google/wiki40b huggingface dataset:
ג'קי ירחי

ג'קי ירחי (נולד ב-1965 בתוניס) הוא אמן, מאייר, קריקטוריסט, קומיקסאי צרפתי-ישראלי אשר עבד עם מספר עיתונים כגון "ידיעות אחרונות", "נקודה", "אותיות", "כולנו", "יום ליום".
הוא עסק באיור במספר פרויקטים פרסומיים, לרבות עבור HOT, אורנג' וסלקום.
לקהל הרחב בישראל הוא מוכר בעיקר בזכות "הקוקומן", דמות אותה יצר עבור דגני הבוקר של תלמה, דרכה הוא נכנס לכמעט כל בית ישראלי.
לאורך השנים, הוציא לאור מספר רב של ספרי קומיקס כולם בעלי אורייטציה תנ"כית/דתית או ציונית בשפות עברית, צרפתית ואנגלית אשר חלקם הפכו הן בישראל, והן בחו"ל לרבי מכר.

ילדות ותחילת הקריירה

ג'קי ירחי נולד בתוניס ב-1965.
ירחי החל לצייר ולהתפרנס מפרי עטו בגיל צעיר בעודו תלמיד תיכון.
כבר בשנת 1983 הוציא לאור ירחי, אז בן 18, יחד עם מרק בן שושן את אלבום הקומיקס הראשון שלו "Les aventures de Supermitsva- on a enlevé rabbi Shlomo" אשר רשם מכירות מרשימות.
בראשית דרכו צייר ציורי שמן על בד והציג אותם בתערוכות בגלריות בפריז ובלוס אנג'לס.
במהלך שהותו בארצות הברית, פנו אליו ממארוול קומיקס והציעו לו לעבוד עמם. בסופו של יום דחה ירחי את הצעת העבודה בארצות הברית, בחר ללכת אחרי חזונו הציוני ולעלות לישראל ב-1992.
בנו של ירחי, שניאור ירחי בחר להמשיך את קרירת אביו בציור.

סדרת "עבר-הווה-עתיד"

ב-2011 הוציא לאור ירחי את "כדור הרעם" המכניס את הקורא אל תוך דרמת מבצע יונתן ורזיו, אלבום קומיקס הראשון מתוך הסדרה השאפתנית והחדשנית בארץ "עבר-הווה-עתיד".
ב-2013 הוציא ירחי לאור את "המצוד", ספר הקומיקס השני בסדרה "עבר-הווה-עתיד" המתעד את לכידתו של אדולף אייכמן ומשפטו.
סדרת "עבר-הווה-עתיד" היא יצירה פורצת דרך בזירת הקומיקס הישראלית בכך שלא מגוללות בה פיקציות אשר נועדו לבדר את הילדים, אלא שמדובר בספרי קומיקס בעלי חזון דידקטי המתמקדים באירועים של ההיסטוריה היהודית המודרנית וגיבוריה, הפונה בעיקר לקהל בוגר ובני הנוער.
בשנת 2014 זכה ירחי באות הוקרה מאת האוניברסיטה העברית בירושלים אשר בחרה להוסיף את אלבומי הקומיקס מהסדרה "עבר-הווה-עתיד" למדפיה.
ב- ספטמבר 2016, התווספו לסדרת "עבר-הווה-עתיד" 2 ספרי קומיקס חדשים : "מתוך האפלה" החושף את הקורא לסיפור הצלה אמיתי בלב מלחמת עולם השנייה וכן "מאבק וזיכרון", פיקציה אשר מתרחשת בתקופה שלאחר השואה, בקרב החלוצים.
הוגו (משחק)

תוכנית הטלוויזיה

זכויות השידור הבינלאומיות של המשחק שמורות בידי חברת "סבן אנטרטיינמנט", והן נרכשו לשידור בישראל על ידי חברת "ICP". שידור התוכנית החל ביולי 1994 והסתיים באוגוסט 1997. היא שודרה בימי ראשון עד חמישי בשידור חי בשעות הצהריים המוקדמות. אורכה היה 25 דקות ובמרכזה עמדו המשחק ודמותו של הוגו. לעיתים כללה התוכנית גם קטעים קומיים. פינה מצולמת מפורסמת וזכורה ששודרה בתוכנית הייתה הפינה בה גילם גיל ססובר את הוגו ונועה ירון-דיין את הוגולינה, אשתו של הוגו, והתיימרה להציג את חיי היומיום של הזוג וילדיו. הפינה צולמה בפארק הירקון.
את הדמות של הוגו בטלוויזיה דיבב דורי בן זאב ובזמנים מסוימים, גם גיורא קנת. השחקנית גני תמיר דיבבה את הוגולינה וגריזלדה ואת המלל כתבו רוני ערן וקובי אשל. רוני ערן כתבה גם את התמליל לשיר של הוגו, אותו שרו גיל ססובר ונועה ירון. התסריטאי הראשי של התוכנית היה רן תלם והעורכת הראשית הייתה אפתי הכהן.
בעקבות ההצלחה של התוכנית נוצרה סדרת בת בשם "עולמו של הוגו" ב-1996 בהגשה משותפת של גיל ססובר, אפרת רייטן וטל ברמן. התוכנית כללה 14 פרקים ושודרה בימי שבת ואורכה היה כשלוש שעות. את התוכנית ערך עודד נפחי.

שימוש בדמותו של הוגו על ידי חברת החשמל

בין השנים 1997–2001 כיכב הוגו בפרסומות של חברת החשמל לישראל בתור גיבור לקמפיינים המעודדים ילדים לשימוש בטוח בחשמל.
במסגרת שיתוף פעולה עם ערוץ הילדים לצורך הקמפיין, בשנת 1997 שודרה מדי יום התוכנית "חידה חשמלית". החידות שנשאלו עסקו בחשמל ובמושגים הקשורים לו ובשימוש בטוח בו.
השימוש בדמותו של הוגו בקרב חברת החשמל כללה גם מדיה נוספות, בהן אתר האינטרנט של החברה ופרסומים מודפסים של החברה, בהם חוברות מידע אשר חולקו במרכזי המבקרים של חברת החשמל.

שימוש בדמותו של הוגו במשחקי מחשב ביתיים

חברת "מחשבת" הוציאה שלושה משחקים: "הוגו" (1996), "הוגו 2" (1997) ו"הוגו הצנחן" (1998). הדיבוב והמשפטים של הוגו במשחקי מחשב אלה לא היו זהים למה שנשמע בתוכנית המקורית. מאוחר יותר יצא לאור ה"טמהוגו", משחק מחשב המשלב את דמותו של הוגו (בדיבובו של גיורא קנת) במשחק ה"טמגוצ'י", אשר בעצמו זכה להצלחה באותם ימים.
בנוסף, חברת קומפדיה ייבאה לישראל מספר משחקים של הוגו שאותם אף תרגמה לעברית, כמו למשל "הוגו: קללת המראה השחורה".

"ערכות לתלמיד" של הוגו

חברה נוספת אשר עשתה שימוש בדמותו של הוגו הייתה חברת "לאפאייט", אשר הוציאה "ערכות לתלמיד" של הוגו בין השנים 1997–2001, הכוללות בין היתר מדבקות שם לתלמיד, מחברות, קלסרים ומערכת שעות.

הוגו על הבמה

ב-1996 הועלה בישראל מחזמר לילדים, שמרכזו סיפור היריבות בין הוגו לבין גריזלדה המכשפה.
את המחזמר כתב אוהד אשכנזי וניהל מוזיקלית חגי אלקיים. את השירים הלחינו גיא מרוז, אלון אולארצ'יק, קובי רכט ודני רייכנטל. המשתתפים במחזמר היו: ויקי בהיר ("גריזלדה"), עמיר שלום ("הוגו"), אפרת רייטן, אורי בנאי, זבולון מושיאשווילי, עמוס שוב, יניב פולישוק ודבי קלפר.
המחזמר, אשר שמו היה "הממלכה הקסומה של הוגו" הועלה בהפקה של חברת טבת סרטים, שהפיקה גם את מופעי "עיר ערוץ הילדים".

ספרי הקומיקס של הוגו

לקראת שבוע הספר העברי ב-1998 הוציא ערוץ הילדים יחד עם הוצאת הספרים "מודן" שני ספרי קומיקס של הוגו.
חלפניו

חלפניו (בספרדית: jalapeño) הוא פלפלת צ'ילי בגודל בינוני בעלת טעם אופייני.
החלפניו הוא מין של פלפל. הוא קרוי על שם חלפה, בירת מדינת וראקרוס שבמקסיקו, בסביבתה בוית. כיום מוקצים כ-160 קילומטרים רבועים במקסיקו לגידולו. אזורים נוספים שבהם מוקצים שטחים גדולים לגידול חלפניו הם ניו מקסיקו וטקסס שבארצות הברית.
אורך הפרי בין 5–10 סנטימטרים. הוא גדל על שיח שגובהו 60–120 סנטימטרים ומניב 25–35 תרמילים בעונה. התרמילים נקטפים יותר מפעם אחת בכל עונת גידול. לקראת תום העונה הם מאדימים והדבר פוגע בביקוש להם. לרוב הפרי נקטף ונאכל בעודו ירוק, הגם שלעיתים מאפשרים לו להמשיך להבשיל לאחר קטיפתו עד שצבעו אדמדם. מידת החריפות של החלפניו ביחס למינים אחרים של צ'ילי מתונה יחסית (בין 2,500–10,000 יחידות סקוביל) ותלויה בתנאי הגידול ובאופן ההכנה.
החלפניו הוא אחד הרכיבים השכיחים ברוטבי סלסה וצ'ילי.
ג'יימס קובורן

ביוגרפיה

קובורן למד משחק באוניברסיטת UCLA, לאחר מכן עבר לניו יורק ולמד אצל מאמנת השחקנים הנודעת סטלה אדלר.
קובורן שיחק תחילה במחזות, ועבר לשחק בסרטים. תפקידו המרכזי הראשון היה בסרט "שבעת המופלאים" לצד יול ברינר, צ'ארלס ברונסון וסטיב מקווין.
בסוף שנות השישים הפך לכוכב, אף הוגדר כ'סמל סקס', כשהוא מגלם את התפקיד הראשי בסדרת סרטי ריגול משעשעים "האיש שלנו פלין". למשך תקופה מסוימת נעלם מהמסך עקב מחלת שרירים ניוונית, ואחר שב להופיע, במשורה. בשנים האחרונות לחייו זכה לעדנה מחודשת ואף זכה בפרס האוסקר לשחקן משנה בשנת 1998 על תפקידו כאביו האלכוהוליסט של ניק נולטה בסרט "פגיעה".

מותו

קובורן מת בפתאומיות, בגיל 74, מהתקף לב, בזמן שהאזין לרדיו. הוא השאיר אחריו אישה, בן ובת חורגת. אשתו, פאולה מורד, נפטרה מסרטן שנתיים לאחר מכן, ב-30 ביולי 2004, בגיל 49.
קלאו קרנפי

מאפיינים

לקלאו גודל כשל ברבור. הקסדה שלו מזדקרת בצורת משולש מעל הראש בצבע כתום, והיא בולטת ביותר למרות שהיא מגיעה לגודלה המלא רק בגיל 5-6. הגוף שחור, ואזור הרגליים בצבע קרם. המקור לבן ובקצה שלו יש כתם כתום. הקסדה כתומה. אורכו של הקלאו כ-91 עד 122 ס"מ ומשקלו כ-2-3 ק"ג. כמו אצל מינים אחרים של הקלאונאים לזכר יש קשתית אדומה ולנקבה קשתית לבנה. תוחלת חייו מגיעה ל-35 שנים.

התנהגות

הנקבה כולאת את עצמה בתוך קנה באמצעות בוץ, והזכר מביא לה מזון. היא מטילה 1-2 ביצים ודוגרת על הביצים במשך 37-46 ימים. הקלאו הקרנפי אוכל פירות (בעיקר תאנים ופיקוסים) הפרטים ממין זה מייבשים את נוצותיהם בדומה לקורמורניים על ידי פריסתם לגודל מלא. הקלאו מצוי בגובה של כ-1400 מטרים.

מיון

ישנם שלושה תת-מינים: הראשון חי בסומטרה, תאילנד ומלזיה, השני באי ג'אווה והשלישי מוגבל לבורנאו.
MetroLyrics

היסטוריה

MetroLyrics היה האתר הראשון שהוקדש למילים לשירים שניתן לו רישוי בקטלוג הליריקס של האַגְרֶגָטוֹר "גרייסנוט" (Gracenote) באפריל 2008. באמצעות מודל הרישוי, בעלי זכויות היוצרים למילים צוברים תמלוגים כאשר תוצר עבודתם מוצג ב-MetroLyrics.com. התמלוגים משולמים על כל מילות השירים המוצגות ומטופלים באמצעות Gracenote. בינואר 2013, רכשה LyricFind את עסקי רישוי הליריקס של Gracenote, ומיזגו אותו עם עסקיהם. מודל הרישוי של MetroLyrics הוא ייחודי, מפני שכמה אתרי אינטרנט למילות שירים עדיין מציעים תוכן שהוא לכאורה לא מורשה ומפר זכויות יוצרים.
באוקטובר 2011 נרכש האתר על ידי CBS Interactive. משרדיו הראשיים של האתר ממוקמים בוונקובר, בקולומביה הבריטית שבקנדה.
יורם בוקר

ביוגרפיה

בוקר נולד ב-1940 בפריז, צרפת, בשם ז'אן קלוד בוקסנבאום. עלה לישראל ב-1959 ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. ב-1962 נפגש עם מרסל מרסו בישראל והוזמן ללמוד אצלו בפריז. הוא למד פנטומימה גם אצל ז'אק לקוק וקלוד קיפניס. 
בעצם רציתי להיות שחקן והתחלתי עם פנטומימה בגלל מרסל מרסו. כשראיתי בפאריס מה הוא עושה, הייתי המום ורציתי לעשות כמותו
לאחר שסיים את לימודי הפנטומימה בצרפת חזר לישראל ב-1965. הוא ייסד את "תיאטרון הפנטומימה של יורם בוקר" (1970), עמו הופיע בפסטיבלים בישראל ובעולם. ביים והשתתף במספר מופעי פנטומימה בתיאטרון שלו. המופע "קרוסל" (1969) הועלה 600 פעמים והופיע גם בתיאטרון דני דגן; בעקבותיו עלה מופע ההמשך "קרוסל 2". מופעו "קלפים" הועלה 80 פעמים, והופיע גם בתיאטרון חיפה. "עולם הפנטומימה" הוצג 300 פעמים, בין השאר גם בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. ב-1979 עלתה ההצגה "שעשועי פנטומימה" עם אורי טננבאום, והוצגה כ-100 פעמים. ב-1980 העלה את "על מסכות ואנשים" לצד שייקה אופיר. מופעי פנטומימה נוספים שהעלה הם "חגיגת פנטומימה" (1982), "מקסימים" (אוניברסיטת תל אביב), "גברתי המדינה", "גיזת הזהב", "חלומות באשפמיה" (1994) ועוד.
בוקר הרחיב את עיסוקיו גם לקולנוע, טלוויזיה, קונצרטים ותיאטרון. ב-1981 כיהן כמנהל אמנותי של הפסטיבל הישראלי לפנטומימה בקריית שמונה. באותה שנה גם התארח כפנטומימאי בתוכנית הטלוויזיה "רגע עם דודלי". ב-1988 הופיע בתוכנית "בצלו של הלם קרב" וב-1993 הופיע בתוכנית "מוסיכף" לצידם של הפנטומימאים אורי טננבאום ואפי מאיר.
לאורך השנים שיחק בהצגות מרכזיות בתיאטראות ישראל, בהן "נאסר א-דין", "כלוב האהבה", "נעליים אדומות", "כנר על הגג" ו"מעשה בחייל". עבד גם כמעצב תנועה בתיאטראות הבימה, תיאטרון חיפה ותיאטרון באר שבע.
ב-1981 זכה בוקר בפרס ראשון בפסטיבל פנטומימה בינלאומי שנערך באיטליה, מטעם עיריית ארצו ומשרד התרבות האיטלקי.
החל מ-1965 בוקר מכהן כפרופסור ומורה לפנטומימה בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
שער סן ויסנטה

הקמה

במהלך ההיסטוריה של העיר מדריד ניצבו בה מספר שערים בשם סן ויסנטה. בשנת 1726 מונה האדריכל פדרו דה ריברה לתכנן שער חדש בחומות העיר, שיתפוס את מקומו של שער הרוס שנקרא "פארק". השער הישן הורכב משלוש קשתות ועוטר בפסלו של וינסנט הקדוש, על שמו נקרא השער החדש שנבנה במקום. במשך תקופה מסוימת היה מוכר השער החדש גם בשם "שער פלורידה".
בשנת 1770 נהרס שער סן ויסנטה הראשון, בשל עבודות בנייה מתוכננות בגבעת סן ויסנטה, כחלק מהרחבת מתחם הארמון המלכותי. לאחר הריסת השער, הורה המלך קרלוס השלישי לאדריכל פרנצ'סקו סבטיני לתכנן שער חדש שיוצב בכניסה לעיר משדרת פלורידה החדשה. עבודות בניית השער החדש הושלמו ב-1775.
בשנת 1890 פורק השער כחלק מעבודות לשיפור תשתית התחבורה באזור. לאחר פירוקו לא נמצאו חלקי השער, למרות שבסוף המאה העשרים נעשו מאמצים לאתרם. במהלך שנות התשעים החליטה עיריית מדריד לבנות את השער בשנית במיקומו האחרון. שחזור השער התאפשר באמצעות תוכניות הבנייה המקוריות ותמונה של השער, שצולמה בסמוך למועד פירוקו. השער נפתח באופן רשמי ב-25 באפריל 1995.
אילן שיף

ביוגרפיה

שיף למד בבית הספר ע"ש טשרניחובסקי בנתניה ובשנות ה-60 למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית, התמחה והורשה לעסוק בעריכת דין. בשנות ה-70 מילא תפקידים שונים בפרקליטות הצבאית ביניהם תובע, סגן תובע צבאי ראשי ומשנת 1980 כיהן כתובע צבאי ראשי. 
שיף גם שימש פרקליט פיקודי של פיקוד המרכז. בשנות ה-80 שימש כסניגור צבאי ראשי, ובין השאר כיהן כסנגורו של הרמטכ"ל רפאל איתן בפני ועדת כהן. בשנת 1984 היה היועץ המשפטי של ועדת זורע.
בהמשך היה סגן הפצ"ר ובשנת 1988 יצא ללימודי תואר שני במשפטים באקדמיה למשפט צבאי של ארצות הברית. כשחזר, בשנת 1989, המשיך בתפקידו כסגן הפרקליט הצבאי הראשי ובשנת 1991 מונה לפרקליט הצבאי הראשי. בשנת 1996 הוא מונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים אותו מילא עד שנת 2001.
במהלך מספר שנים לימד משפט צבאי באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב. 
בינואר 2001 מונה שיף לשופט בבית המשפט המחוזי בחיפה ובאפריל 2008 מונה לסגן נשיא בית המשפט. ב-1 ביולי 2014 פרש לגמלאות. שיף נשוי ואב לשני בנים.

פרשיות בהן היה מעורב

בשנות ה-80 כתובע צבאי ראשי תבע את תת-אלוף ברוך ארבל, קצין המשטרה הצבאית הראשי בעוון קבלת שוחד. בהמשך קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לפצ"ר. עם הכוונה לקדמו לדרגת אלוף ומינויו לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, קמה מחאה מצד משפחות שכולות נגד המינוי עקב משקעים שהותירו החלטות שלו בעבר בעניין פרשת הכבל ואסון צאלים ב'.טענות המשפחות השכולות הובאו בפני הוועדה לבחירת שופטים צבאיים, ואלו נדחו על ידה. מאוחר יותר בדק מבקר המדינה את הטיפול בתיק "צאלים ב" ובמסגרת זו נדחו כל הטענות באשר לטיפול המשפטי בתיק.
מעבר לטוב ולרוע

תוכן הספר

בספר מגנה ניטשה את מה שהוא רואה כריקנות מוסרית של הוגי הדעות של המאה ה-19. הוא תוקף פילוסופים על מה שהוא מחשיב כחוסר רגישות חמור, וקבלה עיוורת של הנחות יסוד נוצריות בהשקפת עולמם בענייני מוסר וערכים.
אחד מהפרקים בספר, "פתגמים ופרפראות ביניים", מכיל אוסף של פתגמים המעלים תובנות ניטשיאניות על רבים מהנושאים בחיי אנוש.
מעבר לטוב ולרוע מספק נקודת מבט כוללת לעמדתו של ניטשה בעניין תורת המידות, והוא נכתב בחלקו במטרה להעמיק את ההסבר לרעיונות שהוצגו ביצירתו הקודמת, כה אמר זרתוסטרא. ספרו הבא של ניטשה, לגניאולוגיה של המוסר, נועד להוות תוספת והבהרה ל"מעבר לטוב ולרוע".
כנסיית סן-סוורן

כנסיית סן סוורן (בצרפתית: Eglise Saint-Séverin) היא כנסייה רומית-קתולית ברובע הלטיני בפריז, צרפת. הכנסייה בנויה בסגנון גותי וממוקמת ברחוב התיירותי שדרות סן סוורן. היא אחת הכנסיות העתיקות ביותר שעדיין עומדת על תילה בגדה השמאלית ופעילה עד היום.
הכנסייה מוקדשת לסוורן, נזיר מתבודד שהתפלל בחדר תפילה בסיסי שהיה במקום. אחרי מותו של סוורן, הוקמה בזיליקה באתר בו התפלל. הבזיליקה נהרסה בידי הויקינגים ובניית הכנסייה הנוכחית החלה במאה ה-11, למרות שמאפייניה העיקריים הם מהמאה ה-15 בסגנון גותי מאוחר.
מאפייניה החיצוניים כוללים תמיכות דואות ועליהן גרגוילים מגולפים היטב באבן. פעמון הכנסייה הוא העתיק ביותר בפריז, ונוצק ב-1412. צלצולי הפעמון תועדו בשיר שבח על פריז מאת אלן סיג'ר.
מאפייניה הפנימיים כוללים חלונות ויטראז' עתיקים וכן סט של 7 חלונות חדשים מאת ז'אן רנה באזן (Jean René Bazaine), בהשראת 7 הסקרמנטים של הכנסייה הקתולית. החלונות שלו נמצאים באמבולטוריום. בניית בית המקהלה משיש התאפשרה בזכות תרומות מאן, דוכסית מונפנסייה, בת-דודתו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. העוגב חתום על ידי ז'אן פראן (Jean Ferrand).
עד 1970 כנסיית סן-סוורן הייתה מושב של הארכידיאקון של הדיוקסיה של פריז. בסוף המאה ה-19 הסופר ז'וריס-קרל הויסמנס ביקר בכנסייה בתדירות גבוהה ותרם לפופולריות שלה. במיסת מיכאל ב-1956 התקיימה בכנסייה הפגנה של מגויסי חובה נוצריים שהתנגדו למלחמה באלג'יריה. עד ועידת הוותיקן השנייה כנסיית סן-סרוון הייתה ידועה בתפילות הייחודיות שלה, שנבעו מהתנועה הליתורגיקאלית.
קורה (התעמלות)

קורה (באנגלית: Balance beam או BB) היא אחד מארבעת המכשירים עליהם מתחרות נשים בהתעמלות מכשירים. זהו המכשיר השלישי, אחרי שולחן הקפיצות והמקבילים המדורגים, בסדר המכשירים האולימפי.
המתעמלות מבצעות על הקורה תרגיל הכולל מספר אלמנטים, בהם קפיצות, סיבובים, צעדים, שילוב של הליכה וריצה, וכן תרגילים המבוצעים בעמידה, ישיבה, שכיבה או עמידת ידיים, ועוד. על המתעמלת להשתמש בכל אורך הקורה, ולהפגין אלגנטיות, גמישות, ביטחון ושליטה. משך התרגיל המרבי הוא דקה וחצי.
בראשית דרכו היה התרגיל מבוסס יותר על צעדי מחול ופחות על יכולות אקרובטיות. שתיים מהמתעמלות הבולטות בהיסטוריה, שפעלו בשנות ה-70 של המאה ה-20, אולגה קורבוט ונדיה קומנץ' שינו את פני המקצוע, כשהציגו תרגילים מורכבים יותר, הדורשים יכולות גבוהות יותר. מתעמלות אחרות הלכו בעקבותיהן. בעקבות זאת גם הוחל בציפוי קורת העץ בזמש, כדי להפכה לבטוחה יותר למתעמלות.

כל הזוכות במדליית זהב בתרגיל הקורה במשחקים האולימפיים

תרגילי הקורה הם חלק מתחרויות האולימפיות מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952). האלופה האולימפית הראשונה הייתה נינה בוצ'ארובה מברית המועצות.
המתעמלת היחידה שזכתה בתרגיל זה פעמיים ברציפות הייתה נדיה קומנץ' מרומניה
חלפה

היסטוריה

במקום בו נמצאת כיום חלפה התקיימו מספר יישובים קטנים של ילידים מאות שנים לפני הכיבוש הספרדי במאה ה-16. באזור שנת 1313 היישובים התאחדו לכפר אחד גדול בשם שַׁלַפַּן. באזור אמצע המאה ה-15 האזור נכבש על ידי שליט האצטקים מוקטסומה הראשון.
ב-1519 הרנאן קורטס כבש את הכפר בדרכו לכיבוש כלל האימפריה האצטקית. הספרדים עיוותו את שם הכפר לשלפה, אך הצליל ש' נשמט מהספרדית המודרנית, ובמקרה זה, כמו במקרים אחרים, הוא שונה לח'.
כשהספרדים הגיעו לכפר הייתה בו אוכלוסייה קטנה יחסית, ובשנים שלאחר מכן התושבים התחילו לעזוב את המקום והאוכלוסייה קטנה עוד יותר. המצב השתנה כשב-1720 המסחר באזור התחיל להתחדש, ובעקבותיו התיישבו מספר משפחות בחלפה וחשיבות היישוב גדלה. ב-18 בדצמבר 1791 קרלוס הרביעי, מלך ספרד, העניק לחלפה מעמד רשמי של עיירה לבקשת התושבים.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה מדינת וראקרוס וחלפה הוכרזה כבירת המדינה. ב-1830 חלפה קיבלה מעמד של עיר. ב-1892 שם העיר שונה ל"חלפה-אנריקס" כהוקרה למושל מדינת וראקרוס באותו זמן חואן דה לה לוס אנריקס.

כלכלה

הכלכלה של חלפה מתבססת על מסחר, שירותים פיננסיים, דיג, חקלאות, הכוללת גידול תירס, קנה סוכר, תפוזים, צ'ילי, וקפה, גידול פרחים, גידול מקנה ותעשייה.

חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת וראקרוסנה ואוניברסיטת חלפה.

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה אל לנסרו, שמציע טיסות למקסיקו סיטי, בירת מקסיקו.
משפט ארבעת הריבועים של לגראנז'

משפט ארבעת הריבועים של לגראנז' הוא מן התוצאות הקלאסיות והאלגנטיות בתורת המספרים. המשפט, אותו הוכיח ז'וזף לואי לגראנז' ב-1770, קובע שכל מספר טבעי אפשר לכתוב כסכום של ארבעה ריבועים: לכל מספר טבעי n אפשר למצוא מספרים שלמים a,b,c,d, כך ש- . לדוגמה, . 
משפט ארבעת הריבועים מופיע לראשונה, בלי הוכחה, בהערות שהוסיף קלוד באשה למהדורת יסודות שהוציא לאור בצרפת ב-1621.

הוכחת המשפט של לגראנז'

הצעד הראשון בהוכחה הוא הזהות המפתיעה 

שדומות לה יש רק עבור שניים, ארבעה או שמונה נעלמים (משפט הורוויץ, וראו גם תבנית פיסטר). הזהות מראה שאם אפשר להציג שני מספרים כסכום של ארבעה ריבועים, אפשר להציג כך גם את המכפלה שלהם. לכן, די להראות שניתן להציג את כל המספרים הראשוניים כסכום של ארבעה ריבועים, כי כל מספר הוא מכפלה של ראשוניים. ההוכחה לטענה זו מבוססת על העובדה שלכל מספר ראשוני p קיימים  כך ש-  מתחלק ב- p, ואז על שיטת הירידה של אוילר, המאפשרת להמיר הצגה של  (עם ) כסכום של ארבעה ריבועים בהצגה דומה של  עבור . לאחר מספר סופי של צעדים מגיעים להצגה של p עצמו.
הצגות כסכום של ארבעה ריבועים קשורות קשר הדוק לאלגברת הקווטרניונים, ובעיקר לתת-החוג של הקווטרניונים השלמים (חוג Hurwitz השווה ל-, וחוג Lipschitz השווה ל- ).

משפטים דומים

כבר במאה השלישית, דיופנטוס שיער כי כל מספר מהצורה  (למשל: 7, 15, 23) לא ניתן להציג כסכום של שלושה ריבועים. רנה דקארט הוכיח זאת ב-1638. פייר דה פרמה שיער שאלו המספרים היחידים שלא ניתנים להצגה בצורה זו. אדריאן-מארי לז'נדר הציג הוכחה סבוכה לטענה הזו ב-1798, ואילו קרל פרידריך גאוס הביא הוכחה שונה וקצרה בהרבה ב-1801. לדוגמה, 107 אינו מהצורה האסורה, ואכן . ההוכחה של משפט זה קשה בהרבה מזו של משפט לגראנז', והיא הייתה חלק מהפיתוח של התורה של תבניות ריבועיות במספרים שלמים, שלה תרם גאוס תרומה מכרעת. בהסתמך על תוצאה זו, ניתן להוכיח בדרך פשוטה תוצאה אחרת של גאוס: כל מספר הוא סכום של שלושה מספרים משולשיים או פחות.
באשר להצגה כסכום של שני ריבועים, פרמה כתב ב- 1640 (במכתב למרסן) שאפשר להציג מספר ראשוני p כסכום של שני ריבועים, אם ורק אם הוא נותן שארית 1 בחלוקה ל-4 (גם כאן, העובדה שמספרים מהצורה 4m+3 אינם ניתנים להצגה כסכום של שני ריבועים היא קלה מאוד להוכחה). לא ברור אם פרמה ידע להוכיח טענה זו; ב- 1749 שלח לאונרד אוילר (הפעם, במכתב לגולדבך) הוכחה מסודרת, המבוססת על שיטת הנסיגה האינסופית שפיתח.
תוצאות אלה על הצגה של מספרים כסכום של ריבועים הוכללו בבעיית וארינג, השואלת על המספר הקטן ביותר של חזקות-k שמספיקות להצגת כל מספר טבעי, ובבעיות על 'תבניות אוניברסליות' בתבניות ריבועיות.

הכללות

מן התאוריה של הסה ומינקובסקי, המהווה מקרה פרטי של עקרון הסה, נובע שמשפט לגראנז' נכון לא רק בשלמים הרציונליים, הרגילים, אלא גם בכל שדה מספרים (ואף בכל שדה גלובלי): כל איבר בשדה כזה ניתן להציג כסכום של ארבעה ריבועים בשדה. 
לפי משפט המספרים המצולעים, אותו הוכיח קושי ב-1813, כל מספר ניתן להצגה כסכום של לכל היותר n מספרים מצולעים מסדר n. המקרה הפרטי n=4 הוא משפט לגראנז'.
אלכסנדרה וסטר

ביוגרפיה

וסטר נולדה בגמביה, בתם של אב גרמני ואם מגאנה. בגיל שלוש עברה עם משפחתה לגרמניה ובגיל שש החלה להתאמן באתלטיקה. ב-2008 הצטרפה למועדון האתלטיקה מיינץ וב-2009 שברה את שיא גרמניה לנערות בקרב שבע. בגיל 16 סיימה שנייה בקפיצה לרוחק באליפות גרמניה עד גיל 18. היא עמדה לייצג את גרמניה באליפות העולם לנוער ב-2011 בקרב שבע אך סמוך לפני התחרות נפצעה בעת ריצת משוכות וסבלה מקרע במניסקוס ומקרע ברצועה הצולבת בברכה. היא נאלצה לעבור מספר ניתוחים ותקופת שיקום ממושכת של למעלה משנה, לפני שיכלה לחזור ולהתחרות.
ב-2014 עברה לארצות הברית והחלה ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת מיאמי. לאחר שנה חזרה לגרמניה ולמועדון מיינץ. במהלך 2015 עברה למועדון האתלטיקה בקלן והחלה להתאמן אצל צ'ארלס פריידק, אלוף העולם בקפיצה משולשת ב-1999. היא השילה ממשקלה והתמקדה בשיפור מהירותה. באוגוסט 2015 קבעה שיא אישי של 6.59 מטר בתחרות באצטדיון בקאסל. בתחרות שהתקיימה בפברואר 2016 באולם בברלין קבעה שיא אישי של 6.95 מטר, תוצאה שרק שתי קופצות גרמניות השיגו טובה ממנה בעבר באולם, הייקה דרקסלר (7.37) והלגה רדקי (7.09). שבועיים לאחר מכן זכתה באליפות גרמניה באולם כשקבעה תוצאה של 6.75 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 סיימה במקום השישי בתוצאה של 6.67 מטר. ביוני 2016 שיפרה את שיאה האישי ל-6.79 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום ה-34 במוקדמות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום ה-27 במוקדמות.
מלבד העיסוק באתלטיקה עובדת וסטר גם כדוגמנית.
When a Man Loves a Woman

היסטוריה

השיר הוקלט על ידי פרסי סלדג' ב-17 בפברואר 1966 באולפני FAME באלבמה. 
כשהשיר הוקלט, לא היה לו שם או מילים. סלדג' נאלץ לאלתר את הטקסט בעת הקלטה ללא שום הכנה מוקדמת. אף על פי כן, הביצוע של סלדג' היה כל כך משכנע שהמפיקים המוזיקליים שעבדו עם סלדג' הניחו כי סלדג' כתב את הטקסט. על אף שהקרדיט על כתיבת השיר ניתן באופן רשמי לקלווין לואיס ואנדרו רייט (אשר ניגנו בגיטרת הבס ובקלידים יחד עם סלדג') והם אלו שמקבלים בפועל את התמלוגים על ההשמעות של השיר, בפועל פרסי סלדג' הגה את מילות השיר אך הוא החליט שהקרדיט על כתיבת השיר יינתן ללואיס ורייט.
השיר יצא לאור לשווקים ב-16 באפריל 1966, הפך ללהיט באופן מיידי והגיע למקום הראשון הן במצעד הבילבורד הוט 100 ובמצעד ה-R&B של בילבורד.

גרסאות כיסוי נוספות

לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי שונות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו מייקל בולטון, בט מידלר, קני רוג'רס, מרווין גיי, סטיבי ווינווד, וארט גרפונקל.
גרסת הכיסוי של מייקל בולטון משנת 1991 הגיעה למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני והביצוע שלו בשיר זה זיכה את בולטון בפרס גראמי.
פרש קל

פרש קל הוא לוחם המוגן בשריון קל שנלחם על גבי בהמת רכיבה, בדרך כלל סוס. המונח "קל" מתייחס בראש ובראשונה לסוג השריון ולמשקלו. ככל שהשריון כבד יותר, כך החייל נחשב לכבד יותר. הפרשים הקלים היו הלוחמים הרכובים הראשונים שהיו נפוצים בצבאות העולם. הסיבה לכך נעוצה בהיעדר ציוד רכיבה ראוי לשמו בתקופות העתיקות. פרשים מהסוג הזה הם היחידים ששרדו את הופעת כלי הירי האוטומטיים שגרמו להעלמות הפרשים הכבדים. פרשים אלו עדיין משרתים בצבאות העולם (בדרך כלל בשטח הררי שבו כלי אין אפשרות להפעיל כלי רכב) ובשירות המשטרה.
בעת העתיקה ובימי הביניים כלל חימושם סוגים שונים של כידונים להטלה, קשתות מסוגים שונים וכלי נשק אחרים שאפשר להטיל על האויב. לקרב פנים מול פנים השתמשו בחרבות, חניתות, פגיונות וכיוצא באלה. שריונם היה בדרך כלל דל וכלל קסדה קלה, שריון גוף קל ולפעמים גם מגן קטן.
בעת החדשה לא היה הבדל גדול בחימושם של הפרשים הקלים לעומת הפרשים הכבדים. ההבדלים היו בקיראס (סוג של שריון גוף) ולפעמים גם קסדה שהגנו על הפרשים הכבדים וגם בסוגי הלוחמים ששירתו בכל אחד מהחילות: הפרשים הכבדים היו בדרך כלל גברים חסונים וחזקים ואילו הפרשים הקלים היו בדרך כלל בעלי מבנה גוף קטן יותר.
לעיתים צבאות שלמים הורכבו מפרשים קלים בלבד עם כמות קטנה של פרשים כבדים. צבאות אלו נחלו לפעמים הצלחה מסחררת בשדה הקרב. המונגולים הם דוגמה טובה להצלחה זו. גם עמים אחרים השתמשו באופן נרחב בפרשים קלים. צורת ההתקפה המועדפת על הפרשים הקלים הייתה פגע וברח, אך מלבד תפקידים אלו, ביצעו הפרשים הקלים מגוון תפקידים חשובים כמו סיור, אבטחה, איסוף מודיעין ועוד.
עוד דוגמה לפרשים מעולים בשימוש נרחב היו הפרשים נומידים שהיו מצליחים בזכות עצמם ובשירותם בצבא קרתגו כשכירי חרב.
הכל זה לטובה

רקע

האלבום הופק על ידי שי כרם, ושיריו נכתבו על ידי אינטרנשיונל עצמה, ופזמונאים כגון, אילן שפלר, איתן נחמיאס גלס, גיא אסיף, ינאי רטפן, אלי אברמוב וכולי. האלבום הוקלט בשנת 2007, בה הוא גם יצא לחנויות.
מתוך האלבום יצאו מספר סינגלים, כשהשלושה הבולטים מביניהם הם "Love Boy", שכבש צמרות מצעדי פזמונים רבים ושבר את שיאי הרדיו הישראלי, שיר הנושא "הכל זה לטובה", שזכה להצלחה גם כן, והשיר "סרט הודי", שיצא בשיתוף עם עידן יניב, וכבש את צמרות המצעדים של גלגלצ ורשת ג'.