אלמון סטראוג'ר

שנותיו הראשונות

אלמון סטראוג'ר נולד בעיירה פנפילד שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית. אף כי מעט ידוע אודות שנותיו הראשונות, נראה כי נטל חלק במלחמת האזרחים האמריקנית. הכיתוב על מצבתו מעיד כי שירת בדרגת סגן בצבא הצפון.
לאחר מלחמת האזרחים, עבד תקופה מסוימת כמורה בית-ספר במדינת קנזס, ולאחר מכן הסב את מקצועו לקברן. בתקופה זו עבר להתגורר בעיר קנזס סיטי שבמדינת מיזורי.
סטראוג'ר מזוהה כיום בעיקר כקברן שהמציא את מתג הטלפוניה האוטומטי. היסטוריונים מדווחים כי אנשים שהכירו אותו תיארו אותו כאדם "אקסצנטרי, מוזר, נרגן ואף משוגע".

רקע

מהמצאת הטלפון על ידי אלכסנדר גרהם בל בשנת 1876, הותקנו רשתות טלפוניה בערים רבות בארצות הברית. ברשתות טלפוניה ראשונות אלו, יצירת הקשר בין מנוי אחד למנוי אחר היה מתבצע באמצעות מרכזיית טלפון ידנית: כאשר מנוי הטלפון היה מרים את שפופרת מכשיר הטלפון שברשותו, היה נוצר קשר בינו לבין מרכזנית, העובדת במרכזיית הטלפון. המנוי היה משוחח עם המרכזנית ומבקש לקשרו אל היעד המבוקש. לאחר שהובהר היעד המבוקש, הייתה המרכזנית דואגת לקישור בין המנוי לבין היעד: המרכזנית הייתה מחברת כבל מיוחד בין שני שקעים בלוח החיבורים של המרכזייה – בין קו הטלפון של יוזם השיחה לבין קו הטלפון של היעד.
ברשתות הטלפוניה הראשונות, אם כך, מרכזניות אנושיות היו אחראיות ליצירת הקשר בכל שיחה. למנויים לא הייתה אפשרות לחייג ישירות אל היעד המבוקש. למעשה, בטלפונים הראשונים כלל לא הייתה חוגה או לחיצי חיוג – שהרי כלל לא היה צורך בהם.
באותה תקופה, בתפקיד מרכזניות טלפון הועסקו כמעט אך ורק נשים, שנקראו גם "נערות טלפון" (כיום, למונח "נערת טלפון" משמעות שונה, הנחשבת לעיתים כעלבון).

המניע להמצאת מתגי טלפוניה אוטומטיים

המוטיבציה להמציא מתג טלפוניה אוטומטי התעוררה אצל סטראוג'ר לאחר שנתקל בבעיות אישיות בינו לבין המרכזניות שעבדו במרכזיית הטלפון המקומית בעיר מגוריו, קנזס סיטי. סטראוג'ר היה משוכנע כי המרכזניות מפנות שיחות טלפון של לקוחות אל קברנים מתחרים, ולא אל העסק הפרטי שלו. יתר על כן, הוא גם חשד כי כאשר מנויים כבר מבקשים להתקשר אל עסקי הקברנות שלו, המרכזניות מנסות להשפיע ולשנות את בחירתם. מסופר כי חשדותיו התעוררו כאשר נפטר אחד מחבריו, ומשפחת הנפטר יצרה קשר עם קברן מתחרה. סיפורים אחרים טוענים כי ייתכן שאשתו או קרובת משפחה אחרת של קברן מתחרה עבדה כמרכזנית, וסטראוג'ר חשד שהמרכזניות מספרות למנויים שביקשו להתקשר אליו כי הקו תפוס, וכן שהן מפנות שיחות שמיועדות אליו דווקא אל מתחריו.

לאחר ההמצאה

המהנדסים בחברת סטראוג'ר, אשר הקים, המשיכו בפיתוח מתגי הטלפוניה המבוססים על רעיונותיו. החברה רשמה מספר פטנטים נוספים, ושינתה במרוצת השנים את שמה מספר פעמים, עד שהפכה לבסוף ל-"Automatic Electric Company". במרוצת השנים נבלעה החברה על ידי ענקי התקשורת, ובשלב מסוים הייתה בבעלות AT&T.
סטראוג'ר עצמו לא לקח חלק בהתפתחויות מאוחרות אלו. לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-19, הוא פרש מן החברה שהקים ועבר להתגורר בפלורידה. קיימות עדויות לכך שחזר לעיסוקו הקודם בתור קברן.
את הפטנטים שרשם מכר ב-1896 תמורת 1,800 דולר אמריקני. את מניותיו בחברה מכר תמורת 10,000 דולר בשנת 1898. שנים לאחר מותו, נמכרו הפטנטים שרשם תמורת 2.5 מיליון דולר.
סטראוג'ר נפטר משבץ בשנת 1902, בפלורידה, לאחר שסבל מאנמיה. בעת מותו נחשב לאדם אמיד, ומדווח שהיה בעל נכסי מקרקעין רבים. הוא הותיר אחריו אלמנה, סוזאן. את המצאתו מנציח לוח ארד שנוצק על קברו ב-1945.

מתגי סטראוג'ר בתעשיית הטלקום

על אף יתרונותיהם של מתגי הטלפוניה האוטומטיים, חברות הטלפוניה הגדולות, לרבות חברת בל, לא מיהרו לרכוש מתגים אלו. מחירם של המתגים, אף שלא היה גבוה מידי, היה גבוה יחסית למחיר כוח העבודה הזול בקרב נשים, וחברות טלפון רבות העדיפו להמשיך להעסיק מרכזניות בשר ודם במרכזיות הטלפון. למרות זאת, זכו המתגים להצלחה רבה בקרב חברות טלפון מקומיות קטנות ברחבי ארצות הברית והעולם. בהמשך, עם התייקרות כוח העבודה, ועקב הנוחות שבחיוג ישיר (לעומת שיחה עם מרכזנית) עברו גם חברות הטלפוניה הגדולות למתגי טלפוניה אוטומטיים. 
במהלך המאה ה-20 פותחו טכנולוגיות מתקדמות יותר עבור מתגי טלפוניה אוטומטיים, לרבות מתגי טלפוניה ספרתיים (דיגיטליים). למרות זאת, הטכנולוגיה האמינה והפשוטה של מתגי סטראוג'ר המשיכה ללוות את תעשיית הטלקומוניקציה במשך שנים רבות. מתגי סטראוג'ר הפכו במרוצת השנים לפופולריים מאוד, בקרב חברות טלפון וכן כמרכזיות פנימיות של ארגונים פרטיים.
נכון לשנת 2005, עדיין קיימים מתגי סטראוג'ר פעילים ברחבי העולם.

בישראל

מרכזת הטלפון האוטומטית הראשונה בישראל, מדגם סטראוג'ר, הותקנה בשנת 1936 בירושלים. מתגי סטראוג'ר היו נפוצים מאוד ברשת "בזק", והאחרון שבהם הוחלף במתג ספרתי רק בשנת 1996. מתגי סטראוג'ר היו בשימוש בארץ גם כמרכזיות פרטיות בקרב ארגונים שונים, לרבות צה"ל.