google/wiki40b huggingface dataset:
שברון (חברה)

התאגיד שברון (באנגלית: Chevron Corporation) הוא תאגיד רב-לאומי אמריקאי העוסק באנרגיה, הפעיל ביותר מ-180 מדינות. התאגיד נקרא בעבר "סטנדרד אויל של קליפורניה", מטה החברה ממוקם בעיר סן רמון שבקליפורניה. שברון מעורב בכל תעשיית אנרגיית הגז, נפט והגיאותרמית. כולל חיפוש נפט, הפקה וזיקוק, שיווק והפצה, ייצור ומכירת כימיקלים וייצור חשמל. שברון הוא אחד מהחברות הגדולות בעולם, וממוקם במקום שלישי בדירוג החברות של כתב העת Fortune לשנת 2014.
אזורי הפעילות המשמעותיים ביותר של החברה הם בחוף המערבי של ארצות הברית, חוף המפרץ של ארצות הברית, דרום-מזרח אסיה, קוריאה הדרומית, אוסטרליה ודרום אפריקה. ב-2010 מכרה החברה 3.1 מיליון חביות בממוצע ביום של מוצרים כמו דיזל, בנזין ודלק סילוני. אזור פעילות משמעותי נוסף של התאגיד הוא אגן פרמיאן שבמערב טקסס. בנובמבר 2018 הודיע התאגיד על הצטרפותו לקבוצת "השותפות האסטרטגית של פרמיאן". קבוצה זו כוללת 17 חברות נפט הפועלות באגן, והיא שמה לה למטרה לשתף פעולה עם גורמי ממשל, ארגונים ללא כוונת רווח ועסקים מקומיים על מנת לטפל בבעיות תעסוקה ודיור, במיסוי הגבוה על שירותי הבריאות ובבעיות התנועה הנגרמות בין היתר בשל פעילותן של חברות הנפט וביניהן שברון.
פעילות האנרגיה החלופית של שברון כוללת ייצור אנרגיית מימן, אנרגיה סולארית, אנרגיה גאותרמית, אנרגיית רוח, דלק ביולוגי. בשנים 2011-2013 תכננה החברה להשקיע 2 מיליארד דולר באנרגיה מתחדשת. החברה טוענת כי היא היצרנית הגדולה ביותר בעולם של אנרגיה גאותרמית.
פניה ברגשטיין

תולדות חייה

פניה ברגשטיין נולדה בשנת 1908 בעיר שצ'וצ'ין שבאימפריה הרוסית (כיום בפולין). אביה, שהיה מורה עברי, הקנה לה את ידיעת הלשון העברית וספרותה. היא נדדה עם משפחתה בעקבות מקומות העבודה של האב, לסטוויסקי ואחריה לטיקטין שעל גדות הנהר נרב. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עברה המשפחה לעיירה סלביאנסק, שם למדה בבית ספר רוסי. אחר כך עברה המשפחה לעיר סומי. לאחר מהפכת אוקטובר 1917 נאסרה הוראת השפה העברית ברוסיה, והמשפחה עברה לעיירה אוגוסטוב שבפולין. בעודה לומדת בבית הספר התיכון, הצטרפה לתנועת "החלוץ הצעיר" (תנועת הנוער של "החלוץ"). בגיל 18, לאחר שהשתתפה בסמינריון ראשון של "החלוץ" שנערך בוורשה, הצטרפה להכשרה בצ'רלונה, שם נודע לה על מחלת הלב ממנה סבלה בשארית חייה. היא החלה לפרסם שירים ורשימות בעיתוני התנועה. על שירה הראשון, "חלומי", שהתפרסם ב"היום", חתמה בשם העט "בת אור".
בשנת 1930 עלתה לארץ ישראל עם חברה לחיים אהרן ויינר (סופר בעצמו), והתיישבה בקיבוץ גבת. לזוג נולד בן יחיד, גרשון. בקיבוץ קיוותה למצוא חיים שלווים, אך מחלת הלב שבה לקתה גברה, ושנים רבות היא נאלצה להישאר רתוקה בביתה או בבית החולים.
בקיבוץ עבדה ברגשטיין בעבודת אריזה בעונות בציר הענבים. בנוסף עבדה בתחום החינוך והייתה מדריכת נוער של ילדי גבת בתנועת הנוער העובד. בתחום התרבות ערכה את יומן המשק של גבת, ניהלה חוג לספרות ונשאה הרצאות בנושא. בנוסף נבחרה כנציגה לוועידות הקיבוץ המאוחד וההסתדרות.
בהמשך אילצה אותה מחלת הלב לעבוד כתופרת במחסן הבגדים במתפרת הקיבוץ. בחמש שנות חייה האחרונות היא נותרה רתוקה למיטתה וכמחצית מתקופה זו שהתה בבית החולים "העמק" בעפולה.
בשנת 1950 נפטרה בבית החולים בעפולה, בעודה בת 42 בלבד, והובאה לקבורה בקיבוץ גבת. בנה היחיד, גרשון ישראלי, כותב מוכשר בפני עצמו, נהרג במלחמת ששת הימים.
בן-זוגה אהרן התגורר שנים רבות בבית משפחת אחותו רחל ריכטר בפינסק, והיה דמות מעצבת בחייהם של ילדי המשפחה, שעלו כולם ארצה (למעט הבן הצעיר, שלא הספיק לעלות ונספה בשואה עם הוריו) וחלקם התיישבו בקיבוצים.
אחייניתו הגדולה, שרה, נישאה לדוד בנארי, אחיו של נחום בנארי, והתיישבה ביגור. בתה, טוראית שושנה בנארי, נפלה בשיירת הדסה.
אחיה ואחותה הם יעקב שופט, מסאי ומתרגם יידי–עברי, ואשר שופט, חבר קיבוץ נגבה, משורר וסופר, וברכה ויניק, שהתיישבה בתל עדשים. ברכה היא אמו של רב-סרן שמריהו ויניק, מפקד סיירת גולני ובעל עיטור המופת, אשר נהרג במהלך הקרב על החרמון במלחמת יום הכיפורים.
יצחק מאיו

יצחק מאיו (נולד ב-14 בספטמבר 1954) הוא סגן-אלוף במילואים בחיל האוויר הישראלי ונווט קרב. היה אסטרונאוט הגיבוי לאילן רמון.
מאיו, בן יחיד להוריו, גדל בכפר חיטים. ב-1974 סיים את קורס הטיס, שירת כנווט בטייסת העטלף. היה הנווט הראשון שיצא לקורס בקרי טיסה ושירת ביחידות הבקרה של חיל האוויר. ב-1979 השתחרר והחל בלימודי תואר ראשון בפיזיקה. במלחמת לבנון הראשונה השתתף בגיחות תקיפה בטייסת פנטום. סיים תואר שני בפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון. ב-1988 שב לחיל האוויר, עבר הסבה ל-F-16 ושירת כנווט במרכז ניסויי טיסה ובטייסת הקרב הראשונה. 
בשנת 1997 נבחר מאיו יחד עם אילן רמון לעבור הכשרה במרכז החלל על שם ג'ונסון שביוסטון, טקסס, על מנת לקבל הסמכה כמומחה מטען. מאיו נבחר מראש לשמש גיבוי לאילן רמון, שיועד להיות האסטרונאוט הישראלי הראשון. ביולי 1998 החל מאיו את אימוניו בנאס"א.
עם הדחיות הרבות בשיגור מעבורת החלל, ועקב סיבות אישיות הכרוכות בשהיה ארוכה של שנים בארצות הברית, החליט מאיו לשוב לישראל. עבד ברפאל בתחום השיווק, ושימש נשיא אגודת החלל הישראלית. 
בשירות המילואים עבר לשרת כנווט בטייסת העטלף, ובהמשך החליט לעבור הסבה ולסיים את שירות המילואים שלו במערך הכטב"מ (כלי-טייס בלתי מאוישים) של חיל האוויר הישראלי.

השתתפות במשימת מעבורת החלל STS-107

מאיו השתתף בניסוי MEIDEX של אוניברסיטת תל אביב, ושהה במרכז הבקרה של נאס"א במרילנד, בעת משימת החלל של מעבורת החלל קולומביה.
וולומין

תולדות היישוב

וולומין נזכרת לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1919 קיבלה זכויות עיר. בשנת 1920 נערכה בסמוך לעיר המתקפה הפולנית בקרב ורשה.

יהודי וולומין

יהודים החלו לשבת בוולומין בסוף המאה ה-19, והקימו מספר מפעלי תעשייה במקום. לאחר מלחמת העולם הראשונה השתקעו בעיר פליטים יהודים רבים, ונמנו בה כ-3,079 יהודים, כמחצית מתושביה. בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בעיר, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות וקיבוץ הכשרה, לצד פעילות של אגודת ישראל.
בסוף שנות השלושים סבלו יהודי העיר ממספר תקיפות אנטישמיות, לרבות הפגנות נגדם וחילול בית העלמין היהודי בעיר.

בשואה

וולומין נכבשה בידי הגרמנים ב-13 בספטמבר 1939, ואלו החלו מיד להתעלל ביהודיה, ולחטוף אותם לעבודות כפייה. בהמשך, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב. בד בבד מונה בעיר יודנרט, בראשות יעקב בלומברג, ובנובמבר 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו, אליו הועברו גם מאות יהודים מהסביבה. מהגטו נלקחו היהודים למחנות עבודה בסביבת העיר.
באביב 1941, עת שהו בגטו כ-3,000 יהודים, הוא גודר בגדר תיל ונסגר. ב-4 באוקטובר 1942 חוסל גטו וולומין, כאשר יושביו גורשו לרדזימין, ומשם למחנה ההשמדה טרבלינקה. ילדי בית היתומים בגטו נרצחו במקום.
ורשץ

היסטוריה

תחילת ההתיישבות האנושית המאורגנת מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת עידן הממלכה התראקית. בהמשך בשלהי המאה ה-1 לפנה"ס, נכבש האזור על ידי האימפריה הרומית ובאזור היישוב ישנם שרידי מצודה רומית ומרחצאות. היישוב מתועד לראשונה בכתובים עות'מאניים מאמצע המאה ה-19 כישוב נופש ואתר מרחצאות. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר על ידי צבא הדנובה של האימפריה הרוסית והיא הפכה מתוקף חוזה סאן סטפנו לחלק מנסיכות בולגריה, אשר הפכה בהמשך למדינת הלאום בולגריה.

כלכלה ודמוגרפיה

העיירה מפורסמת במעיינות החמים הנובעים בסביבותיה ושני מרכזי הספא המצויים בה, המושכים אליה תיירות מרפא מכל רחבי בולגריה וממזרח אירופה. חלק נכבד משטחה של הרשות המקומית נכלל בשטח שמורת הטבע וראצ'נסקי בלקן. בסמוך לעיירה עובר קו הרכבת בין סופיה לוראצה.

אקלים

בעיירה שורר אקלים ממוזג, הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10ᵒc, כאשר ערכי הקיצון נעים ממינוס 2ᵒc בינואר עד 21ᵒc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 953 מילימטרים.
מרדכי אצבאן

ביוגרפיה

הרב מרדכי בן הרב יצחק אצבאן, חי ופעל בעיר מקנס שבמרוקו, שם הוא למד אצל הרב משה בירדוגו, מחבר הספר 'ראש משביר' על מסכתות התלמוד.הרב אצבאן התכתב בידידות הרב שמואל חותה מהעיר צפרו שבמרוקו.
החיד"א כתב בספרו שם הגדולים כי הרב אצבאן: "נולד במערב הפנימי והיה רב בעיר ליוורנו. ואחר כך נסע לארם צובה והיה שם מכלל הרבנים, כמו שתראה בכתבי ארם צובה המודפסות בספר חנן אלהים לגדול הדור מהרב חיים אבולעפיה השני".בספר ביוגרפי על חכמי חלב נכתב כי הרב אצבאן נפטר בשנת ה'תק"י (1740)
בריאן פנטון

ביוגרפיה

פנטון נולד בניו אורלינס שבלואיזיאנה וגדל בסימור שבטנסי. ב-1987 סיים תואר ראשון בשיווק מאוניברסיטת נוטרדאם והתגייס לצבא ארצות הברית. 
שירת כמפקד מחלקה רובאית, מפקד מחלקות מרגמות, וסגן מפקד פלוגה בגדוד הרביעי של רגימנט החי"ר ה-502 בדיוויזיה המוטסת ה-101. עבר לשרת בכוחות המיוחדים ושירת כמפקד צוות וקצין אג"ם בגדוד הראשון של קבוצת הכוחות המיוחדים השביעית. שימש מדריך וחונך במרכז האימונים המשותפים.
הצטרף ליחידת התמיכה במודיעין למבצעים המיוחדים, מהיחידות המסווגות ביותר בארצות הברית, ושירת כמפקד מחלקה וקצין אג"ם. השתתף במשימות כוח הייצוב בבוסניה והרצגובינה, במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. שירת כמפקד גדוד אימונים והדרכה במרכז ובית הספר ללוחמה מיוחדת על שם ג'ון פ. קנדי. לאחר מכן פיקד על גדוד של יחידת התמיכה במודיעין למבצעים המיוחדים ושימש מפקד היחידה. הוא הוביל אותה במבצעים באפגניסטן, אפריקה ועיראק. תפקיד נוסף אותה מילא הוא קצין אג"ם של פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. 
ב-2013 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן לענייני אסטרטגיה, תוכניות ומדיניות של קצין האג"ם של הצבא. באפריל 2014 מונה לסגן מפקד דיוויזיית החי"ר ה-25 המוצבת בהוואי. ביולי 2015 מונה לעוזר ראש מטה כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט. ביוני 2016 מונה למפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד האוקיינוס השקט וקודם לדרגת מייג'ור גנרל. 
במאי 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לסגן מפקד פיקוד האוקיינוס השקט.
פנטון בעל תואר שני בלימודים צבאיים מהמכללה לפיקוד ומטה של הצבא, בוגר תוכנית מנהיגות ומשא ומתן באוניברסיטת הרווארד ובוגר תוכנית לימודי דיפלומטיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון. הוא נשוי לדון והם הורים לשתי בנות.
ארתור נבה

ביוגרפיה

נבה נולד בברלין בשנת 1894, בנו של מורה בבית ספר יסודי. הוא שירת שירות קרבי במלחמת העולם הראשונה ונפצע פעמיים בלוחמת גז.
לאחר המלחמה הצטרף נבה למשטרה הפלילית (KRIPO - KRIminalPOlizei), ואף הגיע לדרגת מפקד הקריפו בברלין בשנת 1924. נבה הצטרף לשורות המפלגה הנאצית ב-1931, עוד בטרם עלתה המפלגה לשלטון. הוא יצר קשרים בארגון ה-SS, ובין היתר קשרי ידידות עם קורט דליגה, מפקד בכיר ב-SS. באפריל 1933 לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון, מונה נבה למפקד משטרת המדינה. ב-1933 הכיר את הנס ברנד גיזביוס, איש גסטפו בעל קשרים מגוונים, שהכיר לו את הנס אוסטר, גנרל שהיה מראשי המתנגדים לנאציזם. אוסטר וגיזביוס קירבו את נבה לחוגי המתנגדים לשלטון הנאצי.
ב-1936 הפכה הקריפו למחלקה ב"משרד לביטחון המדינה" RSHA, ארגון נאצי במסגרת ה-SS, שאיחד מחלקות שונות כגון ה-SD והקריפו, ליצירת כוח משטרה שיטפל בגורמים פליליים ופוליטיים. האיחוד הביא לכך שנבה יקבל דרגת "גרופנפיהרר" ב-SS. ב-1937 נוצר כוח משטרה אחיד לרייך כולו (כאשר בעבר הייתה המשטרה בסמכות המדינות השונות), נבה הועמד בראש הכוח, והוכפף לריינהרד היידריך. במקביל היה נבה מעורב בפעולות שונות של חוגי הקושרים, לרבות ניסיונו של אוסטר, ב-1938, להדיח את היטלר, ניסיון שכשל בשל כניעת מדינות המערב בוועידת מינכן. באותה שנה עמד בראש החקירה בניסיון ההתנקשות בהיטלר במינכן וקישר בין ההתנקשות לבין מבצעה, גאורג אלזר.
ב-1941 נבחר נבה לעמוד בראש "איינזצגרופה B", כוח של אנשי SS שפעל במקביל לכוחות הלוחמים, מאחורי הקווים, להשמדת היהודים במרחבי רוסיה שנכבשו. איינזצגרופה B פעלה בגזרת קבוצת ארמיות מרכז, שהבקיעה בחזית המרכז במבצע ברברוסה, וביצעה פעולות השמדת יהודים בעיקר בבלארוס. נבה הודה כי הוא אחראי למותם של 45,000 יהודים.
בסוף שנת 1942 דיווח נבה לקושרים על הפתרון הסופי, ועל הפעולות הננקטות להשמדת היהודים.
נבה שימש בתפקיד חשוב בקשר ה-20 ביולי לרציחתו של אדולף היטלר. תפקידו היה להוביל קבוצה שתתפוס ותהרוג את היינריך הימלר, אך בשל הבלבול והמבוכה ששררו בשורות הקושרים באותו יום, לא יצאה התוכנית לפועל. לאחר כישלון הקשר ניסה להימלט, אך הוסגר על ידי פילגש מאוכזבת. הוא נדון למוות על ידי בית הדין העממי שדן את הקושרים במשפטי ראווה. ב-21 במרץ 1945 הוצא להורג בכלא פלצנזה בברלין, בשיטה הנהוגה באשר לקושרי ה-20 ביולי, תלייה באמצעות מיתרי פסנתר שנתלו על אנקוליות לתליית בשר בקר.
שנות ה-20 של המאה ה-5

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
גבעת האם

גבעת האם (נקראת בערבית תל אבו חנזיר) היא גבעה בזלתית הנמצאת במורדות הגולן, בשולי עמק החולה. בדומה לכפר סאלד הנמצא כקילומטר וחצי מדרום, גם הגבעה קרויה על שמה של הנרייטה סאלד, אשר כונתה "אם עליית הנוער".

גאוגרפיה

הגבעה היא גבעה בזלתית המתנשאת לגובה של 196 מטרים מעל פני הים. הגבעה נמצאת ממזרח לכביש 918, כקילומטר וחצי מצפון לכפר סאלד וכשני קילומטרים מדרום לשאר ישוב. תל עזזיאת נמצא כקילומטר וחצי מצפון-מזרח לגבעה.

היסטוריה

בתחילת מלחמת העצמאות נכבש הגבעה על ידי הסורים, אולם כוחות צה"ל הצליחו לכבוש את הגבעה מחדש במהלך קרבות עשרת הימים ביולי 1948. עם תום המלחמה הייתה הגבעה לאחת הנקודות הבודדות בצד הישראלי של גבול ישראל-סוריה שלא הייתה בנחיתות טופוגרפית מול המוצבים הסורים מן העבר השני של הגבול. בשנת 1956 הפך המקום למוצב של האו"ם אשר החזיק בו כנקודת תצפית קבועה על גבול ישראל-סוריה. מספר ימים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים פינו כוחות האו"ם את המוצב.

מלחמת ששת הימים

במהלך תקופת ההמתנה הוצבה במקום פלוגה מהחטיבה המרחבית 3 (חטיבת אלכסנדרוני).
עוד לפני המלחמה תוכננה הגבעה כנקודת זינוק אפשרית לכיבוש רמת הגולן לפי תוכנית "מקבת" של פיקוד הצפון. התוכנית ניצלה את היתרון הטופוגרפי של הגבעה ואת המדרון המתון יחסית בצפון רמת הגולן כדי להכניס כוחות חטיבתיים בציר העולה מגבעת האם אל דרך הפטרולים הסורית, ומשם לכיבוש מוצבי הקו הראשון והשני של הסורים.
ב-9 ביוני, לאחר שניתן האישור לתקיפת הצבא הסורי, החלו כוחות צה"ל בתנועה משטחי הכינוס שלהם אל גבעת האם. חטיבה 8 עברה ראשונה בגבעת האם בסביבות השעה 11:00 בדרכה לכיבוש קלע וזעורה. הגבעה הופגזה על יד ארטילריה סורית וסמוך אליה נפגע זחל"ם של החטיבה מפגיעה ישירה של פגז ארטילריה. שבעה חיילים נהרגו, כולל סמג"ד מאחד מגדודי החטיבה. בסביבות השעה 13:35 יצאה חטיבת גולני לדרכה מגבעת האם אל רמת הגולן בדרכה לכיבוש תל פאחר, תל עזזיאת ומוצבים סורים נוספים. בהמשך היום שימשה הדרך העולה מהגבעה כציר תנועה עיקרי לרמת הגולן עבור כוחות נוספים כמו גם לשיירות מנהלתיות. פצועים מהקרבות במעלה הרמה פונו לאחור תוך שימוש בדרך העוברת למרגלות הגבעה.

מראה הגבעה

בסמוך לגבעה הוצב זחל"ם אשר נפגע במהלך הקרב על תל פאחר במלחמת ששת הימים.
בסמוך לבונקר הבטון של האו"ם בראש הגבעה נבנתה פינת תצפית ובה הוצבו שלטים המתארים את כיבוש רמת הגולן במלחמת ששת הימים על ידי כוחות שריון, רגלים והנדסה. השלטים חודשו בשנת 2017 במלאת 50 שנים למלחמה.
ניתן להגיע אל הגבעה בשביל עפר היוצא מכביש 918.
בן ברננקי

קורות חיים

ברננקי נולד באוגוסטה שבג'ורג'יה, וגדל בעיירה דילון שבדרום קרוליינה. הוא הבכור מבין שלושה ילדים (יש לו אח ואחות צעירים ממנו). אביו פיליפ היה רוקח ואמו עדנה הייתה מורה בבית ספר יסודי. משפחתו הייתה אחת ממספר משפחות יהודיות באזור ונהגה לפקוד את בית הכנסת "אוהב שלום". בילדותו למד בן עברית מפי אבי אמו, שהיה בעל קורא מקצועי בתורה ומורה לעברית. אביו ודודו של בן החזיקו וניהלו במשותף בית מרקחת שרכשו מאביהם, שהיגר לארצות הברית מגליציה לאחר מלחמת העולם הראשונה וב-1940 עבר מניו יורק לדילון.

קריירה

לאחר סיום התיכון, בשנת 1971, החל ברננקי את לימודי התואר הראשון שלו באוניברסיטת הרווארד וב-1975 הוענק לו תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות יתרה, כראשון במחזורו. 4 שנים לאחר מכן, ב-1979, הוא סיים את לימודי הדוקטורט שלו ב-MIT בהנחייתו של סטנלי פישר, לימים נגיד בנק ישראל וסגן יושב ראש הבנק הפדרלי. הוא החל ללמד בבית הספר למנהל עסקים של  סטנפורד. במקביל כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק. ב-1985 עבר לחוג לכלכלה של פרינסטון, בה כיהן כראש המחלקה מ-1996 ועד שנת 2002. ברננקי כתב שלושה ספרי לימוד במקרו-כלכלה ועוד אחד במיקרו-כלכלה. הוא נחשב לאחד מחמישים הכלכלנים המצוטטים ביותר לפי דירוגים שונים.
בשנת 2002 עבר לבנק הפדרלי והחל לכהן במועצת הנגידים שלו.
ברננקי מתעניין מאוד בתקופת השפל הגדול, תקופה שעליה הוא ביסס רבים מאוד ממאמריו. ביום הולדתו ה-90 של מילטון פרידמן, ב-2002, אף התבטא בבדיחות הדעת ואמר "הרשו לי לנצל מעט את מעמדי כנציג רשמי של הבנק המרכזי של ארצות הברית ולומר למילטון: כן, נכון, אתה צודק, אנחנו (הבנק הפדרלי) אשמים בשפל הגדול, אבל הודות לך - זה לא יקרה שוב".
ב-2002, כאשר מאמרים שונים החלו לדון על דפלציה, הודיע ברננקי בראיון טלוויזיוני כי המדינה היא זו שמדפיסה את הכסף וכי הדרך הפשוטה ביותר להוריד את הדפלציה ולייצב את השוק היא על ידי הדפסת עוד כסף, שתייצר אינפלציה מבוקרת ותמתן את הדפלציה. באותה ההזדמנות הוא גם התייחס לניסוח של מילטון פרידמן שהתייחס למצב כזה כאל הצנחת כסף מהליקופטר ("helicopter drop") ומאז כונה על ידי מתנגדיו "הליקופטר-בן".
הוא נחשב לפחות נוקשה אידאולוגית מקודמו בתפקיד גרינספן, שהרבה להביע את דעתו גם כאשר הייתה מנוגדת למדיניות הכלכלית שהכתיבו פוליטיקאים, למשל כאשר הביע תמיכה נחרצת בתוכנית קלינטון למלחמה בגירעון וברפורמות המס של בוש. ברננקי, לעומתו, ענה כי "אין זה מענייניו" כאשר נשאל על מדיניות המיסוי.
שיר אדמה

אנסמבל שיר אדמה הוא הרכב מוזיקלי אקוסטי המתמחה בשירי ארץ ישראל. ההרכב פעיל מאז 2008.
ההרכב מתייחד במופעי מוזיקה ותוכן המשלבים בין ישראליות ליהדות, באמצעות חיבורים מקוריים בין טקסטים מהזמר העברי לטקסטים מהמסורת היהודית. דוגמה לחיבור מסוג זה הוא המופע "שרים מדרשיר", המחבר בין שירי ארץ ישראל לפרשות השבוע. המופע התבסס על הגותו של חנן פורת, ועל הטור מדרשיר שכתב בעלון השבת מעט מן האור.
השירים שמנגן ההרכב שייכים לרפרטואר הארץ-ישראלי הקלאסי, ומשלב בהם נגיעות של ג'אז, מוזיקה אתנית ורוק, תוך שמירה על המסגרת הכללית של הביצועים המקוריים.

חברי ההרכב

אדם צחי נולד ב-1980. זמר, גיטריסט ומלחין. למד שירה בשיטת בל קנטו. דוקטור לקולנוע מאוניברסיטת תל אביב.
נעם גולדשטיין נולד ב-1981. נגן חליל צד וסקסופון. בעל תואר ראשון מהאקדמיה למוזיקה בירושלים. למד הלחנה אצל רפי קדישזון. בעל תואר שני בפסיכולוגיה קלינית. 
יוני שרון נולד ב-1986. נגן כלי הקשה. למד דף, דרבוקה וריק אצל אמן כלי ההקשה זוהר פרסקו, למד בוראן וכפות אצל אייב דורון, ולמד מוזיקה אצל יאיר דלאל ופרץ אליהו.

הקלטות

בשנת 2015 הוציא ההרכב אלבום קאבר לשירי ארץ ישראל, המבוסס על המופע "שרים מדרשיר".
בשנת 2016 החל ההרכב להקליט פרויקט חידוש שירי מחתרות. עד כה חודשו השירים חיילים אלמונים ועיר שלום של זאב ז'בוטינסקי.
המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית

ייסוד המפלגה ושנותיה הראשונות

המפלגה מובלת בידי גנאדי זיוגאנוב שייסד את המפלגה ב-13 בפברואר 1993 יחד עם פוליטיקאים סובייטים בכירים כאיגור ליגאצ'ב ואנאטולי לוקיאנוב. זיוגאנוב הושפע מ"סנדק הגלאסנוסט", אלכסנדר יעקובלב, מהוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית ולאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991 התנועה הפכה לתנועה "פטריוטית לאומית רוסית". זיוגאנוב היה ליו"ר חזית הישועה הלאומית (או הלאומנית). בין מנהיגיה היו הפילוסוף האירו-אסייתי, אלכסנדר דוגין, שסייע בניסוח מסמכי המפלגה והקשריה ללאומנות.

ההתבססות כמפלגת אופוזיציה

ב-7 באוגוסט 1996 המפלגה הקימה את הברית הפטריוטית של רוסיה - תנועת שמאל חדשה שמאגדת 30 ארגוני שמאל וימין לאומניים, ביניהם ברית העם הרוסית, מפלגה לאומנית רוסית שהוקמה באוקטובר 1996 והתמזגה בשנת 2001 עם הברית העממית - מפלגת התחייה הלאומית "רצון העם", אלה תנועת לאומניות התומכות בהתפשטות רוסיה לכל אסיה ואירופה. תנועות אלה תמכו בגנאדי זיוגאנוב בעת שהתמודד בבחירות הנשיאותיות ב-1996 ובשנת 2000. בבחירות לפרלמנט בשנת 2003 טען זיוגאנוב שמפלגת המולדת (רודינה), מכרה את הקולות שלה עבור מפלגת השלטון רוסיה המאוחדת. בבחירות שנערכו בדצמבר 2011 זכתה המפלגה ב-92 מושבים בדומה והיא המפלגה השנייה בגודלה.

הנסיקה במעמדה והעלייה בתמיכת הלאומנים בה

כיום התמיכה במפלגה משתנה כל פעם. בכל מקרה בבחירות האזוריות המפלגה הקומוניסטית נוטה לקטוף את הקולות מידי מפלגת השלטון, בשל חוסר תמיכה מקומית במפלגה שלדעת המקומיים אינה עושה די כדי לשפר את מצבם, ברמה הארצית מצבה של המפלגה רע יותר, אף בשני העשורים האחרונים המפלגה סיימה באחד משלושת המקומות הגבוהים. ניתן להבחין בכך לאור העובדה שכיום זו המפלגה השנייה בגודלה במדינה, כשרק רוסיה המאוחדת מקדימה אותה. למפלגה יש תמיכה רחבה במרכזי מדע (נאוקוגרדים) וערים מסביב למוסקבה. כך למשל, בבחירות לפרלמנט ב-2007 סניף המפלגה באוניברסיטת מוסקבה היה פעיל ומוצלח למדי בגיוס קולות. התומכים העיקרים במפלגה הם הגמלאים, עובדי תעשייה שונים. בעשור האחרון חלה עלייה בתמיכה במפלגה מצד קבוצות שמאל שונות וארגוני נוער לאומניים.
זוהי היורשת העיקרית למפלגה הקומוניסטית הסובייטית ובמהלך שני העשורים האחרונים היא מפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר במדינה. פעם אחת בלבד, הייתה המפלגה קרובה לתפוס את השלטון: היה זה בבחירות 1996 לפרלמנט, כאשר המפלגה תפסה את מרבית המושבים בדומה שאך הוקמה מחדש. בעקבות תעמולה טלוויזיונית ממומנת היטב של האוליגרכים, מועמד המפלגה לנשיאות - גנאדי זיוגאנוב - הפסיד בסיבוב השני לנשיא המכהן בוריס ילצין. מאז 1996 מועמד המפלגה לנשיאות, בין אם זהו זיוגאנוב או נציג אחר, לא הצליח לזכות בבחירות ולרוב מגיע למקום השני.

הצטמקות כוחה

במערכת הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2011 המפלגה זכתה בכ-20% מקולות הבוחרים וקיבלה 92 מקומות בדומה, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי. כמו מפלגות אופוזיציה אחרות, המפלגה טענה לזיופים רבים בבחירות.
גנדי זיוגאנוב היה מועמד המפלגה במערכת הבחירות לנשיא המדינה שהתקיימו ב-4 במרץ 2012.
בספטמבר 2016 המפלגה התבססה בתור המפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט אך כוחה הצטמק מאוד והיא קיבלה 42 מושבים בלבד לעומת 92 בבחירות הקודמות, שהתבטאו מתוך 13% התמיכה שקיבלה מהמצביעים.

יחסים עם מפלגות דומות בעולם

המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית משתתפת קבועה במפגשים הבינלאומיים של מפלגות הפועלים והקומוניסטיות  המתקיימים החל משנת 1998 במתכונת שנתית .
חוק הנהיגה הספורטיבית

היסטוריה חקיקתית

תחילת המעשה הגשת בג"ץ כנגד המדינה על ידי אגוד נהגי המרוצים בראשותו של דני לוי יו"ר האיגוד ונהג מירוצים פעיל. העתירה הוגשה בשנת 2001.
דני לוי התנדב ונרתם להעברת החוק אם בעבודה במשרד הספורט, בוועדות הכנסת, עד כאמור לחקיקה.

הוראות החוק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מימוש החוק

בעקבות החוק הוקמו מוסדות והתאחדויות והתקנות יצאו לדרך בשנת 2012.
הוקמה הרשות לנהיגה ספורטיבית במשרד הספורט. בכך הצטרפה מדינת ישראל לחלק ממערך הספורט המוטורי בעולם.
מיוצ'ה פראדה

מיוצ'ה פראדה (באיטלקית: Miuccia Prada, נולדה בשם מריה ביאנקי; 10 במאי 1949, מילאנו, איטליה) היא מעצבת אופנה איטלקית, והמעצבת הראשית העומדת מאחורי בית האופנה פראדה, הידוע בקלאסיות המינימילסטית והיוקרתית שלו, ושל חברת הבת שלה מיו מיו, הנקראת על שם החיבה שלה.
מיוצ'ה היא הצעירה מבין נכדיו של מריו פראדה, מייסד בית האופנה.לפי מגזין פורבס, פראדה ובעלה, פטריציו ברטלי, "תפסו שליטה על פס הייצור המשפחתי ב-1978. מאז, הפכו לבית אופנה מוביל.
פראדה אימצה את השם "מיוצ'ה פראדה" בשנות ה-80, לאחר שאומצה על ידי דודתה מצד אמה. צעירה מבין 3 אחיות.
ב-1985, פרצה לתודעה לראשונה כשעיצבה קולקציית תיקים שחורים מניילון. ב-1989 עיצבה את קולקציית הביכורים שלה שזכתה להערכה, והמשיכה ב-1995 עם קולקציית הגברים.
את מיו מיו, הקימה ב-1992, כחברה פחות יקרה מפראדה, הפונה לקהל צעיר יותר, בהשראת המלתחה הפרטית שלה. 
מיוצ'ה פראדה ידועה בעיקר בשל המינימליזם הקלאסי, קולי, נוח ויוקרתי שלה. במהלך השנים התפתחה החברה לייצור מוצרי עור, נעליים, בשמים והלבשה לגברים ונשים באחד. כיום, לפראדה יש כ-250 סניפים לערך ב-65 מדינות.
אלבום בכורה

אלבום בכורה (בכור=ראשון) מציין את ההקלטה הקולית או הרישום הראשוניים של זמר, להקה או פזמונאי שיוצאים לאור וזמינים למכירה, הורדה או הפצה. אלבומי בכורה הם אלבומים מוזיקליים אשר מכילים קטעי מוזיקה אינסטרומנטלית (יצירות), לרוב מוזיקה קלאסית או אופרה, או קטעי מוזיקה עם מילים ושירה. המונח מדויק יותר במקרה של פזמונאי המפרסם אסופת שירים מאשר שירים בודדים, כאשר במקרים של זמר או להקה ההקלטה הקולית הראשונה היא לעיתים שיר ולא אלבום, אם כי לרוב השיר נכלל באלבום והופך לסינגל מוביל.

רקע

האלבום הראשון אי פעם בהיסטוריה הוקלט על גבי תקליט בשנת 1889 על ידי ממציא התקליט והמכשיר לנגינתו, הגרמופון, אמיל ברלינר. התקליט המקורי הושמד על ידי ברלינר, אמנם היסטוריון קול שיחזר את ההקלטה ב-2012. מאוחר יותר בשנת 1894, חברת ברלינר גרמופון הקליטה והפיצה את האלבום המסחרי הראשון, אף הוא על גבי תקליט. האופרה הראשונה שהוקלטה במלואה הייתה "ארנאני" בשנת 1903, ואילו ההסימפוניה החמישית של בטהובן בניצוחו של ארתור ניקיש ב-1913 הייתה היצירה הראשונה של תזמורת שהוקלטה באורך מלא. בהמשך המאה ה-20 ולאחר תקופת התקליטים ואריכי-הנגן, השימוש בקלטת שמע הפך פופולרי. אלבום הבכורה הראשון שהופץ על גביה היה. בתחילת שנות השמונים התקליטור תפס את מקומה, ובשנת 1981 הופץ באופן מסחרי אלבום הבכורה הראשון על גבי תקליטור, Business as Usual של להקת הפופ-רוק "Men at Work". מהעשור השני של המאה ה-21 הצטמצם השימוש בתקליטור בעקבות התפתחות האינטרנט והנוחות שבהעברת מידע דרכו, ונכון לעשור השני של המאה ה-21 ההורדות הדיגיטליות הן שהפכו נפוצות.
יאמוסוקרו

התקופה הקולוניאלית

המלכה יאמוסו, אחייניתו של קוסאי נ'גו, שלטה בכפר "נ'גוקרו" בתחילת הכיבוש הצרפתי של האזור. באותה עת התגוררו בכפר 475 תושבים. כפר זה היה אחד מ-129 כפרים של שבט אקואה.
בשנת 1909, בהוראת ראש השבט דג'אמלאבו, מרד שבט האקואה בצרפתים. 
בית השלטון האזרחי באזור, ששכן בכפר בונזי, עלה באש, וחייו של המושל הצרפתי של האזור, סימון מוריס ניצלו רק בזכות ההתערבות של קוסאי נ'גו.
לאחר תום המהומות החליט המושל הצרפתי, סימון מוריס שבונזי אינה בטוחה דיה, והעביר את תחנת הצבא הצרפתי לנ'גוקרו, שם נבנתה ביוזמת הצרפתים פרמידה לזכרו של קוסאי נ'גו, ומתוך כבוד למלכה יאמוסו נקרא הכפר יאמוסוקרו.

עצמאותה של חוף השנהב

במרץ 1983 הפכה יאמוסוקרו לבירת המדינה. קודם לכן שכנה הבירה בגרנד באסאם (החל מ-1893), בביגרוויל (החל מ-1900) ובאבידג'אן (החל מ-1933).
ב-6 בנובמבר 2004 תקפו צנחנים וחיל רגלים צרפתי את שדה התעופה יאמוסוקרו לאחר שמטוס שהמריא משדה תעופה זה תקף כוחות של האו"ם, וגרם למותם של עובד או"ם ותשעה צרפתים.
בתקיפה זו הושמדו שני מטוסי סוחוי 25 ומספר מסוקי מיל מי-24 - שהיוו את רוב חיל האוויר של חוף השנהב.

דמוגרפיה

בשנת 1901 מנה הכפר 475 תושבים בלבד. ב-1975 מנתה העיר 37,253 תושבים אך מ-1983 עת הוכרזה כבירה גדלה אוכלוסיית העיר במהירות ל-110,013 תושבים (1988), 155,803 תושבים (1998) ו-242,744 תושבים (2010).

אתרים בעלי חשיבות

ביאמוסקורו נמצאת הכנסייה הגדולה בעולם - בזיליקת גבירתנו של השלום ביאמוסוקרו, שהוקדשה על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-10 בספטמבר 1990.
אי-שרדות הנקמה של האי

קבוצות

עכברושים מוטנטים- בי, דקוטה (עברה קבוצה), סקוט (החליף עם ג'ו קבוצה), סטייסי, דון, לייטנינג וסם.
תולעים מוטנטים- זואי, מייק, בריק (עבר קבוצה), אן מריה, ג'ו (החליפה עם סקוט קבוצה) וקמרון.