הצגת הבכורה שלו התקיימה ב-1949.

תקציר העלילה

אוטו מרבוליה הוא קוסם הנודד עם פמלייתו הזעירה באתרי נופש, שם הוא מעלה את המופע שלו, אשתו מופיעה עמו כעוזרת לקוסם. בהופעה ב"הוטל מטרופול", יושב בין הצופים בני הזוג די ספלטה – קאלוג'רו הקודר, ואשתו מרתה שאינה שבעת רצון מנישואיה עם הבעל הקנאי. במהלך קסם סטנדרטי של העלמת האשה בארון בעל דלתות כפולות, מנצלת מרתה את ההזדמנות ובורחת עם מאהבה מבעלה.
מרבוליה שלא צפה זאת, נתון בבעיה - מצד אחד הוא מרחם על הבעל ומצד שני הוא אינו מעוניין להציג עצמו כנוכל. הוא משכנע את הבעל המקורנן שעברה עליו חוויה סוגסטיבית ושהוא נתון עדיין תחת השפעת הקסם. הקוסם נכנס לתפקיד בסיפור שהוא המציא ומשחק עבור הבעל הנבגד את חייו המדומיינים.