אבנר שלו

שירות בצה"ל

שלו התגייס לצה"ל בשנת 1956 ושירת בנח"ל. לאחר קורס קציני חי"ר נותר להדריך בבה"ד 1. בהמשך עבר לצנחנים, לגדוד הנח"ל המוצנח. שימש במספר תפקידי פיקוד בגדוד ובמלחמת ששת הימים לחם בקרבות בחזית המצרית ונפצע בעת כיבוש רפיח. בין השנים 1972–1974 הוצב כראש לשכתו של הרמטכ"ל דוד אלעזר. שלו נטל חלק בדיונים המדיניים לאחר סיום מלחמת יום הכיפורים. הוא אף השתתף, עם האלוף (מיל') אהרון יריב, בפגישה הראשונה עם גנרל אל-גאמסי בקילומטר ה-101, פגישה שלאחריה הושגה הפסקת האש עם מצרים.
לאחר המלחמה ביקש שלו לשרת במערך החינוך של צה"ל והיה קצין חינוך ראשי. במסגרת תפקידו היה גם אחראי על תחנת הרדיו גלי צה"ל. בתפקידו כקצין חינוך ראשי התרכז באתגר שנוצר לאחר מלחמת יום הכיפורים: בניית האמון הצבאי של צה"ל ביכולותיו וביכולות הטמונות בחברה הישראלית. שלו עסק בחיזוק לימוד מורשת הקרב וערכי הלחימה של צה"ל וכן בפיתוח והכשרת מפקדים בתחום המנהיגות והפיקוד המבוססים על הערכים המעצבים את הזהות היהודית-ישראלית. הקים את בסיס ההדרכה של חיל החינוך להכשרת קצינים ולגיבוש התורה המקצועית של צה"ל בתחום המנהיגות. בעקבות שורת התפקידים שמילא התבקש לשמש מרצה בכיר במכללה לביטחון לאומי. בשנת 1980 פרש מצה"ל בדרגת תת-אלוף.

מנהל מינהל התרבות

לאחר פרישתו מצה"ל כיהן כמנהל מינהל התרבות במשרד החינוך והתרבות וכיו"ר המועצה הציבורית לתרבות ואמנות. בנוסף היה חבר בהנהלותיהם של מוזיאונים ומוסדות תרבות שונים בישראל. בתפקידיו אלו היה אחראי לייעוץ והתווית המדיניות של ישראל בענייני תרבות ואמנות ולטיפול בנושאים הקשורים לתמיכה ולעידוד האמנות והתרבות במדינת ישראל ובמערכת קשרי התרבות וחילופי התרבות עם מדינות אחרות.
שלו דאג לייצוב מעמדם של מוסדות התרבות הקיימים בישראל, והקים עשרות מפעלי תרבות חדשים במטרה להגביר את צריכת האמנות והתרבות ולעודד את היצירה בכל רחבי הארץ, תוך מתן דגש על הפריפריה. ביוזמתו הוקמה רשת של פסטיבלים ברחבי המדינה, הוקמו אולמות תרבות רבים בפריפריה כמו בעכו, כרמיאל, מגדל העמק ונצרת עילית. הופעל פרויקט סל תרבות ארצי לתלמידים לעידוד צריכת האמנות בבתי הספר. שלו גם הקים את בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים. עם גל העלייה העצום בתחילת שנות ה-90 הקים שלו יחידה מיוחדת בין-משרדית שעסקה בקליטת אמנים עולים, במסגרת זו הוקמו מפעלי תרבות רבים כמו תזמורת רעננה ותיאטרון גשר. הישג נוסף שנרשם לזכותו, יחד עם אמיר דרורי, הוא הפיכתו של אגף העתיקות והמוזיאונים במשרד החינוך לרשות ממלכתית - רשות העתיקות.

יו"ר יד ושם

בשנת 1993 מונה ליו"ר הנהלת "יד ושם". הוא יזם תוכנית פיתוח רב-שנתית מקיפה שמטרתה להכין את "יד ושם" להתמודדות עם האתגרים של קיום זיכרון השואה והנחלתו במאה ה-21. שלו הקים בית ספר מרכזי בינלאומי להוראת השואה, שנחשב ליחיד מסוגו בעולם העוסק בפיתוח תפיסה חינוכית ושיטות פדגוגיות להוראת השואה, מכשיר מאות מורים מישראל ומהעולם בשנה ומחנך עשרות אלפי תלמידים, בני נוער, חיילים וקצינים בשנה.
מרכיב מרכזי נוסף בתוכנית הפיתוח הוא הקמת מכלול מוזיאוני הכולל מוזיאון חדש לתולדות השואה ששלו היה האוצר הראשי שלו. המוזיאון מציג את תולדות השואה מנקודת מבט חדשנית המשלבת את סיפורם של היחידים בתוך ההקשר הכרונולוגי-היסטורי של מאורעות התקופה. פתיחתו של המוזיאון היוותה אבן דרך משמעותית בתחום הנצחת השואה בישראל ובעולם – משלחות בראשות ראשי מדינות ומנהיגים מכ-40 ארצות הגיעו לפתיחתו, כלי תקשורת רבים ברחבי תבל כתבו אודותיו ואלפי מבקרים פוקדים אותו מדי יום. המוזיאון הפך לחשוב מסוגו בעולם והמבקרים בו עוברים חוויה משמעותית יוצאת דופן, כשרבים מהם מציינים כי היא משפיעה עמוקות על עיצוב זהותם האישית והחברתית.
שלו גם הגה את הקמתו של מרכז הצפייה – מרכז ייחודי המהווה מאגר ידע עולמי של עדויות וסרטים מכל הז'אנרים אודות השואה וכולל עשרות עמדות צפייה ממוחשבות.
בתקופת כהונתו הוביל שלו את המהפך הטכנולוגי ב"יד ושם", שאחד ממרכיביו הוא העלאת המאגר המרכזי של קרבנות השואה לרשת האינטרנט, זאת כחלק מתפיסתו להעמיד את הטכנולוגיה בשירות הזיכרון ולאפשר נגישות למידע אמין ורב לכל מתעניין בעולם.
פעולותיו של שלו הביאו את "יד ושם" לקבלת הכרה והוקרה גדלות והולכות בישראל ובעולם – בשנת 2003 זכה "יד ושם" בפרס ישראל לתרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בשנת 2007 קיבל "יד ושם" את פרס נסיך אסטוריאס להבנה הדדית. בשנה זו העניק נשיא צרפת ניקולא סרקוזי לאבנר שלו את אות לגיון הכבוד הצרפתי בדרגת אביר.

חייו הפרטיים

אבנר שלו הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה מודרנית של המזרח התיכון ובגאוגרפיה, מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. בנוסף למד מגוון לימודים שיטתיים בפסיכולוגיה, חינוך ומשפטים. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל והמכללה לביטחון לאומי.
בין פרסומיו של שלו: "למען יידעו דור אחרון – זיכרון השואה ביד ושם" (עורכים: בלה גוטרמן ואבנר שלו), 2005.
שלו היה נשוי לנעמי, אמנית ויוצרת, עד לפטירתה ב-2019. הוא אב לארבעה וסב לנכדים. בתו, ענת צוריה, היא במאית קולנוע תיעודי.
זכה בתואר יקיר ירושלים לשנת ה'תשע"א והוא חתן פרס רוטברג לחינוך יהודי לשנת תשע"ה.