google/wiki40b huggingface dataset:
בנו אודריך

קריירה

את בכורתו כשחקן מקצועני עשה אודריך בגיל 15, במדי קבוצת פולזלה מהליגה הסלובנית השנייה. שנתיים מאוחר מכן, כאשר העפילה הקבוצה לליגה הבכירה, אודריך היה להפתעת הליגה ונבחר ל"תגלית השנה" בסלובניה לעונת 1999/00.
בעונת 2000/2001 המשיך לשחק בליגה הסלובנית אך עבר למועדון ידוע יותר, קבוצת אולימפיה ליובליאנה עימה זכה באליפות סלובניה.
בעונת 2001/2002 המשיך בליובליאנה ושוב זכה באליפות, בעונת 2002/03 עבר לשחק בישראל בקבוצת מכבי תל אביב שאומנה על ידי דייוויד בלאט, הוא שותף ב-31 משחקים בליגת העל שבתוכם פתח בחמישייה 28 פעמים, במהלך 31 ההופעות שלו רשם ממוצע של 5.9 נקודות למשחק וסיים את העונה עם 172 נקודות במאזן הכללי וזכה עם מכבי בדאבל, אליפות וגביע, ואף הגיע לגמר הליגה האדריאטית.
בשנת 2002 סיים עם נבחרת העתודה של סלובניה במקום השישי באליפות אירופה.
הוא שותף במסגרת היורוליג במשך 20 משחקים, במהלך השלב הראשון שותף ב-14 משחקים והשיג ממוצעים של 6.3 נקודות למשחק וסיים את השלב הראשון של היורוליג עם 88 נקודות.
במהלך השלב השני אודריך השתפר משמעותית ב-6 המשחקים שבהם שותף והשיג ממוצעים של 13.2 וסיים את השלב השני עם 79 נקודות.
בשנת 2003 שיחק באוטודור סראטוב הרוסית שבה הפגין יכולת טובה ובמשחק הסיום שלו סיים עם 18 נקודות, קבוצתו אישרה את בקשת השחרור ששלחה ההתאחדות הישראלית בכדורסל והחליטה להתיר לו לחזור לשחק בסיום עונת 2003/04 במכבי תל אביב, הוא החליט להירשם לדראפט ה-NBA, אך לא נבחר.
בעונת 2004/2005 שיחק אודריך בברייל מילאנו האיטלקית שבה הציג יכולת טובה, לאחר שהושאל לקבוצה האיטלקית ממכבי תל אביב.
בדראפט 2005 נבחר בסיבוב הראשון במקום ה-28 על ידי סן אנטוניו ספרס, שחיפשו רכז שיוכל למלא את תפקיד המחליף של טוני פארקר, ובאותה העונה עזר לקבוצתו לזכות באליפות ה-NBA לעונת 2005.
בעונת 2006/2007, שבה זכתה סן אנטוניו באליפות נוספת, חלה ירידה במעמדו של אודריך בקבוצה, וב-27 באוקטובר 2007 (על סף פתיחת עונת 2007/2008) הועבר אודריך למינסוטה טימברוולבס תמורת בחירת סיבוב שני של הספרס בדראפט ופיצוי כספי, אך נחתך מהקבוצה כ-10 דקות לאחר שנודע לו על ההעברה. עם זאת, כבר לאחר 48 שעות הוחתם אודריך בסקרמנטו קינגס, שהייתה זקוקה לרכז לאחר שהרכז הפותח שלה דאז מייק ביבי, נפצע ונעדר מספר חודשים. אודריך פתח בחמישייה של הקינגס מתחילת העונה ורשם הצלחה מפתיעה. ב-16 בפברואר 2008 הועבר מייק ביבי לאטלנטה, ובכך קיבל אודריך את תפקיד הרכז הפותח הקבוע של הקבוצה.
בינואר 2013 עבר אודריך לצידם של טוביאס האריס ודורון לאמב בטרייד לאורלנדו מג'יק בתמורה לג'יי ג'יי רדיק, גוסטבו איון ואיש סמית'.
לקראת עונת 2013/2014 חתם כשחקן חופשי בניו יורק ניקס, ושוחרר ממנה כעבור חצי עונה, ב-24 בפברואר 2014. שלושה ימים לאחר מכן חתם בממפיס גריזליס. בתחילת עונת 2015/2016 נשלח בטרייד למיאמי היט, יחד עם ג'רנל סטוקס, בתמורה למריו צ'למרס וג'יימס אניס. ב-24 בפברואר 2016 הודיעה מיאמי כי פציעה בכף רגלו של אודריך תמנע ממנו לשחק עד תום העונה, ולאחר חמישה ימים שוחרר מהקבוצה.
תסביך אלקטרה

תסביך אלקטרה הוא מושג בפסיכולוגיה שנועד להסביר את תהליך ההתפתחות המינית של האישה. נוהגים להתייחס אליו כאל המקבילה הנשית של תסביך אדיפוס. מקור השם בסיפור מן המיתולוגיה היוונית על אלקטרה, בתו של אגממנון, שסייעה לאחיה אורסטס לרצוח את אמם קליטמנסטרה כנקמה על רצח אביהם בידי המאהב של האם.
קרל גוסטב יונג העניק את השם לרעיון שהגה זיגמונד פרויד בנוגע ל"התנהגות אדיפלית נשית" אצל ילדות קטנות. על פי פרויד, בתחילה קשורה הילדה לאם, אך כאשר היא מגלה שאין לה פין, היא מאשימה בכך את האם וכועסת עליה. ההיקשרות של הילדה עוברת לאב, והיא מדמיינת שהאב יעבר אותה. היא מאמינה כי ההיריון ישמש כתחליף לפין בו היא מקנאה (קנאת פין) ויעניק לה מעמד שווה לאביה.
רעיון קיומו של תסביך אלקטרה מקובל על הפסיכואנליטיקאים הקרובים לגישתו של פרויד. אי פתרון של תסביך אלקטרה יכול להביא נשים לקיים מערכות יחסים בעיתיות עם בני זוגן וגם להביא לפיתוח נוירזות  שונות.
פמיניסטים רבים רואים תאוריה זו כסקסיסטית. הדעה כי נשים חוות קנאת פין נובעת לדעתם מהנחה סמויה שאברי המין הגבריים עדיפים על אלה הנשיים, וכי לגבר ככלל עדיפות על האישה, ושאלו ההנחות הגורמות לנשים בתת-המודע לשאוף להידמות לגברים מבחינה גופנית.
על אף שהתאוריה בנוגע לתסביך הייתה נפוצה במשך שנים רבות, ירידת מעמדה של הפסיכואנליזה בשנים האחרונות הביאה לכך שפסיכולוגים רבים מאסכולות אחרות מתנגדים לה. חלופה לתסביך אלקטרה הוצעה באפקט ווסטרמרק, שבו השלכות של פעולות בילדות משפיעות על המשיכה המינית לעריות.
כרבולת מקרינה

בית גידול

תפוצתו משתרעת מהטאורוס עד הרי ההימלאיה ומקווקז עד החרמון.
מקור השם: פירוש שם הסוג המדעי "מאכל חמורים", משום שמינים רבי משמשים כנראה מזון לב"ח. השם העברי מרמז לצורת הפירות של המינים הגדלים בארץ, הנושאים תוספות דמויות כרבולת.

תיאור

בן-שיח קוצני נשיר, דמוי חצי-כדור, היוצר כר צפוף וקוצני. 
גובהו מגיע עד 40-30 ס"מ וקוטרו – 100-80 ס"מ. העלים מנוצים, העלעלים מעטים (11-5), צרים-סרגליים, ובשל צורת ההסתעפות של הענפים נראים הקוצים דו-קרניים (ומכאן נגזר תואר המין). כרי הכרבולת הגדלים בגבעות מוכות רוח פורחים רק בצד המוגן מהרוח. לעיתים החלק הפונה לצפון-מערב יבש לגמרי והחלק שמולו מלבלב ופורח. צבע פרחיו המרובים אדום לילך ולהם סירת כותרת קטועה. הפרחים בעלי פספוס עדין של קווי אורך בהירים, המגוון את הופעתם הארגמנית הכללית. התרמיל מעט כדורי, גודלו 12-5 מ"מ.
שביתת הנשים למען השלום

שביתת הנשים למען השלום (WSP, Women Strike for Peace הידועה גם נשים לשלום) היא תנועת נשים למען שלום בארצות הברית. ב-1961, בעיצומה של המלחמה הקרה, כ-50,000 נשים השתתפו, בו זמנית, בהפגנות של תנועת שביתת הנשים למען השלום. הנשים צעדו ב-60 ערים ברחבי ארצות הברית, במחאה נגד הנשק הגרעיני. זה היה אירוע המחאה הארצי הגדול ביותר של נשים במאה ה-20. כ- 1,500 נשים בראשות דגמר וילסון (Dagmar Wilson) נאספו למרגלות אנדרטת וושינגטון, ונשיא ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי, הסתכל עליהן מחלון הבית הלבן. המחאה דחפה את ארצות הברית וברית המועצות לחתום על הניסוי האמנה למניעת ניסויים גרעינים שנתיים מאוחר יותר".

פעילות

שביתת הנשים למען השלום נוסדה על ידי בלה אבזוג ודגמר וילסון ב-1961, כחלק מהתנועה לאיסור על ניסויים גרעיניים וסיום מלחמת וייטנאם, כשהן דורשות חתימה על הסכם מוסכם באמצעות משא ומתן, ובהמשך נסיגה מלאה של ארצות הברית מדרום-מזרח אסיה. הצעדים דרסטיים של הסובייטים בחידוש ניסויים גרעיניים באטמוספירה, והצהרתה של ארצות הברית, כי אחרי שלוש שנות מורטוריום, שתערוך ניסויים בעצמה, השפיעה מאוד על מיסדות התנועה והובילה אותם לפעולה.
הן השתמשו בטקטיקות חוקיות שונות לייצר לחץ: עצומות, הפגנות, כתיבת מכתבים, שדולות המוניות, תביעות ופעלת לחץ של בוחרים על חברי קונגרס בודדים מהמדינות השונות. במקביל הן השתמשו גם בכמה טקטיקות מחאה לא חוקיות, לא אלימות, כמו sit-ins במשרדי הקונגרס ותמיכה בסרבני גיוס (שאסורה על פי חוק) שמטרתן הייתה להקשות על פעילות בתי המשפט אם יערכו מעצרים המוניים. במהלך מלחמת וייטנאם, נציגות מטעם הארגון נסעו לוייטנאם וערכו מפגשים עם נשים וייטנאמיות מג'קרטה ומהאנוי, ואגב כך יצרו קשר בין שבויי מלחמה למשפחותיהם.
המבנה הארגוני של תנועת שביתת נשים לשלום היה רופף ולא היררכי וקבלת החלטות נעשתה בקונצנזוס. כל קבוצה או סניף של התנועה הייתה אוטונומיה כמעט מוחלטת וחלק מהסניפים הפכו במהירות לקבוצות חזקות בזכות עצמן. 
לתנועת שביתת הנשים למען השלום היה תפקיד מרכזי בביטול ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקאית. כמו כן, או תאנט, מזכ"ל האו"ם והנשיא ג'ון פ. קנדי הכירו בהן כגורם משמעותי לאימוץ האמנה למניעת ניסויים גרעיניים (שנחתמה ב-5 באוגוסט 1963). התנועה הייתה מבין ראשוני המתנגדים למלחמת וייטנאם כבר בתחילת 1964.
ב-1 בנובמבר 1961, בעיצומה של המלחמה הקרה, כ-50,000 נשים השתתפו בצעדות שאורגנו על ידי תנועת שביתת הנשים למען השלום. ההפגנות נערכו ב-60 ערים ברחבי ארצות הברית נגד נשק גרעיני. זו הייתה צעדת השלום של נשים הגדולה ביותר במאה ה-20.

התנגדות לפעילות צבאית אמריקאית

תנועת שביתת הנשים לשלום נשארה קול משמעותי בתנועת השלום גם במהלך שנות השמונים וה-90. התנועה התנגדה למערבות ארצות הברית באמריקה הלטינית ובמדינות המפרץ הפרסי. ב-12 ביוני 1982, תנועת שביתת נשים למען השלום סייע בארגון מיליון איש שדרשו את הפסקת מרוץ החימוש. בשנת 1991, הן מחו נגד מלחמת המפרץ; לאחר מכן, הן דחקו את הממשל האמריקאי להפעיל סנקציות על עיראק. בסוף 1990, שביתת נשים למען השלום התמקדו בעיקר פירוק מנשק גרעיני.
אסתר דופלו

ביוגרפיה

דופלו נולדה בפריז. אביה מישל דופלו הוא מתמטיקאי ואמה רופאה. לאחר לימודים בכיתות המכינות של בית הספר על שם אנרי הרביעי החלה בלימודי באקול נורמל סופרייר בפריז שם קיבלה תואר ראשון ב-1994, קיבלה תואר שני מ-DELTA בפריז (היום בית הספר לכלכלה של פריז) ביחד עם בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה והאקול נורמל סופרייר ב-1995 ודוקטורט בכלכלה בMIT ב-1999 בהנחייתם של יהושע אנגריסט ואבהיג'יט בנרג'י. עם קבלת תואר הדוקטור היא מונתה למרצה לכלכלה בMIT, ועובדת שם מאז, פרט לשנת 2001–2002, אז שהתה באוניברסיטת פרינסטון, היא קודמה לפרופסור חבר (עם קביעות) ב-2002, בגיל 29. בשנת 2005, בגיל 32, מונתה לפרופסור מן המניין, למופקדת על הקתדרה על שם עבדול לאטיף ג'מיל ולמנהלת של המכון לטיפול בעוני.
דופלו נישאה לעמיתה אבהיג'יט בנרג'י (לשעבר מנחה-משותף לדוקטורט) ב-2015, ולהם ילד. בשנת 2019 זכו יחד בפרס נובל לכלכלה.

פרסים

דופלו זכתה למספר רב של פרסים והוקרות היא זכתה בפרס המחקר בנט שמעניקה האגודה האמריקאית לכלכלה ב-2002, הפרס ניתן לכלכלנית אשה מתחת לגיל 40 שהגיעה להישגים יוצאי דופן בכל תחום של מחקר הכלכלה.
ב-2010 זכתה במדליית ג'ון בייטס קלארק לכלכלה המוענקת לכלכלן אמריקאי מתחת לגיל 40 שהשיג את התרומה החשובה ביותר להגות ולידע הכלכליים. היא זכתה בתואר דוקטור לשם כבוד הראשון שלה מאוניברסיטת לוון, בלגיה ב-2 בפברואר 2010.
ב-2009 הוענקה לה מלגת מקארתור. היא נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-2009.
ב-2009 נבחרה להיות הזוכה הראשונה בפרס קלבו-ארמנגול הבינלאומי, שהוענק לה ב-2010. הפרס ניתן פעם בשנתיים לחוקר צעיר מצטיין בכלכלה או במדעי החברה על תרומתו לתאוריה ולהבנת המנגנון של הפעילות החברתית.
דופלו היא כלת פרס דן דוד לשנת 2013 ופרס נובל לכלכלה לשנת 2019 יחד עם מייקל קרמר ואבהיג'יט בנרג'י. היא הזוכה הצעירה ביותר בפרס נובל לכלכלה אי פעם.

הוקרה בתקשורת

במאי 2008 כלל אותה כתב העת האמריקני Foreign Policy ברשימת 100 האינטלקטואלים המובילים בעולם. ב-2010 כלל אותה Foreign Policy ברשימת מאה ההוגים החשובים ביותר בעולם. האקונומיסט בחר בדופלו כאחת מ-8 הכלכלנים הצעירים המובילים בעולם. באפריל 2011 כלל אותה טיים מגזין ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם. ב-2005 צוות החשיבה הצרפתי Cercle des économistes ביחד עם העיתון לה מונד העניק לה את פרס הכלכלן הצרפתי הצעיר הטוב ביותר.

פעילויות מקצועיות אחרות

אסתר דופלו היא העורכת המייסדת של כתב העת American Economic Journal והעורכת השותפה של כתבי העת Review of Economics and Statistics ו-Journal of Development Economics, וחברה במועצת המערכת של כתב העת Annual Review of Economics. דופלו גם חברה בתוכנית מחקר ההון האנושי במרכז הגידול הבינלאומי המשותף לבית הספר לכלכלה של לונדון ולאוניברסיטת אוקספורד, המספק ייעוץ בנושא גידול כלכלי לממשלות בארצות מתפתחות.
כעת היא מנהלת-שותפה של המכון לטיפול בעוני על שם עבדול לאטיף ג'מיל בMIT, וכותבת טור חודשי בעיתון היומי הצרפתי ליברסיון.
דופלו הייתה הדוברת הראשית שנשאה את הרצאת בוקוני (Bocconi) הראשונה באוניברסיטת בוקוני במילנו, איטליה ב-2010, שנה אחריה העבירה קרולין הוקסבי את הרצאת בוקוני.

פרסומיה

ב-2011 ראה אור ספרה  Poor Economics, אותו כתבה במשותף עם אבהיג'יט בנרג'י. הספר מתעד את 15 השנים בהן ניהלו עבודה משותפת בארצות נחשלות בניסיונות להבין את הסיבות לעוני, מדוע הניסיונות לצמצם אותו נכשלים וכיצד ניתן להפחית אותו. הספר זכה לביקורות חיוביות. אמרטיה סן, זוכה פרס נובל לכלכלה, ציין שהספר "מציג תובנות מרשימות משני חוקרים מבריקים על טבעו האמיתי של העוני".
קילו (סדרת צוללות)

קילו, הוא כינוי נאטו לסדרת הצוללות המיוצרת ברוסיה ששמן ברוסית- Па́лтус (דג הליבוט) והמכונות גם Варшавянка.
ייעוד הצוללות הוא להגנה מספינות וצוללות אויב בעיקר במים רדודים. הן מצוידות בסונאר MGK-400 רוביקון (מכונה בנאט"ו Shark Gill), אשר כולל אפשרות של גילוי מוקשים ימיים.
ישנן גרסאות מתקדמות יותר עם מכ"ם MGK-400EM.
סדרת הצוללות הייתה אמורה להיות מוחלפת על ידי סדרת הצוללות "לאדה". אולם בנובמבר 2011 לאחר גילוי כשלים רבים בסדרה החדשה, הצי הרוסי הודיע כי לא יצטייד בהן.
ביולי 2012 חידש הצי את כוונתו לבנות צוללות מסוג לאדה והייצור חזר למסלולו.
הצוללות משווקות לארצות שונות ומלבד רוסיה, נמצאות בשימוש סין, אלג'יר, הודו, פולין, איראן, רומניה ווייטנאם.
אייל בן עמי

קריירה

בן עמי התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בעונת 1993/1994 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק נגד הפועל חיפה במסגרת הליגה הבכירה. בן עמי זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה בעונת 1998/1999 לאחר ניצחון על בית"ר ירושלים במשחק הגמר. בעונת 1999/2000 זכה עם הקבוצה בדאבל, ובמשחק גמר הגביע בו שוב ניצחה הפועל תל אביב את בית"ר ירושלים הורחק בן עמי בכרטיס אדום.
לקראת עונת 2000/2001 הושאל בן עמי להפועל פתח תקווה. ב-9 בספטמבר 2000 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–1 נגד מכבי תל אביב. בעונה שלאחר מכן הושאל לעירוני ראשון לציון, ולקראת עונת 2003/2004 חזר להפועל תל אביב ושיחק במדיה שנה וחצי נוספות.
בינואר 2004 חתם בן עמי בעירוני קריית שמונה מהליגה הלאומית, ובמדיה שיחק עד תום העונה. לקראת עונת 2004/2005 חזר לליגת העל וחתם בהפועל נצרת עילית, עמה ירד לליגה הלאומית לאחר עונה אחת בקבוצה. בקיץ 2006 חתם במועדון ספורט אשדוד, אך לא שיחק במדי הקבוצה וכעבור תקופה קצרה פרש ממשחק פעיל עקב פציעה בברך.
בקיץ 2009 חזר מפרישה כאשר חתם בהפועל כפר שלם מליגה א'. את עונת 2010/2011 התחיל בכפר שלם, ובנובמבר 2010 חתם בהפועל נחלת יהודה מליגה א', במדיה שיחק עד סיום העונה ולאחר מכן פרש בשנית לאחר שחזר בתשובה.
בקיץ 2012 הצטרף להפועל בת ים מליגה ג', עמה העפיל בסיום העונה לליגה ב'. בעונה שלאחר מכן חזר לקדנציה שנייה בהפועל נחלת יהודה לאחר שירדה לליגה ב'. ב-4 בינואר 2017 חתם במכבי עירוני אשדוד מליגה ב', ובמדיה שיחק עד תום העונה.

נבחרת ישראל

לזכותו של בן עמי הופעה אחת במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק ידידות מול הונגריה עד גיל 21 שנערך ב-16 באוגוסט 1995. בתחילת המאה ה-21 זומן בן עמי כמה פעמים לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, וערך במדיה 2 הופעות. את הופעת הבכורה שלו ערך בהפסד 2–3 לגאורגיה, במשחק ידידות שנערך ב-24 באפריל 2001. ב-17 באפריל 2002 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות בו הפסידה הנבחרת 1–3 לדנמרק.
מסרו אמוטו

מסרו אמוטו - Masaru Emoto (מיפנית 江本勝; ‏22 ביולי 1943 ביוקוהמה, יפן -17 באוקטובר 2014) היה סופר ויזם יפני הידוע בעיקר בזכות טענתו השנויה במחלוקת שדיבור ומחשבות המופנות כלפי מים משפיעים עליהם.

חייו

אמוטו סיים לימודים ב-Yokohama Municipal University ביחסים בינלאומיים (ענף במדעי החברה), ובשנת 1992 קיבל תואר דוקטור לרפואה אלטרנטיבית לאחר שהשלים לימודים בהתכתבות ב"אוניברסיטה ההודית ללימודי רפואה אלטרנטיבית ".
לטענת אמוטו, כאשר חושפים כלי מים למילים חיוביות, תמונות יפות או מוזיקה נעימה, מחלקים אותם למספר צלחות פטרי (צלוחית שטוחה לבדיקות וניסויים במעבדה) וחושפים אותם לטמפרטורה של 25⁰C- למשך שלוש שעות, ניתן לראות במיקרוסקופ שנוצרים בהם גבישים קריסטליים מרהיבים. אולם, כאשר המים נחשפו לדברים שליליים, מתקבלות צורות מכוערות ולא סימטריות.
משנת 1999 פרסם אמוטו מספר כרכים של עבודתו תחת הכותרת "Message From Water - מסרים מהמים", בהם תמונות מרהיבות של מים שנאמרו עליהם דברים חיוביים ושליליים בהתאמה. בנוסף, מציע אמוטו למכירה באתר האינטרנט שלו שלל "מוצרי מים" ככוסות וכלים שונים להם הוא מייחס מגוון רחב של סגולות רפואיות. 

טענותיו של אמוטו לא זכו להתייחסות רצינית בקרב החוקרים, מאחר שהניסויים שביצע לא נעשו בתנאי הניסוי המקובלים בעולם המדע ומעולם לא הוצגו כנדרש לבקורת עמיתים.
נסיונות לשחזור הניסוי לא העלו את אותן התוצאות  .  
ג'יימס רנדי, קוסם מקצועי העוסק בין היתר בחשיפת נוכלים ושרלטנים הטוענים לכוחות על טבעיים, הציע לאמוטו סכום של  מיליון דולר אם יצליח להוכיח את טענותיו בתנאי מעבדה תחת פיקוח, אולם אמוטו סירב.
רעיונותיו של אמוטו הופיעו בסרט בליפ משנת 2004.
פרנץ בועז

חייו

פרנץ בועז נולד בוסטפאליה, גרמניה, למשפחה יהודית שתמכה ברעיונות ליברליים. ב-1887 הוצעה לו משרת עוזר עורך במגזין "סיינס" בניו יורק. הוא היגר לארצות הברית ובנוסף לעבודה זו הוא גם עבד כמרצה לאנתרופולוגיה באוניברסיטת קלרק. גישתו האנתרופולוגית מזוהה עם הגישה האמריקאית (בניגוד לגישה האירופאית). הוא תרם רבות לשינוי דרך החשיבה האנתרופולוגית. בעבר אנתרופולוגים הסתכלו 'מלמעלה' על חברות כביכול פרימיטיביות תוך כדי שהם רואים בתרבותם, התרבות המערבית, כתרבות הראויה והעילאית ומולה כל שאר התרבויות נתפסו כפרימיטיביות. בועז פסל את הדרך הזאת וקבע כי על האנתרופולוגים לחקור תרבויות דרך הערכים של התרבות הנחקרת עצמה, בלי להשוותם לתרבות כלשהי- 'יחסיות תרבותית'. כלומר לחקור כל תרבות, בכל מקום ובכל זמן. גישה זו נקראת פרטיקולריזם היסטורי. בועז האמין בדטרמינזם תרבותי - כלומר שהגורם המשמעותי ביותר המשפיע על התנהגות האדם הוא התרבות ולא גורמים ביולוגיים או גאוגרפים. 
כמו אנתרופולוגים מוקדמים אחרים, גם בועז הוכשר בתחומים אחרים, עם תואר ראשון בפיזיקה ודוקטורט בגאוגרפיה. הוא הפך לאנתרופולוג לאחר שערך מחקר בקרב האינואיטים (שבטים החיים באזור הארקטי). במהלך מחקרו שמטרתו המרכזית הייתה גאוגרפית, שם לב בועז שלא ניתן להסביר את התנהגותם של האינואיטים על ידי גורמים גאוגרפים. הוא הגיע למסקנה שהגורם המרכזי המשפיע הוא התרבות. בועז פרסם ספרים ומאמרים רבים שעסקו בעיקר בתרבות ובגזע. בין תלמידיו באוניברסיטת קולומביה הייתה האנתרופולוגית המפורסמת מרגרט מיד, שפיתחה יחד עם תלמידים אחרים שלו את אסכולת תרבות ואישיות שטענה שבכדי להבין את האישיות, יש להבין קודם את התרבות. זוהי גישה שמשלבת בין אנתרופולוגיה ופסיכולוגיה, והיא הבסיס לתחום שנקרא היום אנתרופולוגיה פסיכולוגית.
פוקר DR.I

פוקר Dr.I (בגרמנית: Fokker Dr.I Dreidecker) היה מטוס קרב תלת-כנפי מתקופת מלחמת העולם הראשונה מתוצרת חברת פוקר. המטוס קנה את עיקר פרסומו כאשר הוטס בידי הטייס המפורסם מנפרד פון ריכטהופן, "הברון האדום", מלך קרבות האוויר של מלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה

החל מחודש פברואר 1917 התברר כי מטוס הקרב הבריטי התלת-כנפי סופווית טריפליין זוכה לעליונות בקרבות האוויר של החזית המערבית. בתגובה ראשונית ניסו במפעלי חברת פוקר להסב מטוס דו-כנפי לגרסה תלת-כנפית דומה. גרסה זו נמצאה כקשה לתפעול, והתברר כי יש צורך בפיתוח של גרסה מקורית בעלת מבנה ואמצעי שליטה והיגוי מתאימים.
לאחר מספר גרסאות פיתוח חדשות שכללו שינויים והתאמות עיצוב, נשלח הדגם הראשון לניסיון בפעילות קרבית מעל שמי בלגיה ב-28 באוגוסט 1917. שלושה ימים מאוחר יותר כבר הצליח ריכטהופן להפיל שני מטוסי אויב. הוא דיווח כי המטוס החדש השיג עליונות על פני הסופווית הבריטי והמליץ להכניסו לשירות מבצעי. בתוך שלושה חודשים הושלמה הרכבתם של כ-300 מטוסים מן הדגם החדש אשר הוצבו בטייסות מבצעיות.

יתרונות

כבר מן ההתחלה התבלט פוקר Dr.I בכושר תמרון מעולה. למרות חוסר היעילות של המאזנות, הרי שהגה הכיוון והגה הגובה היו קלים לתפעול וחזקים. המטוס הצטיין בביצוע של פניות הדוקות אשר היו פועל יוצא של אי-היציבות הכיוונית אשר נוצרה מן המבנה בעל שלוש הכנפיים, שאפשר לטייסים ביצוע של תרגילי התחמקות והתגנבות מאחורי מטוסי האויב ומולם.

חסרונות

יחד עם זאת, היה המטוס נחות מול מטוסי בעלות הברית מבחינת המהירות במצב של טיסה ישרה ואופקית או בצלילה. המנוע החזק אמנם אפשר למטוס נסיקה מהירה אך בגבהים הגבוהים חלה ירידה חדה בביצועיו כתוצאה מיחס הדחיסה הנמוך של המנוע הסיבובי שהותקן בו. עם התקדמות המלחמה, התגבר המחסור בשמן קיק, אשר היה חיוני לפעילות המנוע הסיבובי, והניסיון להשתמש בשמנים תחליפיים גרם לתקלות ולהשבתתם של מנועים רבים.
תא הטייס היה קטן מאוד ובנוי מחומרים באיכות נמוכה. הראות במצבי המראה ונחיתה הייתה גרועה, וההגנה על הטייס במצבים של נחיתת חירום התגלתה כעלובה.

כשל הכנפיים

חקירת התרסקויות של מטוסי פוקר Dr.I אשר אירעו במהלך אוקטובר 1917 הצביעו על כשל מבני של הכנפיים. כאשר נוספה לכשל מבני זה גם לחות, אשר חדרה לכנפיים וגרמה להרס שלהן, נחלשו צלעות המבנה הפנימי של הכנף, והמאזנות הפסיקו לתפקד והתפרקו באוויר. על מנת להתגבר על תקלות אלה, הגבירה החברה את בקרת האיכות של ההרכבה, חיזקה את המבנה הפנימי, וציפתה את הכנפיים ואת צלעות המבנה בחומר דוחה לחות. בתוך כחודשיים התחדש הייצור והטייסות קיבלו את הדגם המשופר.
בחקירה מאוחרת שהתבצעה לאחר המלחמה התברר כי סיבה משמעותית נוספת לכשל המבני של הכנפיים הייתה שהכנף העליונה נשאה במקדם עילוי הגבוה עד פי 2.55 מזה של הכנף התחתונה במהירויות הגבוהות.
הבעיות המבניות החמורות של מבנה הכנף המשולש מנעו את הגדלת ההזמנות והמצבה של המטוסים מדגם זה. הייצור הופסק לחלוטין במאי 1918 והמטוס הוצא מן השירות והוחלף בדגם הפוקר D.VII הדו-כנפי.

לאחר המלחמה

מטוסים שנותרו שלמים בסוף המלחמה הועברו לבחינה בידי בעלות הברית כחלק מהסכמי שביתת הנשק. מספר מטוסים שנותרו לפליטה מוצגים במוזיאונים צבאיים שונים.
בשנות השלושים הורכבו מספר מטוסים נוספים מחלפים שנמצאו במחסנים ושימשו בצילומי סרטים גם עשרות שנים לאחר מכן. כיום ידועים בעולם מטוסים מקוריים בודדים מדגם זה המוצגים במוזיאונים.
ישיבת אור תורה

ישיבת אור תורה היא ישיבה השוכנת בטבריה על קבר רבי מאיר בעל-הנס, נוסדה בשנת ה'תר"ס (1900) ביוזמתו של האדמו"ר רבי שמואל וינברג מסלונים על ידי הרב משה קליערס, שכעשור מאוחר יותר מונה לרב העיר, בשיתוף הרב נח וינברג והרב יצחק מתתיהו סנדברג אשר עלו לארץ ישראל והשתקעו בטבריה בהוראת האדמו"ר רבי אברהם וינברג (הראשון) מסלונים.
בעת הקמתה שכנה הישיבה מחוץ לחומות העיר ותלמידיה, רווקים ונשואים כאחד, נהגו לשהות במבנה הישיבה כל ימות השבוע, זאת בניגוד לשאר הישיבות באותה תקופה, שלא הייתה בהן פנימיות. בשנים הראשונות כיהן כנשיא הישיבה הרב סנדברג. בשנים שלאחר מכן שהה חתנו, הרב אשר זאב וורנר, בארצות הברית והוא גייס עבור הישיבה כספים.
בשנת ה'תרע"ד בעת מסע הרבנים אל המושבות, עברה המשלחת וביקרה בישיבת אור תורה וכך מספר אחד התלמידים:
"אחרי תפילת המנחה השתעשע הרב הגאון מורינו ראי"ה קוק עם אברכי הישיבה בחידושי תורה ואז התפללו ערבית ולאחר התפילה נערכה לפניהם סעודת ערב. אחר כך ישבו והרב הגאון ר' יוסף חיים זוננפלד "זקן החבורה" הביע רגשי שמחתו על מה שראו עיניו בישיבה."
— עיתון מוריה גיליון 391
ברעידת האדמה שהייתה בארץ ישראל (1927), ה'תרפ"ז התמוטטו מספר מבנים בחצר הישיבה ובעקבות זאת נאספו כספים כדי לבנות מבנה חדש עבורה, שהוקם בשנת תרפ"ט. הרב משה קליערס כיהן בראשות הישיבה עד פטירתו בכ"ג בשבט ה'תרצ"ד. לקראת פטירתו ביקש מהרב וורנר לשוב מארצות הברית לקבל עליו את תפקיד רב העיר וראשות הישיבה. הרב וורנר כיהן כראש הישיבה עד פטירתו בשנת תשי"ח ומאז ממלא את מקומו, בנו, הרב שמחה בונם וורנר.
הישיבה ניהלה גם תלמוד תורה בתוך העיר העתיקה של טבריה ובהמשך הקימה סניף של התלמוד תורה בשכונת קריית־שמואל.
תקשורת בארגון

היסטוריה של תקשורת בארגון

התחום של תקשורת בארגון התחיל למעשה כהתפתחות של תחומים כגון תקשורת עסקית, מידע עסקי ומאמרים של לימודי תקשורת שפורסמו החל מ-1930 ועד 1950.
עד אז לא הוקצו משאבים רבים לתקשורת בארגון והיא כללה רק שיטות של פרופסורים שונים שנאמו במסגרות עסקיות שונות. חתן פרס נובל הרברט סיימון כתב ב-1947 על "מערכות תקשורת בארגון" וקבע כי " התקשורת חיונית לארגונים".
בשנות ה-80 תקשורת בארגון עוברת מגישה עסקית לגישה תקשורתית ובארגונים החלו לתת דגש על חשיבותה של התקשורת לניהול יעיל של הארגון.
בשנות ה-90 תאוריות של אנשים שלמדו על תקשורת בארגון התמקדו באפשרויות התקשורת לדכא ולשחרר את העובדים בארגון.

כלי תקשורת בארגון

קיימים מספר ערוצי תקשורת בתוך הארגון דרכם זורם המידע בתוך הארגון ומחוצה לו. ניתן לחלק את כלי התקשורת לשני סוגים, תקשורת המבוססת על כלים טכנולוגיים שונים ותקשורת פרונטאלית.
בין חלק מן הכלים הטכנולוגים המשמשים לתקשורת בארגון ניתן למצוא את מערכת הדואר האלקטרוני, טלפון ועוד. עם זאת קיימים כלים קצת פחות מתקדמים כמו פקס, דואר כתוב וכו'.
כלים אלו הפכו חשובים בתקשורת בארגון בעיקר בגלל מרכיב הזמן, כלומר כיום באמצעות כלים טכנולוגיים אלה ניתן להעביר מידע בארגון ומחוצה לו באופן מהיר ומדויק דבר התורם לשיפור היעילות של הארגון.
בתחום הפרונטלי אחד מן האמצעים להעברת מידע הוא ישיבות צוות, הן בתוך יחידה מסוימת בארגון והן בין דרגי היררכיה שונים בארגון.
תהליך ציקלוסטציונרי

תהליך ציקלוסטציונרי הוא תהליך בעל תכונות סטטיסטיות המשתנות באופן מחזורי עם זמן.
בתהליך ציקלוסטציונרי משולבים מספר תהליכים סטציונריים, לדוגמה: הטמפרטורה היומית המרבית בניו יורק יכולה להיות מודל לתהליך ציקלוסטציונריː הטמפרטורה המקסימלית ב-21 ביולי שונה סטטיסטית מהטמפרטורה ב -20 בדצמבר, עם זאת, היא מהווה קירוב סביר לטמפרטורה ב -20 בדצמבר של שנים שונות בהסתברות שווה. לפיכך, אנו יכולים לראות את התהליך האקראי מורכבים בטמפרטורות מקסימום יומיות של 365 תהליכים נייחים מופרדים, רק שכל אחד מהם לוקח ערך חדש פעם בשנה.
האגודה הפלנטרית

כתב עת

האגודה הפלנטרית מוציאה לאור דו-ירחון בשם The Planetary Report (הדו"ח הפלנטרי). כתב העת מכיל חדשות ומאמרים בנושא חקר החלל.
הוואה ברזילאית

היסטוריה

ההוואה הברזילאית גדלה פרא ביערות ברזיל, באגן האמזונאס, בעיקר מדרום לנהר. השימוש בעץ היה ידוע לאינדיאנים בני המקום והם יצרו מוצרים שונים מהלטקס. חוקר הטבע הצרפתי שארל מארי דה לה קונדמין (Condamine) הבחין בעץ ובאופן שימושו וכבר ב-1745 הביא כמות קטנה מהלטקס לאירופה ופרסם מחקר מקיף אודותיו. ב-1770 הובא הגומי לראשונה לאירופה, כחומר גלם למחקים.
עם המצאת הגיפור על ידי צ'ארלס גודייר ב-1839 הלך וגדל השימוש בגומי, שהביא לשגשוג כלכלי בברזיל ונטיעת מטעי גומי, במסגרת "בום הגומי", בין השנים 1879 ל-1912. ערים כמנאוס, בלם ופורטו וליו שגשגו וצמחו באותה תקופה. באגן האמזונאס צמחו טייקונים של גומי, שנעשו לעשירים מופלגים. אחד מהם, חוליו אראנה, שלט על מטעים בשטח של קרוב ל-30,000 קמ"ר. העובדים בתעשייה זו חוו עבודה בתנאים קשים ובתשלום מינימלי.
יצוא זרעי עצי ההוואה הברזילאית מברזיל נאסר, אולם קצינים בריטיים הצליחו להבריח מספר זרעים וזרעו אותם במושבות במזרח הרחוק. עם התבגרות המטעים בראשית המאה ה-20 קמה לראשונה תחרות לגומי הברזילאי.

תיאור העץ

ההוואה הברזילאית משתייכת למין הוואה, ממשפחת החלבלוביים. חשיבותה הכלכלית העיקרית נובעת משרף הלטקס, נוזל חלבי לבנבן, המצוי בעיקר בשיפת העץ, וממנו מייצרים גומי. אזור הגידול של ההוואה הברזילאית הוא באקלים טרופי - בעיקר ביערות הגשם של ברזיל, והיא איננה סובלת קרה או כפור. החל מראשית המאה ה-20 מגדלים את העץ גם באזורים הטרופיים של דרום-מזרח אסיה - בתאילנד, וחצי האי המלאי. בטבע מגיעים העצים עד לגובה של יותר מ-40 מטרים, אולם במטעים מוגבל גובהם לכ-24 מטר, שהוא הגובה האופטימלי לייצור הלטקס. בטבע גדלים העצים בצפיפות נמוכה של כ-28 עצים בקילומטר רבוע.

איסוף הלטקס

כאשר העצים הם בני שש שנים ניתן להתחיל באיסוף הלטקס. חתכים מתבצעים בניצב לעורקי הלטקס שבעץ, תוך פגיעה מינימלית בעץ עצמו. את השרף אוגרים בדליים קטנים הנתלים מתחת לחתכים אלה.

שימושים נוספים

להוואה הברזילאית שימוש גם כעץ לרהיטים. שימוש זה נחשב כידידותי לסביבה מאחר שהוא אינו כרוך בכריתת עצים, שכן באלו נעשה שימוש רק לאחר שסיימו את תפקידם כיצרני לטקס.