google/wiki40b huggingface dataset:
שומר הדף

שומר הדף (או מילות אחיזה) היא טכניקה לשמירת סדר הדפים בתוך קונטרס או סדר הקונטרסים בתוך הספר, (לאפשרות השנייה קוראים גם שומר הקונטרס), הטכניקה מיועדת בעיקר לזמן התקנת הספר וכריכתו אך גם להמשך. השמירה נעשית על ידי הכפלת מילות ראשית העמוד בתחתית העמוד שלפניו או בדרכים דומות. השיטה נהוגה מהמאה העשירית.

סוגי השמירה

מספור העמודים בספר ממלא, בין היתר, תפקיד דומה לטכניקה זו. אף על פי כן, המדפיסים לא נמנעו מלהשתמש בספריהם בשני האמצעים.

היסטוריה

השימוש העברי הקדום ביותר הידוע לנו הוא בכתב יד מפוסטאט בשנת 1006. קיימים כתבי יד נוספים, אך התיארוך שלהם לא ברור או שהם חסרים מאוד. לפי העדויות שבידינו, שימוש בטכניקה זו בטקסטים לטיניים גם הוא החל באותה תקופה.
קרה גם שכורך הספר טעה בסידור הדפים ושם דף שאינו קשור רק משום מילת הקישור המתאימה.
אדריאן לוקיס

ביוגרפיה

לוקיס נולד בברמינגהאם ולמד בבית הספר למשחק "דרמה סטודיו לונדון". תפקידיו הבולטים ביותר היו בדרמה המשטרתית "The Bill" בתפקיד דאגלס 'דאג' רייט, ובתפקיד מארק תומפסון בסדרת הדרמה המשפטית של ה-BBC "השופט ג'ון דיד".
בין השנים 1997 ו-1999 שיחק בתפקיד ד"ר דייוויד שירר בסדרת הטלוויזיה "Peak Practice". ב-1995 גילם את דמותו של ג'ורג' ויקהם במיני סדרה "גאווה ודעה קדומה" עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. עוד השתתף לוקיס בדרמה "Back Home" של ITV1, וכן בסדרה "עם הרגליים על הקרקע" על משפחה שעוברת מן העיר אל הכפר.
סדרות טלוויזיה נוספות בהן שיחק לוקיס היו: "The Casebook of Sherlock Holmes" (בתפקיד בנט בפרק "The Creeping Man"), הסדרה "המפקח מגרה", הסדרה "גברת מרפל" על פי ספרים מאת אגאתה כריסטי והסדרה "החשוד העיקרי" בכיכובה של הלן מירן. בעונה ה-15 של "עדות אילמת" הופיע לוקיס בפרק "Death Has No Dominion".
ב-2015 הופיע לוקיס בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC כ "Death in Paradise" בתפקיד פרנסיס דייוויסון, וכן גילם את דמותו של השחקן לורנס אוליבייה בהצגת הבכורה של המחזה "Orson's Shadow" מאת המחזאי האמריקאי אוסטין פנדלטון שהועלתה בתיאטרון סאותארק פלייהאוס שבלונדון.

חיים אישיים

לוקיס הוא צאצא של הארכאולוג פרדריק לוקיס מאיי התעלה.
מרד הבוקסרים

התפשטות המרד

המרידה התרכזה בצפון מזרח סין, לאחר שהמעצמות האירופאיות החלו לדרוש לעצמן שטחים, קווי רכבת ומכרות. הקיסרות הגרמנית, לדוגמה, הטילה מצור על הנמל בצ'ינגדאו בנובמבר 1897, לאחר ששני אזרחים שלה נהרגו בפרובינציית שאנדונג. בחודש שלאחר מכן השתלטו הרוסים על שטחים בבעלות סינית. צרפת ובריטניה השתלטו גם הן על שטחים בדרום המדינה בסמוך לטריטוריות שלהן בהונג קונג.
פעילותם של הבוקסרים החלה בצפון פרובינציית שאנדונג במרץ 1898 תחת הסיסמה: "לסלק את שושלת צ'ינג, להרוס את הזרים". הופעתה של התנועה הייתה כתגובה לחדירת המערביים למדינה והכישלון של החצר הקיסרית במימוש הצעדים ל"התחזקות עצמית" שנקבעו ברפורמת מאה הימים, רפורמה שהנהיג הקיסר גוואנגשו לשיפור השלטון והכלכלה הסיניים אשר נגנזה על ידי דודתו רבת הכוח של הקיסר – הקיסרית האלמנה צישי.
לאחר שהובסו על ידי חייליו הנאמנים של הקיסר באוקטובר 1899, זנחו הבוקסרים את שאיפותיהם האנטי-קיסריות והפנו את מלוא מאבקם אל המיסיונרים הנוצרים וקהילות המומרים שלהם, אשר נתפסו בעיניהם כסוכנים של הקולוניאליזם הזר.  חצר הקיסרות, כעת בשליטתה המלאה של צישי, קיבלה בברכה את הפסקת ההסתה נגדה מצד הבוקסרים ואישרה צווי הגנה למורדים, כיוון שראתה בהם דרך לסלק את המעצמות מסין. בכך העלתה את חמתם של נציגי המדינות הזרות.

שיא המרד ודיכויו

הקונפליקט בין הבוקסרים למערב הגיע לשיאו כאשר ביוני 1900 ביצעו הבוקסרים מתקפה נועזת על ריכוזי אוכלוסייה מערבית בערים טיינג'ין ובייג'ינג. ב-20 ביוני נרצח דיפלומט גרמני בכיר על ידי המורדים, מה שהביא לפריצת עימותים גלויים בין המעצמות וסין. החצר הקיסרית הכריזה מלחמה משותפת עם הבוקסרים כנגד מדינות המערב ואילו המעצמות מצדן החלו מרכיבות כוח להגנת נציגויותיהן בסין.
לבסוף, מצאו עצמם המורדים עומדים בפני צבא ובו 45,000 חיילים מהאימפריה היפנית, מארצות הברית, מאוסטרו-הונגריה, מבריטניה, מצרפת, מאיטליה, מרוסיה וכן חיילים סינים אנטי-בוקסרים. הצבא הרב לאומי כבש את טיינג'ין ובייג'ינג ב-14 באוגוסט. הקיסרית צישי, אשר לא קיבלה את התמיכה המצופה מצבאה, ברחה מבעוד מועד מבייג'ינג לשיאן.
ב-7 בספטמבר 1901 נכפתה על החצר הקיסרית  החתימה על "פרוטוקול הבוקסרים" המאשרת הוצאה להורג של עשרה פקידי ממשל שהיו קשורים לפריצת המרד ותשלום 333 מיליון דולר אמריקני. סכום העתק ששולם על ידי הסינים שימש בחלקו מאוחר יותר לתמיכה של בריטניה וארצות הברית בסטודנטים סינים ברחבי העולם ולהקמת אוניברסיטת צ'ינגחואה בבייג'ינג.
הכישלון של בית המלוכה להגן על סין מפני מעצמות המערב הביא לצמיחתה של תנועה רפובליקנית במדינה, תנועה שהגיעה למיצוי עשור אחד מאוחר יותר בסילוק המשפחה הקיסרית מהשלטון והקמת הרפובליקה הסינית. זכויות היתר למערביים בסין הופסקו לבסוף בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20.

המרד באמנות

הסרט "55 יום בפקינג" (ארצות הברית, 1963) מתעד את מרד הבוקסרים.
גמילה מעישון

גמילה מעישון היא תהליך הפסקת העישון. תהליך זה אינו פשוט בשל ההתמכרות הנגרמת כתוצאה מפעולת העישון.

שיטות לגמילה מעישון

על פי מחקרים שנערכו בנושא ההתמכרות, נכון לשנת 2015, הדרך היעילה ביותר לגמילה מוצלחת מעישון, ובעלת שיעורי ההצלחה הגבוהים ביותר לאחר שנה, היא שילוב של תמיכה התנהגותית, כמו סדנאות גמילה, עם טיפול תרופתי מסודר, אשר מקל על תסמיני הגמילה כמו מתח או קשיי ריכוז.
עם זאת, מחקרים שבדקו את התנהגות הנגמלים, מצאו ש-75% מהם עשו זאת בפועל ללא התערבות טיפולית, באמצעות שיטות שונות של כוח רצון ומוטיבציה.

התמודדות עצמית עם גמילה מעישון

על אדם הבוחר להגמל מעישון להתמודד עם כמה גורמים, והם ההרגלים שסובבים את פעולת העישון, ההתמכרות הפיזיולוגית לניקוטין, והתלות הפסיכולוגית בעישון.
על פי האגודה למלחמה בסרטן, התחלה של תהליך מוצלח של גמילה מעישון, היא בהחלטה נחרצת, שמקורה בהבנה עמוקה של הנזק האישי הנגרם מהעישון, ובכך שיתרונות הגמילה עולים על החסרונות, לצד אמונה בכך שכל מעשן מסוגל להגמל, לא משנה עד כמה הוא מרגיש "מכור", או כמה פעמים ניסה להצליח ונכשל.
שלבים מוקדמים לגמילה יכולים לכלול את הגברת המודעות להרגלים, שינוי ההרגלים (לדוגמה, החלפת סוג הסיגריות), קביעת גבולות נחרצים (דוגמת "לא לעשן בבית") ושיתוף בני משפחה וחברים בתהליך. שלבים אלו יכולים להגביר את סיכויי ההצלחה בתהליך הגמילה עצמו.

שינויים לטובה בעקבות הטיפול

לאחר תחילת תהליך הגמילה מעישון, תוך זמן קצר (שלושה שבועות) חלים שיפורים בכושר הגופני ובבעיית הנזלת הכרונית האופיינית למעשנים, נפסק השיעול וצבע העור מאבד את האפרוריות האופיינית למעשנים. בטווח ארוך יותר יורד הסיכון למחלות עישון.
אדרית מלכותית

מאפיינים

זהו ברווז ים גדול שאורכו 50–70 ס"מ, מוטת כנפיו 86–102 ס"מ ומשקלו 1.668 ק"ג בזכרים ו-1.567 ק"ג בנקבות, בממוצע. בזמנים ובמקומות שונים משקלם יכול להגיע מ-0.9 ק"ג ל-2.2 ק"ג. 
הזכרים בעלי ראש מרשים, שנתן להם את שמם וצבעו אפור עם בליטה צהובה גדולה בעלת קצוות שחורים מעל המקור האדום והמעט לבן בקצה. החלק שמתחת לעין השחורה ירקרק ומעליו פס אופייני לבן מהעין עד לצוואר. הגוף והכנפיים שחורים עם בליטות קוצניות בין הכנפיים והצוואר לבן עם חזה בוהק בהיר. הנקבות לעומתו חומות ובעלי מקור אפור כהה קטן וללא שום קישוט. 
האדריות נפוצות לאורך כל האזור הארקטי כולל בקנדה, אלסקה, פינלנד, סבאלברד, גרינלנד ורוסיה. הן חיות בעיקר לאורך החופים וכן בטונדרה. בחורף אוכלוסיות ברווזים רבות נודדות לאורך החופים דרומה למזרח ארצות הברית, סקוטלנד וקמצ'טקה.
ברווזי האדרית צוללים כדי לתפוס את מזונם והם ניזונים מחסרי חוליות על קרקעית הים. בעונת הרבייה הם דווקא מעדיפים לדוג באגמים מתוקים יותר. הנקבה בונה את הקן מצמחייה ומנוצות של האם בסמוך למים. היא מטילה 2–7 ביצים שבוקעות לאחר חודש. הנקבה מגינה עליהם לבדה מטורפים כמו שחפים, דובים או שועלים וכן מחממת אותם, אך הם יודעים למצוא מזון לבד. 
ברווזים אלה יכולים לחיות שנים רבות, ונקבה אחת באלסקה חיה 18 שנה ו-11 חודשים.
אנדרטת גדוד 184, אבירי לב

רקע

גדוד 184 הוקם בשנת 1967 והשתתף במלחמת ההתשה. 
במסגרת חטיבה 14 לחם הגדוד בקרבות כבדים בסיני במלחמת יום הכיפורים. הוא לחם מיומה הראשון של המלחמה ונמחק כמעט כליל בימים הראשונים של הקרבות.] בין היתר השתתף בכיבוש מרחב החווה הסינית. כינויו אבירי לב אומץ משם מבצע הצליחה של צה"ל לגדה המערבית של תעלת סואץ. מפקדיו במלחמה היו שאול שלו - שנפל בקרב - אברהם אלמוג ובני טרן.
הגדוד היה בין גדודי צה"ל שסבלו את האבדות הכבדות ביותר במלחמה – 80 מחייליו נהרגו ו-112 נפצעו.

האנדרטה

האנדרטה הוקמה ביער מלך ומלכת ספרד (חלק מיער צרעה), ליד המושב תרום, כחמישה קילומטרים מצפון לבית שמש. האנדרטה ניצבת בצד צומת שבילים ביער. היא מורכבת מכותל זיכרון מפוסל שלפניו רחבה מרוצפת ומגודרת. בפינת הרחבה ניצב עץ אורן טבעי גדול.
חללים ושקעים בכותל יוצרים בו צללית של חיילי שריון היושבים על גבי צריח טנק. מעל הצללית נקבעו סמל הגדוד וסמל חטיבה 14. לפני הכותל, מתחת לצללית, ניצבים אלכסונית ששה לוחות אבן שחורה, הנושאים את שמות 102 חללי הגדוד מאז הקמתו. צללית הלוחות נראית כאילו היא תובת הטנק שמתחת לצריח.
בצידו הימני של הכותל נקבע לוח זיכרון ועל גביו כתובת המספרת את סיפור הגדוד. בצידו השמאלי מתעקל הכותל בקשת כצריח מבוצר. לתחתיתו הוצמדו חלקים של זחל טנק ונגמ"ש ומעליהם נקבעו תרנים שעליהם דגל ישראל ודגלי חיל השריון. 
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יהודה יהב בשנת 2003 ביוזמת עמותת יוצאי הגדוד.
קיי סוויפט

תולדות חייה

סוויפט נולדה בניו יורק, אביה, שהיה מבקר מוזיקה נפטר בעודה ילדה. היא הצטיינה במוזיקה ולמדה הלחנה קלאסית בבית הספר ג'וליארד והופיע בשלישייה קלאסית. ב-1918 הכירה סוויפט, הלא יהודיה, את הבנקאי היהודי ג'יימס פול (ג'ימי) ורבורג (James Paul "Jimmy" Warburg; 1896–1969), בן לאחת המשפחות היהודיות הנכבדות והעשירות של העיר, והשניים ביקשו להנשא. דודו של ורבורג, יעקב שיף, התנגד לנישואין אך הוריו התירו. השניים נישאו ובין השנים 1919–1924 נולדו להם שלוש בנות.
בחורף 1926, עת שהה ורבורג באחד ממסעות העסקים שלו בגרמניה, נכחה סוויפט במסיבה בבית ידידם, הכנר יאשה חפץ. ג'ורג' גרשווין ישב, כתמיד במסיבות חברתיות, ליד הפסנתר. הקסם האישי וההומור שלו קסמו לקיי והשניים התאהבו. הזוג הנוצץ סוויפט וגרשווין החלו להראות יחדיו בציבור. באביב 1926 הפך הזוג ל"מסמר" המסיבות של החברה הניו-יורקית. הדבר נודע לורבורג וגרם כאב לו ולשלוש בנותיהם המשותפות, אך קיי וגרשווין המשיכו ביחסיהם. גרשווין עודד את סוויפט להלחין בעצמה, דבר שאכן עשתה בהמשך חייה ובהצלחה. הרומן בין השניים נמשך עשר שנים, הם היו דומים מבחינה אינטלקטואלית ומבחינת תחביביהם, שניהם היו שנונים וקלילים ואגוצנטריים מספיק על מנת לא להתחשב בדעות המקובלות.
סוויפט החלה להלחין בעבור מחזות בברודוויי ואף כתבה שירים למילים מאת בעלה, שהשתמש בשם העט ג'יימס פול, הידוע שבהם הוא ?Can't We Be Friends שנכתב ב-1929. נישואיהם של ג'ימי ורבורג וקיי סוויפט הגיעו לקיצם ב-1934, אך גרשווין לא נשא אותה לאשה ואף עזב להוליווד ב-1936 (שנה לפני מותו). בהמשך הייתה סוויפט אחראית על המוזיקה הקלה בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939), כתבה מוזיקה להצגת יחיד בשם "פריז 90" שהועלתה ב-1950 על ידי השחקנית קורנליה אוטיס סקינר ולבלט בכוריאוגרפיה של ג'ורג' בלנשיין והייתה מלחינת הבית של אולם המוזיקה רדיו סיטי.
ב-1939 חיה עם רוכב רודיאו בחווה באורגון. ספרה על התקופה ?Who Could Ask For Anything More עובד לסרט בשם "אין רגע דל" (Never a Dull Moment).
המבוך של פאן

עלילה

הסרט נפתח באגדה על הנסיכה מואנה, בתו של מלך השאול, שנדדה אל העולם שמעל. אור השמש סינוור אותה והיא איבדה את זיכרונה, חלתה ומתה. אביה מאמין שרוחה עוד תשוב אליו.
השנה היא 1944. בצפון ספרד, לא הרחק מגבול צרפת, נוסעת הילדה אופליה לפגוש את אביה החורג החדש, סרן וידאל מהז'נדרמריה. אמה כרמן הרה לו. מלחמת האזרחים הספרדית נגמרה מזמן בניצחונו של פרנקו, אך קבוצות מורדים עוד פועלות בסביבה. וידאל הוא פשיסט נוקשה המוצב באזור כדי לדכא אותם. הוא מותיר את הטיפול באשתו ובתו בידיה של סוכנת משק הבית, מרצדס.
באחד הלילות נתקלת אופליה במקלון, שהיא בטוחה שהנו פיה. הוא מוביל אותה אל מבוך קדום בו היא פוגשת בפאון, יצור שחציו אדם וחציו תיש. הוא משוכנע כי היא גלגולה של הנסיכה מואנה ומציב לה שלוש משימות שעליה למלא לפני מילוא הירח כדי לזכות בחיי אלמוות. ראשית עליה לחלץ מפתח מבטנו של קרפד ענק, והיא עומדת בכך. מצבה של אמה ההרה מחמיר, והפאון נותן לאופליה הדואגת שורש דודאים קסום דמוי תינוק שעליה להשקות בחלב ולהניח מתחת למיטתה. בינתיים, וידאל מענה ורוצח כפריים מקומיים החשודים באהדה למורדים. לילדה ניתנת מטלה נוספת, להוציא פגיון ממערתו של מפלץ בשם האיש החיוור. נאסר עליה לאכול דבר ממה שתמצא שם. אופליה לא עומדת בפיתוי וטועמת ענבים; האיש החיוור מתעורר וטורף שתיים מהפיות שנשלחו ללוותה וכמעט שגם אותה. הפאון זועם ומסרב להעניק לה משימה שלישית. וידאל, החושד בהתנהגותה המוזרה של בתו המאומצת ובמה שנראה כשגעון, מוצא את שורש הדודאים וכועס עליה. לאחר שעזב את החדר אמה זורקת את שורש הדודאים לאח. הוא כולא את אופליה בחדרה כעונש. אשתו נתקפת צירים ומתה בלידת בנם. הוא מגלה שמרצדס היא מרגלת של המורדים, אך היא מצליחה לפצוע אותו ולהימלט.
הפאון מגיע אל אופליה ומשתכנע לתת לה עוד הזדמנות. הוא מטיל עליה לקחת את אחיה אל המבוך שלו. היא חוטפת את התינוק אחרי שהיא מרדימה את וידאל. המורדים יוצאים במתקפה כוללת על כוחות המשמר. הסרן מתעורר ורודף אחרי הילדה אל המבוך. הוא מוצא אותה מדברת עם הפאון, אותו אינו יכול לראות. היצור מסביר לאופליה כי עליה לפתוח שער אל השאול על ידי הקזת טיפה מדמו של אחיה. היא מסרבת לפגוע בתינוק; הפאון נזעם שוב, ועוזב אותה. וידאל, הרואה אותה מדברת אל האוויר הריק, חוטף מידה את בנו ויורה בה למוות. מרצדס והמורדים מגיחים מאחוריו; הוא מבין כי גורלו נחרץ ומבקש מהם לספר לבנו אודותיו. היא אומרת לו כי הלה לעולם לא ידע אף את שמו, והם הורגים אותו.
בספק הזיה מופיעה אופליה בחצר השאול, ואביה המלך מסביר לה כי היה זה המבחן האחרון: היא עברה אותו בכך שהעדיפה לשפוך את דמה שלה תחת דם נקיים. הפאון ויתר היצורים כורעים בפניה כשהיא מתקבלת חזרה לממלכתה.
אברהם רמר

הרב אברהם רמר (ה' בכסלו תש"ו, 10 בנובמבר 1945 – ה' בטבת תשנ"ג, 29 בדצמבר 1992) היה רב ציוני דתי, מפתח שיטה בלימוד התנ"ך.

תולדות חייו

נולד בקריית חיים ליחיאל, שהגיע כחלוץ לארץ ישראל, ולאהובה, שהגיעה עם הוריה למושב שדה יעקב שבעמק יזרעאל.
היה תלמידו של הרב משה צבי נריה בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, ולאחר מכן למד בישיבת מרכז הרב, שם התקרב לרב צבי יהודה הכהן קוק. בשנות השבעים נעצר במהלך הפגנות גוש אמונים נגד הנרי קיסינג'ר. לאחר המשפט החליטו הנאשמים לבחור במאסר בכלא דמון על פני תשלום קנס.
הרב רמר עסק בחינוך ובהוראה, ובפרט בלימוד התנ"ך, על פי השיטה שלמד מהרצי"ה קוק. היה מורה ור"מ בישיבת ירושלים לצעירים בבית הספר נעם, במכון אורה ובמכללות.
היה שותף בהנהגת היישוב בית אל. בית הכנסת המרכזי ביישוב קרוי על שמו, "בית הכנסת אברהם אוהבי".

משפחתו

נישא לשולמית מלמד (אחותו של הרב זלמן מלמד ראש ישיבת בית אל), ולהם שלושה בנים ושלוש בנות. בנו, הרב יאיר, הוא רב היישוב חרשה בבנימין וראש ישיבת חרשה. בנו עמיחי הוא מנהל הפעילות בארגון פעמונים.

השקפתו על התנ"ך

בפתח חיבורו על התנ"ך כתב הרב רמר: "שתי הנחות יסוד עלינו להניח בבואנו ללמוד נביאים ראשונים. הראשונה: לנבואות הכתובות, המצויות בידינו, יש משמעות לדורנו ולכל דור ודור. והשנייה: למרות שניתן לחשוב שספרי הנביאים הראשונים מהווים קובץ תיאורי מאורעות, הרי הם דברי נבואה ומעלתם גבוהה מזו של נביאים אחרונים".
כתיבתו של הרב אברהם רמר מתאפיינת בראייה אקטואלית של מאורעות התנ"ך ובניסיון ללמוד את העומק הנבואי ואת ההדרכה לדורות הטמונה בהם.
בית דנון

בית דנון הוא מתחם יהודי ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים, והוא המתחם היהודי הקרוב ביותר לכותל הקטן. הוא שוכן ברחוב הגיא פינת רחוב שער הברזל, ובו שבע דירות.

היסטוריה

בשנת 1908 (ה'תרמ"ו) רכש את הבית הרב צדיק דנון, אשר עלה מבוסניה יחד עם שלושת בניו ובתו, ושילם עבורו סכום גבוה משוויו הראלי. דנון נימק את הרכישה בכך שבבוא הגאולה יהיה קרוב למלך המשיח. דנון הקים בקומה העליונה של הבניין בית כנסת שצפה אל הר הבית, ובקומות התחתונות התגוררו בני משפחתו ומספר משפחות יהודיות נוספות. במאורעות תרצ"ו ניטש הבניין מחשש לחיי תושביו, ותושבים ערבים נאחזו בו, אך הבעלות בו נותרה בידי משפחת דנון.  
בשנת 1948 עם כיבוש האזור בידי ירדן, הוא הועבר לאחריות "האפוטרופוס הירדני על נכסי אויב".
לאחר איחוד ירושלים המשיכו התושבים הערבים להתגורר במקום, ועמם נמנה ערבי שסייע למשטרה בפעולתה נגד סוחרי סמים. משנחשף הסייען וחשש לחייו, נפתח משא ומתן בין עמותת עטרת כוהנים לבין הסייען, שנערך בתיווך משטרת ישראל, ובסופו שלמה העמותה לסייען כספים תמורת הסכמתו לפנות את דירתו ולהביא לפינוי יתר הדירות במתחם. לאחר מכן רכש אברהם פרנקו את המתחם, ובשנת 1985 מכרה משפחתו של פרנקו את המקום לעמותת עטרת כהנים.

המבנה כיום

המבנה משמש כפנימייה לתלמידי ישיבת עטרת ירושלים, ומתגוררים בו כמאה תלמידים.
איש תלוי

"איש תלוי" (נקרא גם "התליין") הוא משחק עט ונייר המיועד לשני שחקנים ומעלה. מטרת המשחק היא לנחש נכונה מילה או ביטוי שנבחרו על ידי אחד השחקנים באמצעות ניחוש של האותיות המרכיבות אותם. המשחק הוא הבסיס לשעשועון "גלגל המזל". כמו משחקים אחרים, עבר גם משחק זה התאמה למחשב ויצאו גרסאות שונות שלו בהן השחקן מתמודד מול המחשב או ששני שחקנים מתמודדים האחד מול השני בעזרת התוכנה החושפת את האותיות ומציירת את עמוד התליה.

מהלך המשחק

אחד השחקנים בוחר מילה, או ביטוי, ורושם על נייר קווים אופקיים אחד ליד השני כמספר האותיות. השחקנים האחרים מנחשים בתורם אותיות: אם האות שניחשו מופיעה במילה שבחר השחקן הראשון, אז השחקן חושף את האות בכל הפעמים שבהן היא מופיעה. אם האות שניחשו שגויה, השחקן הראשון מצייר חלק אחד מתוך עמוד תלייה שעליו תלוי אדם ורושם את האות השגויה בצד. על השחקנים להצליח לנחש את המילה בטרם ישלים השחקן הראשון את עמוד התלייה. ישנן מספר גרסאות למספר החלקים של עמוד התלייה, כלומר, למספר הניסיונות השגויים שיכולים השחקנים לטעות, אך מקובל לצייר עשרה: כן העמוד, תורן, קורה אופקית, חבל התלייה, ראש, גוף, שתי ידיים ושתי רגליים. ניתן לנחש את המילה גם אם לא הושלמו כל האותיות, אך אם הניחוש אינו נכון, הדבר נחשב כניסיון שגוי.

אסטרטגיה

רבים נוהגים לנחש את האותיות השכיחות ביותר בניסיונות הראשונים, משום שהסיכוי שתופענה גבוה יותר. לדוגמה האותיות "י" ו "ו" שתיהן מופיעות בשכיחות של מעל 10% בשפה העברית ולכן הגיוני ביותר להתחיל בהן. אחרים נוהגים לנחש את אותיות אהו"י קודם, שכן הן מופיעות פעמים רבות במילים ויכולות לרמז על משקל. בגרסאות שבאלפבית הכולל אותיות מיוחדות לתנועות (אלפבית לטיני, קירילי וכדומה) חייבת להופיע תנועה אחת, וזוהי סיבה לנחש אותן קודם.
קאשה קובלסקה

ביוגרפיה

קובלסקה נולדה בעיירה סוליובק שממזרח לוורשה.
עבודתה המוזיקלית החלה בשנות השמונים ששימשה כסולנית עבור מספר להקות.
ב-1994 פצחה בקריירת סולו והוציאה את האלבום "Gemini" (מזל תאומים), מזלה האסטרולוגי, שם האלבום בא לשקף את האישיות שלה.
ב-1995 זכתה בפסטיבל סופוט, באותה שנה הוציאה אלבום השני, האלבום היווה אוסף להופעות חיות אותם ביצעה וגרסאות כיסוי למספר שירי רוק ופופ.
ב-1996 ייצגה את פולין באירוויזיון וסיימה במקום ה-15 עם 31 נקודות.
ב-1997 שרה בגרסת הדיבוב הפולנית של הסרט הגיבן מנוטרדאם.
ב-1997 גם שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Nocne graffiti".
ב-2001 זכתה בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריית "האמן הפולני הטוב ביותר".
פוטג'וב

פוטג'וב (מאנגלית: Footjob. פירוש מילולי: עבודת רגל) היא פעולה מינית שנעשית עם כפות הרגליים, שמשמעה שפשוף איבר מסוים של הפרטנר המיני, בדרך כלל הפין הגברי, עם כפות הרגליים במטרה ליצור גירוי מיני ואורגזמה. פרקטיקה זו מתקשרת באופן אוטומטי אל תחום הפטיש לכפות רגליים, בשל הריגוש המיני שחשים בעלי פטיש זה לכפות רגליים. 
פוטג'וב נעשה לרוב על גבר כאשר האיבר המשתתף בפרקטיקה הוא איבר מינו, באמצעות כפות רגליה של הפרטנרית המינית שלו (בדרך כלל אישה). יחד עם זאת פוטג'וב יכול להתייחס גם לאיברים אחרים, כגון שפשוף השדיים או הפות של השותף המיני.

הפרקטיקה

פוטג'וב הוא סוג של ליטוף חושני ומיני בעזרת כפות הרגליים שנהוג לבצע במהלך משחק תפקידים של פטיש לכפות רגליים או במהלך יחסי מין עם בן או בת הזוג, הנוהגים לשלב פרקטיקות פוט פטישיסטיות ליחסים אלו. פעולת הפוטג'וב בדרך כלל נמשכת עד כאשר השותף מקבל אורגזמה. מבצע הפוטג'וב יכול לבצע את פעולת העינוג עם כפות רגליו היחפות, עם עקבים גבוהים, עם מגפיים, עם סנדלים או עם גרבונים.
ישנן תנוחות רבות לביצוע הפוטג'וב. שני השותפים יכולים לשבת פנים אל פנים, כאשר אחד מגרה את השני עם כפות רגליו. השותף המבצע יכול גם לשכב על הבטן בצד ההפוך של השותף שלו (בעיקרון של תנוחת 69), ולאחר מכן להשתמש בכפות רגליו כדי לאונן לו. בנוסף, השותף המקבל יכול לשבת או לעמוד אפילו גבוה יותר מאשר שותפו המבצע, שיושב על הכיסא או שוכב על המיטה בזמן ביצוע הפוטג'וב. או להפך, השותף המקבל יכול לשכב על הרצפה בזמן שהמבצע יושב על כיסא מעליו ומבצע את הפעולה.
פוטג'וב מזכיר במידה מסוימת את פעולת האוננות, שבדומה לה נעשה על ידי גירוי איבר המין. אולם בשונה מאוננות שבדרך כלל מתבצע על ידי האדם על עצמו, פעולת הפוטג'וב נעשית על האדם על ידי אדם אחר. כמו כן, באוננות בדרך כלל פעולת הגירוי נעשית ביד, בעוד הפוטג'וב כאמור נעשה על ידי כפות הרגליים. הפעולה המקבילה לפוטג'וב שנעשית ביד אך על ידי אדם אחר נקראת "הנדג'וב" (מאנגלית: Handjob).
חופי הכרך

העלילה

הסרט מספר על נציג בולט של הריאליזם החדש בקולנוע האמריקאי של שנות החמישים, גיבור עממי, עובד פשוט בנמל ניו יורק, העומד בפני בעיה מוסרית קשה: האם להלשין לשלטונות על שחיתות של חברי האיגוד המקצועי וההנהלה, או לתת ידו לאנשי המאפיות שהשתלטו על האיגוד שבו גם הוא עצמו חבר. יש הטוענים ] שבמאי הסרט, איליה קאזאן, ניסה להצדיק באמצעות סרטו זה את שיתוף הפעולה שלו עם המקרתיזם. בו זמנית מפגין הסרט גם מודעות חברתית עמוקה, כשהוא בוחן לעומק את מעמדו החברתי של הגיבור.
ג'רולד קסל

ג'רולד (יורם) קסל (Jerrold Kessel; ‏ 3 במרץ 1944 - 24 בפברואר 2011) היה עיתונאי ישראלי ממוצא דרום אפריקאי, אשר סיקר במשך שנים את ישראל בעבור העיתונות דוברת האנגלית, בין השאר כשליח רשת CNN, במשך 13 שנים, בין השנים 1990 ל-2003.

ביוגרפיה

קסל עלה לישראל מיוהנסבורג כשהיה בן 17. למד ספרות אנגלית וספרנות באוניברסיטה העברית. בשנות השישים החל את הקריירה בעיתונות. הוא עבד בגופי תקשורת רבים בהם הוול סטריט ג'ורנל, האקונומיסט, הגרדיאן, הלונדון ג'ואיש כרוניקל והבי-בי-סי. בשנת 1981 מונה לעורך הספורט בג'רוזלם פוסט ואחר כך קודם לתפקיד עורך חדשות בעיתון. תפקידו המוכר ביותר לציבור היה בין השנים 1990 ל-2003, כאשר שימש שליח רשת CNN לישראל. במהלכו דיווח על מלחמת המפרץ, סיקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני ואת הסכמי השלום וכן את רצח ראש הממשלה יצחק רבין.
לאחר שעזב את משרתו ב-CNN המשיך לעבוד בעיתונות. הוא כתב טור בשם The Sakhnin Diaries, אשר עובד מאוחר יותר לסרט דוקומנטרי וטור ספורט - On the Couch - במהדורה האנגלית של עיתון הארץ. נפטר בשנת 2011 כשהוא בן 66, ממחלת הסרטן והותיר אחריו אישה ובן, עמם התגורר בישראל ונקבר בבית הקברות גבעת השלושה.
קלואי גרייס מורץ

ביוגרפיה

מורץ נולדה באטלנטה, ג'ורג'יה שבארצות הברית. אמה, טרי, היא אחות מטפלת, ואביה, מק'קוי לי מורץ, מנתח פלסטי. למורץ ארבעה אחים גדולים.
מורץ עברה מג'ורג'יה לניו יורק בשנת 2001, עם אמה ואחיה הגדול, טרבור, כי התקבל לבית ספר לאמנויות; מה שגרם לה להיות מעוניינת במשחק. הקריירה ההוליוודית שלה החלה כשהיא ושאר משפחתה עברו ללוס אנג'לס בשנת 2003.

קריירה

התפקיד הראשון שלה בהוליווד היה בגיל 7 כשגילמה את ויולט בשני פרקים של הסדרה "הסניגור", והתפקיד הראשון שלה בסרט היה בגיל 8 כשגילמה את מולי בסרט "Heart of the Beholder".
בשנת 2005 היא כיכבה ברימייק "אימה באמטוויל" וזכתה להכרה ובמועמדות ל-"Young Artist Award". לאחר "אימה באמטוויל", קריירת המשחק של מורץ התקדמה כאשר היא קיבלה כמה תפקידי אורח בטלוויזיה, וגם תפקיד קטן ב"ביג מאמא 2". בין תפקידיה הבולטים בטלוויזיה היה גילום דמותן של קיקי ג'ורג' בסדרת הדרמה של רשת ABC, "כסף, דארלינג", ודמותה של שרי מאלטבי בסדרה "עקרות בית נואשות". מורץ דיבבה את הדמות של דארבי בסרט "החברים ופו: סרט לחג המולד". מורץ כיכבה כקאמי, ילדה מוכה, בסרט "בית הפוקר" (משנת 2008).
בשנת 2010, הופיעה מורץ כהיט-גירל בסרט גיבורי על של מתיו ווהן "קיק אס", המבוסס על רומן גרפי בעל אותו שם מאת מארק מילר וג'ון רומיטה ג'וניור. למרות המחלוקת סביב תפקידה בסרט אלים, היא זכתה לשבחי הביקורות על משחקה. רוג'ר איברט נתן לסרט כוכב אחד מתוך ארבעה, וכתב: "תגיד מה שתגיד על הדמות שלה, אבל לקלואי גרייס מורץ יש נוכחות ומשיכה." מורץ התאמנה עם צוות הפעלולים של ג'קי צ'אן שלושה חודשים לפני הצילומים ועשתה את רוב הפעלולים שלה בזמן הצילומים באתר. והשתתפה בסרט "ג'ק והאפונים". באותה שנה, היא שיחקה את אבי, ערפד בת 12, ב"תן לי להיכנס" , רימייק אמריקאי לסרט השוודי "תן לאדם הנכון להיכנס", שיצא ב-1 באוקטובר 2010. היא שיחקה את אן סליגר במותחן הפשע "שדות ההרג של טקסס", שיצא ב-14 באוקטובר 2011.
מורץ שיחקה את איזבל בסרטו של מרטין סקורסזה "הוגו", עיבוד קולנועי ל"ההמצאה של הוגו", ושיחקה בסרט "נערה כפרית" (Hick), עיבוד לרומן של אנדריאה פורטס.
בשנת 2012 היא הופיעה בסרט "צללים אפלים", בו גילמה את התפקיד של קרולין סטודארד, מתבגרת מרדנית.
בשנת 2013 שיחקה בסרט האימה "קארי" את דמותה של קארי וייט ברימייק של הסרט בעל אותו שם משנת 1976 וכן הייתה מועמדת עליו לפרס האוסקר. שיחקה את היט גירל בשנית בסרט "קיק אס 2".
בינואר 2014, יצא לאקרנים הסרט "אם אשאר", המבוסס על רומן של גייל פורמן, בו שיחקה גרייס בתפקיד הראשי, והסרט זכה לביקורות חיוביות. ובאותה שנה גילמה את טרי, נערה העוסקת בזנות בסרט "נקודות שוויון".
בינואר 2016 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט "הגל החמישי" בו גילמה את דמותה של קאסי, נערה במנוסה המנסה להציל את חיי אחיה מחוצנים. ושיחקה בסרט הדרמה "הנס של סוזנה", בתפקיד סוזנה, צעירה שבשלב מסוים בחייה חולה במחלה שטובי הרופאים לא מצליחים לזהות, ונאלצת לחיות כך.
בשנת 2018 הצטלמה לסרט הדרמה "האלמנה" (The Widow) של הבמאי האירי ניל ג'ורדן.
באותה השנה, יצא לאקרנים הסרט "החינוך הרע של קמרון פוסט" שם שיחקה את התפקיד הראשי, נערה בשם קמרון המגלה את הזהות המינית שלה ונשלחת למחנה המרה לנערים גאים.

חיים אישיים

בין 2014 ל-2017 היא יצאה עם ברוקלין בקהאם.
מתגוררת בלוס אנג'לס. אחיה ברנדון משמש כמנהל העסקי שלה, ואחיה טרבור משמש כמדריך המשחק שלה, ומלווה אותה בטיסות ואירועים כשהוריהם לא פנויים.