google/wiki40b huggingface dataset:
לונה 9

מהלך המשימה

לונה 9 שוגרה ב-31 בינואר 1966, 11:41 UTC, על גבי משגר מולוניה M מקוסמודרום בייקונור, למסלול חנייה סביב כדור הארץ. לאחר מספר שעות הופעל שלבו הרביעי של המשגר שהכניס את החללית למסלול מעבר ירחי. עם סיום הבעירה הושלך השלב הרביעי והחללית המשיכה בדרכה. ב-1 בינואר בוצע תמרון תיקון מסלול וב-3 בפברואר הגיעה החללית אל קרבת הירח. בגובה 8,300 ק"מ מעל פני הירח כוונו מנועי ההאטה של החללית. בגובה 75 ק"מ, 48 שניות לפני הנחיתה, במהירות של 2.6 ק"מ לשנייה, נתן הרדאר את ההוראה ומכלי הצד הושלכו, כריות האוויר התנפחו ומנוע ההאטה הראשי הופעל. בגובה 250 מטרים מעל פני הירח סיים המנוע הראשי את פעולתו ו-4 מנועי ההאטה הקטנים יותר הופעלו. בגובה 5 מטרים נגע חיישן נגיעה שהזדקר מן החללית בקרקע הירח והמנועים כובו. ברגע שכובו המנועים שוחררה הנחתת והיא פגעה בקרקע במהירות של 22 קמ"ש, קיפצה מעט (בזכות כריות האוויר) והגיעה לעצירה מלאה ב"ים הסערות", 7°08′N 64°22′W. הנחיתה הושלמה ב-3 בפברואר 1966, 18:45:30 UTC‏ (21:45:30 זמן מוסקבה).
כ-250 שניות לאחר שהגיעה לעצירה נפתחו 4 "עלי הכותרת" וייצבו את הנחתת על הקרקע בשמשם כמעין כני נחיתה. לאחר שנפרשו ה"עלים" נפרשו 4 האנטנות ומצלמת הטלוויזיה החלה לפעול. התמונה הראשונה מפני הירח הושגה כ-15 דקות לאחר מכן, אך היא הייתה בעלת ניגודיות נמוכה מכיוון שהשמש הייתה רק 3 מעלות מעל לאופק. במשך פעילותה בוצעו 7 תשדורות בין כדור הארץ לנחתת, שנמשכו סך הכל 8 שעות ו-5 דקות. כמו כן נשלחו 3 סטים של תצלומי טלוויזיה מהנחתת. כשאוחדו התצלומים הם סיפקו 4 תמונות פנורמיות של סביבות הנחתת, כולל סלעים סמוכים והאופק עד למרחק של 1.4 ק"מ מנקודת הנחיתה. התצלומים הראו כי לונה 9 נחתה בסמוך לשפתו של מכתש בקוטר 25 מטרים ובנטייה של 15 מעלות. התמונה הפנורמית המלאה הראשונה צולמה על ידי לונה 9 ב-4 בפברואר בין השעות 1:50 ל-3:30 UTC, כאשר השמש הייתה 7 מעלות מעל לאופק. בהמשך היום צולמה תמונת פנורמה נוספת ועוד שתיים צולמו ב-5 וב-6 בפברואר. בנוסף לתצלומים נמדדו רמות הקרינה על קרקע הירח. ב-6 בפברואר 1966, בשעה 22:55 UTC, נגמרו הסוללות של הגשושית והיא חדלה לעבוד.
נורדיסק פמילייבוק

נורדיסק פמילייבּוּק (Nordisk familjebok, "ספר המשפחה הנורדי") הייתה אנציקלופדיה שוודית שיצאה לאור בין השנים 1876 ו-1957.
מהדורתה הראשונה פורסמה בעשרים כרכים בין 1876 ו-1899. השנייה פורסמה בין השנים 1904 ו-1926 בשלושים ושמונה כרכים והייתה האנציקלופדיה המקיפה ביותר שפורסמה בשפה השוודית. היא ידועה בשוודיה בשם "מהדורת הינשוף" (Uggleupplagan), בשל הינשוף שהופיע על כריכתה. שתי מהדורות נוספות של האנציקלופדיה פורסמו עד שנת 1957. זכויות היוצרים לשתי הגרסאות הראשונות פקעו ונמצאות עתה ברשות הציבור.
בשנות התשעים החלה אוניברסיטת לינשפינג בשוודיה בפרויקט רונברג שכוונתו לספק העתקים דיגיטליים של ספרים נורדיים. בשנת 2001 הוצעה מהדורה סרוקה מלאה של כל 45,000 עמודי האנציקלופדיה, והם נגישים מעמוד הבית של הפרויקט.
יעל רנן

ביוגרפיה

יעל רנן נולדה וגדלה בתל אביב. את תאריה האקדמיים קיבלה מאוניברסיטת תל אביב, שם למדה לתואר ראשון בפילוסופיה ואחרי כן במסלול הישיר לדוקטורט בספרות כללית. תואר דוקטור לספרות הוענק לה בשנת 1978, על עבודת דוקטור הנושאת את השם "לשון פיגוראטיבית בפרוזה של המודרניזם". עבודה זו נכתבה בהדרכתו של פרופסור מאיר שטרנברג.
עד לפרישתה בגיל 60 שמשה רנן מרצה בכירה בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב, שם היא מלמדת כיום בהתנדבות בחוג ללימודי נשים.
גולת הכותרת של עבודתה כמתרגמת היא תרגום ספרו של ג'יימס ג'ויס, יוליסס, ספר עב-כרס המחזיק כ-900 עמודים. רנן החלה לתרגמו בגיל 25, וסיימה לתרגם את הספר לאחר 12 שנות עבודה. הספר יצא לאור בשנת 1985 והיא קיבלה עליו פרס טשרניחובסקי לתרגום בשנת 1994.
רנן פעילה באגודת "קו לעובד".
חוסמי בטא

היסטוריה

סר ג'יימס בלאק היה רופא ואיש מחקר בריטי ששינה את תחום הקרדיולוגיה בכך שגילה ויצר את חוסם הבטא הראשון. סר בלאק חקר את המחלה תעוקת לב שבאותם ימים, הטיפול היחיד בתופעה זאת היו ניטראטים. 
הוא חקר ביחד עם מעבדה כימית בשם Imperial Chemicals Industries שימוש של שתי מולוקולות שיתאימו לטיפול בתעוקת לב. אחת המולקולות (Pronethalol) לא יצאה לשימוש קליני אבל מחקר על התרופה הנסיונית ICI 45,520 הביא לעולם את התרופה שנקראה לאחר מכן פרופרנולול שהייתה גם חוסם הבטא הראשון שיצא לשוק, בשנת 1964. 
גילוי זה של פרופרנולול יצר מהפכה בטיפול בבעיות לב ונחשב על ידי רבים לגילוי הפרמקולוגי המשמעותי ביותר של המאה ה-20. סר בלאק קיבל הרבה פרסי רפואה לרבות פרס לוסאר, וב-1988 סר בלאק קיבל על תגלית הפרופרנולול את פרס נובל לרפואה.

אי-ספיקת לב

על אף שבעבר אי-ספיקת לב הייתה התוויית נגד למתן חוסמי בטא עקב הפוטנציאל שלהם להחמרת אי-ספיקת לב, מחקרים מסוף שנות התשעים הראו כי הם יעילים בהפחתת תחלואה ותמותה במקרים של אי-ספיקת לב. תרופות כמו ביסופרולול, קרבדילול ומטופרולול מתאימות לטיפול באי-ספיקת לב בנוסף לטיפול הסטנדרטי במעכבי ACE ומשתנים.
חוסמי בטא גורמים לחסימת B1 בלב, מה שגורם להאטה בקצב הלב ולירידת עוצמת ההתכווצות שלו. בנוסף, חוסמי הבטא משפיעים גם על B1 שנמצאים בכליות, ומשפיע על מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון בכך שגורם להפחתת הפרשת הרנין. הפחתת הפרשת הרנין גורמת להפחתת צריכת החמצן על ידי הלב על ידי הפחתת הנפח התאי והגדלת כושר נשיאת החמצן של הדם. בסופו של דבר, פעילותם של חוסמי הבטא מפחיתה את קצב הלב ובכך מגדילה את מקטע הפליטה (Ejection Fraction) של הלב, גם אם בפעולתם הראשונית הם מפחיתים אותו.

הימנעות משימוש בתרופה

British National Formulary (BNF)‎ קבע ב-2011 שמומלץ לחולים עם אסתמה להימנע משימוש בתרופות. בנוסף רצוי להימנע בחולים אשר נוטלים קוקאין או בטיפול בטכיקרדיה על רקע נטילת קוקאין.

הרעלה

במצב של מינון יתר והרעלה, משתמשים בגלוקגון על מנת לסתור את אפקט התרופה. גלוקגון גורם להגברת קצב הלב, הגדלת ריכוז ה-cAMP התוך-תאי והפחתה בהתנגדות כלי הדם בכליות.
הר הקפוצ'יני

הר הקפוציני (באיטלקית: Monte dei Cappuccini) היא גבעה אשר במקור שימשה להגנה על העיר טורינו והיום היא נקודת תצפית פופולרית על העיר. היא משקיפה מצד אחד על שפלת הפו ומצד שני על הרי האלפים. גובהה הוא 284 מטר מעל שפת נהר הפו.
במלחמת העולם השנייה המקום נפגע קשה מהפצצה אווירית. פעולות השיקום והשיחזור שבוצעו, הביאו את הכנסייה שבראש הגבעה וה"כנף" הדרומי של המנזר, לפאר שהיה בו בעבר. הדרך למעלה הגבעה, בת 300 שנה, עוברת בפארק המצוי בגבעה. העלייה בו, באמצעות הצמחייה שנבחרה לכך שתראה מדורגת, נותנת לעולה בה את הרגשה של עליה לפיסגה.

תולדות המקום

השימוש העתיק שנעשה בגבעה היה למטרות הגנה. ידיעות ראשונות על קיומה של כנסייה במקום יש מהמאה ה-8. שמה של הגבעה מקורו בזכיון שקבלו מסדר הקפוצ'ין מבית סבויה להשתמש באזור הזה, החל מהמחצית השנייה של המאה ה-16. בית סבויה הקים במקום כנסייה ומנזר.
העבודה להקמת הכנסייה, שהוקדשה למריה הבתולה ונקראה "Santa Maria del Monte" החלו בשנת 1583. התכנון הראשונה של "אסקניו ויטוצי" ( Ascanio Vitozzi) היה הקמת מבנה, גן עצים וצלב. בשנת 1656 הסתיימה הבנייה. בזמן המלחמה היא נפגעה קשות מהפצצות בעלות הברית על העיר. היא נבנתה מחדש והיום יש בה מנזר חדש והמקום משמש אכסניה ל"מוזיאון הלאומי של הרי טורינו".

המוזיאון הלאומי של הרי טורינו

המוזיאון אשר שמו המלא הוא "Il Museo Nazionale della Montagna "Duca degli Abruzzi"" הוקם בשנת 1874 באולמות של מנזר "סנטה מאריה" על "הר הקפוצ'יני". במוזיאון תצוגה של מסמכים היסטוריים של מאתיים וחמישים שנה. בשנת 1942 הנסיך "לואיגי אמדיאו די סבויה" - "הדוכס של האמברוצ'י" אשר על שמו נקרא המוזיאון, הקדיש את המקום למסעה של משלחת חוקרים לאלסקה ולים הצפוני. ניתן לצפות בסרטים מאותה תקופה.

רכבת ההרים

רכבת ההרים פעלה מדצמבר 1885 עד מרץ 1942. היא פסקה לפעול בשל המלחמה. היות שטורינו הייתה העיר הראשונה באיטליה עם תאורת רחוב, כבר משנת 1882 הר קפוצ'ינו המואר בכל שעות היממה היה אטרקציה. מסלול הרכבת היה 120 מטר, השיפוע 36 מעלות ותוך 2 דקות הרכבת עלתה את 282 המטר.
חיל אוויר

חיל אוויר הוא אחד החילות בצבא מודרני של מדינה. חיל האוויר אחראי על הפעלת כלי טיס לצורך לחימה, כגון מטוסי קרב, מסוקי קרב, מטוסי תובלה, מטוסי ריגול, מסוקי סער ותובלה, מטוסי לוחמה אלקטרונית, מפציצים, כלי טיס בלתי מאוישים ועוד.

היסטוריה

חיל האוויר הראשון הוקם ב-1914, בזמן מלחמת העולם הראשונה. במלחמה זו הורכבו חילות האוויר ממטוסים קלים בלבד, בעלי 2 או 3 זוגות כנפיים. מטוסים אלה היו חמושים בנשק קל, בדרך כלל במקלעים ובפצצות קטנות. תחילה היו כוחות חיל האוויר כפופים בדרך כלל לצבא היבשה ועם הזמן התפתחו לחיל עצמאי ונפרד. ערב מלחמת העולם השנייה, לרוב המדינות שהשתתפו במלחמה היו חילות אוויר חזקים (שמטוסיהם היו בעלי כנף אחת, אך עם בוכנה כמו במלחמת העולם הראשונה). בארצות הברית נותר חיל האוויר כפוף לצבא היבשה עד 1947 (כוחות האוויר של הצבא Army Air Corps). אחרי מלחמת העולם השנייה רוב חילות האוויר לא השתייכו לצבא היבשה, והמטוסים הפכו לסילוניים (כמו היום) ובעלי כנף אחת, שנראו מן הקרקע בצורת משולש או אלכסון.
במלחמות המודרניות היו חילות האוויר גורם חשוב המשפיע על הניצחון. למשל, בעת מלחמת העולם השנייה, ב-1940, התקיפו הגרמנים מהאוויר את בריטניה לקראת תקיפה יבשתית. כוחות האוויר הגרמניים הפסידו לבריטים, וכך הצליחה בריטניה להימנע ממתקפה קרקעית על שטחה. במלחמת ששת הימים השמיד חיל האוויר הישראלי את חיל האוויר המצרי בעודו על הקרקע, ובכך תרם תרומה מכרעת לניצחון המהיר של כוחות היבשה של צה"ל.
ג'יי קורטני

ביוגרפיה

קורטני נולד בסידני וגדל בפרבר צ'אריברוק שבמדינת ניו סאות' ויילס, מזרח אוסטרליה. בנם של קארן, מורה וכריס קורטני, עובד חברת חשמל. קורטני הוא בוגר "אקדמיית מערב אוסטרליה לאומנות בימתית" שבחסות "אוניברסיטת אדית' קוואן".
קורטני החל את דרכו כשחקן בטלוויזיה האוסטרלית והתגלה לראשונה בשנת 2010 בסדרת הדרמה "ספרטקוס". בה שיחק בתפקיד העבד הרומאי וארו.
ב-2012 שיחק לראשונה בתפקיד קולנועי משני בהוליווד בהפקתו של טום קרוז "ג'ק ריצ'ר". ב-2013 כבר לוהק קורטני לתפקיד הראשי של ג'ק מקליין בסרט הפעולה "מת לחיות ביום טוב", החמישי מסדרת "מת לחיות".
ב-2014 השתתף קורטני בסרט האקשן הבדיוני "מפוצלים" בתפקיד המנהיג האכזרי אריק, בפנטזיה "אני, פרנקנשטיין" בתפקיד גדעון מנהיג צבא הגרגוילים ובסרטה של אנג'לינה ג'ולי "לא נשבר".
רניביזומאב

מנגנון פעולה

רניביזומאב נקשר לכל האיזופורמים של VEGF-A וחוסם את הקישור שלו לרצפטורים שלו. באופן הזה נמנעים שגשוג ונדידה של תאי האנדותל ברשתית ונעצרים תהליכי צמיחה של כלי דם חדשים (נאווזקולריזציה) ודלף מכלי הדם שעלול להוביל להרס תאים קולטי אור (פוטורצפטורים) ברשתית ובסופו של דבר לפגיעה בחדות הראייה.

אישורים

מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) אישר בארצות הברית את הטיפול ברניביזומאב בשנת 2006 לניוון מקולרי גילי רטוב, לטיפול בבצקת מקולרית על רקע חסימת וריד הרשתית המרכזי בשנת 2010 ובצקת מקולרית סוכרתית בשנת 2012. לאחרונה אישר ה-FDA גם את הטיפול ל CNV עקב קוצר ראייה (בשנת 2013).

תופעות לוואי

רוב תופעות הלוואי המדווחות אחרי טיפול ברניביזומאב קשורות לתהליך ההזרקה לתוך העין וכוללות: דימום זגוגיתי, כאב או אי נוחות, תחושת חלקיקים צפים בחלל הזגוגית, עלית לחץ תוך עיני וזיהום תוך עיני. תרופות נוגדות VEGF עלולות לגרום לעליה בלחץ הדם, אירועים מוחיים או התקפי לב. במחקרים גדולים שנערכו, לא נמצא קשר בין עיכוב ה-VEGF בהזרקה תוך עינית לבין תופעות אלו.
Underneath the Stars

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי קארי עצמה וולטר אפנסייב. גרסת הרמיקס של השיר הופקה על ידי קארי עצמה וטראקמסטרס. מבחינה מוזיקלית זהו שיר R&B, אשר אותו תיארה קארי כשיר המועדף עליה מהאלבום, והוא כולל מנגינה רכה בסגנון רטרו.
מבקרי מוזיקה השוו את השיר הזה לשירים של הזמרת מיני ריפרטון.

הוצאה והצלחה

השיר שוחרר במספר מוגבל של תחנות רדיו בארצות הברית, ולכן לא הצליח להיכנס למצעדים האמריקאים, כולל למצעד הרשמי. זאת בשל נוהג באותה תקופה, לפיו שירים שלא שוחררו באופן רשמי, אינם יכולים להיכנס למצעד. השיר הצליח להגיע למקום ה-69 בלבד במצעד הרדיו של ה-R&B וההיפ-הופ.
השיר זכה לביקורות חיוביות רבות, ורבים ציינו אותו כשיר הטוב ביותר מהאלבום.
לשיר צולם וידאו קליפ באירופה אך מסיבות לא ידועות הוא לא שוחרר. על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו במהלך סיבוב ההופעות "Daydream World Tour".
טרנטולה מקורזלת

תיאור

לטרנטולה המקורזלת גוף מלא המכוסה בשערות שצבען נע בין חום כהה לשחור. השערות הארוכות והזהובות שמכסות את כל גופה נותנות לה ברק זהוב-ברונזה. שערות אלה צפופות בעיקר באזור הרגליים האחוריות. צבעם של הזכרים בהיר יותר.

סביבת ואזור מחיה

הטרנטולה נפוצה בצד האטלנטי של הונדורס, ניקרגואה והצד הצפון מזרחי של קוסטה ריקה. מין זה הוא שוכן מחילות ולכן ניתן למצוא אותה באזורים בהם צומחים שיחים טרופיים ובבסיס עצים גדולים, ליד נהרות ובאזורים שבהם בוראו יערות גשם.

ביולוגיה

נקבות בתקופת הפריון (בדרך כלל בתקופה הגשומה) יאפשרו לזכרים להזדווג עימן. הנקבה תטיל 500-300 ביצים אותן היא תאכסן בשק ביצים אופייני העשוי מקורים. את השק את תניח במקום שבו הטמפרטורה נעה בין 24 ל-27 מעלות, ולאחר 7 עד 8 שבועות יבקעו מהביצים עכבישונים בהירים שיצטופפו יחדיו. העכבישונים מתפתחים במהירות, והם יתנשלו כל שבועיים בערך. לאחר הנשל הראשון הם יתפזרו ויתחילו בחיים עצמאיים. נקבה שאינה בתקופת פריון תתקיף את הזכר ואף תנסה לאכול אותו.
הטרנטולה המקורזלת היא ציידת לילית ואופורטוניסטית, האורבת לחרקים ובעלי חוליות קטנים. בקצה כל אחת מרגליה אזור רגיש לריח, טעם ותנועה בעזרתו היא מוצאת את טרפה. הטרנטולה אוחזת את טרפה ברגליה הקדמיות ומזריקה לו ארס באמצעות זוג ניבים חלולים. הארס משרת מטרה כפולה. הוא משתק את הטרף, ומתחיל בתהליך העיכול. לאחר שהארס פעל את פעולתו הטרנטולה יכולה לשאוב את החלבון והשומן מהטרף. בסופו של התהליך היא מותירה רק כדור קטן של חלקים לא מעוכלים. הטרנטולה המקורזלת נחשבת למין רגוע יחסית, אך תבעט מבטנה שערות צורבות באמצעות רגליה האחוריות אם תרגיש מאוימת. שערות אלה יכולות לעוור טורף פוטנציאלי אם יפגעו בעיניו, וכן לגרום לפריחה בעור.

שימור

האיום המרכזי על הטרנטולה המקורזלת הוא אבדן אזורי מחיה כתוצאה מפעילות האדם. בעבר הייתה הטרנטולה ניצודה בכמויות גדולות לשיווק כחיית מחמד, אך היום מרבית הטרנטולות המוחזקות כחיות מחמד נולדו בשבי. הטרנטולה מופיעה בנספח II של CITES וניתן לסחור בה מסחר בינלאומי על פי מכסות ואישורים.

כחיית מחמד

טרנטולות אלה נחשבות רגועות, ניתן להרבותן בשבי, והן אוכלות צרצרים ותיקנים שניתן לרכוש בחנויות. תוחלת החיים של הנקבות מגיעה עד ל-15 שנה.
סמל לסוטו

סמל לסוטו אומץ רשמית ב-4 באוקטובר 1966 בעקבות עצמאותה של המדינה.
הסמל מכיל מגן מסוג באסותו עליו ניצב תנין. המגן מסמל את הקבוצה האתנית העיקרית של לסוטו. מאחורי המגן מצויים שני רובים מוצלבים.
למגן שני תומכים - שני סוסי באסותו.
בחזית הסמל סרט מוזהב שעליו רשום מוטו לסוטו - באותיות לטיניות: Khotso, Pula, Nala (שלום, גשם, רווחה).
רולא ג'בריל

ביוגרפיה

ג'בריל נולדה בחיפה. בתם של זקיה ושל עות'מאן ג'בריל, מוסלמי יליד ניגריה. ג'בריל גדלה בעיר העתיקה בירושלים שם היה אביה אימאם ושומר במסגד אל-אקצא. אמה, שסבלה מהתעללות קשה בילדותה התאבדה באמצעות הליכה אל תוך הים בהיות רולא ג'בריל בת חמש. לאחר-מכן, היא ואחותה נשלחו ללמוד בפנימיית דאר א-טיפל (בית הילד) בירושלים. מאביה התייתמה בגיל 18.

קריירה

בשנת 1993 קבלה מלגה ונסעה ללמוד רפואה באוניברסיטת בולוניה באיטליה. אחר כך פנתה לפיזיותרפיה והחלה לעבוד בבית חולים בבולוניה. לאחר שנפצעה בתאונת עבודה החליטה להחליף מקצוע ונרשמה לקורס עיתונאות. היא מצאה עבודה בעיתון "איל קרלינו" ואחר כך כתבה גם ב"איל ג'ורנו" ו"לה נציונה" ומשם הגיעה לטלוויזיה האיטלקית.
ספרה הראשון, "דרך הפרחים של מיראל", הוא רומן אוטוביוגרפי על שלושה דורות של נשים פלסטיניות המסופר מנקודת מבטה של ילדה שגדלה בירושלים במהלך האינתיפאדה הראשונה. הספר זכה להצלחה גדולה באיטליה ועובד לסרט בבימוי ג'וליאן שנאבל. את התסריט לסרט כתבה ג'בריל והסרט זכה ב"פרס יוניצף".
ב-2007 יצא ספרה השני "הכלה מאסוואן" (באיטלקית: La sposa di Assuan).
ספרה השלישי, דחויים (באיטלקית: Divieto di soggiorno) הוא ספר עיון המבוסס על ראיונות עם מהגרים שעשו את דרכם לקריירה מוצלחת באיטליה או לחילופן חיים בשולי החברה האיטלקית.
ב-2018 ראיינה את ג'מאל ח'אשוקג'י באחד מהראיונות האחרונים שנתן בחייו.

פרסים והוקרה

ג'בריל זכתה בפרסים בינלאומיים רבים עבור עבודתה העיתונאית, יצירתה הספרותית ויצירתה כתסריטאית. ב-2003 זכתה בפרס "Media watch" על סיקור מלחמת עיראק. בשנת 2006 זכתה ג'בריל באחד הפרסים העיתונאיים החשובים ביותר באירופה, פרס איסקיה הבינלאומי, בקטגוריית העיתונאי הטוב ביותר של השנה. הסרט מיראל, שאת תסריטו כתבה ג'בריל יצא לבתי הקולנוע האיטלקיים ב-3 בספטמבר 2010, הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-67 בוונציה ב-2010 וזכה ב"פרס יוניצף".

חייה הפרטיים

לג'בריל יש בת שאביה הוא אמן איטלקי. ג'בריל הייתה במערכת יחסים עם האמן היהודי-אמריקאי ג'וליאן שנאבל בין השנים 2007–2011. בין השנים 2013–2016 הייתה ג'בריל נשואה למיליארדר האמריקאי-יהודי ארתור אלטשול ג'וניור.
בית הקברות היהודי בשידלוב

בית הקברות היהודי של שידלוב (בפולנית: Cmentarz żydowski w Szydłowie) היה בית קברות של יהודי שידלוב בדרום פולין. 
הוא הוקם בשנת 1470. הוא נמצא קרוב לנחל צייקונץ, בצד הימני של הדרך המובילה משידלוב לחמיילניק. בית הקברות נהרס בימי מלחמת העולם השנייה. ההלווייה האחרונה התקיימה בו בשנת 1942. כעת שטחו מכוסה פרדסים ושדות פרטיים. מצבות ששרדו ממנו מוצגות בבית הכנסת של שידלוב. ייתכן שיש עדיין שרידי מצבות גם בשטח בית הקברות לשעבר.
ארטפרנס (בן היסטספס)

ארטפרנס, היה אציל פרסי חשוב. בנו של היסטספס, אחיו של דריווש הראשון, ואביו של המצביא ארטפרנס. ארטפרנס היה גם הסטרפ של אסיה הקטנה בתקופת המרד האיוני.

ביוגרפיה

ארטפרנס היה בנו של היסטספס אציל פרסי חשוב ממשפחת האחמנידים. להיסטספס נולדו סך הכל ארבעה בנים דריווש, ארטבנוס, ארטנס, וארטפרנס. 
לאחר מותו של המלך כנבוזי השני במצרים, תפס את השלטון כהן דת בשם גאומתה שהתחזה לברדיה אחיו המת של כנבוזי. אציל בשם אוטאנס גילה את המרמה וארגן קשר להתנקש במתחזה. אל הקשר הצטרף גם דריווש אחיו של ארטפרנס. המתחזה נרצח ולאחר סכסוך קצר עלה דריווש לשלטון. דריווש מינה את ארטפרנס אחיו למשרת הסטרפ של אסיה הקטנה ומושבו היה בסרדיס.
האתונאים הגיעו אליו בבקשה לברית הגנה נגד ספרטה. בתמורה דרש ארטפרנס "אדמה ומים" כסמל לכניעה. השליחים האתונאים הסכימו אולם נענשו על כך בשובם חזרה לעיר. הברית בין אתונה לפרס התפוררה כיוון שארטפרנס העניק מקלט לטיראן האתונאי היפיאס שנמלט מהעיר הוא דרש מהאתונאים להחזיר אותו לעיר האתונאים סרבו. 
בשנת 501 לפנה"ס בערך הגיש טיראן מילטוס אריסטגורס הצעה לארטפרנס לכבוש את האי נקסוס. ארטפרנס נענה ברצון ולאחר שקיבל אישור מהמלך נתן ארטפרנס לאריסטגורס 200 ספינות ואף צרף אליהן מצביא פרסי בשם מגבטס. אולם אריסטגורס ומגבטס הסתכסכו ומגבטס הכשיל את המצור. לאחר האירוע פרץ המרד האיוני, המורדים תקפו את סרדיס אולם לא הצליחו לכבוש אותה והסתפקו בהעלאתה באש. לאחר מכן הובסו המורדים בקרב לאדה וארטפרנס חזר לשלוט. כדי למנוע מרידות נוספות הוחלט להקל על התושבים, נעשתה חלוקה צודקת יותר של המיסים והוקם בית דין מיוחד לבוררות. מאוחר יותר ביטל מרדוניוס חתן המלך את הטיראניה בערים השונות והרשה להן להקים דמוקרטיות.
בנו ארטפרנס, לקח חלק בקרב מרתון.
הפיגוע בתחנת פארסונס גרין של הרכבת התחתית של לונדון

הפיגוע

הפיגוע התרחש בתחנת הרכבת התחתית פארסונס גרין שבמערב לונדון סמוך לשעה 08:20 (שעון מקומי). פיצוץ המטען יצר כדור אש שנע לאורך קרון רכבת שהייתה עמוסה באנשים. מספר נוסעים נפגעו מכוויות, ואחרים נפצעו במהלך הבריחה מהרכבת בתוך המהומה ששררה במקום. 29 בני אדם נפצעו וקיבלו טיפול רפואי, מתוכם 19 פונו לבית החולים באמבולנסים.
לפי תמונות וסרטונים שפורסמו ברשתות החברתיות מיד לאחר הפיגוע, המחבל מיקם את המטען בדלי פלסטיק לבן בתוך שקית קניות. חוטים נראו יוצאים מהשקית, כמו גם מגבת שחורה. לפי דיווחים נוספים, למטען היה מחובר קוצב זמן.

לקיחת האחריות

לפי סוכנות הידיעות אעמאק, ארגון המדינה האסלאמית טען כי הפיגוע בוצע על ידי אחד מתומכיו.
ישראלים (כתב עת)

ישראלים הוא כתב עת מדעי דו-לשוני (עברית ואנגלית) היוצא לאור על ידי מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות והמסלול ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון. ישראלים הוא כתב עת שפיט הפועל באמצעות ביקורת עמיתים, הוא נערך על ידי חוקרים צעירים ומשמש במה לפרסום ביכורי מחקר מישראל ומהעולם. כתב-העת מפרסם מאמרים הנוגעים לתחום של לימודי מדינת ישראל בדיסציפלינות שונות: היסטוריה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, ספרות, לימודי תרבות, משפטים ועוד.
בכל אחד מגיליונות כתב העת מתפרסם גם ריאיון עם דמות מרכזית בהיסטוריה הישראלית, תעודה היסטורית מוערת וסקירה של עבודות דוקטורט מרכזיות שהתפרסמו בשדה של לימודי מדינת ישראל.
כתב העת יוצא לאור החל משנת 2007 והוציא עד כה לאור תשעה גיליונות. בראשית דרכו לווה כתב העת על ידי טוביה פרילינג, בהמשך על ידי אבי בראלי וכיום על ידי עופר שיף, עורכו נכון לשנת 2019 הוא עדי שרצר.
רולנד פרייר

רולנד ג'רלד פרייר ג'וניור (באנגלית: .Roland Gerhard Fryer, Jr; נולד ב-4 ביוני 1977) הוא כלכלן אמריקאי המכהן כפרופסור באוניברסיטת הרווארד. זוכה מדליית ג'ון בייטס קלארק לשנת 2015.

ביוגרפיה

פרייר נולד בפלורידה, אמו עזבה את המשפחה כשהיה פעוט ובגיל 4 הוא עבר עם אביו ללואיסוויל שבטקסס. אביו התדרדר לאלכוהוליזם, נהג להכות את בנו ואת חברתו לחיים, פוטר מעבודתו בשל הטרדה מינית והורשע באונס. כנער התרועע פרייר עם כנופיות רחוב וסוחרי סמים, הוא עבד במקדונלד'ס והיה נוהג למעול בקופה בכל הזדמנות, הוא מכר תיקים מזויפים ומריחואנה לפרנסתו.
כספורטאי מצטיין בפוטבול ובכדורסל הוא התקבל ב-1995 לאוניברסיטת טקסס בארלינגטון בזכות מלגת ספורט. ב-1998 סיים תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה כשבמקביל עבד במשרה מלאה. הוא עבר ללימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, במהלך התואר הוזמן על ידי זוכה פרס נובל לכלכלה ג'יימס הקמן להשלים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת שיקגו. ב-2002 סיים את לימודי התואר השלישי. הדיסרטציה שלו עסקה במודלים מתמטיים של הפליה ואי שוויון. את הפוסט-דוקטורט עשה בקרן הלאומית למדע.
ב-2003 החל לעבוד כעמית מחקר באוניברסיטת הרווארד. במקביל החל לעבוד כעמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER). ב-2006 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת הרווארד וב-2007 קודם לפרופסור מן המניין. הוא היה בכך לאפריקאי האמריקאי הצעיר ביותר שמונה לפרופסור מן המניין בהרווארד. ב-2008 ייסד בהרווארד את המעבדה לחדשנות בחינוך והוא עומד בראשה מאז. ב-2009 מונה לקתדרה על שם רוברט ברן וב-2014 לקתדרה על שם הנרי לי בהרווארד.
מחקריו עוסקים בתאוריה ומדיניות כלכלית בנושאי חינוך, אי שוויון, הפליה וגזע. בין המחקרים שפרסם היו עבודות עם הכלכלן סטיבן לויט שבדקו מה הסיבות לפער בציונים בין תלמידים שחורים ולבנים והגיעו למסקנה שהסיבה היחידה המובהקת לכך היא בתי ספר גרועים יותר, מחקר שמצביע כיצד השמות שנותנים הורים שחורים לילדיהם משפיע על סיכויי הצלחתם בחיים. סדרת מחקרים מרכזית שלו עסקה בנושא עידוד תלמידים ללמידה והצטיינות באמצעות מתן תמריצים כספיים.
במהלך כהונתו של ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג כיהן פרייר כנציב לענייני שוויון באגף החינוך של העיר.
ב-2009 נבחר לאחד מ-100 האישים המשפיעים ביותר בעולם על ידי טיים מגזין. ב-2011 זכה למלגת מקארתור וב-2015 זכה במדליית ג'ון בייטס קלארק, המוענקת לכלכלן הצעיר המבטיח ביותר מתחת לגיל 40.
בדצמבר 2018 התפטר מחברותו בוועד המנהל של אגודה האמריקאית לכלכלה לאחר חקירה בחשד להתנהגות לא הולמת והטרדה מינית כלפי נשים במעבדה לחדשנות בחינוך שהקים.
אריאל שיימן

אריאל שיימן (נולד ב-1954) הוא איש עסקים ועסקן כדורגל ישראלי. בעל מועדון הכדורגל מכבי הרצליה וחבר בהנהלת ההתאחדות לכדורגל בישראל. במקביל הוא מנהל חברה בבעלותו, שעוסקת בין השאר בשיווק שלטי פרסומת במגרשי כדורגל שונים.

ביוגרפיה

שיימן נולד בשנת ב-1954 בפינלנד, ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 8 (1962).
כנער הצטרף שיימן למחלקת הנוער של מכבי תל אביב בכדורגל. הוא הצטיין בתפקיד הבלם, אך לא היה מספיק טוב כדי להישאר חלק מהקבוצה הגדולה. הוא שיחק מגיל 19 בקבוצות שונות, ביניהן לזרוס חולון, מכבי חולון ומכבי בת ים.
בהמשך שינה כיוון מקצועי ולמד מלונאות. לאחר שיחרורו מהצבא עבד כפקיד לילה במלון הילטון, ועד היום הוא בקשרי עבודה עם מלון זה.
במקביל לעבודתו בהילטון, ניסה שיימן לטפח קריירת אימון, וסיים בהצלחה קורס מאמנים במכון וינגייט בשנת 1983, בצוותא עם אלי גוטמן ועודד מכנס. הוא החל לאמן בליגות הנמוכות, בין השאר אימן שנה וחצי במכבי קריית מלאכי. לבסוף הגיע לקבוצת ליגת העל בית"ר תל אביב, לתפקיד עוזרו של יצחק שום.
בתחילת שנות ה-90, מונה על ידי גיורא שפיגל למאמן השוערים של בני יהודה תל אביב. בתקופה זו סייע לשוערים, בין השאר, לפתח מיומנויות שליטה בכדור, לאחר החלת החוק שאינו מרשה להם לתפוס ביד כדורים שהוחזרו להם על ידי חבריהם לקבוצה.
במקביל להתפתחותו העסקית בתחום שילוט מגרשים החל מ-1997, עבר שיימן לקבוצת הכדורגל של מכבי הרצליה, שם אימן את שוער הקבוצה שולי גילארדי.

מכבי הרצליה

בקיץ 1999, כשמכבי הרצליה נקלעה לקשיים כלכליים ונותרה ללא בעלים, פנה מנכ"ל הקבוצה, שמעון מסיקה, אל שיימן, ושכנע אותו לרכוש אותה. שיימן הפך במהרה לבעלים של הקבוצה. בשנתו השנייה בקבוצה, היא ירדה לליגה השנייה (הליגה הלאומית), והוא המשיך לשמש מאמן שוערים, עד שהפסיק לבקשת מאמן מכבי הרצליה באותה עונה, רוני דורה.
שיימן ידוע כיו"ר שדואג לשחקניו, אך גם מפטר חלק מאנשיו לעיתים קרובות. למשל, הוא פיטר את אלכס ברמכר ומרקו בלבול כבר אחרי שני מחזורים. ראובן עטר עזב בעונת 2006/2007 אחרי שבעה מחזורים, והמאמן הבא, פרדי דוד, כיהן שלוש קדנציות בקבוצה, אחרי שפוטר מספר פעמים מסיבות שנויות במחלוקת. גם אלי כהן פוטר על ידו בעבר, לאחר ששיימן צידד דווקא בשחקן שארגן שביתות איטלקיות נגד המאמן.
שיימן נוטה להיות מעורב בהחלטות מקצועיות של מאמניו, למשל אצל מאמן העבר יואל בן נאים.
עם זאת, שיימן נתפס גם כמשתדל לפשר ולהשאיר מאחוריו תקריות קלות עם אנשי הקבוצה.
עליזה גרינברג

קורות חייה

עליזה גרינברג נולדה כעליזה גורביץ, בת לרוזה ודוד גורביץ ואחות לרות תמיר (רעייתו של שמואל תמיר). היא גדלה בשכונת תלפיות שבירושלים. גורביץ החלה לכתוב שירים כבר בנעוריה, ובהיותה בת 15 פורסמו שניים משיריה.
בהיותה בת 17 נפצעה בגבה בעת טיול, והפציעה הגבילה את כושרה הגופני. ידידה מרדכי שלו, שהתגורר ברחביה, הצטרף ללח"י בשנת 1945, ובעקבותיו הצטרפה אף היא ללח"י, ואחדים משיריה פורסמו בעיתוני הלח"י. בהוראת לח"י עבר שלו לתל אביב, ובעקבות געגועיו לעליזה עברה גם היא לתל אביב, והשניים התגוררו בחדר שכור ברחוב המלך ג'ורג'. במלחמת העצמאות שירתה עליזה גורביץ-גרינברג בבית חולים צבאי לכוחות הלח"י בליפתא שבירושלים. לאחר ההפוגה השנייה בקרבות מלחמת העצמאות עברה לתל אביב. בהיותה בתל אביב התוודעה למשורר אורי צבי גרינברג, שהיה נערץ עליה, בפגישתו עם לוחמי לח"י. הפגישה נערכה בבית משפחת ייבין, אצלה התגורר המשורר. בצאתה מהבית הוא אמר: "זאת היא האישה!". אמירה זו נודעה לעליזה גרינברג רק כעבור שנים מפיו של זאב ייבין, בן המשפחה.
היא נישאה למרדכי שלו בסוף 1948, וכעבור שנה התגרשו בהסכמה, לאחר שהתפתח קשר רומנטי בין עליזה לגרינברג, המבוגר ממנה ב-30 שנה.
בשנת 1950 נישאה לאורי צבי גרינברג, והייתה נשואה לו עד למותו בשנת 1981. במהלך שבע שנות נישואיהם הראשונות נולדו לבני הזוג חמישה ילדים: חיים צבי, בת שבע שלום ציון, רבקה חבצלת לב ציון, יוכבד רחל בת ציון ודוד יהונתן. הזוג התגורר זמן מה בתל אביב, אחר כך בירושלים, ובשנת 1954 עברו להתגורר ב'שיכון ותיקים' ברמת גן, בבית שבנו על מגרש שהעניקה העירייה למשורר.
שם העט "עין טור מלכא" ניתן לה על ידי בעלה, על-שם היישוב היהודי "טור מלכא" (הר המלך), שהתקיים בימי חורבן בית שני סמוך לירושלים, במקום שבו נמצאת כיום שכונת א-טור.
שם-עט נוסף שהשתמשה בו הוא "בת עין".
בשנת 2007 זכתה בפרס אקו"ם על מפעל חיים בתחום השירה.