google/wiki40b huggingface dataset:
ארנסט אבאסון

קורות חיים

ארנסט אבאסון נולד בבוקרשט במשפחה יהודית ספרדית.
הוא למד באוניברסיטת בוקרשט, בה סיים בשנת 1921 תואר ראשון במתמטיקה וכעבור שנה בתחום הנדסה אזרחית (במקום הראשון במחזורו בבית הספר הלאומי לכבישים ולגשרים).
אבאסון היה תלמיד של טראיאן לאלסקו, שהדריך גם את עבודת הדוקטורט שלו בתחום המשוואות האינטגרליות.
בשנים 1931-1923 כיהן אבאסון כמדריך ומרצה בבית הספר הפוליטכני של בוקרשט, כיום האוניברסיטה הפוליטכנית של בוקרשט. בשנים 1940-1928 כיהן כסגן-מנהל מדעי - בפועל -)(subdirector cu delegație) (על אף המינוי הרשמי מ-1 בפברואר1930) בבית הספר הזה. בשנים 1940-1934 לימד כפרופסור לגאומטריה תיאורית ולקינמטיקה בבית הספר הפוליטכני בבוקרשט והיה לאחד הפרופסורים היהודים היחידים באוניברסיטאות רומניה בין מלחמות העולם, היחיד בתחום החינוך הטכני.
כמו כן עבד אבאסון במינהל הכללי של המים במשרד הפיתוח, העבודות הציבוריות והדיור של רומניה.
החל משנת 1922 הוא היה חבר בחברת "גזטה מתמטיקה"  שפרסם את כתב העת בעל אותו השם בתחום השאלות במתמטיקה והוראתה.
בסתיו 1940 יחד עם איסאק בלום ואסטרלה יונסקו שפירא סולק פרופ' אבאסון מן ההוראה במכון הפוליטכני של בוקרשט על סמך חוקי הגזע נגד היהודים ברומניה.
בהמשך הקים אבאסון בבוקרשט יחד עו"ד מרקו אונסקו ועם המהנדס מרטין ברקוביץ' ואנשי מדע יהודים אחרים את המכללה היהודית הפרטית "אונסקו" לצורכי הענקת חינוך אקדמי ליהודים, שסולקו מן החינוך האקדמי והציבורי.המכללה נשאה את השם הרשמי "קורסים ועבודות פרקטיות לבוגרי תיכון ולסטודנטים יהודים".

פעילותו המדעית

אבאסון נודע במחקריו בתחום המשוואות האינטגרליות, הטורים המחזוריים, האנזליה ההרמונית של הפונקציות המחזוריות, וכן ביישומי האנליזה המתמטית בתחום החשמל והאלקטרומכניקה.
אבאסון כתב ספרי לימוד למערכת החינוך התיכונית והאקדמית ומאמרים רבים בכתבי עת מקצועיים.
נציב מצודת לונדון

נציב מצודת לונדון (אנגלית: Constable of the Tower) הוא התפקיד הבכיר ביותר במצודת לונדון. בימי הביניים היה הנציב אחראי על המצודה כאשר הבעלים - המונרך האנגלי או האציל - לא שהה במקום. לנציב המצודה היה תפקיד בעל חשיבות רבה כאדם האחראי על המבצר העיקרי שהגן על לונדון, בירת אנגליה.
מכבי אשדוד (שחייה)

הישגים במכביה ה-17

עדי כהן זכתה בשתי מדליות זהב ב-100 ו-200 מטר גב. אלכס קולונטרוב זכה במדליית ארד ב-200 חזה ודימה מאומוב זכה במדליית ארד במשחה שליחים כנציג נבחרת ישראל במכביה.
באגודה קיימת גם קבוצת "מאסטרס" לגילאי בוגרים ותיקים.
גשר המלך פהד

הקמת הגשר

הרעיון להקים גשר בין ערב הסעודית לבחריין הועלה לראשונה בשנת 1954. בשנת 1968 הוקמה ועדה משותפת לשתי המדינות לבחינת ההיתכנות של הפרויקט ושל עלותו. ב-1975 השלים הבנק העולמי דו"ח מטעמו אודות הפרויקט המוצע. 
ב-8 ביולי 1981 נחתם הסכם בין ערב הסעודית לבחריין לבניית הגשר. הבנייה החלה ב-11 בנובמבר 1981 וב-12 בנובמבר 1986 נפתח הגשר לתנועה.
הגשר נקרא על שמו של פהד, מלכה החמישי של ערב הסעודית.
בשנת 2010 עברו בגשר מדי יום 25,104 כלי רכב ו-52,450 איש בממוצע, ובסך הכל במהלך אותה שנה - 19.1 מיליון איש.
Soulseek

היסטוריה

סולסיק נוצרה לראשונה בסביבות שנת 2000, המשתמשים הראשונים היו בעיקר אנשים בקהילת ה-IDM. והמוזיקה שהייתה בעיקר בתחילת ימיה של התוכנה הייתה מוזיקה אנדרגראונד אלקטרונית ושיתפה הרבה מוזיקה שיצרו המשתמשים של התוכנה. היזם ניר ארבל היה משחרר גרסאות חדשות בתדירות גבוהה בתגובה לבקשות של המשתמשים. נתוני שימוש רשמיים של התוכנה לא פורסמו אך בשנת 2002, לאחר סגירת אתר שיתוף הקבצים Audiogalaxy אשר היה פופולרי באותה תקופה, סיפר ניר ארבל בראיון כי באותו זמן הצטרפו לתוכנה כמיליון משתמשים חדשים ובשעות שיא של התוכנה ישנים כ-80-100 אלף משתמשים.
בשנת 2002 הקימו מפיקים מוזיקליים אשר היו חלק מקהילת המשתמשים בתוכנה חברת תקליטים בשם סולסיק רקורדס שהתמחתה במוזיקה אלקטרונית.
סולסיק יצרה בתוכה קהילות של חובבי מוזיקה, חדרי הצ'אטים בתוכנה אפשרו למשתמשים בעלי טעם מוזיקלי דומה לדון אחד עם השני על מוזיקה לשתף שירים ואלבומים פחות מוכרים. בשנת 2004 נערך מפגש של משתמשי סולסיק מכל העולם באוגסבורג, גרמניה. מפגשים כאלו עדיין נערכים במסגרת פסטיבל האמנות הדיגיטלית Lab30 בעיר. 
בשנת 2008 הוגשה תביעה על ידי שתי קבוצות של חברות תקליטים צרפתיות אך התוכנה עדיין פועלת עד היום.

שרת מרכזי

לתוכנה שני שרתים מרכזיים, הראשו שתומך בגרסה המקורית והשנה שתומך ברשת החדשה יותר של התוכנה. שני השרתים משמשים בעיקר לתיאום חיפושים ואירוח חדרי צ'אטים. העברת הקבצים נעשית בין משתמשים ולא על שרתי התוכנה, בדומה לנפסטאר.

חיפוש

משתמשים יכולים לחפש פריטים שונים, התוצאות חוזרים למשתמש בצורת רשימת קבצים ותיקיות, את המשתמשים המשתפים כל קובץ ואת מהירות ההורדה הממוצעת של כל משתמש.

מקור יחיד להורדה

התוכנה עובדת באותה שיטה כמו נאפסטר, ההורדה מתבצעת ממשתמש אחד ולא מכמה משתמשים במקביל. על כן אם המשתמש מתנתק מהתוכנה - הצד השני לא יכול להמשיך להוריד וצריך לחכות שהמשתמש בצד השני יתחבר מחדש. כמו כן, אם המשתמש בצד השני משתף באותו הרגע קבצים למשתמשים אחרים, יש לעמוד בתור להורדה מאותו משתמש. התוכנה מאפשרת גם לראות אילו קבצים שיתפת ומי המשתמש שהוריד אותם. משתמש אשר אינו משתף בעצמו קבצים ומוריד קבצים ממשתמשים אחרים עלול להיחסם.

פרופיל משתמש

לצד כל משתמש מופיע דגל המדינה אותה הכניס לפרופיל שלו והתוכנה מאפשרת לשמור משתמשים פיבוריטים ולכתוב הערות ליד שמם (לעיתים כדי לציין איזה סוג מוזיקה אותו משתמש משתף), התוכנה מאפשרת לכל משתמש להגביל ולשתף קבצים רק לאחר בקשת אישור ממשתמש אחר.

חדרי צ'אט

החלון הראשי של התוכנה בנוי ממספר רב של חדרי צ'אטים, אלו בדרך כלל מחולקים לז'אנרים ותתי ז'אנרים רבים וכמו כן שמות של מדינות או שפות שונות וכך יכולים המשתמשים לדון אחד עם השני על מוזיקה. חדרי הצ'אט מאפשרים גם לראות את החברים בכל צ'אט וכך יכול המשתמש לשער כי משתמשים אלו מתעניינים בנושא הצ'אט ולחפש את המוזיקה אותם הם משתפים.
האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק

הסמכה, הכרה ודירוגים

האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק היא מוסד פדרלי להשכלה גבוהה, שהוסמך וממומן על ידי משרד החינוך הרוסי. זו האוניברסיטה הוותיקה, הגדולה והגבוהה ביותר במזרח רוסיה, שהוקמה בשנת 1899 בתקופת האימפריה הרוסית, בהוראה מיוחדת של הצאר ניקולאי השני.
על פי דירוגי משרד החינוך הרוסי, היא אחת מחמש האוניברסיטאות הרוסיות המובילות והיא נרשמה כמספר שתיים בפרסום שפורסם לאחרונה על דירוג האוניברסיטאות המובילות ברוסיה. היא האוניברסיטה היחידה במזרח רוסיה שהוסמכה כאוניברסיטה מדעית על ידי משרד התעשייה, המדע והטכנולוגיה הרוסית והיא זכתה בהסמכה זו על הישגיה המדעיים: על פי אינדקס הציטוטים המדעיים, כאשר חברי סגל האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק תורמים 78% פרסומים מכלל האוניברסיטאות והמכללות במזרח הרחוק הרוסי בכתבי עת מדעיים שנבדקו על ידי עמיתים.
לאוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק מחלקות אקדמיות משותפות עם כל מכון מחקר במדעי הטבע שהוסמך על ידי האקדמיה הרוסית למדעים במזרח הרחוק הרוסי. בשנת 1999, האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק זכתה בתחרות בין 90 האוניברסיטאות הרוסיות הטובות ביותר עבור מענק של מיליון דולר מקרן המחקר והפיתוח האזרחית האמריקאית. האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק הצליחה להקים מרכז מחקר וחינוך במרינה ביוטה. בשל רמתה הגבוהה בתחום המחקר, האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק הפכה למרכז מדעי ומחקר מוביל בתחום האקולוגי בסחלין ובפרויקטים של נפט וגז.
בנוסף, האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק היא ספקית האינטרנט הגדולה ביותר והוותיקה ביותר שאינה מסחרית ומפתחת טכנולוגיות מידע במזרח הרחוק הרוסי. האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק היא השנייה ברוסיה, לאחר אוניברסיטת סנט פטרסבורג, שהשתמשה בפרוטוקול האינטרנט H323 ובערוצי אינטרנט מרובי-ביטים עבור ועידות וידאו חינוכיות רגילות. תוך כדי שימוש בטכנולוגיית ועידת וידאו באינטרנט, האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק נחשבת לחלוצה במספר תוכניות חינוך בעיקר בלימוד שפות רוסיות ויפניות, קורסים משותפים רוסים-אמריקאים בתחומי משפטים ותוכניות בינלאומיות לתואר כפול בעסקים.
בוגרי האוניברסיטה כוללים 49 מתוך 58 שופטי בית המשפט העליון בפרימוריה, יותר מ-900 מתוך 1,050 חברי לשכת עורכי הדין במחוז, 70% מהמדענים האזוריים המחזיקים בתארים לתואר שלישי, 90% מהעיתונאים האזוריים וכמעט כל המומחים האזוריים בפיזיקה, כימיה, מתמטיקה, ולימודי מזרח הם בוגרי האוניברסיטה.
הסכם וושינגטון

הסכם וושינגטון (באנגלית: Washington Agreement), שנחתם ב-18 במרץ 1994 בבית הלבן שבוושינגטון די. סי. ובווינה, היה הסכם שלום ששם קץ למצב הלוחמה בין הקרואטים תושבי בוסניה והרצגובינה לבין ממשלת בוסניה והרצגובינה שנשלטה בעיקר על ידי הבוסניאקים. ההסכם הקים את הפדרציה הקרואטית-מוסלמית אשר הפכה לפדרציה של בוסניה והרצגובינה במסגרת בוסניה והרצגובינה ולצידה של הרפובליקה סרפסקה. לפי ההסכם אוחדו השטחים שנשלטו אותה עת על ידי הצדדים לו והשטח חולק לעשרה קנטונים במטרה למנוע עליונות של מי מהקבוצות הלאומיות באזור.
לבקנות

בעיות ראייה

אנשים הסובלים מלבקנות לוקים לרוב בראייתם, ברמות שונות של קוצר ראייה או רוחק ראייה. 
רוב הלבקנים סובלים גם מניסטגמוס (רעידה בלתי רצונית של גלגל העין). עם זאת, ראייתם של רוב הלבקנים נוטה להשתפר במהלך חייהם בעקבות שינוי במתח השריר. החוסר בפיגמנט בעין גורם לפוטופוביה - רגישות חמורה לאור.

היחס ללבקנים

בגלל מגבלותיהם הרפואיות, צה"ל אינו מגייס לבקנים לשירות חובה, אך מתיר להם להתנדב. במאי 2009, בעת דיון בבג"ץ, הביעה הנשיאה דורית ביניש ביקורת על עמדת צה"ל, אך בפסק הדין לא ראה בג"ץ מקום להתערב בהחלטה של צה"ל.

לבקנים בתנ"ך

חז"ל עסקו במקור שמו לבן הארמי : "ולרבקה אח ושמו לבן. רבי יצחק אמר: לשבח; פרדוכוס [=מופלא במראהו הלבן]."

לבקנות בבעלי חיים

לבקנות אינה מוגבלת לבני אדם, ויכולה להופיע במינים רבים של בעלי חיים. לחיות הלבקנות מסוכנת יותר, מכיוון שהמשמעות של רגישות לאור וראייה פגומה היא כושר הישרדות נמוך יותר.
גן חיות בבריסטול שבבריטניה היה ביתו של פינגווין לבקן נדיר בשם Snowdrop שמת ב-2004. בגן החיות של ברצלונה גר Copito de Nieve (פתית שלג), הגורילה הלבקן היחיד הידוע בהיסטוריה, שמת ב-2003 מסרטן. צמד הקוסמים האמריקני זיגפריד ורוי היו משתפים בהופעתם טיגריס לבקן. לבקנות נפוצה אצל חתולים, שתופעת לוואי אצלם מתבטאת גם בחירשות.
אמריקניזציה

פוליטיקה

ממשלות רבות אשר הוקמו על ידי ארצות הברית לאחר מלחמות או לאחר תהליך דה-קולוניזציה עוצבו על בסיס המערכת האמריקאית, בהן: יפן, גרמניה, הפיליפינים, איי מרשל, קובה (עד 1959), דרום וייטנאם (עד 1975), קוריאה הדרומית, אפגניסטן, עיראק, גרנדה ומספר מדינות נוספות בדרום אמריקה. במקרים מסוימים נטען כי הממשלות של מדינות אלו פועלת על-פי ההוראות של המעצמה הזרה וכונו ממשלת בובות, כמו כן הועלו טענות על כך שהן אינן מדינות עצמאיות.

מדיה

התפשטות מוצרי תרבות אמריקאיים כגון תוכניות הטלוויזיה, הסרטים והמוזיקה הפכו עם השנים לגורם העיקרי לאמריקניזציה של התרבות המקומית במדינות שונות ברחבי העולם. תוכניות טלוויזיה אמריקאיות משודרות כיום ברחבי העולם. על פי סקר שבוצע על ידי Radio Times, הסדרות "משפחת סימפסון", "אבודים" ו"עקרות בית נואשות" הן בין הסדרות הנצפות ביותר כיום, כאשר הסדרה CSI היא הסדרה הנצפית ביותר ב-20 המדינות אשר השתתפו בסקר. גם הסרטים האמריקאים פופולריים מאוד בעולם. כל 20 הסרטים הרווחיים ביותר בכל הזמנים הופקו בארצות הברית או בעלי השפעה אמריקאית (חברת הפצה אמריקאית, מפיק אמריקאי או צוות שחקנים אמריקאי). אמנים אמריקאיים רבים זכו לאורך השנים לפרסום רב ברחבי העולם. אמנים כמו פרנק סינטרה, מייקל ג'קסון ואלביס פרסלי זכו להכרה רבה ברחבי העולם ומכרו כל אחד מעל 500 מיליון אלבומים ברחבי העולם. אלבומו של מייקל ג'קסון "Thriller" נמכר ב-104 מיליון עותקים ונחשב לאלבום הנמכר ביותר של כל הזמנים.

עסקים ומותגים אמריקאיים

האמריקניזציה גם הביאה עמה את תרבות הצריכה, המעודדת צריכה מתמדת של מוצרים (בעיקר מותרות), ומותגים. שבעה מתוך עשרת המותגים המובילים בעולם מגיעים במקור מארצות הברית. קוקה-קולה, אשר נמצאת בראש הרשימה, נחשבת בעיני רבים כסמל לאמריקניזציה. 13 מתוך 25 החברות הגדולות ביותר בעולם מבוססות בארצות הברית. החברות הללו נחשבות בעיני רבים כמשווקות של מוצרי האמריקניזציה ברחבי העולם. רבות מחברות המחשוב הגדולות בעולם הן חברות אמריקאיות, כגון מיקרוסופט, אפל, דל ו-IBM. מרבית תוכנות המחשב אשר נמצאות כיום בשימוש ברחבי העולם פותחו על ידי חברות אמריקאיות.

מזון מהיר

מזון מהיר וקוקה-קולה נחשבים כיום על ידי רבים כסמלים הבולטים לדומיננטיות ולהשפעה של ארצות הברית. חברות אמריקאיות כמו סטארבקס, מקדונלד'ס, בורגר קינג, KFC, דומינו'ס פיצה מחזיקות כיום סניפים רבים ברחבי העולם.
דוגמה מרכזית ובולטת לתופעת האמריקניזציה בתחום המזון ניתן למצוא ברשת המזון המהיר מקדונלד'ס שנוסדה בשנת 1940. היא הובאה לישראל בשנת 1993 כאשר סניפה הראשון הוקם בקניון איילון ברמת גן בתאריך 14 באוקטובר 1993. כיום יש 178 סניפים ברחבי ישראל.

אנגלוז השפה

האמריקניזציה באה לידי ביטוי גם בהשפעה על שפות שונות, ולוקחת חלק באנגלוז השפה וביצירת ה'סלנג', במדינות רבות בעולם משתמשים באופן קבוע במילים כגון: היי (Hi), ביי (Bye), ואוקיי (Okay).
סטראטגמאטה

הסטראטגמאטה (בלטינית: Strategemata, תכסיסים, תחבולות) הוא חיבור מאת סקסטוס יוליוס פרונטינוס, הכולל אוסף דוגמאות של תכסיסים צבאיים מההיסטוריה היוונית והרומאית, לכאורה לשימושם של גנרלים.
פרונטינוס כתב את החיבור לקראת סוף המאה ה-1 לספירה, תחת שלטונו של הקיסר דומיטיאנוס. ייתכן שכתב אותו בהקשר לחיבור אבוד שכתב על תאוריה צבאית.
פרונטינוס ידוע בעיקר ככותב על הנדסת מים, אולם הייתה לו קריירה צבאית מכובדת. ב"סטראטגמאטה" הוא מתבסס באופן חלקי על ניסיונו האישי כגנרל בגרמניה תחת הקיסר דומיטיאנוס. אך עם זאת, רוב הדוגמאות (מעל 500) שהוא מציין אינן מהתקופה האחרונה, ונקודות דמיון לגרסאות שלהן אצל סופרים רומיים אחרים כמו ולריוס מקסימוס וטיטוס ליוויוס, מצביעות על כך שהוא התבסס בעיקר על מקורות ספרותיים.
החיבור כולל ארבעה ספרים, שמתוכם שלושה נכתבו ללא ספק על ידי פרונטינוס, ואילו האותנטיות של הרביעי שנויה במחלוקת.
בספר השני של החיבור, מציין פרונטינוס, כדוגמה לכיצד לבחור את הזמן המתאים לקרב, את הדרך בה אספסיאנוס ניצל את יום השבת ("יום סטורן") כדי להביס את היהודים. פרונטינוס אינו מדייק כאן, כאשר הוא הופך את אספסיאנוס לכובש ירושלים במקום בנו, טיטוס. ניתן אולי להסביר זאת בכך שהמלחמה בירושלים נוהלה בשמו של אספסיאנוס. קביעתו לגבי השבת סותרת את המקורות האחרים שבידינו, שעל פיהם היהודים לא נמנעו מלחימה בשבת בזמן המרד הגדול. נראה כי קביעה לא מדויקת זו מקורה בדעה הנפוצה לגבי השבת עוד מאז ימי אגאתרכידס. ייתכן גם שפרונטינוס ידע משהו לגבי שחרורם של היהודים מהשירות בצבא הרומי בשל סיבות דתיות, בעיקר בשל שמירת שבת. אלא שפרונטינוס לא היה תמיד קפדן לגבי תאריכי האירועים. כך למשל, הוא מקשר בין אירוע הנוגע לכיבוש בבל על ידי דריווש עם כיבוש בבל על ידי כורש.
פובליוס קורנליוס סקיפיו

פּוּבּלִיוּס קוֹרְנֵלִיוּס סְקִיפּיוֹ (מת ב־211 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי בתקופת הרפובליקה הרומית. הוא השתייך לענף הסקיפיונים של בית האב של הקורנליים (gens Cornelia). נולד ללוקיוס קורנליוס סקיפיו והיה אב לפובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס.  
סקיפיו כיהן כקונסול בשנת 218 לפנה"ס, השנה הראשונה למלחמה הפונית השנייה. בידיו של סקיפיו נמסרו שני לגיונות רומים, איתם יצא מפיזה למאסיליה (כיום מרסיי) במטרה להיערך לקראת פלישה לספרד. עמיתו למשרה טיבריוס סמפרוניוס לונגוס נשלח לסיציליה עם שני לגיונות נוספים לקראת פלישה לאפריקה עצמה. לאחר שלמד על תוכניתו של חניבעל לחצות את האלפים ולחדור לאיטליה, ניסה סקיפיו לעצור את התקדמות אך נכשל, ומיהר לחזור לגאליה הקיס-אלפינית, בעודו מפקיד את צבאו תחת אחיו, גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס, במטרה להדוף תגבורת קרתגית מכיוון ספרד.    
עם חזרתו לאדמה איטלקית מיהר לצאת לקרב. במאבק פרשים ליד נהר הטיקינוס (ר' קרב טיקינוס), פלג של נהר הפו, הובס המצביא הרומי ונפצע אנושות. חייו הוצלו, לטענת מספר מקורות, בידי בנו פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, מנצח המלחמה הפונית השנייה. בדצמבר של אותה השנה הובס סקיפיו בשנית בקרב טרביה, לאחר שעמיתו לפיקוד, טיבריוס סמפרוניוס לונגוס, שנקרא גם הוא לשוב לאיטליה לאור פלישת חניבעל, דחה את עצתו.   
למרות הפסדיו, כהונתו הוארכה והוא יצא לספרד לצד אחיו. בספרד, זכו הצמד למספר ניצחונות על הקרתגים, אך סקיפיו מצא את מותו בהפסד הרומי בקרב באיטיס (211 לפנה"ס), מול כוחותיו של עזרובעל, אחיו של חניבעל. אחיו וצבאו מצאו גורל דומה באילורקי, סמוך לקרתגו החדשה. פרטי המסעות הצבאיים אינם ידועים במלואם, אולם סביר להניח שהגורם לתבוסת האחים היה עריקת הקלטיברים לצד קרתגו.
The Woman in Me

רקע

בתקופת יציאת אלבומה הראשון טוויין לא זכתה להכרה גדולה והופיעה במקומות קטנים בארצות הברית בלבד כדי לקדם את עצמה. אך טוויין הצליחה למשוך את תשומת ליבו של המפיק רוברט ג'ון לאנגה והשניים החלו להיות חברים אחד של השני, חברות שהעמיקה עם הזמן לזוגיות ולימים גם לנישואין.
טוויין ורוברט החלו להחליף רעיונות לשירים ואף כתבו שירים יחדיו אשר בסופו של דבר נכנסו לאלבומה השני של טוויין. באותה תקופה חברת התקליטים של טוויין החלה ללחוץ עליה להקליט את אלבומה השני מה שגרם לטוויין להגיד לחברת התקליטים שלה שהיא כתבה שירים ביחד עם רוברט אף על פי שבאותה תקופה לא ניתנה כמעט ההזדמנות לטוויין לכתוב את שיריה בעצמה. למרות החששות ולהבטים ניתנה ההזדמנות לטוויין להקליט גרסאות דמו לחלק מהשירים אותם כתבה, שירים אשר בסופו של דבר נכנסו לאלבומה.
הרפטולוגיה

הרפטולוגיה (באנגלית: Herpetology, מיוונית: ἑρπετόν‏, herpeton - "חיה זוחלת") הוא ענף בזואולוגיה העוסק במחקר של זוחלים ודו-חיים.
ליתר דיוק, הרפטולוגיה עוסקת בבעלי חיים אקטותרמיים (מתחממים ממקור חיצוני) בעלי ארבע רגליים, שיש להם דם קר. בהתאם להגדרה זו, תחום ההרפטולוגיה אינו כולל חקר דגים. עם זאת, אין זה נדיר כי אגודות מדעיות הרפטולוגיות ואיכתיולוגיות יעבדו יחדיו, ויפרסמו כתבי עת משותפים או ייערכו כנסים משותפים, כדי להגביר את זרימת הרעיונות בין שני התחומים. למעשה, אחד הארגונים ההרפטולוגיים היוקרתיים ביותר, "האגודה האמריקאית להרפטולוגיה ואיכתיולוגיה", משלב את שני התחומים כמשתמע משמו. כיום, קיימות אגודות הרפטולוגיות רבות שנוסדו על מנת לקדם את העניין הציבורי בזוחלים ודו-חיים, בין אם בשבי ובין אם בטבע.
אנשים המגלים עניין רב בהרפטולוגיה או כאלו המגדלים בביתם זוחלים או דו-חיים, מתייחסים אל עצמם לעיתים כ"הרפרים" או "הרפרס" ("herpers"). 
"הרפ" ("Herp"), הוא מונח בשפת הדיבור המתייחס לזוחל או לדו חי. המונח הוא נגזרת מהביטוי הישן "הרפטייל" ("herpetile"), שלו שורשים בסיווג של ליניאוס, שקיבץ את הזוחלים ואת הדו-חיים תחת אותה המחלקה. למרות חוסר הרלוונטיות הטקסונומית המודרנית שלו, המונח השתקע בשם "הרפטולוגיה" ובשם "הרפטו-תרבות" (טיפול מעשי והרבייה של זוחלים ודו-חיים).

תועלות

מטרה חשובה אחת של ההרפטולוגיה היא חקר האקולוגיה העולמית. בדרך כלל, בעלי החיים האלה רגישים במיוחד לשינויים סביבתיים ומהווים אינדיקטורים טובים להתרחשות שינויים אקולוגיים משמעותיים.
חלק מהרעלים ומהארס שזוחלים ודו-חיים מפיקים משמשים לרפואה. בין השאר, סוגים מסוימים של ארסי נחשים משמשים ביצירת נוגדי קרישה שעוזרים לטפל בנפגעי שבץ והתקפות לב.

אופי העיסוק בתחום

במדע אקדמי מודרני, נדיר למצוא אנשים המגדירים עצמם בראש ובראשונה כהרפטולוגים. רוב האנשים מתמקדים בתחום מסוים כמו אקולוגיה, אבולוציה, טקסונומיה, פיזיולוגיה או ביולוגיה מולקולרית ובתוך תחומים אלו מעלים שאלות הנוגעות או הנפתרות על ידי צפיה בזוחלים ודו-חיים. לדוגמה, ביולוג אבולוציוני שהוא גם הרפטולוג, יכול לבחון את התפתחותם של צבעי האזהרה בנחשים. 
בתוך תחום ההרפטולוגיה ניתן להתמקד במחקר שדה, הרבייה ציבורית ופרטית, פעילות בצוות זואולוגי או כצוות במוזיאון, כאוצר, הוראה ועוד. קריירה בתחום ההרפטולוגיה מחייבת רקע מדעי נרחב ומגוון. אוניברסיטאות מעטות מציעות מסלול לימודים בתחום זה, ובהתאם לכך התחום תחרותי מאוד.
סדקזו טאניגקי

ראשית חייו

טאניגקי נולד בעיר פוקוצ'יאמה שבמחוז קיוטו. הוא סיים את לימודי המשפטים שלו, עם התמחות במסים, באוניברסיטת טוקיו ב-1974, ועבד כמזכירו של אביו, שהיה שר החינוך של יפן.

קריירה פוליטית

לאחר מותו של אביו ב-1983, החליט טאניגקי לוותר על קריירה במשפטים, ותחת זאת התמודד על מושבו של אביו בבית הנבחרים בתור נציג המחוז השני של קיוטו.
תחת קויזומי, כיהן טאנגקי במספר תפקידים, בהם חבר בוועדה לשיקום כלכלי, חבר בוועדה הלאומית לביטחון הציבור, ובסופו של דבר, שר האוצר מ-22 בספטמבר 2003 עד 26 בספטמבר 2006. החל ב-2002 הוביל טאניגקי את סיעת קוצ'יקאי במפלגה הליברלית-דמוקרטית, שמנתה ארבעה חברים בבית היועצים ואחד עשר חברים בבית הנבחרים.
טאניגקי הכריז על התמודדותו על נשיאות המפלגה ב-28 ביולי 2006, אך סיים את ההתמודדות במקום השלישי, אחרי שינזו אבה וטארו אסו. טאניגקי נחשב למועמד מתון בשל השקפותיו בנושא מדיניות החוץ: בניגוד למתחרים האחרים, הוא הכריז שאם יבחר לרשות הממשלה לא יבקר במקדש יסוקוני.
טאניגקי התמנה לקובע המדיניות של המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-24 בספטמבר 2007, על ידי נשיא המפלגה דאז, יאסואו פוקודה. כעבור שנה הוא קיבל את תפקיד שר הבינוי והתחבורה ולאחר התפטרותו של אסו, נבחר טאניגקי למנהיג המפלגה ב-28 בספטמבר 2009.
על אף הצהרותיו הקודמות, ביקר טאניגקי במקדש יסוקוני ב-19 באוקטובר 2009. המקדש, בייחוד בתקופת כהונתו של קויזומי, הפך לסלע מחלוקת מכיוון שבו מונצחות ומקודשות נשמותיהם של חיילי האימפריה היפנית - רבים מהם הורשעו בביצוע פשעי מלחמה. סין וקוריאה הדרומית מוחות תכופות על ביקורים רשמיים של מדינאים יפנים במקדש זה.
טאניגקי הכריז על מחויבותו להימנע משיחות רב-מפלגתיות בנושאי רווחה חברתית ורפורמות מס עם מפלגות האופוזיציה. הוא אף ביקר את המפלגה הדמוקרטית על תמיכתה בהעלאת מס הקנייה על אף הגירעון התקציבי בו שקועה המדינה.
על מנת ליצור קואליציה בהנהגת המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ולאחר שסירב להצעת ממשלת אחדות לאומית, ניסה טאניגקי לערוך הצעת אי אמון בראש הממשלה דאז נאוטו קאן ביוני 2011, אך הניסיון נכשל.
כמאל אלטון

גֶ'מאל כֶּמָאל אַלטוּן (בטורקית: Cemal Kemal Altun)‏ (13 באפריל 1960 סמסון, טורקיה - 30 באוגוסט 1983 מערב-ברלין, מערב-גרמניה), מבקש מקלט טורקי בגרמניה, שהתאבד במהלך מעצרו לקראת הסגרתו לשלטונות הצבאיים הטורקיים. הוא קפץ מהקומה השישית של בית המשפט בברלין ועורר מחאה ארצית רחבה נגד שלטונות המשפט המערב-גרמני. הוא נחשב ראשון הפליטים הטורקים שהתאבד מפחד ההסגרה לשלטונות הטורקיים.

חיים

אלטון היה פעיל פוליטי כבר כנער במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בגלל נאומים וחלוקת כרוזים הוא הוכנס לרשימה השחורה של גורמים לאומניים והותקף פעמים רבות. לאחר ההפיכה הצבאית ב-12 בספטמבר 1980 נעצרו, עונו ונרצחו רבים מחבריו הקרובים. כעבור חודשיים, ב-8 בנובמבר, ברח הסטודנט בן ה-20 דרך רומניה, בולגריה, הונגריה, צ'כוסלובקיה ומזרח גרמניה למערב גרמניה, אל אחותו. אחרי כמה חודשים התברר לו שהוא הואשם על ידי שלטונות הצבא הטורקי בהשתתפות ברציחת גון סזק, והוא ביקש מקלט מדיני. במקום זאת הוא נעצר ב-5 ביוני 1982 במערב ברלין. ב-21 בפברואר אישרו השלטונות המערב-גרמניים את הסגרתו לטורקיה, שם היה צפוי למות, על-פי אמנסטי אינטרנשיונל, בשל תנאי כליאה, עינויים או הוצאה להורג. את ההסגרה הצליחה לדחות ב-2 במאי 1983 ועדה אירופית לענייני זכויות אדם בשטרסבורג. בכל זאת הוא הובל כבר במרץ 1983 מתא המעצר אל שדה התעופה עם האיום המפורש שהוא יוטס לטורקיה.

התאבדות

ב-29 באוגוסט נפתח סבב חדש של דיונים, בנושא הסגרת אלטון לטורקיה. ביום הדיונים השני, לאחר הסרת אזיקיו, רץ אלטון לעבר חלון פתוח באולם בית המשפט, שהיה בקומה השישית, וקפץ אל מותו מגובה של 25 מטרים. 

אמנסטי אינטרנשיונל פרסמה הודעה בה נאמר בין היתר: "הוא איבד את האמון בחוקי היסוד של המדינה, בגלל שנאת הזרים העולה והכרסום הגובר בזכות למקלט. הוא מת בגיל 23 כקורבן של מדיניות שמעדיפה את היחסים הטובים עם השלטון הצבאי של טורקיה על פני חיי אדם."
שישה חודשים לאחר מותו ניתנה לאלטון זכות המקלט המדיני בגרמניה.

השפעה

גורמים ממשלתיים התייחסו להתאבדות כאל "מקרה בודד", אך יותר ממאה מקרים דומים באו אחריו, ומפלגות האופוזיציה תקפו את הממשלה בחריפות בעניין מדיניות המקלט המדיני שלה, בייחוד את שר הפנים דאז, פרידריך צימרמן. גם שר החוץ קלאוס קינקל, שתמך בהסגרת אלטון לטורקיה בשם היחסים הטובים עם השלטון שם, הותקף. 
התארגנויות אזרחיות להגנה על זכות המקלט לא הצליחו לשנות באופן בסיסי את מדיניות הממשלה הגרמנית, שלמעשה נוגדת את חוקי היסוד הגרמניים.

כיכר כמאל אלטון בקסל

באביב 1988 נקראה הכיכר לפני מרכז התרבות מצפון לעיר קאסל באופן רשמי "כיכר כמאל אלטון". הוצב בו פסל של הפסל הטורקי איופ אוז בדמות יד, אסורה בשרשרת ואוחזת בוורד.

אנדרטה לזכרו של כמאל אלטון בברלין

בחזית הבניין בו התאבד אלטון, בברלין, הוצב פסל, גודלו 4X2X1 מטרים ובו כתובת בגרמנית ובטורקית. הפסל נחנך ב-1996 על ידי ראש רובע שרלוטנבורג דאז, מוניקה ויסל.

כיכר כמאל אלטון בהמבורג

הכיכר ברובע אוטנזן שבהמבורג לא קיבלה את השם באופן רשמי, אך היא מוכרת בשם זה.

בלדה

וולף בירמן, שעקב אחרי המקרה עוד לפני סופו הטרגי, כתב בלדה על כמאל אלטון.

סרט

הבמאית הגרמנית-טורקית איישה פולאט (Ayşe Polat) יצרה סרט על אלטון בשנת 1992. גם בטלוויזיה הגרמנית שודר סרט שעסק בקורותיו.
ארמי אוף לאברז

ארמי אוף לאברז (מאנגלית: Army of Lovers; מילולית: צבא של מאהבים) היא להקת דאנס שוודית שפעלה בין השנים 1987-1996 ולאחר מכן התאחדה עוד כמה פעמים לתקופות קצרות (ב-2001, ב-2007 וב-2009).

היסטוריה

שם הלהקה נגזר משמו של סרט דוקומנטרי של רוסה פון פראונהיים, פעיל גרמני למען זכויות הומוסקסואלים (Armee der Liebenden oder Revolte der Perversen), אשר מבוסס על מאפינו המיוחד של הגדוד הקדוש של תבאי.
הלהקה נוסדה בשנת 1987. החברים המייסדים - אלכסנדר בארד, ז'אן פייר ברדה וקאמילה הנמארק ("לה קאמילה") - עבדו יחדיו עוד קודם לכן במסגרת להקת "ברבי". בארד וברדה היו חברי הלהקה בכל גלגוליה. בשנת 1991 הצטרפה לקבוצה מיכאלה דורנוויל דה לה קור. בשנת 1993 החליפה דומיניקה פז'ינסקי את לה קאמילה, ובשנת 1995 חזרה לה קאמילה במקומה של דה לה קור.
את לחני השירים כתב בארד. הלהקה הוציאה ארבעה אלבומי אולפן, כמה אלבומי אוסף ו-20 וידאו קליפים. הלהקה זכתה להצלחה מרובה באירופה, בעיקר בשנות התשעים של המאה העשרים. עשרה משיריה נכנסו ליורוצ'ארט, כשהמצליח מכולם היה השיר "Crucified" (צלוב), אשר שהה בראש המצעד שמונה שבועות רצופים והיה הסינגל הנמכר ביותר באירופה בשנת 1991.
לצד הסגנון המוזיקלי הקליל, הלהקה הייתה ידועה בתלבושות ייחודיות, המראות האופנתיים של חבריה, ובווידאו קליפים פרובוקטיביים בסגנון הקאמפ, שחלקם נאסרו להקרנה ב-MTV. הטקסט של השיר "Israelism" מן האלבום השלישי של הלהקה כולל מספר שורות בעברית, ביניהם הפזמון "הבאנו שלום עליכם". השיר, ויותר מכך הווידאו קליפ שהופק עבורו, חולל סערה משום שניתן היה לפרשו כשם ללעג את התרבות היהודית והישראלית. למרות הכחשות חברי הלהקה והעובדה שברדה ופז'ינסקי הם יהודים, ועל אף שהשיר זכה להצלחה מרובה בישראל והתקבל באהדה - החליטה MTV להפסיק את שידורו.
בספטמבר 2015, חבר הלהקה ז'אן פייר ברדה עלה לישראל.
ביוני 2017 הופיעה הלהקה במצעד הגאווה בתל אביב.
פחד עד מוות

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתמקדת בתושבי כפר נידח בלב מדבר נבדה. אל הכפר מגיעה סייסמולוגית צעירה אשר חוקרת סדרה של רעידות אדמה מסתוריות אשר מתרחשות באזור.
עד מהרה, תושבי העיירה מגלים שרעידות האדמה הן למעשה תולעי ענק אוכלות אדם אשר חיות מתחת לאדמה.
כעת תושבי הכפר נאלצים להילחם על חייהם לאחר שהתולעים מתחילות לצוד אותם.