google/wiki40b huggingface dataset:
ישראל כהן (עיתונאי)

ביוגרפיה

כהן, חסיד ויז'ניץ, נולד וגדל בבני ברק, והתחנך בתלמוד תורה וישיבה של החסידות. לאחר שנישא ולמד תקופה בכולל אברכים, השתלב ככתב בשבועון מרכז העניינים. בשנת 2010 עבר לכהן כעיתונאי באתר כיכר השבת ובהמשך היה לעורכו הראשי. באוגוסט 2018 עזב את עבודתו בכיכר השבת, והחל לשמש כפרשן פוליטי ברדיו החרדי קול ברמה, שם גם מגיש את התוכנית "על הקצה" מדי שבוע, יחד עם העיתונאי יעקב גרודקה.
כהן מרבה לסקר את התחום הפוליטי החרדי וכן את חצרות הרבנים והאדמו"רים. מלבד בעיתון הארץ כותב טורי דעה מדי פעם בעיתון בקהילה.
כמו כן כהן עורך סיורים בבני ברק להכרת המגזר החרדי לאוכלוסייה הכללית. במאי 2019 פורסם שימונה לדובר עיריית בני ברק במקום אברהם טננבוים שפרש.

עיתונות

בינואר 2018 חשף תיעוד של חבר הכנסת משה גפני מספר על הסכם סודי בין המפלגות החרדיות לבין בנימין נתניהו שיאכוף את חוק המרכולים. כשנה לאחר מכן התנצל בפני גפני על הפרסום.
לקראת יום השואה ה'תשע"ח עורר סערה בטור שבו תמך בזכותם של חרדים לא לעמוד בצפירה.
במאי 2018 פרסם תמונה בה נראה שגריר ארצות הברית בישראל, דייוויד פרידמן מחזיק תמונה של הר הבית שבה הוחלף מסגד אל אקצה בהדמיית בית המקדש. הפרסום עורר סערה, שגררה ביקורת על כהן בתוך המגזר החרדי.
באוגוסט 2018 חייב בית משפט השלום בירושלים את מערכת 'כיכר השבת' יחד עם כהן ועיתונאי נוסף, בתשלום של 22,000 ש"ח בגין לשון הרע, בעקבות פרסומים באתר בשנת 2011 שהגדירו אדם כסיקריק.
X86

x86 היא שמה של ארכיטקטורת פקודות והוראות (ISA) למעבדים המבוסס על המעבד 8086 של אינטל. נכון להיום, מעבדים המבוססים על ארכיטקטורת x86 והרחבתה (x64, ובשמה הנוסף AMD-64) הם הנפוצים ביותר במחשבים שולחניים־ביתיים, מחשבים ניידים, ושרתים.

היסטוריה

ארכיטקטורת x86 הופיעה לראשונה במעבד 8086 בשנת 1978. מעבד ה־8086 החליף את המעבד הקודם, אינטל 8080 (שבעצמו החליף את אינטל 4004 וה־8008). בזכות בחירתו של ה־8086 על ידי IBM כמעבד של המחשב האישי הראשון מתוצרתה, הפכה ארכיטקטורת x86 לנמכרת והמצליחה ביותר בשוק המעבדים.
שמה של ארכיטקטורת x86 הורחב פעמיים. בשנת 1985, אינטל הוציאה לשוק המעבדים את המעבד 386 32 ביט כדי שיחליף את ה-286 16 ביט, שהיה נפוץ באותה תקופה. שבבי ה-486 תפסו את מקומם של שבבי ה-386 ב-1989. בשנת 1993 החליטה אינטל לנטוש את שיטת השמות הישנה, וקראה לדור 
החדש בשם המסחרי "פנטיום", במקום 586, לאחר שגילתה כי לא ניתן לרשום מספר כסמל מסחרי. מספר דורות של שבבים נקראו בשם המותג פנטיום (פנטיום פרו, פנטיום II ופנטיום D), ומאז הוסיפה אינטל גם את המותגים סלרון (Celeron) ו-Core 2 למשפחת ה-x86. 
הרחבות ותוספות רבות חוברו ל x86 לאורך השנים, כמעט תמיד עם תמיכה לאחור. הארכיטקטורה יושמה במעבדים של יצרני מעבדים רבים כגון:  Intel, Cyrix, AMD, VIA ועוד.
מלבד אינטל, חברות רבות יצרו מעבדים מארכיטקטורת ה־x86 ובהן: Cyrix, NEC Corporation, IBM, IDT, Transmeta. 
החברה המצליחה ביותר מבין החברות המתחרות באינטל ליצור מעבד בארכיטקטורה זו הייתה AMD כשהציגה את סדרת את'לון, סדרה זו לא הייתה נפוצה כמו הפנטיום אך על־פי מחקר שנערך בשנת 2006 מכירותיה של AMD בשוק המחשבים הביתיים עלו על אלו של אינטל. בשנת 2003 הציגה AMD את מעבד האת'לון 64 (Athlon 64) בעל ארכיטקטורת x64, אשר מרחיבה ותומכת לאחור בx86, ונקראת בשפה המקצועית EM64T, AMD64 או x86-64.
בשנת 2001 הוציאה אינטל לשוק את מעבדי האיטניום, התומכים בארכיטקטורת 64 ביט, בשם המסחרי IA-64.
אוסקר פון הוטיאר

תחילת הקריירה

פון הוטיאר נולד ב-27 באוגוסט 1857 בארפורט שהשתייכה לממלכת פרוסיה, למשפחה בעלת מסורת צבאית ארוכה, סבו שירת בצבא הצרפתי, ואילו אביו צלסטין היה קולונל בצבא הפרוסי. ב-1875 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1912 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-1.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון הוטיאר מפקד דיוויזיית המשמר ה-1 שהייתה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב על המארן. ב-4 באפריל 1915 מונה פון הוטיאר למפקד הקורפוס ה-21 שהיה חלק מהארמייה העשירית בחזית המזרחית. ב-2 בינואר 1917 מונה פון הוטיאר למפקד פלגת הארמייה D. ב-22 באפריל 1917 מונה פון הוטיאר למפקד הארמייה השמינית ופיקד עליה במבצע אלביון ובכיבוש ריגה. ב-22 בדצמבר 1917 הוטל על פון הוטיאר להקים את הארמייה ה-18 בחזית המערבית. באביב 1918 השתתפה הארמייה בפיקודו במתקפת האביב כחלק מקבוצת הארמיות של יורש העצר הגרמני, ובתחילה זכתה להישגים נאים, אך לבסוף נבלמה.
בסוף קיץ 1918 הותקפה הארמייה על ידי מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ובשל כך נאלצה לסגת צפונה זמן קצר לפני סיום המלחמה.
עם חתימת הסכם שביתת הנשק הסיג פון הוטיאר את כוחותיו באופן מסודר לשטחי הקיסרות הגרמנית ובראשית 1919 פרש משירות צבאי.
לאחר המלחמה היה פון הוטיאר נשיא ליגת הקצינים הגרמניים עד מותו.
פון הוטיאר נפטר בברלין ב-5 בדצמבר 1934 והוא בן 81 שנים.

משפחתו

פון הוטיאר היה נשוי לפאני לודנדורף, ממנה היו לו 3 ילדים. הגדול אוסקר נפצע קשה בקרב ורדן ב-1916.
ונסה רדגרייב

קריירת משחק

רדגרייב הופיעה לראשונה על במת התיאטרון בשנת 1958 ומאז הופיעה פעמים רבות בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע. בתחום התיאטרון זכתה בפרס טוני בשנת 2003 על הופעתה בתפקיד הראשי במחזהו של יוג'ין או'ניל "מסע ארוך אל תוך הלילה". בקולנוע הופיעה בסרטיהם של במאים ידועים כשחקנית מובילה. על הופעתה בסרט ג'וליה (1977) זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

מעורבותה בפוליטיקה

רדגרייב ידועה גם בשל פעילותה הפוליטית, לרוב בשורות השמאל הרדיקלי. היא הביעה עמדות בגנות מלחמת וייטנאם, בזכות הפירוק מנשק גרעיני, בזכות מאבקם של יהודי ברית המועצות לעלות לישראל, בזכות איחוד אירלנד, וכנגד גזענות. זמן מה הייתה חברה ב"מפלגת הפועלים המהפכנית" השמאלנית קיצונית בבריטניה, ואף רצה מטעמה בבחירות לפרלמנט. מאז עברה כמה גלגולים פוליטיים בשמאל הבריטי, וכיום היא חברה במפלגה בשם "שלום וקידמה", שעיקר מצעה התנגדות למלחמה בעיראק ותמיכה בזכויות האדם.
משנות ה-70 הביעה תמיכה בארגון אש"ף, ואף שימשה כקריינית, בשנת 1977 לסרט תעודה בשם "הפלסטיני" העוסק בסכסוך הישראלי-פלסטיני. באותה השנה, כאשר קיבלה את פרס אוסקר על משחקה בסרט "ג'וליה", אמרה בנאום קבלת הפרס כי היא מקבלת את הפרס על אף מאמצי ההפחדה של "בריונים ציונים". ב-1981 ביטל מנהל הטלוויזיה הישראלית יצחק שמעוני את הקרנת סרטה עטור הפרסים "תזמורת על תנאי", בשל תמיכתה באש"ף. ביקורתה כלפי הציונות וישראל נמשכה, בפסטיבל הסרטים בסיציליה ב-1982 הציגה את סרטה "פלסטין הכבושה", בו מוצגת ישראל כממשיכת דרכה של גרמניה הנאצית, במהלך הפסטיבל הכתה את יוצרי הסרט הישראלי חמסין ואת העיתונאית שרית לוי ישי. בשנת 2004 ביקרה ברשות הפלסטינית ונפגשה עם יושב ראש הרשות, יאסר ערפאת, ברמאללה.
בשנת 1995 שימשה כשגרירה של רצון טוב של ארגון יוניצ"ף של האו"ם.

חיים פרטיים

ב-11 במאי 1963 נולדה לה ולבמאי טוני ריצ'רדסון בתם נטשה ריצ'רדסון. בשנת 1967 התגרשו השנים. יחסיה הרומנטיים עם השחקן האיטלקי פרנקו נרו החלו ב-1967 כשהם נפגשו בצילומי הסרט קמלוט. ב-1969 הם הביאו ביחד ילד קרלו גבריאל ספא ראנרו (שידוע בשמו קרלו נרו), תסריטאי ובמאי. אחרי שהם נפרדו למספר שנים, במהלכן היו להם מערכות יחסים עם אנשים אחרים, הם נרשמו ונישאו ב-31 בדצמבר 2006. קרלו נרו ביים את ונסה רדגרייב בעיבוד הקולנועי של מחזהו של וואלאס שון, The Fever.
פרנקו נרו היה שושבינה של בתו החורגת נטשה ריצ'רדסון, בתה של ונסה רדגרייב, כשהיא נישאה לשחקן ליאם ניסן. נטשה ריצ'רדסון נפטרה ב-18 במרץ 2009, עקב פגיעת ראש קשה בשעור סקי בקוויבק, קנדה.
ספר המעשים לבני ארץ ישראל

ספר המעשים לבני ארץ ישראל או "ספר המעשים שלבני ארץ ישראל" הוא קובץ מנהגים של בני ארץ ישראל שנכתב לאחר חתימת התלמוד הירושלמי. בני ארץ ישראל נהגו לפיו, ככל הנראה, במאות ה-7 וה-8 לספירה הנוצרית. 
מתקופה זו, ימי השלטון הביזנטי בארץ-ישראל, השתמרו שרידים של הלכות המכונות המעשים לבני ישראל, בכתבי-יד שהתגלו בגניזה הקהירית, וגם בספרות הגאונים והראשונים, בימי הביניים. לספר זה היו שתי מהדורות כאשר הראשונה נוהגת לפי התלמוד הירושלמי ואילו המהדורה השנייה נותנת יותר דגש לתלמוד הבבלי.
הלכות אלה פותחות צוהר אל חיי היהודים בארץ-ישראל באותה תקופה, לא רק מנקודת מבט של תולדות ההלכה, אלא חושפות גם היבטים היסטוריים של חיי החברה, התרבות והכלכלה.
אייל דנון

חייו

דנון למד אמנות בלונדון, והתמחה בצילום סטילס ב"קמרה אובסקורה" בתל אביב. בשובו לישראל עסק בהוראת צילום בבתי ספר לאמנות, בהם בית ברל והמרכז הבין תחומי שפעל ברחוב ירמיהו 16 בחולון. ב-2001 נוסד באותו בניין - תחילה בחדר אחד - המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, בניהולה של גלית אילת, ודנון הצטרף אליו ב-2002. עם העברת המרכז הבין תחומי, הועמד הבניין כולו לרשות המרכז לאמנות דיגיטלית. דנון מונה למנהל המרכז עם עזיבתה של אילת ב-2010.
בשנת 2008 דנון הקים יחד עם דני מאיר ואורי קצנשטיין את תחנת הרדיו "רדיו חלאס" במרכז לאמנות דיגיטלית בחולון, שמטרתה לשלב מוזיקה אלטרנטיבית, אמנות וקהילתיות.
בשנת 2013 נכנס לרשימת "100 המשפיעים בתרבות בישראל" של עיתון "הארץ", תחת תחום האומנות. מבין עשרת המשפיעים ביותר באומנות, דורג דנון במקום ה-8.
אליעזר ממיץ

ביוגרפיה

מתלמידי רבנו תם ורבם של רבי אלעזר מוורמס בעל "ספר הרקח", הראבי"ה - רבי אליעזר בן יואל הלוי מבון ומקלן, רבי ברוך בן שמואל ממגנצא ורבי שמחה בן שמואל משפירא.  אין לזהותו עם רבי אליעזר בן שמואל החתום על תקנות משנת תתק"פ ותתקפ"ג.

חיבוריו

חיבר תוספות למסכתות ברכות, שבת, פסחים, נדרים, זבחים (ראו בספר ראבי"ה חלק ב עמוד 18), חולין ונזיר.
משה אביגדור שולוואס

פרופ' משה אביגדור שוּלוַואס (בפולנית: Moszek Awigdor Szulwas; באנגלית: Moses Avigdor Shulvass; ‏ 29 ביולי 1909, פלונסק, פולין – 22 באפריל 1988, אוונסטון, אילינוי) היה מחנך והיסטוריון של תולדות עם ישראל, בעיקר יהדות איטליה.
נסמך לרבנות בפולין, התחנך בגרמניה, בין 1935 ל-1948 חי בארץ ישראל, ואחרי כן השתקע בארצות הברית, שם חי ופעל עד מותו.

תולדות חייו

שולוואס נולד בשנת 1909 בפלונסק שבפולין (אז בשליטת האימפריה הרוסית), בנם של מאיר ורבקה (מיכלסון) שולוואס. למד בבית המדרש לרבנים "תחכמוני" של תנועת המזרחי  בוורשה והוסמך לרבנות ב-1930. בפולין היה פעיל בתנועת המזרחי והתחיל לפרסם מאמרים ביידיש ובעברית.
השלים את לימודיו באוניברסיטת ברלין, וב-1934 קיבל תואר דוקטור, בהצטיינות (magna cum laude), עבור דיסרטציה שעסקה ביהודים בווירצבורג בימי הביניים ("Die Juden in Würzburg während des Mittelalters").
ב-1935, ימי גרמניה הנאצית, עלה לארץ ישראל וחי בה עד 1947. בארץ פעל כמרצה, סופר ועורך.
בשנת 1948 היגר לארצות הברית, והתאזרח בה. שם לימד תחילה ספרות חז"ל ותולדות עם ישראל בבולטימור (Baltimore Hebrew College; כיום Baltimore Hebrew University) עד 1951. משנה זו היה חבר סגל במדרשה ללימודי היהדות בשיקגו (College of Jewish Studies in Chicago; בהמשך נקרא Spertus College of Judaice), שם לימד היסטוריה של עם ישראל. בין השנים 1952 ל-1971 כיהן כראש המחלקה ללימודים מתקדמים. הגיע לדרגת Distinguished Service Professor. היה חבר האקדמיה האמריקאית למדעי היהדות וחבר מועצת רבני שיקגו.

משפחתו

באביב 1935 נישא בוורשה לציליה חנה צמח (Celia Cemach). היה אב לפיליס (אשת יורם גֶלמן) ולרות.
נחליאלי זנבתן

מאפיינים

אורך גופו של הנחליאלי הזנבתן נע בין 17 ל-20 סנטימטר. זנבו ארוך מאוד, ולעיתים קרובות הוא מנענע אותו ואת כל פלג גופו האחורי. רגליו בגוון ורדרד, קצרות בהשוואה למיני נחליאלי אחרים. חלקו העליון אפור, בטנו בהירה ותת-השת צהוב. לזכרים מופע קיץ שבו הגרון עוטה מעין "סינר" שחור, והבטן כולה צהובה.
מזונו מורכב בעיקר מחרקים ותולעים. תוחלת חייו עד עשר שנים.
הנחליאלי מעדיף נחלים שזרימתם מהירה ויש בהם אבנים חשופות, ושבגדותיהם יש יערות או חורשות עצים כסביבת מחיה. בסביבת האדם הוא נמצא גם בגינות ובחצרות.
המין נפוץ כל השנה במערב אירופה. הוא מקנן בצפון אירופה ואסיה בקיץ ונודד בחורף דרומה, לאגן הים התיכון. בישראל הוא חורף מצוי ברוב חלקי הארץ.
עונת הרבייה נמשכת בין אפריל ליוני. הנחליאלי הזנבתן מקנן בסלעים, סדקים בקירות וכדומה, בדרך כלל ליד נחלים ומקווי מים אחרים. במהלך החיזור, הזכר עולה במעוף קצר לאוויר ויורד באיטיות, בעוד הוא משמיע צפצופים גבוהים. הנקבה מטילה 3–6 ביצים מנוקדות בתטולה; היא עשויה להטיל יותר מתטולה אחת כל עונת רבייה.
הנחליאלי ניזון מחסרי חוליות ימיים, כמו זבובים, חיפושיות, בריומאים, סרטנים ורכיכות.
I'm So Excited

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אניטה פוינטר, ג'ון פוינטר, רות פוינטר וטרבור לורנס והופק על ידי ריצ'רד פרי. ב-27 באפריל 2018, קיבל השיר על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי את תואר הכסף, על מכירות של 200,000 עותקים במדינה.
כמה שנים לאחר צאתו, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
קייצת מסולסלת

מאפיינים

הצמח גדל בארץ בעיקר בבתי גידול מופרעים ובמקומות קשים בהם כמעט אין צומחים צמחים אחרים, כגון סדקי חומות ומדרכות. ניכר בגוון הכחול-ירוק של עליו וגבעוליו. פורח בין אפריל לנובמבר, בקרקפות מרובות פרחים, בהם עשרה פרחים מרכזיים דו-מיניים בעלי כותרת צהובה (ראו תמונה 2), והשאר לבנים נקביים. צמח יכול לייצר עשרות אלפי זרעונים שעירים המופצים ברוח בדומה לזרעוני הסביון. כמות הזרעים הגדולה, וההסתפקות במועט של הצמח, הם שמאפשרים את תפוצתו בבתי הגידול המופרעים.
הקייצת המסולסלת מהווה מטרד משמעותי לחקלאות; תפוצתם הרבה של הזרעים, נביטתם הקלה והתבססותם המהירה, יחד עם עמידותה הרבה בפני חומרי הדברה, הופכים אותה לצמח באשה מזיק ביותר.
מכוניות ברקלי

מכוניות ברקלי בע"מ (באנגלית: Berkeley Cars Ltd) הייתה חברה בריטית לייצור מכוניות ספורט קבריולה, קומפקטיות, 2 מושבים, אשר ברובם היו מכוניות מיקרו בנויות מפיברגלס.
דגם ברקלי T60 נבנה בתצורת תלת אופן.
חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" פעלה מהעיר ביגלסווייד (Biggleswade) ממחוז בדפורדשייר (Bedfordshire), במזרח אנגליה.
המנועים היו בנפח 322 סמ"ק עד 692 סמ"ק אשר נלקחו מיצרני אופנועים, (מנוע הנעה קדמית), מנועים גדולים יותר (לדגם ברקלי בנדיט) נלקחו מחברת פורד, מדגם פורד אנגליה (דגם 105E).
החברה פעלה בין השנים 1956–1960, בזכות שיתוף פעולה בין מעצב הרכב לורנס "לורי" בונד (Lawrie Bond) ומנהל חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" צ'ארלס פאנטר (Charles Panter).
בסוף 1960 הכריזה חברת "מכוניות ברקלי בע"מ" על הליך פירוק .
הדגם הראשון אשר ייצרה החברה היה ברקלי ספורט SA322. בספטמבר 1959 התחילה החברה לייצר את דגם הברקלי T60 בתצורת תלת אופן.
סוראט

מגפת הדבר

ב-1994 פרצה בעיר מגפת דבר.

כלכלה

העיר השוכנת לגדות נהר טפטי (Tapti) היא עיר תעשייתית בה פותחה בתקופת חברת הודו המזרחית הבריטית תעשיית טקסטיל כבר בשנת 1612.
העיר מהווה גם מרכז ליטוש וסחר ביהלומים. חלק הארי של ליטוש היהלומים הזעירים העולמי מתבצע בהודו ובעיקר בסוראט (לטענת פרנסי העיר 80% מכלל ליטוש היהלומים הזעירים העולמי מתבצע בסוראט).

תחבורה

סוראט מקושרת למערכת הרכבות ההודית. עד שנת 2007, שבה נפתח שדה התעופה המקומי, הייתה סוראט העיר היחידה בעולם מבין הערים בעלות אוכלוסייה של 4 מיליון נפש ומעלה שלא היה לה שדה תעופה. נכון לסוף 2008 שדה התעופה משמש לטיסות פנים בלבד ועדיין לא מופעלות ממנו טיסות בינלאומיות.
נמל העיר, שהיה אחד הנמלים החשובים בהודו מהמאה ה-14 ואילך, איבד מחשיבותו אחרי שמרכז חברת הודו המזרחית הבריטית עבר מסוראט למומבאי בשנות ה-20 של המאה ה-18 ונבנה נמל מומבאי.
פרנק באומן

נירנברג

באומן גדל במועדון הנוער של נירנברג, ובשנת 1994 עלה לקבוצה הבוגרת. בתחילה שיחק כקשר, ועם השנים עבר לעמדות הגנתיות יותר. באומן החל לשחק בקבוצה כאשר שיחקה בליגת הבונדסליגה, אך ירד עמה לליגת הבונדסליגה השנייה בתום עונת 1994, ואף לליגה האזורית הדרומית, שהייתה אז הליגה השלישית בהייררכיה, בתום עונת 1996. באומן ונירנברג עלו בחזרה שתי ליגות תוך שתי עונות, ובעונת 1999 שיחקה נירנברג שוב בליגת הבונדסליגה, אך ירדה שוב אל הבונדסליגה השנייה בתום אותה עונה, ובאומן בחר לעזוב לורדר ברמן, לאחר ששיחק חמש עונות בקבוצה הבוגרת של נירנברג, וכבש 11 שערים ב-130 הופעות.

ורדר ברמן

כבר בעונה הראשונה שלו בוורדר ברמן, באומן עלה עם הקבוצה לגביע אופ"א, אליו העפילה כסגנית מחזיקת הגביע הגרמני, לאחר שהפסידה במשחק הגמר לבאיירן מינכן. באומן מונה בשנת 2002 לקפטן הקבוצה, והחליף בתפקיד את דיטר איילטס, אחד מסמלי הקבוצה שפרש מכדורגל באותה עונה. באומן זכה בהמשך עם ורדר ברמן בדאבל בעונת 2004, בגביע הליגה הגרמנית בשנת 2006, ובגביע נוסף בשנת 2009. עונת 2009 הייתה עונת שיא אישית מבחינת באומן, כאשר נוסף לזכייה בגביע הגרמני, הוא הוביל את הקבוצה כקפטן אל גמר גביע אופ"א. באומן כבש את השער המכריע במשחק חצי הגמר מול המבורג בדקה ה-83, שהעניק לוורדר ברמן את הכרטיס לגמר, אך ברמן הפסידה בגמר לשחטאר דונייצק בתוצאה 2-1. בתום אותה עונה פרש באומן ממשחק פעיל, לאחר שכבש 15 שערים ב-260 הופעות בבונדסליגה במדי ורדר ברמן, והצטרף לצוות האימון של הקבוצה.

קריירה בינלאומית

לבאומן 28 הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שני שערים. באומן החל לייצג את גרמניה בשנת 1999, בה השתתף בגביע הקונפדרציות. באומן השתתף במונדיאל 2002 בו שיחק רק בשמינית הגמר נגד נבחרת פרגוואי, ונבחרתו המשיכה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 2-0 לנבחרת ברזיל. באומן הופיע במדי הנבחרת גם ביורו 2004, ושיחק שני משחקים בשלב הבתים, בו הודחה הנבחרת. הופעתו האחרונה של באומן בנבחרת גרמניה הייתה בשנת 2005.

חיים אישיים

באומן נשוי לסטפני, והם הורים ללואיזה ולמוריץ.
היסב

היסב (באנגלית: Porting) היא התאמת קוד תוכנה מסביבת העבודה שבה הוא נכתב, לסביבת עבודה חדשה. גרסת התוכנה המותאמת לסביבה חדשה נקראת "היסב", "פורט", או "port". מונח זהה קיים בתקשורת מחשבים, אך במשמעות שונה בתכלית. 
דוגמה לפעולת היסב היא כאשר תוכנה שנכתבה למערכת ההפעלה חלונות עלולה שלא להתאים למערכת ההפעלה לינוקס, וכדי להתאימה (על מנת שתוכל לרוץ על לינוקס) יש לבצע שינויים בקוד התכנה.
בתחום משחקי הווידאו, בשנות ה-80 וה-90, המונח היסב התייחס תכופות לא להסבה פיזית או ישירה של משחק ממערכת אחת לאחרת, אלא לבניית גרסה חדשה לחלוטין של משחק שנוצר במקור עבור מערכת אחת, למערכת אחרת. למשל, כדי להסב משחק שנוצר במקור למחשב אישי לגרסה שתתאים לקונסולת משחקים או ההפך, או הסבת משחק ארקייד למערכות הביתיות, כמו גם (במקרים נדירים יחסית) הסבת משחק מחשב או קונסולה בייתית לארקייד. במקרים רבים, מדובר היה בתכנות גרסה חדשה לחלוטין של המשחק, עם גרפיקה, צליל, פסקול, מנוע משחק וחווית משחק שונים (במקרים קיצוניים אף ברמה גבוהה יותר מאשר הגרסה המקורית של המשחק), ואשר תכופות לא פותחה או הופצה על ידי החברה של המשחק המקורי. 
לעומת זאת, נכון לעשור השני של המאה ה-21, הסבת משחק בין מחשב אישי לקונסולה, דומה להסבת תוכנה בין מערכת הפעלה אחת לאחרת.
מבטשה

מבטשה או מהדק רבד היא ציוד מסילה נייד המיועד לטיפול ברבד עליו מונחת מסילת רכבת. הרבד הוא מצע החצץ שעליו מונחת המסילה ושמכסה את האדנים שלה, והוא תומך ומייצב אותה. לשם כך על הרבד להיות דחוס ומהודק כך שהמסילה תהיה יציבה ולא תזוז או תשקע בזמן שרכבת עוברת עליה. בעבר בוצע הידוק הרבד באופן ידני, אך כיום המסילות והאדנים כבדים בהרבה ולא ניתן לבצע זאת ללא מיכון.
המבטשות הראשונות הרימו את המסילה והידקו את הרבד מתחתיה, כיום העבודה מתבצעת בלי להזיז את המסילה  כאשר חלק מהמבטשות המודרניות גם מישרות את המסילה תוך כדי עבודה ומתקנות סטיות שנוצרו במרחק שבין הפסים, כך שהנסיעה ברכבת נעשית חלקה ונוחה יותר.
אלוניאל

היסטוריה

ב-14 באוקטובר 1993 נפתח ברמת גן (קניון איילון) הסניף הראשון של מקדונלד'ס במזרח התיכון. כעבור מספר שנים הפכה מקדונלד'ס לאחת מרשתות הסניפים הגדולות והמצליחות בישראל.
60 סניפים בישראל הוכרזו כשומרי כשרות, ולכן סגורים בשבתות וחגים, ונמנעים מהגשת צ'יזבורגר. בפסח רוב סניפי הרשת, לא רק הכשרים, מגישים את הבשר בלחמניות כשרות לפסח.
מוצר ייחודי לשוק הישראלי הוא ההמבורגר "על גחלים" במקום בשיטת ההכנה המקורית. החלטה זאת באה בעקבות תפנית במדיניות החברה, אשר דרשה בעבר אחידות בכל הסניפים בעולם. כמו כן, הרחיבה החברה את התפריט והוסיפה מנות בעלות אופי מקומי כגון: "מקשווארמה", "מקקבב", ו"מקפלאפל" (שהוצאו מהתפריט מאז) ו"סלט קצוץ" הנקצץ במקום.
בשנת 2013 נעשתה פנייה לרשת לפתוח סניף בקניון המוקם באריאל, אך הרשת סירבה בנימוק שאינה פותחת סניפים מעבר לקו הירוק.
בשנת 1999 הרשיע בית הדין האזורי לעבודה בחיפה את החברה ומנהלה בעבירות של העבדת נער במנוחה השבועית, בניגוד להוראות חוק עבודת הנוער. על החברה הוטל קנס בסך 30,000 ש"ח, ועל מנהלה הוטל קנס בסך 50,000 ש"ח. ערעורם לבית הדין הארצי לעבודה נדחה.
בשנת 2013 החלו עובדי אלוניאל במהלך להקמת ועד עובדים באמצעות "הרשת" והסתדרות הנוער העובד והלומד. במסגרת הוועד ביקשו העובדים לשפר את תנאי תעסוקתם. ביוני 2014 הכריזו עובדי אלוניאל על סכסוך עבודה בעקבות סירוב של הנהלת אלוניאל לחתום על הסכם קיבוצי. במאי 2015 קבע בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, בהתייחס לטענת העובדים שהנהלת אלוניאל והעומד בראשה עמרי פדן פגעו בהתארגנותם, שמדובר בהפרות חוק בודדות. בית הדין מחק את רוב סעיפי התביעה והרשיע את אלוניאל בסעיף אחד. השופטת קבעה כי לא מדובר בהפרות שיטתיות בחברה, והן אינן חמורות. ההסתדרות תבעה 1.5 מיליון ש"ח מאלוניאל , אך סכום הפיצויים נקבע על 25 אלף ש"ח בלבד. כמו כן, דחתה השופטת את התביעה הכספית האישית שהוגשה נגד פדן. 
השופטת מתחה ביקורת חריפה על הסתדרות הנוער העובד והלומד, שהפעילה לחץ בלתי הולם על העובדים הצעירים ברשת והפרה את חובת ההגינות כלפיהם.
מרי ומקס

עלילה

מרי דייזי דינקל היא ילדה בת 8 מאוסטרליה. למרי כתם לידה על מצחה, והיא לא זוכה לפופולריות חברתית. אמה עקרת בית אלכוהוליסטית, ואביה עובד במפעל לייצור שקיות תה.
יום אחד מחליטה מרי לברר איך מגיעים לעולם תינוקות באמריקה, ושולחת מכתב לאדם אקראי בשם מקס ג'רי הורוביץ. מקס הוא יהודי, אכלן כפייתי ובעל תסמונת אספרגר. מרי ומקס ממשיכים להתכתב כשני עשורים, והסרט מתאר דרך ההתכתבויות את חייהם רצופי הטרגדיות. אישיותם מושפעת זה מזו.
סיפור הסרט הוא עגמומי וכולל הומור מאופק. הוא מוגש באנימציה מושקעת הכוללת פרטים רבים.

הפקה

על פי הפתיחה, הסרט מבוסס על סיפור אמיתי. באפריל 2009 הבהיר אליוט בראיון, כי דמותו של מקס נכתבה בהשראת "חבר עט בניו יורק אליו כתבתי מעל לעשרים שנה".
הצילום נמשך כ-57 שבועות, באמצעות 133 קבוצות נפרדות, 212 בובות ו-475 אביזרים מיניאטוריים.
Dangerous

רקע

במרץ 1991, חתם מייקל ג'קסון על חוזה של 15 שנים ושישה אלבומים עם חברת סוני ובנובמבר 1991 הוציא לאור את האלבום הראשון בעסקה - Dangerous. בכך סיים את שיתוף הפעולה עם קווינסי ג'ונס, המפיק של שלושת אלבומיו הקודמים. 
המפיק החדש שגויס הוא טדי ריילי, מפיק הכישרונות של הג'ק סווינג חדש.

וידאו קליפים

במה שהפך לסטנדרט אצל ג'קסון, הוידאו קליפים שהופקו ב-Dangerous היו היקרים והחדשניים בזמנם. לוידאו קליפים היו עלילות מורכבות, קטעי ריקוד, והופיעו בהם מפורסמים.

הוידאו קליפ ל-"Jam" מציג את ג'קסון ומייקל ג'ורדן משחקים ורוקדים ביחד, בעוד שב-"Remember the Time" העלילה מתרחשת במצרים העתיקה ובכיכובם של אדי מרפי, מג'יק ג'ונסון והדוגמנית אימאן.

בקליפ של  השיר- "In the Closet" מופיע ג'קסון עם דוגמנית העל נעמי קמפבל כזוג מאהבים. את הוידאו קליפ ל-"Who Is It" ביים הבמאי הנודע דייוויד פינצ'ר. ב-"Give In to Me", ג'קסון מופיע בהופעת רוק עם גיטריסט "רובים ושושנים", סלאש.

ב-"Black or White" מופיע מורפינג (שינוי צורה על ידי מחשב), ומופיעים בו מקולי קאלקין וטיירה בנקס.

סיבוב הופעות עולמי

סיבוב ההופעות של האלבום כלל 69 הופעות בכל רחבי העולם, ביניהם הגיע ג'קסון גם לישראל לשתי הופעות בפארק הירקון, מול קהל של כ-75 אלף צופים בכל מופע.
מבחינת היקפם, היו אלה מהמופעים הגדולים והעשירים ביותר שנראו אי פעם בארץ.
ג'קסון הופיע עם 16 שירים, ביניהם 6 מ- Dangerous. ב-2005 יצא DVD המתעד את הופעה בבוקרשט רומניה.
מוזיאון סולימאניה

היסטוריה

המוזיאון נפתח ב-14 ביולי 1961. במקור הוא שכן במבנה קטן במקום אחר. לאחר מספר שנים שטח המוזיאון לא הספיק לגודל התצוגה, ובשנת 1979 נרכש מבנה גדול יותר ברחוב סלים. המבנה הוא בעל קומה אחת ושטחו הכולל הוא 6,000 מטר מרובע. הממצאים מוצגים במספר אולמות. שני אולמות גדולים המחוברים ביניהם באולם הרצאות מרובע פתוח. בנוסף, קיים אולם קטן אשר שופץ על ידי אונסק"ו. בתקופת מלחמת איראן-עיראק, בשנים 1980–1988, המוזיאון נסגר לקהל הרחב. הוא נפתח מחדש לתקופה קצרה בשנת 1990. לאחר הפלישה העיראקית לכווית באוגוסט 1990, נסגר המוזיאון שוב. המוזיאון נפתח רשמית מחדש על ידי ג'לאל טאלבאני ב-20 באוגוסט 2000. באותה עת היה טאלבאני המזכיר הכללי של "האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן".

לאחר 2003

לאחר פלישת ארצות הברית במסגרת מלחמת עיראק בשנת 2003, נבזז המוזיאון הלאומי של עיראק. מוזיאון סולימאניה סייע בהחזרת ממצאים שנבזזו על ידי רכישתם מהמבריחים. צעד שנחשב שנוי במחלוקת.

שיתוף פעולה עם אונסק"ו

החל משנת 2011, המוזיאון מקיים שיתוף פעולה עם ארגון אונסק"ו של האו"ם במטרה לפתח ולשקם את המוזיאון ולהרחיב את המבנה. האולם שעבר שיפוץ נפתח בטקס במרץ 2013.

הממצאים

הממצאים במוזיאון מוצגים לפי סדר כרונולוגי והם כוללים ממצאים מהתקופות הפרהיסטוריות, תקופת חסונה (Hassuna; ), תרבות חלף  תקופת עובייד, ארך, תקופת אור 3 ותקופות מאוחרות יותר כולל התקופה ההלניסטית, האימפריה הפרתית, האימפריה הסאסאנית, כולל התקופה המוסלמית עד שושלת באבאן (Baban).
אחד הממצאים החדשים במוזיאון הוא לוח 5 של עלילות גילגמש. פריט זה היה אחד מתוך 80 פריטים שנרכשו בשנת 2011 ממבריחים שמקורם לא היה ידוע. הלוח נרכש במחיר של 800 דולר. פרופ' אל-ראווי (Al-Rawi) שאיתר את הפריט ניקה אותו בזהירות רבה. שלושת החלקים התאימו אחד לשני. הוא זיהה שמדובר בלוח הכולל את עלילות גילגמש.