פרנץ שוברט

חייו

שוברט נולד למשפחה מוזיקלית ואביו שהיה מנהל בית ספר, טיפח במיוחד את הנגינה בצוותא. את ראשית חינוכו המוזיקלי קיבל מאביו, אשר לימד אותו לנגן בכינור ומאחיו הבכור ממנו למד לנגן בפסנתר. שוברט למד מוזיקה בילדותו ובגיל 10 התקבל לבית הספר של הכנסייה הקיסרית כנער מקהלה בקול הסופרן, שם חי בתנאי פנימייה, המשיך בלימודי המוזיקה וגם למד תאוריה ונגינה בעוגב. באותה שנה זכה במלגת לימודים בבית הספר שליד הכנסייה המלכותית. בבית ספרו היה כנר, ועד מהרה הפך לכנר ראשי ומפעם לפעם, כשנעדר מנצח התזמורת, אף מילא את מקומו. בשנים אלו התמסר שוברט גם למוזיקה קאמרית ובסתר החל לחבר את יצירותיו הראשונות – קטעי פסנתר ל-4 ידיים, 3 רביעיות כלי קשת, מספר פתיחות ואופרטה בלתי גמורה.
בשנת 1813 עזב את בית הספר, והמשיך ללמוד באופן פרטי אצל אנטוניו סליירי. במקביל רכש גם את מקצוע ההוראה, ובשנת 1814 שימש מורה עזר בבית הספר של אביו, משרה בה החזיק עד 1818.
השנים בהן עסק בהוראה היו גם שנים פוריות בהלחנה. בשנים 1813–1815 חיבר שורה ארוכה של יצירות נעורים, בהן 5 רביעיות כלי קשת, 3 מיסות, 3 סימפוניות ואופרה ראשונה.
ב-1814 הלחין את "גרטכן ליד הכישור" לטקסט מתוך המחזה פאוסט מאת גתה – שיר המציין אחד השיאים בתולדות ה"ליד" (השיר הגרמני האמנותי).
במהלך השנה העוקבת הלחין למעלה מ-150 שירים אחרים, ביניהם "שר היער", "ורד בר" ואחרים.
בשנים 1816-7 התגורר שוברט בבית ידידיו, התמסר להלחנה וכתב את הסימפוניה הרביעית בדו מינור ("הטרגית"), ואת החמישית בסי במול מז'ור, מיסה רביעית ומספר סונאטות וקטעים אחרים לפסנתר.
בשנת 1818 עזב את ההוראה ומאז חי חיי אמן ללא פרנסה קבועה ועבר לגור עם המשורר מאיירהופר.
הוא הלחין במהירות רבה ועד שנת 1820 הספיק לחבר מעל 500 יצירות.
בשנת 1822, בגיל 25, לקה במחלת העגבת, שהביאה אותו לכדי ייאוש ודיכאון, שנבע גם מכישלונו בתחום האופרה, אך לא פגעה בכושרו היצירתי.
מסיבות כלכליות נאלץ לשוב ולשמש מורה למוזיקה בבית אסטרהאזי בעונת הקיץ של 1823-4.
שנותיו האחרונות של שוברט (1827-8) היו פוריות במיוחד, ובהן הוציא מתחת ידיו שורה ארוכה של יצירות מופת, בהן מחזור השירים "מסע החורף" שנחשב לאחד משיאי הלידר ואת הסימפוניה מס' 9 בדו מז'ור ("הגדולה").
שוברט מת ב-19 בנובמבר 1828, בן 31. סיבות המוות היו ככל הנראה העגבת ומחלת הטיפואיד.

יצירתו והשפעתה

בחייו הקצרים הספיק לכתוב שוברט 9 אופרות, 7 מיסות, 9 סימפוניות, 15 רביעיות, 2 חמישיות, 3 שלישיות, חיבורים רבים לפסנתר (סונאטות, כלי סולו, דואטים ועוד) וכ-600 שירים.
שוברט היה מיוצריו החשובים של הליד (השיר האומנותי הגרמני),
בו מתמזגים המנגינה, הפסנתר והמילים לכלל אחדות מלאת הבעה.
ביצירתו של שוברט בולט המעבר מהתקופה הקלאסית לתקופה הרומנטית. שוברט ביסס את יצירותיו על מנגינות ארוכות ופיוטיות, שמצאו דרכן לא רק לשירים שלו אלא גם ליצירותיו האינצידנטליות (מוזיקת ליווי), ולסימפוניות. הייתה לו השפעה ניכרת על מלחינים רומנטיים שבאו אחריו כמו רוברט שומן ויוהנס ברהמס.
בימי חייו של שוברט רק יצירות בודדות מפרי עטו זכו לצאת לאור או להיות מבוצעות בקונצרט פומבי, בין אלה היו רבים משיריו, בהם מחזורי השירים הטוחנת היפה ומסע החורף, שאותם ביצע, בהצלחה רבה, חברו זמר הבריטון יוהאן מיכאל פוגל, בליווי שוברט עצמו בפסנתר. רבות מיצירות המופת שחיבר התגלו רק עשרות שנים לאחר מותו. בעקבותיהן היה שוברט בהדרגה למלחין פופולרי מאוד וכך נשאר עד ימינו.
יצירותיו (כאלף במספר) מוספרו על ידי אוטו אריך דויטש, ברשימה המכונה על-שמו, רשימת דויטש.

השוברטיאדה

עוד בימיו של שוברט החלה מסורת של מסיבות רעים שבהן ניגנו ושרו מיצירותיו של שוברט (לעיתים קרובות בהשתתפות המלחין עצמו). אחר כך החלו להתייחס לאירועים אלה בשם "שוברטיאדה", בהשראת התמונה "שוברטיאדה בבית יוזף פון שפאון" של הצייר הווינאי מוריץ פון שווינד. בתמונה יושב שוברט ליד הפסנתר, מוקף ידידים וביניהם הצייר. תמונה זו צוירה בשנות ה-60' של המאה ה-19, וכעבור כמאה שנים החלו לערוך במקומות שונים בעולם מסיבות דומות, חלקן ביום הולדתו של שוברט שחל ב-31 בינואר. כיום משמש השם ככינוי נפוץ לפסטיבלים או מרתונים שבהם מנגנים יצירות של שוברט. בישראל התקיימה שוברטיאדה כזו לראשונה ב-2007.