רוג'ר בייקון

שנותיו הראשונות

בייקון נולד ליד אילצ'סטר בסאמרסט. משפחתו כנראה הייתה אמידה, אך בתקופת מלכותו הסוערת של הנרי השלישי, רכושם נלקח מהם וכמה מחברי המשפחה הוגלו. 
רוג'ר בייקון למד באוניברסיטת אוקספורד, הרצה על אריסטו ומאוחר יותר נהיה לנזיר פרנסיסקני ופרופסור באוקספורד. הוא כנראה נעשה לנזיר ב-1233, ואז עבר לצרפת על מנת ללמוד באוניברסיטה של פריז, אז מרכז החיים האינטלקטואליים באירופה. שני מסדרי הנזירים הגדולים, הפרנסיסקנים והדומיניקנים, עדיין לא היו מיוסדים שם, ורק עתה החלו לקחת חלק חשוב בדיון התאולוגי. אלכסנדר מהלס הנהיג את הפרנסיסקנים, ואילו בראש הדומיניקנים עמדו אלברטוס מגנוס ותומאס אקווינס. היכולות של בייקון הוכרו תוך זמן קצר, והוא נהנה מחברתם של אנשים חשובים כאדם דה מריסקו ורוברט גרוסטסט, בישוף לינקולן. יחד עם ההוראה והמחקר שלו, הוא גם ביצע ותיאר ניסויים שונים.

חיים ויצירה

ההכשרה המדעית שבייקון רכש, בעיקר מלימוד מחברים ערבים, גרמה לו להבין את החסרונות בשיח האקדמי הקיים. אריסטו היה ידוע רק דרך תרגומים גרועים, והפרופסורים לא היו מוכנים ללמוד יוונית. המצב לגבי כתבי הקודש היה דומה. מדע פיזיקלי לא נחקר על ידי ניסויים בדרך האריסטוטלית, אלא על ידי ויכוחים המיוסדים על המסורת. בייקון פרש מהרוטינה הסכולסטית והקדיש את עצמו ללימוד שפות ולניסויים. המורה היחיד שהוא העריך היה אדם בשם פטרוס מהרנקוריה מפיקרדי, שכנראה זהה למתמטיקאי בעל שם דומה, פטרוס פרגרינוס מפיקרדי, שהוא אולי גם האחראי על חיבור קטן בכתב יד, "המגנט", שנמצא בביבליותק אימפריאל בפריז. הניגוד בין חוסר ההכרה באדם זה לבין הפרסום לו זכו הדוקטורים מהאוניברסיטה הרגיזה מאוד את בייקון. ב"אופוס מינוס" וב"אופוס טרטיום" הוא יוצא בתקיפות כנגד אלכסנדר מהלס, וכנגד פרופסור אחר, שהוא אומר שרכש את לימודיו בכך שלימד אחרים, ואימץ לעצמו נימה דוגמטית שאפשרה לו להתקבל בפריז כשווה לאריסטו, אבן סינא, או אבן רושד. 
בייקון פגש את הקרדינל גוי לה גרוס דה פולקס, שהתעניין ברעיונות שלו וביקש ממנו לפרסם חיבור מקיף. בייקון, שהוגבל על ידי החוק הפרנסיסקני האוסר לפרסם חיבורים מחוץ למסדר ללא אישור מיוחד, התמהמה בתחילה. קרדינל זה הפך לאפיפיור קלמנט הרביעי, והוא זירז את בייקון להתעלם מהאיסור ולכתוב את הספר בחשאי. בייקון עשה זאת ושלח את החיבור, ה"אופוס מג'וס", לאפיפיור ב-1267. לאחר מכן הוא שלח לו את ה"אופוס מינוס", סיכום של הרעיונות העיקריים מהחיבור הראשון. ב-1268, הוא שלח את חיבורו השלישי, ה"אופוס טרטיום", לאפיפיור, שמת באותה שנה. בייקון כבר לא היה מקורב לצלחת, והוא למעשה נאסר בידי המסדר הפרנסיסקני בפעם השנייה ב-1278, מכיוון שניסוייו בתחום האלכימיה הערבית גרמו לכך שיואשם בכישוף. הוא נותר במאסר לעשר שנים, עד שהתערבותו של אציל אנגלי הביאה לשחרורו. 
בכתביו, בייקון קורא לרפורמה בלימודים התאולוגיים. יש לשים פחות דגש על חילוקים פילוסופיים מינוריים כמו בסכולסטיקה, והתנ"ך עצמו צריך לשוב למרכז ההתעניינות, ועל התאולוגיים ללמוד את השפות שבו הוא נכתב במקור (כלומר, יוונית ועברית). הוא עצמו היה בקיא בכמה שפות, והצטער על הטעויות שנפלו בכתבי הקודש ובכתביהם של הפילוסופים היווניים בשל תרגומים ופירושים מוטעים. מעבר לכך, הוא טען כי תאולוגים צריכים ללמוד את כל המדעים באופן מפורט, וכי יש להוסיף אותם למערכת הלימודים האוניברסיטאית הרגילה. 
הוא דחה את ההליכה העיוורת אחר הסמכויות העתיקות, גם בתאולוגיה וגם במדע. ספרו אופוס מאיוס (Opus maius) עוסק במתמטיקה ובאופטיקה, באלכימיה ובייצור אבק שריפה, מיקום וגודל גרמי השמים, והוא חוזה המצאות מאוחרות כמו ה מיקרוסקופ, הטלסקופ, משקפיים, מכונות מעופפות וספינות קיטור.
בייקון למד גם אסטרולוגיה והאמין כי לגרמי השמים יש השפעה על גורלם של בני האדם. הוא גם כתב ביקורת על הלוח היוליאני שאז עדיין היה בשימוש. הוא גילה לראשונה את קשת הצבעים בתוך כוס מים, מאות שנים לפני שאייזק ניוטון גילה כי ניתן לפזר ולאחד מחדש אור לבן על ידי עדשה. 
הוא הכיר היטב את התובנות הפילוסופיות והמדעיות של העולם הערבי, שבאותו זמן היה התרבות המתקדמת ביותר. הוא היה תומך נלהב של השיטה הניסויית לרכישת מידע על העולם. הוא התכוון לפרסם אנציקלופדיה מפורטת, אך רק חלקים שלה הופיעו.