רוי מקאיי

ראשית הקריירה

מקאיי החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת ויטסה ארנהיים ההולנדית בעונת 1993/1994, כשהיה בן 18. בעונת הבכורה שלו בליגה ההולנדית הוא שותף בעשרה משחקים, וכבש שער אחד. בעונה הבאה החל מקאיי להיות בורג משמעותי יותר בקבוצה, הוא שותף בכל 34 משחקי הליגה, וכבש 11 שערים. גם בעונה הבאה, עונת 1995/1996 כבש מקאיי 11 שערי ליגה, והמשיך לבסס את מעמדו בליגה. עונת 1996/1997 הייתה עונתו האחרונה במועדון. הוא כבש 19 שערי ליגה, רחוק שני שערים בלבד מהכובש המצטיין בליגה, והוסיף שלושה שערים בחמישה משחקים בגביע ההולנדי.
לקראת עונת 1997/1998 עזב מקאיי את הולנד, ועבר לשחק בשורותיה של טנריפה מהליגה הספרדית. כבר בעונתו הראשונה בספרד שותף מקאיי ב-36 משחקי ליגה, בהם הצליח לכבוש שבעה שערים בלבד. הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-16 בליגה, רק נקודה מעל המקום שמוליך למשחקי הפלייאוף על הירידה.
בעונה שלאחר מכן, עונת 1998/1999 כבר הציג מקאיי יכולת כיבוש טובה בהרבה. הוא היה לכובש המצטיין בקבוצתו, עם 14 שערי ליגה, נתון שמיקם אותו בין עשרת המבקיעים המובילים של הליגה כולה, אולם טנריפה סיימה את העונה במקום ה-19 ונשרה לליגת המשנה.

המעבר לדפורטיבו

עם נשירתה של טנריפה לליגת המשנה, עזב מקאיי את המועדון ועבר לשחק בשורותיה של דפורטיבו לה קורוניה, תחת המאמן חאבייר אירורטה. כבר בעונת הבכורה שלו במדי הקבוצה הפך מקאיי לכובש המצטיין של המועדון, ועם 22 כיבושים ב-33 משחקים הוביל את הקבוצה לאליפות הראשונה בתולדותיה. 
גם בעונות הבאות המשיכה דפורטיבו לה קורוניה להיאבק בצמרת הליגה הספרדית. בעונת 2000/2001 הקבוצה סיימה את הליגה במקום השני, כשמקאיי מבקיע 16 שערים, ובעונה שלאחר מכן הוא תרם 12 שערי ליגה, ושער נוסף בגביע. הקבוצה סיימה את העונה במקום השני בליגה בפעם השנייה ברציפות, וזכתה בגביע המלך הספרדי. 
עונת 2002/2003 הייתה עונת השיא האישי של מקאיי בליגה הספרדית. הוא סיים את העונה כמלך השערים של הליגה עם 29 כיבושים, הוביל את הקבוצה למקום השלישי, וזכה גם בנעל הזהב האירופית.

באיירן מינכן

לקראת עונת 2003/2004 עבר מקאיי לשחק בשורותיה של הדאבליסטית באיירן מינכן מהבונדסליגה, אשר שילמה תמורתו שיא מועדון של 18.75 מיליון יורו. בעונת הבכורה שלו הוא הוליך את רשימת הכובשים של קבוצתו עם 23 שערי ליגה, אך הקבוצה כשלה בניסיונה לזכות באליפות כשסיימה במקום השני בליגה. גם במשחקי הגביע כשלה הקבוצה כשהודחה כבר בשלב רבע הגמר של הטורניר, ובמשחקי ליגת האלופות לא הצליחה לעבור את ריאל מדריד בשלב שמינית הגמר, על אף שישה שערים אותם כבש מקאיי בשמונה משחקים. 
מקאיי המשיך להיות החלוץ המוביל של הקבוצה, ובשתי העונות הבאות היה למלך שערי הקבוצה בליגה עם 22 שערים בעונת 2004/2005 והעפלה גם לרבע-גמר ליגת האלופות, ו-17 בעונת 2005/2006. מקאיי עזר לקבוצתו לזכות בשני דאבלים בעונות אלו, עם זכיות הן באליפות הליגה הגרמנית והן בגביע.
בעונתו האחרונה במועדון, עונת 2006/2007, אמנם היה מקאיי למלך שערי הקבוצה בליגה עם 16 כיבושים, אך הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה בלבד. במשחקי ליגת האלופות הקבוצה העפילה עד לשלב רבע הגמר, בו הודחה מול צ'לסי. בשמינית הגמר מול ריאל מדריד קבע מקאיי שיא כשכבש את השער המהיר בתולדות המפעל 10.2 שניות בלבד מפתיחת המשחק. בסיום העונה, בעקבות החתמתם של החלוצים לוקה טוני ומירוסלב קלוסה, החליט מקאיי לעזוב את המועדון ולחזור להולנד.

החזרה להולנד

לקראת עונת 2007/2008 חתם מקאיי בפיינורד ההולנדית, תחת המאמן בארט ואן מרוויק, שהחתים גם את ג'ובאני ואן ברונקהורסט. בעונתו הראשונה כבש 13 שערי ליגה, והוסיף שבעה שערים בחמישה משחקים בזכייתה של הקבוצה בגביע ההולנדי.
הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן כבש 36 שערי ליגה, בטרם הודיע על פרישה ממשחק פעיל בתום עונת 2009/2010

הנבחרת הלאומית

מקאיי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד כשעלה כמחליפו של ז'ורדי קרויף במשחק ידידות מול ויילס באוקטובר 1996.
הוא השתתף עם נבחרתו בטורניר יורו 2000 וביורו 2004, ובסך הכל הופיע במדים הלאומיים ב-43 משחקים בהם כבש שישה שערים.

קריירת אימון

לאחר פרישתו שימש מקאיי כעוזר המאמן בפיינורד עד גיל 13 (2010). ב-2011 נהיה מקאיי המאמן הראשי בקבוצה.