אסמה רדזפובה

ילדותה

רדזפובה נולדה ב-8 באוגוסט 1943 בסקופיה שבמקדוניה בזמן הכיבוש הבולגרי, עת הייתה בולגריה מדינת חסות של גרמניה. רדזפובה הייתה החמישית מבין ששה ילדים במשפחתה. סבה מצד אביה היה צועני קתולי, וסבתה מצד אביה הייתה יהודייה ממוצא עיראקי. אמה הייתה צוענייה מוסלמית מכפר בקרבת סקופיה. אביה, שאיבד את רגלו בהפצצה גרמנית ב-1941, עבד כשוער בבניין, כמצחצח נעליים וכשרירן בקרקס. הוא שר, הכה בתוף ואף הנעים בקולו בחתונות. אמהּ עבדה כתופרת.
בגיל תשע צורפה רדזפובה על ידי אחד מאחיה לקבוצה מוזיקלית צוענית, בה למדה במהירות מקצבים צועניים מורכבים. אמהּ עודדה את כשרונה, ורדזפובה ואחיה הצטרפו ללהקת הפולקלור של בית הספר בו למדו. הוריה עמדו על כך שילדיהם ישלימו את חוק לימודיהם בבית הספר היסודי, אולם ציפו מרדזפובה שתתחתן בגיל צעיר ותהפוך לעקרת בית. בניגוד לציפיות הוריה השמרניים, היא הייתה נערה משוחררת ומרדנית ואף זנחה את הלבוש הצועני המסורתי לנערה והתהלכה בבגדים אפנתיים.

הקריירה המוקדמת

בשנת 1956 עודד אותה המחנך בכיתתה להשתתף בתחרות כשרונות צעירים שנערכה מטעם רדיו סקופיה. רדזפובה השתתפה בתחרות מבלי לבקש את הסכמת הוריה, שלא רצו שתלך בעקבות הקריירה המוזיקלית של אחותה הגדולה, שהתחילה לשיר בבתי הקפה של סקופיה בגיל 17. משלח יד כזה לנערה לא נשואה נתפס כבלתי מכובד בקהילה הצוענית באותה עת.
רדזפובה ביצעה את השיר A bre babi, שיר עם צועני מקדוני. הייתה זו הפעם הראשונה בה שודר שיר צועני בתחנת רדיו סקופיה. רדזפובה זכתה בתחרות מבין מתחרים מ-57 בתי ספר וגרפה פרס של תשעת אלפי דינרים מקדוניים. השתתפותה של רדזפובה בתחרות התקבלה במורת רוח אצל הוריה, והם הביעו את התנגדותם לקריירה מוזיקלית עבור בתם. באותה עת האפשרות היחידה למוזיקאים צועניים להרוויח את לחמם בשירה הייתה בהופעה בבתי קפה ומסעדות.
סטבו טאודוסייבסקי , מוזיקאי מקדוני, התרשם מהופעתה של רדזפובה בתחרות ברדיו והציע לה להצטרף ללהקתו. טאודוסייבסקי היה חסר השכלה מוזיקלית רשמית. הוא עמד בראש להקת פולקלור, עבד ברדיו סקופיה והיה חבר בליגת הקומוניסטים של מקדוניה. טאודוסייבסקי היה חלק מהממסד המוזיקלי, אולם גם בעל חזון. בחזונו ראה אפשרות שהמוזיקה הצוענית תהיה פופולרית גם מחוץ להקשר הצועני, וזאת בתקופה שבה מוזיקה צוענית נתפסה כלא ראויה לשידור ברדיו ובטלוויזיה. יתרה מזאת, גילויי גזענות כלפי צוענים היו נפוצים במקדוניה וביוגוסלביה כולה באותה תקופה. הדימוי של המוזיקה הצוענית, ובמיוחד זו המבוצעת בפי נשים, היה נמוך אף בקרב הצוענים עצמם באותה עת. עד זמנה של רדזפובה זמרים צוענים לא ביצעו שירים בשפתם ברדיו ובטלוויזיה, ואף הסתירו את מוצאם. טאודוסייבסקי עשה נפשות למוזיקה הצוענית עוד טרם שמע את רדזפובה, וספג ביקורת ובוז על כך. בחזונו הוא ראה את רדזפובה כפורצת דרך שתעזור לו להגשים את משאלתו להכניס את המוזיקה הצוענית לזרם המרכזי. הוא שכנע את הוריה של רדזפובה שיתנו את ברכתם לקריירה מוזיקלית עבור בתם, ושיניחו לה להצטרף ללהקתו בהבטיחו להם שבתם תופיע רק מעל המכובדות שבבימות.
טאודוסייבסקי לא היה מרוצה לגמרי מאיכות שירתה של רדזפובה ועודד אותה להתאמן שעות רבות בכל יום. בעידודו היא אף חבשה את ספסל הלימודים באקדמיה למוזיקה של בלגרד, שם השתלמה במשך שנתיים.

השנים ביוגוסלביה

לאחר שעזבה את האקדמיה הצטרפה רדזפובה ללהקתו של טאודוסייבסקי ויצאה במסגרתה לסיבוב הופעות. ב-1961 הקליטה את תקליטה הראשון בו כללה שיר אחד מפרי עטה, Chaje Shukarije, שהפך מייד ללהיט והיה "סמלה המסחרי" של רדזפובה לאורך כל הקריירה שלה.
רדזפובה פעלה רבות בנושאים הומניטריים, תרמה קונצרטים לצדקה והייתה פעילה בסיוע לפליטי מלחמות הבלקן וכן בנושא אומנה לילדים.
רדזפובה נישאה לטאודוסייבסקי בשנת 1968. ביניהם עמד פער גילאים של שבע עשרה שנים. לשניים לא היו ילדים משלהם, אולם לאורך השנים הם היו משפחת אומנה ל-47 ילדים.
רדזפובה מתה בסקופיה ב-11 בדצמבר 2016.