google/wiki40b huggingface dataset:
קו אסיון

קו אסיון (בצרפתית: La Barrière de l'Esseillon, מילולית: מחסום אסיון או חומת אסיון) הוא סדרה של חמישה מבצרים שנבנו במהלך המאה ה-19 באזור המצוקים של הגבעות המקיפים את עמק הנהר ארק בקרבת העיירה אוסווה (Aussois) שבחבל סבויה, צרפת. 
מקור השם במילה הפרובנסאלית echaillon, ומילה זו עצמה שאולה מ-scalio הלטינית, שמשמעותה מעבר סלול על גבי גבעה תלולה וקשה למעבר. 
מטרת הקמתו של קו המבצרים הייתה להגן על אזור פיימונטה באיטליה מפני פלישה צרפתית. המבצרים נקראו על שמם של בני בית סבויה.

היסטוריה

חמשת המבצרים נבנו בשנים 1819‏-1834 באזור שהועבר לשליטת ממלכת פיימונטה-סרדיניה כחלק מהסכמות קונגרס וינה מ-1815. 
קו המבצרים הוקם בלחצה של הקיסרות האוסטרית במטרה למנוע גישה לכיוון מעבר האלפים מון סני, וממנו לכיוון ממלכת סרדיניה והלאה לכיוון מרכז אירופה. בתקופה זו שימש מעבר מון סני כדרך העיקרית מכיוון האלפים המערביים.
חשיבותו האסטרטגית של המעבר, הייתה בדרך שנסללה עליו שהייתה רחבה ונוחה לתנועה לכוחות כיבוש שעלולים לנוע בכיוון ממערב למזרח, ובנוסף לכך הוא שימש כתחליף לקו הביצורים באזור עמק סוסה (Val di Susa) שנהרס במהלך העימותים באיטליה בשנת 1796 כחלק ממלחמות המהפכה הצרפתית, והותיר את העיר טורינו חשופה לסכנת כיבוש צרפתי.
מבצרי אסיון הפכו למיותרים בשנת 1857 עם חתימת הברית בין צרפת לממלכת סרדיניה וביטול האפשרות של כיבוש צרפתי באזור. הסכם טורינו פירט את התנאים לסיפוח האזור והריסת המבצרים. 
למרות זאת, ולאחר האיחוד בין סאבויה לצרפת בשנת 1860 לא נהרסו המבצרים, וזאת על פי דרישת הצבא הצרפתי שטען כי הוא זקוק להם לשם הגנה ולמניעת פלישה איטלקית אפשרית לצרפת.
במהלך מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש צבאי במבצרים ואחד מהם אף שימש כבית כלא.

כיום

מבצרי קו אסיון עברו שיפוצים והם משמשים כיום כאתר מורשת לתיירות וזיכרון היסטורי. בנוסף לכך משמשים מבני האתר וסביבתם לאירוח אירועי תרבות גסטרונומיה וספורט.
אגודת מבצרי אסיון שנוסדה ב-1970 מארגנת במשך השנים מבצעי שחזור ושימור במבנים השונים, והפיכתם למרכזי אירוח ותרבות.
קלאודיים

הקלאודיים (לטינית: Claudii) הוא השם (נומן גנטיליקיום) של אחד ממשפחת פטריקים ברומא העתיקה, שענפים שונים בו היו משפחות אצולה חשובות ומשפיעות בחברה הרומית.
לפי המסורת הרומאית הקלאודיים היו משפחה סאבינית מהעיר רגילום שהיגרה לרומא, על מועד הגירתם הדעות חלוקות: טיטוס ליוויוס קובע את מועד הגירתם לשנת 504 לפנה"ס כתוצאה מהשתייכות המשפחה לסיעה סאבינית שהתנגדה למלחמה כנגד רומא.] סווטוניוס לעומת זאת, מתארך את זמן הגירתם לעיר לזמן קצר לאחר ייסודה בעידן מלכותו של רומולוס וגורס שהם היגרו כתוצאה מהשפעתו של טיטוס טאטיוס ששימש כמלך-שותף לצדו של רומולוס].
מייסד בית האב ברומא היה אפיוס קלאודיוס, לאחר שהיגר לעיר הוא קיבל אזרחות, חלקת אדמה באזור שמעבר לאניו וחלקת קבורה לבני משפחתו למרגלות גבעת הקפיטולין. עד מהרה קלאודיוס נהפך לפטריקי והתקבל כחבר בסנאט שבו הפך להיות אחד מהחברים הנכבדים ביותר. במשך הזמן המשפחה התפצלה לכמה בתי אב, חלקם פטריקים, שנשאו את הקוגנומן נירון, קאודקס, פולכר וקנטו וחלקם פלבאים, שנשאו את הקוגנומן מרקלוס, אסלוס, קנינה, פלאמן וקנטומלוס. 
הענף הפטריקי של המשפחה העמיד בזמן הרפובליקה 28 קונסולים, חמישה דיקטטורים, שבעה קנסורים, כמו כן הם חגגו טריומף שש פעמים. הענף הפטריקי נודע בשחצנותו וגאוותנותו ועד ימיו של הקיסר קלאודיוס נמנעו מלאמץ למשפחתם בני בתי אב אחרים].
המשפחה המפורסמת ביותר של הענף הפלבאי הייתה משפחת מרקלוס שבניה הגיעו למגיסטראטורות הבכירות ביותר. המפורסם שמבניה היה מרקוס קלאודיוס מרקלוס, שקנה את תהילתו בשירותו כמצביא בזמן המלחמה הפונית השנייה, ונבחר למשרת הקונסול חמש פעמים.
כינויה של שושלת הקיסרים הראשונה ששלטה ברומא עד שנת 69, "היוליים קלאודיים", בא לה משילוב שמות שני בתי אב: היוליים, שאליהם השתייך הקיסר אוגוסטוס, הקיסר הראשון של רומא, והקלאודיים, שאליהם השתייכו בני אשתו ליוויה, טיבריוס, הקיסר השני של רומא ואחיו דרוסוס. אף על פי שמה, הלגיטימיות של השושלת נבעה מהשתייכותה לבית האב של היוליים.
יחסי אוקראינה–לטביה

היסטוריה

שתי המדינות היו חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי, ובמהלך חלוקת פולין הועברו לשליטת האימפריה הרוסית, והיו תחת שלטונה עד לשנת 1918. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר המלחמה הם היו חלק מברית המועצות. בשנת 1991 בעקבות אירועי סתיו העמים הכריזו שתי המדינות על עצמאותם, וב-12 בפברואר 1992 שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ביניהם.
בלטביה חיים 45,699 אוקראינים (2011), המהווים 2,2% מהאוכלוסייה.

יחסים דיפלומטיים

אוקראינה מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה בלבד, ואילו, לטביה מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב ו-3 קונסוליות בצ'רניהיב, לבוב ואודסה.
שמחה בן שמואל מוויטרי

רבנו שמחה בן שמואל מוויטרי (העיר Vitry-le-François (אנ') הסמוכה לטרוייש, לעיתים נקראת ויטרא; נפטר אחרי ד'תתס"ה, 1105), רב מחכמי יהדות צרפת הראשונים בראשית המאה ה-12.
רבינו שמחה היה תלמידו ומחותנו של רש"י, ומחברו של ספר ההלכה ומחזור התפילות הידוע בשם "מחזור ויטרי".

משפחתו

בנו שמואל נישא לבתו של רבי מאיר בן שמואל, חתנו ותלמידו של רש"י; אחותם של רשב"ם, רבנו תם וריב"ם. בנם, רבי יצחק מדנפייר (ר"י הזקן), היה מחשובי בעלי התוספות.
אפוזיה

אֵפוּזְיָה (הפּעה) היא מקרה פרטי של פעפוע בו מתרחש מעבר של מולקולות נוזל או גז דרך חריר זעיר ללא היווצרות של שטף. אפוזיה משמשת באחת השיטות העיקריות להעשרת אורניום. זאת משום שבאפוזיה יש העדפה למעבר חלקיקים בעלי מסה נמוכה יותר, כגון איזוטופים קלים יותר של אורניום, המאפשרת הפרדה בין איזוטופים שונים של אורניום. אפוזיה מתרחשת כאשר גודל החריר דרכו עוברת המולקולה קטן ביחס למהלך החופשי הממוצע שלה (המרחק הממוצע שעוברת המולקולה בין התנגשות להתנגשות במולקולות אחרות).
ספר התודעה

ספר התודעה הוא ספר על לוח השנה העברי ומועדי ישראל מאת הרב אליהו כי טוב. הספר מסודר לפי חודשי השנה, מתשרי ועד אלול. מכיל דינים, הלכות ומנהגים למועדי השנה, ומסביר את משמעותם ומקורותיהם.
בספר 35 פרקים, פרק לכל חודש ובנוסף למספר חגים הוקדש פרק נפרד.
פרקים עם יחס חיובי ליום העצמאות ויום ירושלים הוכנו על ידי המחבר, אך לא הוכנסו לבסוף לספר, בשל חשש מתגובות שונות בציבור הדתי והחרדי. פרקים אלה יצאו כחוברת נספח נפרדת (שנקרא על ידי חתנו, חנוך בן ארזה, "כבשי דרחמנא - על הימים ה' באייר ו-כ"ח באייר", והופיעו במהדורה שיצאה באנגלית (בהוצאת פלדהיים).
הספר במהדורתו הראשונה כלל 2 כרכים (במהדורה הנפוצה שניהם כרוכים יחד, כ-700 עמודים סך הכול) ויצא לאור לראשונה בשנת 1958 (ה'תשי"ח), ולאחר מכן בכמה מהדורות נוספות.
בשנת ה'תשנ"ז יצא מחדש בשתי מהדורות, אחת מורחבת בשלושה כרכים, שנייה המיועדת לתלמידי בתי הספר בכרך אחד מאוחד אך ללא המקורות, הספרים יצאו בהוצאת יד אליהו כי טוב על ידי חנוך בן ארזה, חתנו של הרב. מהדורה נוספת הודפסה בשנת ה'תשס"א (2001).
ג'פרי דונובן

ביוגרפיה

דונובן נולד בעיר אמסבארי שבמסצ'וסטס וגדל לצד אמו החד הורית ושני אחיו. 
למד ב"אוניברסיטת ברידג'ווטר" לפני שהועבר לאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט, משם סיים עם תואר בתיאטרון.
לאחר מכן נסע לניו יורק כדי להרוויח תואר מ"בית הספר לאומנויות טיש" שבחסותו של "אוניברסיטת ניו יורק".

קריירת משחק

דונובן התגלה לראשונה בדרמה של בארי לוינסון "סליפרס" בתפקיד הסוהר המתעלל הנרי אדיסון.
שיחק לאחר מכן בהופעות ספורות בסדרת הדרמה המצליחה "המתחזה".
בשנת 2000 כיכב דונובן בתפקיד ראשי בסרט האימה "פרויקט המכשפה מבלייר 2" בתור ג'פרי פטרסון, המדריך של הסטודנטים לקולנוע.
בשנת 2004 נבחר דונובן לתפקיד הראשי לצידה של ורה פרמיגה בסדרת הדרמה שהפיק כוכב הקולנוע ברוס ויליס "לגעת ברוע".
ב-2005 הופיע בתפקיד קטן בקומדיה "היצ'".
ב-2006 שיחק לצידה של כוכבת הקולנוע אשלי ג'אד בסרטה הראשון של השחקנית ג'ואי לורן אדמס "השכם בבוקר".
בשנת 2007 התפרסם בתפקיד המרגל מייקל ווסטון בסדרת דרמת הפעולה "סוכן מחוק", דונובן שיחק בתפקיד במשך שבעת עונותיה והיה שותף בפועל להפקה של 30 פרקים.
באותה שנה הצטרף לעונה השישית של סדרת הפשע "ג'ורדן" בתפקיד הפרקליט ויליאם אייברס.
ב-2008 שיחק בסרטו של קלינט איסטווד "ההחלפה" בתפקיד קפטן ג'יי. ג'יי גונס, המפקד במחלקה לטיפול בקטינים של משטרת לוס אנג'לס.
ב-2011 נבחר פעם נוספת על ידי איסטווד להופיע בסרטו "ג'יי. אדגר" לצידם של לאונרדו דיקפריו ונעמי ווטס בתפקיד הפוליטיקאי רוברט קנדי.
ב-2011 גם ביים והפיק את סרטו הראשון "סוכן מחוק: נפילתו של סאם אקס" בכיכובו של ברוס קמפבל.

חיים אישיים

בשנת 2009 נעצר דונובן בעוון נהיגה תחת השפעת אלכוהול.
במסגרת לימודיו הוציא דונובן חגורה שחורה בקראטה, בנוסף עוסק גם באמנויות הלחימה אייקידו וג'ו ג'יטסו ברזילאי.
באוגוסט.2010 התארס דונובן עם הדוגמנית מישל וודס. הם התחתנו ב 25 באוגוסט,2012. לדונובן ולאשתו נולדה תינוקת בסוף 2012 בשם קלייר.
מרגיטה גומל

ביוגרפיה

גומל נולדה במגדבורג, סקסוניה-אנהלט.
באולימפיאדת טוקיו (1964) סיימה גומל במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.91 מטר.

סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1966 זכתה גומל במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.05 מטר, אחרי נדז'דה צ'יז'ובה מברית המועצות (17.22 מטר) ולפני בת ארצה מריטה לנגה (16.96 מטר).

שיאנית עולם ואלופה אולימפית

חודש לפני אולימפיאדת מקסיקו סיטי, בתחרות שנערכה בפרנקפורט על האודר ב-22 בספטמבר 1968 קבעה גומל בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 18.87 מטר, שיפור לשיא העולם בן החמישה חודשים של נדז'דה צ'יז'ובה (18.67 מטר). במשחקים עצמם היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא עולם חדש של 19.61 מטר, לפני מריטה לנגה (18.78 מטר) ונדז'דה צ'יז'ובה (18.19 מטר). בהדיפה הראשונה היא קבעה שיא אולימפי חדש של 18.53 מטר. בהדיפה השלישית היא קבעה שיא עולם חדש של 19.07 מטר ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שהדפה מעבר ל-19 מטר.
שבוע לפני אליפות אירופה, בתחרות שנערכה במזרח ברלין ב-11 בספטמבר 1969 קבעה גומל בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 20.10 מטר, שיפור בס"מ אחד לשיאה בן החודשיים של נדז'דה צ'יז'ובה. באליפות עצמה שנערכה באתונה, יוון ב-16 בספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.58 מטר, אחרי נדז'דה צ'יז'ובה שקבעה שיא עולם חדש של 20.43 מטר ולפני מריטה לנגה שקבעה שיא אישי חדש של 19.56 מטר. 
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה גומל במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.22 מטר, אחרי נדז'דה צ'יז'ובה (20.16 מטר) ומריטה לנגה (19.25 מטר). 
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה גומל במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 20.22 מטר, אחרי נדז'דה צ'יז'ובה שקבעה שיא עולם חדש של 21.03 מטר ולפני איבנקה חריסטובה מבולגריה (19.35 מטר) ולא הצליחה להגן על תוארה.
אלי כרמלי

ביוגרפיה

כרמלי נולד, גדל והתחנך בחיפה. הוא סיים לימודי תיכון ב"בית החינוך תיכון" המוכר גם בשם "תיכון חדש", התנדב לנח"ל במסגרת הנוער העובד והלומד (גרעין עוז לעין זיוון), יצא לקורס קצינים והיה ממקימי גדוד בט"ש 931 תחת פיקודו של המג"ד הראשון סא"ל עמוס טרטמן. בשנת 1980, סיים כרמלי את בית הספר לפיזיותרפיה שבמכון וינגייט וב-1993 סיים את לימודי הדוקטורט למדעים בבית הספר לרפואה ע"ש רפפורט, הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל, חיפה. בין השנים 1980 - 1987- עבד כרמלי בבית החולים רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם. במהלך לימודי הדוקטורט (בשנים 1987 - 1993) עבר כרמלי לגור עם משפחתו בדגניה ב' שבעמק הירדן ושימש כפיזיותרפיסט לחברי הקיבוץ. בין השנים 1985 - 1991 לימד כרמלי אנטומיה במכללת אוהלו שליד הכנרת. את לימודי בתר-דוקטורט השלים כרמלי באוניברסיטת פלורידה. ולאחר מכן, נמנה עם הסגל הבכיר בחוג לפיזיותרפיה, באוניברסיטת נובה (Nova Southeastern University). עם שובו לישראל בשנת 1998 השתלב בחוג לפיזיותרפיה באוניברסיטת תל אביב, ושם נשא במספר תפקידים בכירים כולל ראשות החוג (2004 - 2008). בשנת 2013 עבר כרמלי לאוניברסיטת חיפה, שם שימש תחילה כיו"ר תוכנית מוסמך בפיזיותרפיה (2013 - 2016) ומחודש יולי 2016 הוא מכהן כראש החוג.
החל משנת 2012 מלמד כרמלי קורס "פסיכו מוטוריקה" במסלול לחינוך מיוחד, במכללה האקדמית גורדון.
כרמלי נשוי ואב לשלושה.

פעילויות מקצועיות מחוץ לאוניברסיטה

מלבד פעילויותיו האקדמיות במסגרת האוניברסיטה, לוקח פרופ' כרמלי חלק בפעילויות מקצועיות חוץ אוניברסיטאיות. הוא משתמש כיועץ מקצועי למחלקת השיקום במספר חברות, ביניהן חברת מדיטאץ (פיתוח כפפת משוב) וחברת bioXtreme (פיתוח רובוט לחקר תנועת הגפה העליונה). כרמלי שימש בעבר יו"ר הוועדה להכנת מבחני רישוי/ הסמכה לפיזיותרפיה ויו"ר הקבוצה הביולוגית בחברה הישראלית לגרונטולוגיה וכיום - כיו"ר הוועדה לבקרת איכות בשתי תוכניות מסטר, באוניברסיטת ניקוסיה והטכניון בלימסול (קפריסין). בנוסף, היה כרמלי בעבר, ביחד עם יוספה דנציגר, נציג משרד הבריאות והעמותה לקידום הפיזיותרפיה באספה העולמית של הפיזיותרפיה (WCPT)  בהונגריה, פיזיותרפיסט המשלחת הישראלית ל"ספיישל אולימפיקס" באירלנד בשנת 2003, ובשנת 2010 חבר משלחת סיוע ישראלית של מגן דוד אדום לנפגעי רעש האדמה בהאיטי. משנת 2013 מכהן כרמלי כחבר הוועדה המייעצת למשרד הבריאות בענייני פיזיותרפיה. במרוצת השנים הוזמן פרופ' כרמלי להרצות בכנסים בינלאומיים בתחומים שונים ברחבי העולם.

חברות בעמותות מקצועיות

פרופ' כרמלי חבר במספר עמותות מקצועיות, ביניהן החברה הישראלית לחקר חמצן ורדיקלים חופשיים והעמותה הישראלית לקידום הפיזיותרפיה ואף מכהן כיו"ר העמותה הישראלית לבני משפחה מטפלים - CareGivers Israel.

חבר מערכת בכתבי עת מקצועיים

פרופ' כרמלי היה בעבר העורך הראשי של כתב העת הישראלי לפיזיותרפיה וגם חבר מערכת בכתב העת הישראלי לחקר הזקנה. כיום, מכהן פרופ' כרמלי כחבר מערכת בכתבי עת בינלאומיים שונים ביניהם: Scientific World Journal, The International Journal of Therapy and Rehabilitation, Isokinetics and Exercise Science, Journal of Aging Science ו-Frontiers in Public Health.
דוידה זפאקוסטה

קריירה

זפאקוסטה החל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל בעיר הולדתו, סורה, בה שיחק בעמדת החלוץ עד שהוסב לעמדת המגן הימני.
בשנת 2008 עבר לשחק בעיר הסמוכה, איסולה לירי, וערך את הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בעונת 2009/2010.
בינואר 2011 עבר לשחק באטאלנטה, ששילמה 60,000 € על חצי מכרטיס השחקן שלו, ובמשך חצי עונה הוא שיחק בקבוצת הנוער של המועדון.
באוגוסט 2011 השאילה אותו אטאלנטה לאוולינו מהליגה פרו. בסוף העונה קנתה אטאלנטה את חצי כרטיס השחקן השני שלו מאיסולה לירי, אך מכרה אותו לאוולינו תמורת 40,000 €. זפאקוסטה שיחק 3 עונות במדי אוולינו, כשבעונת 2012/2013 סייע לקבוצתו לסיים במקום הראשון ולעלות לסרייה ב', בה היה אחד מהשחקנים הבולטים בעונת 2013/2014. באותה עונה אף כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-4 ביוני 2014 חתם זפאקוסטה חוזה באטאלנטה ל-4 שנים תמורת 900,000 אירו. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-23 באוגוסט 2014 בניצחון קבוצתו 2–0 על פיזה במסגרת הסיבוב השלישי של הקופה איטליה. את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ב-31 באוגוסט 2014 בתיקו 0–0 ביתי עם הלאס ורונה, ואת שער הבכורה שלו בליגה כבש ב-6 בינואר 2015 בתיקו 2–2 עם גנואה.
ב-10 ביולי 2015 עבר לטורינו יחד עם השחקן דניאלה באסלי תמורת 10 מיליון אירו. ב-20 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 2–0 על סמפדוריה. ב-28 באוקטובר 2015 כבש את שער הבכורה שלו בתיקו 3–3 עם גנואה.
ב-31 באוגוסט 2017 נמכר לקבוצת צ'לסי תמורת 28 מיליון אירו וחתם על חוזה ל-4 שנים ברגעים האחרונים של חלון ההעברות. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-9 בספטמבר 2017 כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 2–1 על לסטר סיטי. את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות ואת כיבוש שערו הראשון במסגרת זו חגג ב-12 בספטמבר 2017, בניצחון קבוצתו 6–0 על קרבאך. בכיבוש שער זה הפך לשחקן האיטלקי ה-100 שכובש בליגת האלופות. ב-30 בדצמבר 2017 כבש את שערו הראשון בליגה בניצחון קבוצתו 5–0 על סטוק סיטי.
ב-21 באוגוסט 2019 האריך את חוזהו בצ'לסי בשנה אחת, ואז הושאל לרומא לחצי עונה, עם אופציה להארכת השאלה לחצי עונה נוספת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-25 באוגוסט 2019, כשעלה כמחליף בדקה ה-78 בתיקו 3–3 עם גנואה.

קריירת נבחרות

זפאקוסטה זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה לקראת משחקי יורו 2016, ואף נכלל בסגל הסופי, אך לא שיחק.
את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ערך זפאקוסטה ב-12 בנובמבר 2016 בניצחון נבחרתו 4–0 על נבחרת ליכטנשטיין במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018.
בית הדפוס הצבאי

בית הדפוס הצבאי הוא בית דפוס ששייך לצה"ל, מוגדר כיחידה צבאית וממוקם בבסיס ציוד תל השומר. בית הדפוס אחראי על הדפסת ניירת צבאית כגון מסמכים, פקודות, פרסומים שונים, אריזות וכו'.
מפקד בית הדפוס הוא נגד בדרגת רב-סמל בכיר.
מלחמת האזרחים (סדרת טלוויזיה)

הפקת הסדרה

ההשראה ליצירת הסדרה באה לבמאי ברנס מצפייה בתמונותיו של הצלם מת'יו בריידי אודות המלחמה. הסדרה מציגה את מלחמת האזרחים בסיועם של סיפורים אישיים ותמונות. במהלך יצירת הסדרה עשה ברנס שימוש נרחב בלמעלה מ-16 אלף פריטים ארכיוניים מימי המלחמה – תמונות, ציורים, קטעי עיתונות, מכתבים ויומנים אישיים. ברנס שילב את החומרים הארכיוניים הוויזואליים בקטעי מוזיקה וקטעי קריינות נרחבים של שחקנים, שקראו מן החומרים הכתובים וציטטו מדברי דמויות היסטוריות שהיו מעורבות במלחמה וסופרים שכתבו על המלחמה. בעקבות השימוש שעשה ברנס בחומרים הארכיוניים אף נטבע המונח "אפקט קן ברנס".
שורה ארוכה של שחקנים ואישים השתתפה בסדרה בדברי קריינות. ביניהם היו סם ווטרסטון (כקולו של הנשיא אברהם לינקולן), ג'ייסון רוברדס (גנרל יוליסס גרנט), ארתור מילר (גנרל ויליאם שרמן), וכן מורגן פרימן, ג'רמי איירונס, דרק ג'קובי, לורנס פישבורן וקורט וונגוט.
לנעימת הנושא של הסדרה נבחרה היצירה "פרידה מאשוקן" (Ashokan Farewell) שנכתבה על ידי המלחין האמריקני ג'יי אונגר (Jay Ungar) בשנת 1982. היה זה קטע המוזיקה המודרני היחיד שנכלל בסדרה, אך הוא הפך כה מזוהה עמה עד כי רבים האמינו שהוא מנגינה מימי המלחמה. היצירה מושמעת במהלך פרקי הסדרה 25 פעמים ומלווה כמעט שעה ממנה. אונגר ונגנים נוספים עמו ניגנו במסגרת הפקת הסדרה את היצירה וכן מנגינות רבות אחרות מן המאה ה-19.
ברנס הפיק את הסדרה ביחד עם אחיו ריק ברנס. היא נכתבה על ידי ג'פרי סי. וורד וריק ברנס ונערכה על ידי פול ברנס. הצלם הראשי היה באדי סקווירס.
הפקת הסדרה ארכה חמש שנים – זמן רב יותר משארכה המלחמה עצמה.

תגובות ופרסים

הסדרה שודרה לראשונה בערוץ PBS. בהקרנה זו צפו ארבעים מיליון צופים, שהפכו את הסדרה לאחת הנצפות ביותר בתולדות ערוץ זה.
עדות לרושם שהותירה הסדרה על הצופים מצויה בעובדה שבמהלך הקיץ שלאחר שידורה ניכר גידול רב במספר המבקרים בשדות הקרב ואתרי ההנצחה של מלחמת האזרחים.
לסדרה וליוצריה הוענקו עשרות פרסים שונים, וביניהם שני פרסי אמי, שני פרסי גראמי ופרס פיבודי.
בשנת 2002 הומרה הסדרה כולה למדיה דיגיטלית.
בחודש אפריל 2011, במלאת 150 שנים לפרוץ מלחמת האזרחים, העלתה רשת PBS את הסדרה לשידור חוזר.
DHL

היסטוריה

החברה נוסדה בסן פרנסיסקו בשנת 1969 על ידי אדריאן דאלסי, לארי הילבלום ורוברט לין.
המייסדים החלו בהובלה אישית של מסמכים רשמיים דרך האוויר מסן פרנסיסקו להונולולו, כשהם מבצעים את השלבים הראשונים של העברת המטענים במכס עוד לפני הגעת הספינה המובילה, ובכך צמצמו באורח ניכר את משך זמן ההמתנה בנמל.
השיטה החדשה של מייסדי החברה חסכה זמן וכסף רב ללקוחות שהורגלו לעמוד בתור הנמל ולחכות זמן רב.
שיטה זו הולידה תעשייה שלמה: משלוחי אקספרס אוויריים בינלאומיים, שהם העברה מהירה של מסמכים ומשלוחים בדרך האוויר. 
חברת DHL המשיכה לגדול בקצב מסחרר. החברה התרחבה מערבה, מהוואי למזרח הרחוק ולשולי האוקיינוס השקט, ולאחר מכן הגיעה למזרח התיכון, לאפריקה ולאירופה. בשנת 1988 כבר הייתה נוכחות של DHL ביותר מ-170 מדינות והחברה העסיקה 16 אלף עובדים. נכון לשנת 2008 פעלה החברה ב-220 מדינות והעסיקה 300,000 עובדים.

DHL ישראל


DHL ישראל פועלת בישראל מאז 1997 בבעלות DHL העולמית והיא החברה היחידה בתחומה הפועלת בארץ ישירות ולא באמצעות זכיין מקומי. החברה מעסיקה 420 עובדים ומחזיקה צי של 120 כלי רכב ומטוס אחד אשר מבטיחים איסוף מהיר ויציאה מיידית בטיסת DHL היומית. אותה שרשרת הפצה משרתת גם את המשלוחים המגיעים מחו"ל, שרובם משוחררים ונמסרים באותו יום לנמען בישראל.
טיר

פולחן

פולחן ההערצה של טיר התקיים בדנמרק, ולא בנורווגיה או בשוודיה. על שמו של טיר נקראו צמחים רבים ואף יער: Tiveden. 
לפי מחקרים מאוחרים, מסתמן כי הפולחן של טיר קדום מפולחנו של כל אל אחר מהאסגארד. נמצאו שרידי חניתות שהוגשו לטיר כמתנה בפולחן. בפולחנים מאוחרים יותר הגישו את החניתות לתור, ששלט ברעמים, או לאביו אודין, אל השמים. ייתכן שבתחילה היה טיר אבי השמים והפנתיאון שהחזיק בחנית המיתולוגית גנגניר.
אקלים צחיח למחצה

אקלים צחיח למחצה המכונה גם אקלים ערבתי הוא אקלים בו כמות המשקעים נמוכה במעט מכמות הנוזלים המתאדה. לפי שיטת קפן לסיווג אקלים, אקלים צחיח למחצה נמצא מבחינה אקולוגית וחקלאית בין אקלים צחיח (BW) לאקלים טרופי (A). אקלים זה מכתיב בדרך כלל תנאי ערבה והצמחים הגדלים בה הם בדרך כלל נמוכים כגון עשב ושיחים.
לפי סיווג זה קיימים שני תת-סוגים באקלים זה: "אקלים צחיח למחצה חם" ו"אקלים צחיח למחצה קר". החלוקה בין הסוגים נקבעת על הטמפרטורה באחת משתי צורות. על פי חישוב אחד "חם" הוא אזור שבו הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא מעל 18° צלזיוס ו"קר" הוא אזור שבו הטמפרטורה השנתית הממוצעת נמוכה מכך. חישוב שני נקבע על פי הטמפרטורה הממוצעת בחודש הקר בשנה. אם היא מעל 0° בחודש זה, האקלים הוא צחיח למחצה חם, ואם היא מתחת ל-0°, הרי זה אזור בעל אקלים צחיח למחצה קר.
על פי שיטת הסימון של קפן מסומן תת-הסוג החם באותיות BSh ותת הסוג הקר באותיות BSk.

אקלים צחיח למחצה חם

אקלים זה שורר בדרך כלל באזורים טרופיים וסובטרופיים, בשולי שטחי מדבר. הקיץ בהם חם והחורפים נוחים כששלג נדיר מאוד בהם. אקלים זה נמצא לאורך הגבול הדרומי של מדבר סהרה וכן סביב מדבר קלהארי בחלקה הדרומי של אפריקה. כמו כן הוא מתקיים באזורים בהודו, ברזיל, ארגנטינה, בגבול ארצות הברית-מקסיקו ובשטחים נרחבים באוסטרליה, סביב אזורי המדבר. בישראל שורר אקלים צחיח למחצה באזורים אלה: בצפון הנגב באזור בקעת באר שבע (בין קריית גת לבאר שבע), בין השוליים של מדבר יהודה למדרונות הרי יהודה ,בבקעת הירדן עד 20 ק"מ מיריחו, ובעמק בית שאן.

אקלים צחיח למחצה קר

אקלים זה שורר באזורים ממוזגים, בדרך כלל בחלקים הפנימיים של יבשות ורחוקים מגופי מים גדולים. הקיץ בהם חם, אם כי לרוב חם פחות מאשר באקלים צחיח למחצה חם, ואילו החורף בהם נוטה להיות קר והשלג אינו נדיר בהם. האזורים בעלי אקלים זה הם בדרך כלל גבוהים יותר מהאזורים החמים ושינוי הטמפרטורות בין יום ולילה הוא קיצוני ועשוי להגיע להפרש של 20°.
אקלים זה נמצא בחלקים מסוימים בארצות הברית, אוסטרליה, איראן, ארגנטינה, דרום אפריקה, ספרד, קזחסטן, סין, ופרו.
מבצע אבוקה

מבצע אבוקה היה פעולה של צה"ל שמטרתה להחריב את בתי הזיקוק, המפעלים הפטרוכימיים, נמל הנפט ומפעלי הדשנים המצריים בעיר סואץ ב-24 באוקטובר 1967, בתגובה לטיבוע המשחתת אילת, כארבעה חודשים לאחר תום מלחמת ששת הימים.

רקע

ב-21 באוקטובר הותקפה המשחתת אח"י אילת, שהייתה בסיור ביטחון שוטף באזור פורט סעיד, בירי טילי סטיקס ששוגרו מספינות טילים מצריות מדגם קומאר ששהו בפתח נמל פורט סעיד. לאחר שנפגעה משלושה טילים, טבעה המשחתת הישראלית. במתקפה נהרגו 47 חיילי צה"ל ו-91 נפצעו. ישראל הופתעה מהמתקפה המצרית וראתה בה אקט מלחמתי בתקופת רגיעה. בתגובה החליטה ישראל לפגוע במתקנים כלכליים באזור העיר סואץ.
הוטל על פיקוד הדרום להיות בכוננות לביצוע מתקפה ארטילרית על יעדים בסואץ החל מ-24 באוקטובר בשעה 14:00. כחלק מההיערכות הנחה אלוף פיקוד הדרום, ישעיהו גביש את מפקד חטיבה 401, אל"ם אורי בר-און, להיערך למתקפה. מתוך כוחות החטיבה רוכזו שתי סוללות תותחים מתנייעים 155 מ"מ וגדוד שריון בטווח ירי אל המטרות. כוחות צה"ל לאורך תעלת סואץ דוללו והוכנסו למקלטים וחיל האוויר הישראלי הוכנס לכוננות לסיוע במידת הצורך.

המבצע

בשעה 14:30 לערך פתח צה"ל בירי ארטילרי רצוף לעבר מתקני הזיקוק ומכלי הדלק של סואץ והבעיר אותם. הירי הישראלי כוון וטווח על ידי קציני תצפית שהוטסו על ידי חיל האוויר הישראלי מעל האזור. בתגובה פתחו גם המצרים באש ארטילרית באמצעות כוח גדול משמעותית של 10 סוללות, אך ההפגזות המצריות לא היו יעילות. לאחר כחצי שעה, בשעה 14:58, ביקשו המצרים הפסקת אש אך ישראל המשיכה במבצע כמתוכנן. בשעה 15:06 הופנתה האש גם למפעל הדשנים שהיה ממוקם בתוך העיר סואץ ואל נמל פורט איברהים. אל מטוסי התצפית הישראלים נפתחה אש נ"מ כבדה מהאי גרין אך קציני התצפית המשיכו לטווח את הכוחות הארטילריים. המבצע הסתיים בשעה 17:35 לאחר השלמת היעדים כמתוכנן. סה"כ נורו על ידי צה"ל 831 פגזי 155 מ"מ ו-442 פגזי טנקים.

תוצאות המבצע

חוות מכלי הדלק של סואץ בערו בדלקות עצומות במשך מספר ימים. ב-5 בנובמבר ביצע חיל האוויר גיחת צילום לבדיקת תוצאת המתקפה. נמצא כי הובערו למעלה מ-100 מכלי הדלק והושמדו 96 אלף טון נפט גולמי, 11 אלף טון בנזין, ו-300 אלף טון אספלט.
הנזק למשק המצרי היה רב ונאמד בכ-60 מיליון לירות מצריות. יצוא הדלק המצרי נפסק. מצרים נאלצה לייבא דלקים לצריכה פנימית. מפעלי הדשנים נהרסו. בנוסף נהרגו בהפגזה 11 מצרים ו-92 נפצעו. לצה"ל היו שני פצועים קל בלבד. לאחר המתקפה הישראלית לא שוקמו בתי הזיקוק אלא הוקמו מחדש בעומק מצרים ותושבי העיר סואץ החלו נוטשים את העיר אל עומק מצרים. נטישת העיר סואץ הייתה חלק ממגמה כללית של נטישת יישובים הסמוכים לקווי העימות ויצירת בעיית פליטים במצרים. 
בתגובה לטיבוע המשחתת אח"י אילת ולמבצע אבוקה החליט האו"ם להכפיל את מספר עמדות המשקיפים ואת מספר המשקיפים בקו התעלה. לאחר מבצע אבוקה לא יזמו המצרים הסלמות משמעותיות במשך שנה.
אדריאן יוטר

תקופת המכללות

יוטר גדל בניו יורק והתחיל את קריירת הכדורסל שלו במכללת ברודווארד, בה שיחק בין 2002 ל-2004 לפני שעבר לעוד שנתיים באוניברסיטת הופסטרה. 
המספרים שלו לא היו יוצאים מן הכלל, אך כבר בתחילת דרכו הציג את יכולתו היוצאת דופן לחסום כאשר בשתי עונותיו רשם ממוצע של 2.3 חסימות למשחק.
אחרי כמה עונות, לאחר תקופת המתנה להצעה מדיויז'ן 1, שיחק בברוורד ג'וניור קולג' והוביל את טבלת המדינה בריבאונדים, והציג יכולת יוצאת דופן מתחת לסלים. אחרי עונה מרשימה זו, יוטר קיבל הצעות מרובות מדיויז'ן 1.
את תקופת המכללות, סיים יוטר בהצלחה רבה.

הקריירה האירופאית

קבוצתו האירופאית הראשונה הייתה גמונדן מהליגה האוסטרית. בה לא חזר על יכולתו מתקופת המכללות, ואחרי פציעה קשה, גמר את העונה. לאחר שהחלים, עבר לליגה הצרפתית השנייה ושם הרשים אף פחות, עם ממוצעים של 5 נק' ו3 ריבאונדים למשחק. בשלב מאוחר מאוד של העונה, יוטר עבר לאיליאבום הפורטוגזית, אמנם לקראת סוף העונה, אך העמיד ממוצעים מרשימים ביותר של 20 נק' ו12 ריבאונדים בממוצע.
אחרי עונה בליגה הפורטוגזית, עבר יוטר למדי לב השרון, שבה הציג מספרים מרשימים עוד יותר מאלה שהציג בפורטוגל, והצליח במה מאוד. ב-2009 עבר למ.כ. הבקעה, שאותה הצעיד לאליפות עם מספרים מרשימים.
בעונה הרגילה, תרם יוטר 16.2 נק', 9.6 ריבאונדים ו-1.7 חסימות, ובפלייאוף העלה את מספריו ל-21.6 נק', 8.3 ריבאונדים ו-2.3 חסימות. בעונת 2010/2011, חתם אדריאן יוטר בהפועל אוסישקין תל אביב וכבר בתחילת דרכו בקבוצה, התבלט יוטר מתחת לסלים והתקדם ממשחק למשחק, בנוסף לעובדה שסיגל לעצמו קליעה טובה מבחוץ ואף הרבה בקליעה מטווח השלוש. לקראת סיום העונה, יוטר נפצע ושבר את ידו, ונעדר מסדרת הגמר בה הפסידה הפועל.
בסיום העונה, יוטר החליט להתקדם מקצועית, וחתם במכבי ראשון לציון. לאחר שנתיים במועדון שבהם הפך לאחד השחקנים המצטיינים בליגת העל, ולשחקן החשוב של מכבי ראשון לציון, חתם אדריאן יוטר בקאנטו מהליגה האיטלקית בה שיחק את עונת 2013/2014, לאחר מכן שב לישראל ושיחק במדי הפועל אילת. את עונת 2015/2016 שיחק במדי מונקו. ב-27 ביוני 2016 חתם באסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית בכדורסל.