google/wiki40b huggingface dataset:
זמיר שורר

זמיר שורר הוא נוירולוג, ונוירולוג ילדים, פרופסור לנוירולוגיה בפקולטה למדעי הבריאות, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מנהל היחידה והמרפאה לנוירולוגיית הילד, חטיבת הילדים במרכז הרפואי סורוקה
מתחומי עיסוקיו ומחקריו: אפילפסיה, מחלות עצב-שריר

ביוגרפיה

שורר, יליד שנת 1951, נולד בשכונה ג' בבאר שבע, שורר כיהן כיושב ועד התלמידים בבית הספר היסודי "נטעים", ובהמשך סיים את תיכון מקיף א' באר שבע. במקביל שורר היה חניך בקן של "השומר הצעיר" בבאר שבע
בשנת 1974 התקבל שורר למחזור הראשון של לימודי הרפואה שהחלו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בין השנים 1974–1980 למד שורר רפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
לאחר שנת סטאז' התמחה שורר בנוירולוגיה של המבוגר, במחלקה לנוירולוגיה, מרכז הרפואי בסורוקה. במקביל השתלם בנוירולוגיה ובנוירולוגיית ילדים בבית החולים "Groote Schuur" באוניברסיטת קייפטאון בדרום-אפריקה. 
בשנת 1995 השתלם שורר במחלות שריר בבית החולים "Hammersmith"  בלונדון. בשנת 2000 השתלם שורר באפילפסיה בבית החולים "Great Ormond Street Hospital"  בלונדון.
במשך שנים היה שורר הנוירולוג ילדים היחיד באזור הנגב (אוכלוסייה של 380,000 ילדים).

אקדמיה

שורר מרכז הקורס בנוירו-אנטומיה, בית הספר לרפואה, אוניברסיטת בן-גוריון.
שורר מרכז הקורס בנוירו-אנטומיה, בית הספר לפיזיותרפיה, אוניברסיטת בן-גוריון.

משפחה

שורר, תושב להבים, נשוי, אב לחמישה ילדים, סבא לשש נכדות ונכד אחד.
עבודות עפר

עבודות עפר הן עבודות הנדסה הכוללות הזזה או העברה של כמויות גדולות של עפר, אדמה, סלעים וכדומה. עבודות כאלה נעשות בדרך כלל באמצעות ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) כגון דחפורים, מגרדות, מחפרים, שופלים ומשאיות עפר. 
עבודות עפר כוללות פריצת דרכים, סלילת כבישים והנחת מסילות רכבת, בניית סכרים, הקמת סוללות עפר, חפירת תעלות, יישור שטח ועוד.
בהנדסה צבאית, משמשות עבודות עפר גם לבניית ביצורים כגון עמדות מגנן כנגד אש תותחים (כחלק מביצורי קבע כנגד ארטילריה שהתפתחו בעקבות המצאת התותח והעלמות החומות הגבוהות המסורתיות) וטילים נגד טנקים (עבור עמדות מגנן לטנקים ורכב קרבי משוריין), בניית חפירים, חפירת תעלות נ"ט ושוחות והקמת חסימות עפר. כמו כן, נעשה שימוש בעבודות עפר כדי להתגבר על ביצורי האויב על ידי מילוי תעלות, פריצת דרכים, הריסת סוללות וכו'.
עבודות עפר דורשות ידע בהנדסה גאוטכנית (כגון נוזליות עפר וחיכוך) וכן הערכת כמויות כדי להבטיח שנפח העפר באזור ה-cut (האזור ממנו מפנים את העפר) יתאים לזה שב-fill (האזור אליו מפנים את העפר), תוך כדי מזעור מרחק התזוזה. בעבר, נעשו חישובים אלה על ידי סרגל חישוב ושיטות כמו חוק סימפסון. כיום ניתן לבצעם באמצעות מחשב ותוכנה ייעודית, כולל אופטימיזציה עבור עלויות הגרירה/דחיפה ולא עבור מרחק הגרירה/דחיפה (שכן העלות לא עומדת ביחס ישר למרחק).
בגלל הכמויות הגדולות של חומר שנדרש להזזה - שיכולות להגיע אף למיליוני מטר מעוקב במקרים של בניית סכרים גדולים - נדרש ציוד מכני הנדסי כבד וגדול כדי לבצע את העבודה ביעילות. ואכן, תחום עבודות העפר עבר מהפכה עם המצאת מגרדת פרזנו והטרקטור ומאוחר יותר כלי הצמ"ה שנגזרו מהם: דחפור, מגרדת, יעה אופני, מחפר, מפלסת, מחפרון, משאיות עפר ומכונות חפירה גדולות.
גמלון

גַּמְלוֹן הוא אלמנט אדריכלי בצורת משולש שווה-שוקיים בחזית של מבנה. גמלונים נפוצו במבנים, בעיקר מקדשים באדריכלות יוון העתיקה, ונעשה בהם שימוש במספר רב של מבנים בסגנונות אדריכליים שונים. מטרתו המקורית של הגמלון היא לתמוך את הגג המשופע, אך נעשה בו שימוש אדריכלי בעיקר כדי לתת למבנה מראה יציב ואיתן.
באדריכלות הקלאסית מופיע הגמלון מעל השכבות של הארכיטרב, האפריז והקרניז, כחלק מהאנטבלטורה. הגמלון הקלאסי הוא הכותרת של המבנה כולו. בסגנונות אחרים נבנו גמלונים מעל שערים או פתחים אחרים על מנת להדגיש אותם ולקשט אותם. לעיתים, קיימים תחריטים או פסלים בתוך הגמלון עצמו המכונים "טימפנון" או נבנה חלון עגול קטן במרכזו.
באדריכלות הגותית גמלונים, להם קוראים בגרמנית: Wimperg, היו משולשים שווי שוקיים חדים וגבוהים, ללא צלע הבסיס, שעיטרו חלונות מחודדים ושערים. השימוש בגמלונים היה רווח בעיקר בסגנון הגותי הקורן ונועד להקנות תחושה של גובה ושאיפה השמיימה.
מדרש אבכיר

מדרש אבכיר הוא חיבור מדרשי על ספרי התורה, בראשית ושמות. החיבור אבד, וכיום מצויים בידינו רק ציטוטים ממנו בחיבורים אחרים, ובעיקר ילקוט שמעוני.

מקום וזמן עריכתו

לשון המדרש וסגנונו מכילים מאפיינים של המדרשים המאוחרים, כגון שימוש בשאלות רטוריות, שימוש בלשונות כמו "רבותינו בעלי אגדה אומרים", "אמרו חכמים" וכדומה.
החוקרים נחלקו בשאלת זמן עריכתו. יש המקדימים אותה לסוף המאה העשירית ויש המאחרים אותה למאה ה-13.
יש המצביעים על ארץ ישראל כמקום עריכתו, אך הדעה הרווחת כי המדרש הוא איטלקי.

אזכורים מהמדרש

רוב ככל המובאות מהמדרש הן על ידי מחברים אשכנזים, ובעיקר סביב המאה ה-13. רוב המצטטים ממנו נמנים עם החוגים המצומצמים של חסידי אשכנז, ולכן הועלתה סברה שכבר אז תפוצתו הייתה די מצומצמת. המקור הקדום ביותר הוא בספר ייחוסי תנאים ואמוראים לרבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, ובספרי תלמידו רבי אלעזר מוורמייזא.
במאה ה-16 היו עותקים של המדרש במצרים ובאיטליה, אך לא נעשה בו שימוש רחב.
הציטוטים הישירים המאוחרים ביותר מן המדרש הם מסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, על ידי רבי אליהו הכהן בחיבור "מדרש תלפיות" ורבי אברהם הלין בפירושו "זרע אברהם".

שמו

יום-טוב ליפמן צונץ שיער שהשם "אבכיר" מקורו במילים שפתחו אותו, "אבכיר כיולדה".
אולם, נמצאו עדויות לכך שהסיבה לשם זה היא בחתימת דרשות הנחמה שבו בראשי התבות "אבכי"ר" שמשמעותן "אמן במהרה כן יהי רצון" או "אמן בימינו כן יהי רצון".
מסתבר ששם זה אינו פרי עטו של עורך המדרש אלא של המעתיקים.
יהושע שהרבני

ביוגרפיה

נולד בבגדאד שבעיראק ליצחק ולעזיזה שהרבני. למד בישיבתו של הרב אלישע דנגור, ובהמשך אצל הרב שמעון אגסי והרב יוסף חיים.
בשנת 1903 (ה'תרס"ג) עלה לארץ ישראל והשתכן בירושלים, שם נמנה עם מייסדי ולומדי ישיבת "שושנים לדוד" בשכונת הבוכרים בשנת 1907 (ה'תרל"ז), ומלומדי ישיבת המקובלים בישיבת פורת יוסף.
את תורת הקבלה למד לצד הרב סלמאן אליהו, וסייע בהוצאת ספרו "כרם שלמה" על ידי השלמת הקטעים החסרים בכתבי היד מזכרונו. נהג לצום משבת לשבת], כפי שלמד מהרב יוסף חיים.
הלך לעולמו ב-16 בדצמבר 1972 (י"א בטבת ה'תשל"ג) ונקבר בהר הזיתים. שמו הונצח בקריאת רחוב על שמו בשכונת רמת שלמה שבירושלים.
בין נכדיו: הרב יהודה מועלם, אודי שרבני, הרב ראובן שרבני והדסה מסעודה, שנישאה לרב בן-ציון אבא-שאול.
Endgame

משמעות השירים

כמו מרבית אלבומיה הקודמים של הלהקה, גם כאן מצויים סינגלים בעלי תוכן פוליטי. הסינגל The Right to Go Insane מדבר על השפעת המשבר הכלכלי העולמי. הקליפ של השיר מתייחס לאירוע חטיפת טנק שהתרחש ב-1995 על ידי אזרח בשם שון נלסון . Endgame מתייחס לתאוריית הקשר על FEMA, בעקבות חוק שחוקק נשיאה לשעבר של ארצות הברית, ג'ורג' וו. בוש, המאפשר לו לרתק אזרחים אמריקנים לבתי מעצר בתוך גבולות ארצות הברית. Bite the Hand (הכלב הנושך את היד המאכילה אותו) מדבר על חמדנותם של אנשי העסקים בוול סטריט ועל חוסר נאמנותם כלפי הציבור שמפקיד את כספו באחריותם, ככל הנראה בהתייחסות לפשיטת הרגל של ליהמן ברדרס. 
סינגלים נוספים באלבום מתייחסים לנושאים אחרים. How the Story Ends ו-This Day We Fight מבוססים על גישתו הלוחמנית של סון דזה, כמו גם על קריאתו של אראגורן לחייליו בטרם צאתם למלחמה בספרי שר הטבעות. 44 Minutes מתייחס לאירוע ירי שהתרחש בצפון הוליווד בשנת 1997. Headcrusher מתייחס למכשיר עינויים מימי הביניים. 1,320 מדבר על מכוניות מרוץ הפועלות על דלק ניטרו.

ביקורות

האלבום קיבל ביקורות חיוביות ביותר ונחשב לממשיך ההצלחה של האלבום הקודם, United Abominations. צ'אד בואר מאתר About.com מציין כי מגאדת' עדיין בשיא כוחם ושהאלבום מכיל כמה רגעי אולדסקול לצד מודרניים יותר. עוד הוא מציין כי האלבום הקודם קיבל שבחים רבים והיה בצמרת רשימות ההשמעה של אתרים רבים, אך אלבום זה הוא טוב יותר. אדוארדו ריבדביה מאתר הביקורות Allmusic מוסיף כי שם האלבום מציין יותר סגירת מעגל מאשר ברכת פרידה, וכי הלהקה בצירוף הגיטריסט החדש פועלת בתחום הת'ראש הטכני המוכר לה (מתקופת Peace Sells ועד Rust in Peace ליתר דיוק). אדריאן בגרנד מאתר Popmatters מציין כי "מאסטיין שומר על הנקודות החזקות שלו, וביחד עם כריס ברודריק המוכשר ביותר כגיטריסט מוביל חדש, האלבום בוער בעוצמה שלא נשמעה מאז ימי Rust in Peace". עוד הוא משווה את צמד השירים הפותח את האלבום לאלה הפותחים את So Far, So Good... So What!. הראשון הוא קטע אינסטרומנטלי, בעוד השני אגרסיבי ולוחמני. 
הגיטריסט סלאש אף הוא שיבח את האלבום.
טופוגרפיה גרמניה

טופוגרפיה גרמניה (בגרמנית: Topographia Germaniae) היא סדרה מרובת כרכים העוסקת באיור גאוגרפי של מדינות האימפריה הרומית הקדושה.
הסדרה, שראתה אור במאה ה-17, כוללת יותר מ-2,000 תחריטים מפורטים של ערים, מנזרים וטירות ראויים לציון ברחבי האימפריה הרומית הקדושה, ונחשבת גם במאה ה-21 לאחת מיצירות המופת של האיור הגאוגרפי.
יוצרי הסדרה הם: החרט והמו"ל מתאוס מריאן הזקן  שיצר את רוב התחריטים, וכותב המלל, מרטין ציילר . שותפים נוספים שתרמו מאיוריהם, הם: וצלב הולאר , קספר מריאן, ומתאוס מריאן הבן.
הסדרה ראתה אור בפרנקפורט, במאה ה-17 ב-38 כרכים. מהדורת צילום שלה הופקה ב-1960 בידי בית ההוצאה "Bärenreiter" (ברנרייטר) שבסיסו בקאסל.
פרופיל אווירודינמי

באווירודינמיקה, פרופיל אווירודינמי הוא צורת החתך של הכנף (של פרופלור, רוטור או טורבינה). גם למפרשים מייחסים פרופיל אווירודינמי.
צורת הפרופיל האווירודינמי היא אחד הפרמטרים החשובים המשפיעים על ביצועים של מטוס כמו יצירת כח העילוי וכח הגרר כתוצאה מזרימת אוויר על הפרופיל. גוף בעל פרופיל אווירודינמי אשר נע בזורם מייצר כוח אווירודינמי. כוח זה נגרם עקב תנועה יחסית בין הגוף והזורם. באופן כללי ניתן לחלק את התרומות לכוח זה לתרמה מלחץ על שפת הגוף (כוח עילוי) בכיוון המאונך אליה ותרומת גזירה עקב צמיגות (כוח גרר). פרופילים אווירודינמיים של כלים תת-קוליים בדרך כלל מתאפיינים בשפת התקפה עגולה, שפת זרימה חדה ואסימטריה בין המשטח העליון והמשטח התחתון. פרופיל בעל תפקוד דומה בו מים הם הזורם נקרא סנפירית.
העילוי על גבי הפרופיל הוא תוצאה ישירה של זווית ההתקפה שלו וצורתו הגאומטרית. כאשר הפרופיל מוטה בזווית מסוימת, ומשפיע על הזרימה המגיעה אליו, פועל כוח ההפוך בכיוונו לכיוון ההסטה של הזורם. כוח זה נקרא כוח אווירודינמי. רוב הפרופילים זקוקים לזווית הטיה כלשהי כדי ליצור עילוי, אך פרופילים אי-סימטריים יכולים לעשות זאת גם ללא זווית התקפה. ההסטה של הזורם בקרבת הפרופיל גורמת לקווי זרימה מוטים. כתוצאה מכך מקבלים הפרש לחצים בין שני צידי הפרופיל (וגם הפרשי מהירויות, על פי משוואת ברנולי). על ידי שימוש בעיקרון הסירקולציה, תאוריית קוטה ג'קובסקי, והפרשי המהירויות בין הצד העליון והתחתון של הפרופיל, ניתן לחשב את כוח העילוי.

פיתוח תורת הכנף הדקה

נבחן פרופיל כנף דקה. על פי תאוריית קוטה-ג'קובסקי:
כלומר, העילוי ליחידת אורך שווה למכפלת הצפיפיות של הזורם, מהירות הזרימה והסירקולציה, המוגדרת ע"י: 
לכן, על מנת להגיע לעילוי, עלינו לדעת את פילוג הערבוליות על פני הפרופיל. נניח כי תנאי השפה של אי חדירה מתקיים לא רק על שפת הכנף אלא גם על המיתר שלה. הנחה זו סבירה אם הפרופיל "דק מספיק" ומסתכלים עליו "מרחוק מספיק". נסמן ב- את רכיב המהירות הניצב לקו המיתר. משמעות ההנחה היא ש- על גבי המשטח העליון של הפרופיל ועל גבי המיתר שווים (מתאחדים).
נדרוש: , כאשר  הוא רכיב המהירות המציפה  שמכתיבה הזרימה שמסביב לפרופיל, בכיוון ניצב למיתר, ו- הוא פרמטר אורך שמתקדם על המשטח העליון (קו העקימון ,  הוא פרמטר אורך שמתקדם על המיתר).
ממשואות פוטנציאליות של מקור (ראה: זרימה פוטנציאלית), מידת ההשפעה על  של קטע  על נקודה :
לכן, השפעת כל המקורות על מיתר יהיו אינטגרציה:
נצי"ב את הנ"ל בדרישה שרשמנו ונקבל:
הבעיה עכשיו היא לפתור את המשוואה האינטגרלית שהתקבלה. לשם כך, נבצע החלפת משתנים:
, 
כאשר  הוא פרמטר משתנה ו- הוא קבוע עבור על משוואה אינטגרלית נפרדת. הוא קבוע מכיוון שבכל משוואה,  הוא קבוע. כלומר, המשוואה היא על משתנה דמה  שאיתו מגיעים ל- עבור  מסוים. לאחר הצבת החלפת המשתנים נקבל: 
ומתנאי קוטה: .
על ידי שימוש בפתרון טורי פורייה ניתן לקבל:
כאשר מקדמי פורייה שמתקבלים הם:
, .
על פי תאוריית קוטה ג'קובסקי, כוח העילוי  ניתן לחישוב:
המומנט ביחס לשפת ההתקפה יתקבל על ידי:
מקדם העילוי יהיה תלוי רק בשני המקדמים הראשונים בטור:
ומקדמי המומנט סביב שפת ההתקפה ורבע מיתר הם:
איתמר ורהפטיג

איתמר ורהפטיג (נולד ב-תש"ג, 1943) הוא מרצה למשפט עברי באוניברסיטת בר-אילן, חבר בצוות המחקר של "מכון משפטי ארץ" בעפרה ומעורכי כתב העת "תחומין".

ביוגרפיה

ורהפטיג נולד למשפחת משפטנים. אביו היה השר ד"ר זרח ורהפטיג, ודודו, ד"ר שילם ורהפטיג, כיהן כיועץ למשפט עברי במשרד המשפטים. בצעירותו למד בישיבת ההסדר כרם ביבנה, נפצע במלחמת ששת הימים בעת כיבוש מוצב ג'לבינה ברמת הגולן. בשנת 1977 קיבל תואר דוקטור למשפטים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "למהותו של החוזה במשפט העברי". למד בישיבת הר עציון ובשנת 1980 עם הקמת כתב העת "תחומין", היה לעורכו. הוא עומד בראש צוות המחקר במכון "משפטי ארץ" בעפרה, מעביר שיעורים בדיני ממונות, מכהן כאב בית דין פרטי לממונות הפועל במעלה אדומים, וכרב בית הכנסת "מעלות דוד" בעיר.
במסגרת עבודתו חקר את כתבי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג ואף הוציא לאור חלק מכתביו. כיום הוא מגדיר עצמו משומעי לקחו של הרב זלמן נחמיה גולדברג. נכון לאפריל 2016, יצאו לאור 11 ספרים פרי עטו.
ספרייה תורנית

ספרייה תורנית (הקרויה לעיתים קרובות "אוצר הספרים") היא ספרייה המכילה ספרי קודש יהודיים וספרי עזר אשר נוצרה כדי לאפשר לימוד תורה כמצווה דתית. ספריות תורניות נמצאות בישיבות, בתי מדרש, בתי כנסת ומוסדות לימוד נוספים.

היסטוריה

החובה ההלכתית לקנות ספרי קודש על ידי הקהילה התבססה על התוספתא: "כופין בני העיר זה את זה... ולקנות להם ספר תורה ונביאים" (מסכת בבא בתרא פרק י"א), תקנה זו הורחבה לכלול "גם גמרות ושאר ספרים ללמוד בהם כל מי שירצה, גדולים וקטנים" (מגן אברהם על שולחן ערוך, אורח חיים סימן ק"נ).
כבר בימי הביניים אנו מוצאים ספריות תורניות בבתי כנסת, וישנם עדויות רבות על ספרים שהוקדשו לבתי כנסת, אך ככלל בימי הביניים לא היו ספריות "ציבוריות" אלא רק באוספים פרטיים. מאוחר יותר אנו מוצאים שספרים נתרמו גם לבתי ספר, תלמודי תורה וישיבות. בפולין וליטא הוקמו "חברות תיקון ספרים" במטרה לקנות ולכרוך ספרים לטובת הקהילה.

שימוש במחשבים

עצם השימוש במחשבים לא נתפס כבעייתי מבחינה הלכתית על ידי רוב הרבנים. למרות זאת, בחלק מהישיבות מסתייגים מהכנסת מחשבים מטעמים אחרים (בזבוז זמן, חשש משינוי סגנון הלימוד המקובל ועוד). השימוש במחשבים ברוב הספריות מוגבל למערכות קיטלוג, שימוש במאגרי מידע תורניים ותוכנות לעיבוד תמלילים. 
ישנה הסתייגות רבה משימוש באינטרנט, לעיתים עד כדי החרמה מוחלטת. למעשה, ברוב מוחלט של הספריות התורניות אין אפשרות גישה לאינטרנט.
חיים יערי

קורות חייו

חיים יערי (לשעבר ולדנר) נולד בשנת 1915 ברומניה. מזכיר תנועת הנוער הציוני בטרנסילבניה. עלה לארץ ישראל בשנת 1936 והצטרף לקיבוץ כפר גליקסון. היה חבר ארגון "ההגנה" ובוגר קורס מ"מים. שירת במשטרת היישובים העבריים. בשנת 1943, בזמן מלחמת העולם השנייה, היה אחד מצנחני היישוב. בימים האחרונים של המלחמה, באביב 1945, נשלח לאוסטריה במטרה לחפש סוכנים בריטים נעדרים וליצור קשר עם שבויים בריטיים במחנות שבויים. היה מיועד לצנוח בטרנסילבניה ובינתיים, עד לצניחה המיועדת, הועסק על ידי שירות המודיעין הצבאי הבריטי בהכנת תעודות מתאימות לצנחנים אחרים. בתפקידו זה התמחה בזיוף תעודות. בשל מומחיותו זאת גייס אותו ישראל עמיר, מפקד מחוז ירושלים של הש"י, לארגונו. במקביל סייע יערי בהכשרת אוניית מעפילים באיטליה, כפעיל במוסד לעלייה ב'. ביוני 1945 עזב יערי את איטליה והוצב בראש המחלקה הטכנית של הש"י. בניהולו הרחיבה המחלקה את פעולתה, ייצרה תעודות זהות, אישורי תנועה בדרכים, אישורי כניסה למחנות צבא, רישיונות נהיגה ורישיונות לנשיאת נשק. לעזרתו של יערי עמדו מנהלי בתי-דפוס שהיו חברי "ההגנה", כולל בית-הדפוס הממשלתי, בעלי צינקוגרפיות ומומחים לחותמות. חברי ההגנה שעבדו במוסדות ממשלתיים או צבאיים סיפקו לו טפסים משרדיים ודגמים של חותמות. כל אלה הועתקו ויצרו מגוון רחב של תעודות ואישורים לצורכי הש"י, לפעילי "ההגנה" ולפעילי העלייה ותנועת הבריחה באירופה. בתקופת תנועת המרי העברי הכינה המחלקה תעודות כיסוי לפעילי "ההגנה" ולמנהיגי היישוב, שנרדפו על ידי שלטונות המנדט הבריטי.

במוסד

ב-13 בדצמבר 1949 הטיל דוד בן-גוריון על ראובן שילוח, שהיה יועץ לתפקידים מיוחדים במשרד החוץ, להקים את "המוסד לריכוז ותיאום פעולות המודיעין" ולעמוד בראשו, אולם בשנה הראשונה לקיומו שימש המוסד כגוף לתיאום בין שירותי המודיעין והביטחון בישראל והיה חסר סמכויות ביצועיות לאיסוף מודיעין בחוץ לארץ. ב-8 בפברואר 1951 החליט בן-גוריון על הפיכת המוסד לרשות עצמאית לביון בעלת סמכויות לאיסוף מודיעין מחוץ לישראל, חיים יערי הועמד בראש הרשות. ב־2 במרץ 1951 הנחה בן-גוריון את ראובן שילוח להקים במסגרת המוסד גוף מרכזי שיאחד את כל פעילות המודיעין בחו"ל. הנחיה זו הביאה להקמתו של "המוסד המרכזי למודיעין וביטחון", שבהמשך הוחלף שמו ל"המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים". הוחלט כי המחלקה המדינית תמשיך לפעול רק בעניינים שמשרד החוץ מופקד עליהם, עניינים מדיניים ודיפלומטיים. חיים יערי הפך לאחד מראשי המוסד והיה ראש אגף האיסוף בו. 
חיים יערי נפטר בשנת 1986 והוא בן 71 שנים.
קאסיודורוס

פאביוס מאגנוס אורליוס קאסיודורוס סנאטור (בלטינית: Flavius Magnus Aurelius Cassiodorus Senator;‏ 485 (לערך) - 585 (לערך}), המוכר כקאסיודורוס, היה מדינאי, סופר ואחד האבות המייסדים של תרבות ימי הביניים. 
נולד בסולציום שבקלבריה, בן למשפחת אצולה סורית שישבה באיטליה, את הקריירה התחיל כחבר-מועצה ועוזר לאביו, שהיה מושל סיציליה. רכש לעצמו שם כמומחה הבקי בחוקים. כיהן כקוואיסטור בשנים 507–511, כקונסול ב-514, וכראש האדמיניסטרציה (Magister officiorum) אצל המלך האוסטרוגותי תיאודריך הגדול ואצל בנו. התבלט כמשכיל וכתב על תקופתו.
בשנת 537 או 538, אחרי שהביזנטים כבשו את איטליה, עזב את איטליה לקונסטנטינופול, שם שהה למעלה מעשור והתעמק בשאלות דתיות. קאסיודורוס שילב בהשכלתו את המערב והמזרח, את התרבות היוונית, הרומית והגותית. שילב ידע דתי קתולי עם אריאני. 
כאשר חזר לאיטליה, ייסד מנזר על אדמות אחוזתו לחוף הים היוני. כתב תקנון נזורה בו הטיל על הנזירים טיפול בקניינים רוחניים ושמירתם. אסף כתבי יד עתיקים ודאג להעתקתם, תמך במדע ובטכנולוגיה – התקין שעוני שמש, שעוני מים ומכשירים דומים. כתב (או דאג שיכתבו בשמו) ספר המתאר את המלכים הגותיים, ספרי לימוד וספר דקדוק.
קאסיודורוס כתב חיבור שבו הנחה נזירים איך להעתיק ספרים ובו אמר שהעתקת כתבי-יד היא דרכו של הנזיר בהתמודדות עם השטן ועם פיתוייו, פרסם ספר על חוקי הכתיב, תרגם את "קדמוניות היהודים" של יוסף בן מתיתיהו מיוונית עתיקה ללטינית.

כתביו


בספרו "עקרונות הספרות האלוהית והארצית" הכין קאסיודורוס לנזירים תוכנית לימודים בשני חלקים, חלק העוסק בכתבי קודש וחלק העוסק בכתבי חולין בהם אריסטו .
מילה של כבוד

עלילה

אלמה גיירדו היא בחורה צעירה ויפה, שמנהלת רומן עם איגנסיו דל חונקו, גבר נשוי ומבוגר ממנה. היא מסתירה את דבר הרומן מאחיה הגדולים – ארתורו, סמואל ופלביו - אך האמת יוצאת לאור כשגופתה של אלמה נמצאת צפה בנהר. שלושת האחים אינם יודעים את נפשם מרוב צער ומחליטים לחקור את נסיבות מותה של אחותם. האחים גיירדו מגלים שאחותם מתה בעודה בהריון ושטרם מותה, היא הושפלה עד עפר על ידי קייטנה, אשתו של איגנסיו, שנהרג בתאונה מספר ימים קודם לכן.
שלושת האחים מחליטים לנקום באלה שפגעו בכבודה של אלמה והביאו למותה. הם מגיעים לחוות דל חונקו ומציגים עצמם בשם בדוי - האחים ריי. הם מתקבלים לעבודה כפועלים בחווה ושם פוגשים את סופיה, אירינה ואנדראה - הבנות היפות לבית דל חונקו. כדי שנקמתם תהיה צורבת במיוחד, האחים גיירדו מחליטים לגרום לבנות להתאהב בהם וכך לפגוע בהן ובאימן. אולם תוכניתם משתבשת כשהעמדת הפנים והרצון לנקום מפנים את מקומם לתשוקה עזה ולרגשות אמיתיים. האם האחים ידבקו בנקמה או שמא יבחרו באהבה?
"מילה של כבוד" היא חידוש מצליח וסקסי לטלנובלה הקלאסית "תשוקת הנצים". בסדרה מככבים אהרון דיאז ("סנטה דיאבלה"), אנה לורנה סנצ'ז וגונסלו גרסיה ויואנקו ("השיבה הביתה").
תודחליאש השלישי

תוּדְחַלִיַאש השלישי היה מלך האימפריה החתית משנת 1358 לפנה"ס ולפי מרבית הדעות היה בנו ויורשו של תודחליאש השני, 
אם כי הדעות בנושא חלוקות וזאת מפני שחלק מהחוקרים מפקפקים בהיותו דמות היסטורית אמיתית, בטענה שתודחליאש השלישי הוא לא אחר מאשר תודחליאש השני.
בזמן מלכותו התנהלה סדרה של מלחמות מוצלחות בין החיתים לשבטי החַיָשָאש והקַשְקַש שהתאחדו תחת שלטונו הכריזמטי של מלכם. המלחמות נוהלו על ידי מפקד צבא החתים של תודחליאש השלישי - שופילוליומש הראשון שככל הנראה אף היה בנו, אשר הצליח להכניעם ולבסוף להחזיר את הבירה חזרה לחתושש.
אולם לפי חלק מן המקורות החיתיים תודחליאש השלישי לא נחשב אף פעם למלך בפועל ובעקבות זאת נשא את הכינוי: תודחליאש "הילד" או "הצעיר". תודחליאש השלישי נהרג זמן קצר לאחר הכתרתו, בשנת 1358 על ידי קבוצת קצינים שקשרו נגדו קשר ובראשם שופילוליומש הראשון שהוכתר אף תחתיו למלך.
אלן פריד

חייו המוקדמים

פריד נולד בשנת 1921 בעיר ג'ונסטאון אשר בפנסילבניה, ובגיל צעיר עבר עם הוריו להתגורר בעיר סיילם, אשר באוהיו, ארצות הברית.
בעקבות מלחמת העולם השנייה, גויס פריד לצבא האמריקאי ועבד בין היתר כתקליטן בתחנת הרדיו הצבאית. לאחר שחרורו מהצבא החל פריד לעבוד כשדרן רדיו במספר תחנות רדיו אזוריות באוהיו.

קריירה

לאחר מספר שנים כשדרן רדיו בתחנה האזורית של העיר אקרון, עבר פריד לקליבלנד והתיידד עם בעליה של חנות תקליטים מקומית. בעל החנות חשף את פריד לעובדה כי נערים לבנים רבים מגיעים לחנות ומבקשים לקנות תקליטים של אמני רית'ם אנד בלוז אפרו-אמריקאים.
בשנת 1951 התקבל פריד לעבודה כשדרן בתחנת הרדיו המקומית של קליבלנד (WJW). תוכניתו של פריד שודרה מדי יום בחצות, והוקדשה כולה למוזיקת הרית'ם אנד בלוז. פריד הצמיד לעצמו את הכינוי "Moondog" ועל מנת להנגיש את הז'אנר המוזיקלי אל הקהל האמריקאי הלבן החליט להציג את השירים שנוגנו בתוכנית כשירי "רוק אנד רול". פריד היה למעשה הראשון לשדר מוזיקה של אמנים אפרו-אמריקאיים עבור המאזינים האמריקאיים הלבנים. תוכניתו זכתה במהרה להצלחה גדולה- השירים ששודרו בה הפכו ללהיטים גדולים והוא עצמו זכה לכינוי "אבי הרוק אנד רול".
הצלחתו של פריד הובילה אותו לעזוב את תחנת הרדיו בקליבלנד ולהצטרף בשנת 1954 אל תחנת הרדיו WINS אשר בניו יורק. באותם הימים יצא פריד לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית. בהופעות אלו, אשר יועדו לקהל לבן ושחור גם יחד, לקחו חלק אמני רוק אנד רול גדולים כדוגמת צ'אק ברי, ג'רי לי לואיס, באדי הולי ועוד.
בנוסף לכך, פריד כיכב במספר סרטי רוק אנד רול אשר הוקרנו בבתי הקולנוע והנחה תוכניות טלוויזיה אשר עסקו בז'אנר מוזיקלי זה.
בשנת 1958 הואשם פריד בקבלת שוחד מחברות תקליטים עבור השמעת שירים. בעקבות זאת הוא פוטר מעבודתו כשדרן רדיו ותוכנית הטלוויזיה שלו בוטלה גם היא.
אובדן התהילה והתנערות תעשיית המוזיקה ממנו הובילו את פריד להתמכרות קשה לאלכוהול. הוא נפטר בשנת 1965 ממחלת כליות.
אלי כדורי

אלי כדורי (באנגלית: Elie Kedourie;‏ 25 בינואר 1926 - 29 ביוני 1992) היה היסטוריון ואיש מדעי המדינה יהודי-בריטי יליד בגדד, שימש כפרופסור בבית הספר לכלכלה של לונדון. מחקריו עסקו במזרח התיכון, היסטוריה אירופית מודרנית, מחשבה פוליטית ובתופעת הלאומיות.

אודות

נולד ב-25 בינואר 1926 בבגדד, למשפחה יהודית. למד בבית ספר אליאנס ובתיכון שמאש בעיר. 
את לימודיו לתואר ראשון עשה בבית הספר לכלכלה של לונדון וסיים אותם בשנת 1951. המשיך לתואר שני בקולג' סנט אנטוני באוניברסיטת אוקספורד בין השנים 1951 ל-1953. 
הדוקטורט של כדורי סורב על ידי אוניברסיטת אוקספורד. בדוקטורט האשים כדורי את מקבלי ההחלטות הבריטיים בעידוד הלאומיות הערבית, וצייר תמונה שלילית ביותר של לורנס איש ערב. אחד הבוחנים שלו, המזרחן הנודע סר המילטון א.ר. גיב, ביקש שיכניס שינויים בעבודתו, דבר נפוץ ביותר בהליכי כתיבת דוקטורט. אך משסירב כדורי, הוחלט להפסיק את לימודיו והתזה שלו קיבלה ציון נכשל.
אחר כך חזר לבית הספר לכלכלה של לונדון, שם השלים דוקטורט, עלה לדרגת פרופסור ולימד עד שנת 1990. עבודותיו שם בנושא הלאומיות עוררו ביקורת רבה, כגון זאת של עמיתו לאוניברסיטה, ארנסט גלנר, מחוקרי הלאומיות הנודעים ביותר.
בשנת 1964 היה המייסד והעורך של כתב העת האקדמי "Middle Eastern studies" העוסק במזרח התיכון. בשנת 1991 הוענקה לכדורי דרגת "מפקד" במסדר האימפריה הבריטית ובשנת 1975 התקבל כחבר באקדמיה הבריטית.
בשנת 1950 נישא לסילביה חיים, ד"ר למדעי המדינה, והיה אב לשני בנים ובת. נפטר בוושינגטון די.סי. בשנת 1992.
בשנת 1998 יצא ספר מאמרים שכתבו חבריו לזכרו, בשם "Elie Kedourie CBE, FBA, 1926-1992: history, philosophy, politics", בשנת 2003 יצא ספר מאמרים "Political thought and political history: studies in memory of Elie Kedourie" המוקדש לזכרו, שניהם בהוצאת Routledge. לאחר מותו ייסדה משפחתו קרן מלגות לתלמידי פוסט-דוקטורט באקדמיה הבריטית לקידום לימודי המזרח התיכון, היסטוריה אירופית מודרנית ומחשבה פוליטית.
עיסא (שבט)

עיסה (ערבית عيسى) הוא שבט סומלי השייך לשבטי הדיר. העיסה חיים בדרום ג'יבוטי, בה מוערך מספרם בכ-130,000, בצפון מדינת סומלי שבמזרח אתיופיה, ובצפון-מערב סומליה. בני השבט דוברים ערבית וסומלית, ורובם המכריע מוסלמים.  
העיסה נהגו לייחס את עצמם כצאצאיו של עקיל בן אבו טליב (عقيل بن أبي طالب), בן דודו של מוחמד, אך מאז אמצע המאה ה-20 הם טוענים כי הם צאצאיו של שייח' או קדוש שעל שמו הם קרואים. קברו של קדוש זה שוכן לפי המסורת בצפון-מזרח סומליה, ולפי האמונה הוא נגלה בדרך נס במסגד הנמצא בעיר ג'יבוטי. 
באופן מסורתי העיסה הם רועים נוודים, אך הם עוסקים גם במסחר. בעת סלילת מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי בראשית המאה ה-20 הם הועסקו בעבודות שמירה וסיוע. במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 לחמו העיסה לצד האיטלקים, ותוגמלו על-ידם בכלי נשק, אימונים צבאיים ובהזדמנויות עסקיות. במחצית השנייה של המאה ה-20, ציידה סומליה את העיסה בנשק, ואלה נלחמו נגד אתיופיה במסגרת החזית לשחרור סומליה המערבית. התערבות הצבא האתיופי במאבק בשנים 1971-1972 עלתה לעיסה במאות הרוגים ובתפיסת 200,000 ראשי בקר שעליהם פרנסתם העיקרית. לאחר שהחזית לשחרור סומליה המערבית הובסה, המשיכו העיסה להיאבק בשלטון המרכזי במדינה, ובין היתר השתתפו במלחמת אוגדן (1977-1978) לצד הסומלים. רגיעה הושגה לאחר חלוקת אתיופיה למחוזות אתניים. 
בשטחה של ג'יבוטי, התקיימה יריבות בין העיסה והעפרים, הקבוצה האתנית האחרת והגדולה במדינה, שכן עם סיום השלטון הצרפתי במדינה, תמכו העיסה בהענקת עצמאות לג'יבוטי ובחיזוק הקשר בינה לסומליה; בעוד שהעפרים צידדו בהמשך השלטון הצרפתי. לבסוף, ב-1977, זכתה ג'יבוטי בעצמאות מלאה בהתאם לדרישת העיסה, ולמרות שהעפרים רבים מהם, השתלטו העיסה על השלטון, והקימו את המפלגה החוקית היחידה במדינה. יחסי שתי הקבוצות הגיעו לכלל מלחמת אזרחים בין השנים 1991-1994, ואף שהעיסה עדיין מרכזים בידיהם את מרבית הכוח הפוליטי בג'יבוטי, הותרה הקמת מפלגות נוספות. 
באזור מגוריהם בצפון-מזרח סומליה, נתגלעו מתחים בין העיסה לבין שבטי דיר אחרים, ובסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, גרם הסכסוך למנוסת בני עיסה לאתיופיה, ולשיכונם במחנות פליטים. גל פליטים נוסף נמלט מסומליה למדינות השכנות בשנת 1991.