ליסבון

גאוגרפיה

ליסבון היא המערבית בבירות אירופה. היא ממוקמת במערב פורטוגל, לחוף האוקיינוס האטלנטי, בשפך נהר הטז'ו.
גבולות העיר תחומים בגבולותיה של ליסבון ההיסטורית. מסביב לעיר התפתחו מספר ערי לווין, כגון לורש, אודיבלש, אמדורה ואואיירש, היוצרות את המטרופולין של ליסבון. המרכז ההיסטורי של העיר בנוי על שבע גבעות תלולות, ומסיבה זו חלק מרחובות העיר מאפשרים תנועת הולכי רגל בלבד. במערב העיר נמצא פארק מונסאנטו, הפארק העירוני הגדול בעולם. בעיר שני גשרים המחברים בין חלקיה, מעל נהר הטז'ו: גשר 25 דה אבריל (לציון יום מהפכת הציפורנים), שנבנה בשנת 1966, וגשר ואסקו דה גאמה. אורכו של האחרון 17.2 קילומטרים, והוא הארוך בגשרי אירופה והתשיעי באורכו בעולם.

אקלים

בליסבון אקלים ים תיכוני מתון המושפע בעיקר מזרם הגולף, והיא שטופת שמש לאורך רוב ימות השנה.
הקיץ חם ויבש. בשעות היום הטמפרטורות המרביות מגיעות ל-26°C עד 29°C בממוצע, ובלילה הן יורדות ל-16°C עד 18°C. החורפים קרירים וגשומים והטמפרטורות נעות בהם בין 8°C ל-16°C מעלות. האביב והסתיו בליסבון בדרך כלל מתונים, ולעיתים אף חמים במהלך שעות היום.
כמות המשקעים השנתית בעיר מגיעה לכ-611 מילימטרים, היורדים בכ-100 ימי גשם בשנה, בדרך כלל מספטמבר עד מאי. השלג נדיר במיוחד בעיר. ב-29 בינואר 2006 וב-28 בינואר 2007 ירד בה מעט שלג, בשל גלי הקור הארקטיים שהשפיעו על כל אירופה באותה תקופה, אך היו אלה השלגים הראשונים מזה 40 שנה.

היסטוריה

לפי האגדה הוקמה העיר, על קבוצה של שבע גבעות הנודעות כשבע גבעות ליסבון (פורטוגזית "Sete Colinas de Lisboa"). משערים כי העיר נוסדה בידי הפיניקים או היוונים. בהמשך, הייתה העיר חלק מהפרובינקיה הרומית לוסיטניה, אך לא הייתה העיר החשובה בה, ואמריטה אוגוסטה הייתה בירת הפרובינקיה.
בשנת 711 נכבשה העיר על ידי המורים, ובשנת 1147 נכבשה מחדש על ידי דום אפונסו הראשון מלך פורטוגל הראשון. ב-1260 הייתה לבירת פורטוגל, וב-1290 נוסדה בה אוניברסיטת ליסבון.
קהילה יהודית התקיימה בעיר כבר מהמאה ה-12, בארבעה רבעים, הגדול בהם ברובע באיישה (Baixa).בשנת 1492 הגיעו לפורטוגל ולעיר ליסבון בפרט עשרות אלפי יהודים מגורשי ספרד. הם נרדפו וב-1497 הוטבלו אלפים מהם בכפייה. אך העוינות כלפי היהודים שהמירו בכפייה את דתם ("אנוסים") לא פסקה ובמאי 1506, בפוגרום ליסבון נרצחו בין 3000 ל-4000 באירוע אדיר ממדים ואכזרי. באופן פורמלי עד המאה ה-19, אז היגרו לליסבון יהודים ממרוקו וגיברלטר, לא התקיימה קהילה יהודית בעיר, אף שהיו אנוסים שהמשיכו לקיים את הדת בהיחבא. כיום מעריכים שבליסבון כ-750 יהודים.
ב-26 בינואר 1531 נהרסה העיר ברעידת אדמה ונהרגו אלפים מתושביה. עם זאת, המאה ה-16 הייתה תור הזהב של האימפריה הפורטוגזית, וליסבון שגשגה, בהיותה שער לסחורות מהמזרח הרחוק, ולזהב שיובא מברזיל. ב-1 בנובמבר 1755 פקדה את העיר רעידת אדמה נוספת, בה נהרגו כ-90,000 בני אדם וכ-85% מהמבנים בעיר נהרסו. לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש לפי תוכניותיו של ראש הממשלה סבשטיאאו דה מלו, המרקיז מפומבל.
במאה ה-20 הייתה ליסבון מוקד לשתי הפיכות: ב-1910, בה הודח מרסלו קייטאנו ומהפכת הציפורנים ב-1974.
ב-1 בדצמבר 2009 נחתמה בעיר "אמנת ליסבון", האמנה הבינלאומית מכוחה פועל כיום האיחוד האירופי.

כלכלה

רוב חיי הכלכלה הענפים בעיר מתבססים על מוסדות השלטון והתרבות המצויים בה. בשנים האחרונות גם התרחבה מאד תעשיית התיירות בעיר.
בדרום נהר הטז'ו נמצאים מספר מפעלים. אזור ליסבון הוא האזור העשיר במדינה, והוא מספק למעלה מ-45% מהתוצר הלאומי הגולמי של פורטוגל. ההכנסה לנפש בליסבון גבוהה מהממוצע בפורטוגל, ואחת מהגבוהות באירופה.
ליסבון מארחת שני מוסדות של האיחוד האירופי: מרכז הניטור האירופי לסמים ולהתמכרות לסמים (EMCDDA) והמרכז האירופי לביטחון ימי (EMSA). גם משרדיה של קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית ממוקמים בעיר.

תרבות

ליבה של העיר ליסבון היא "העיר התחתונה" או "הבאיישה" (Baixa)- שמועמדת להפוך לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. אזור זה נבנה לאחר שנהרס ברעידת האדמה של 1755. טירת סאו ז'ורז'ה וקתדרלת סנטה מריה מאיור דה ליז'בואה ממוקמות על אחת מגבעותיה של ליסבון, מזרחית לבאישה. השכונה העתיקה ביותר בעיר היא אלפמה, שבקרבת הטז'ו, שרעידות האדמה לא פגעו בה כבאזורים אחרים.
מבנים בעלי עניין אחרים הם טירת סאו ז'ורז'ה, שעל ראש הגבעה הגבוהה בעיר, פראסה דו קומרסיו (כיכר המסחר), כנסיית נוסה סניורה דה קונסייסאו וליה, כיכר רוסיו, כיכר רשטאורדורש, מעלית סנטה ז'ושטה, הבנויה בסגנון התחייה הגותית, כנסיית סאו רוקה, בזיליקת אשטרלה, מנזר ז'רונימוש, מגדל בלם, אנדרטת התגליות, מנזר סאו ויסנטה דה פורה ומנזר קרמו.
בליסבון מספר רב של סגנונות אדריכליים: אדריכלות רומנסקית, אדריכלות גותית, אדריכלות מנואלינית, אדריכלות הבארוק, אדריכלות פורטוגזית מסורתית, סגנון בנייה מודרני ואף פוסט מודרני. ברחובות העיר הראשיים עוברות שדרות גדולות ומונומנטים, בעיקר במחוזות העיליים; העיקריות שבשדרות אלו הן אוונידה דה ליברדאדה (שדרת העצמאות), אוונידה פונטש פריירה דה מלו (פורטוגזית: Avenida Fontes Pereira de Melo) ואוונידה דה רפובליקה (שדרת הרפובליקה).
ליסבון הוכרזה "בירת התרבות האירופית" של האיחוד האירופי לשנת 1994.
ב-1998 אירחה העיר את היריד העולמי, ה"אקספו". לצורך כך הוקם אחד מאולמות הכנסים הגדול באירופה, הקרוי כיום אלטיס ארנה (Altice Arena), ומכיל כ-20,000 מקומות. ב-2018 התקיים בו אירוויזיון 2018, בו זכתה הישראלית נטע ברזילי. מ-2016 מתקיים בו כנס ה-Web Summit, מהכנסים הטכנולוגיים הגדולים באירופה.

חינוך

אוניברסיטת ליסבון נוסדה בשנת 1290, והיא אחת האוניברסיטאות העתיקות בעולם. בעיר ממוקמת גם האוניברסיטה החדשה של ליסבון, הטכניון של ליסבון, והאוניברסיטה הטכנית של ליסבון.

כדורגל

שתיים מקבוצות הכדורגל הבכירת של פורטוגל שוכנות בליסבון: בנפיקה ליסבון אשר זכתה 32 פעמים בתואר האליפות, ומקיימת את משחקיה הביתיים באצטדיון האור, וספורטינג ליסבון אשר זכתה 18 פעמים בתואר האליפות, ומקיימת את משחקיה הביתיים באצטדיון ז'וזה אלבלדה. קבוצת כדורגל נוספת מהעיר היא בלננשש אשר זכתה בתואר האליפות פעם אחת בלבד.

תחבורה

בליסבון פועלת רכבת תחתית, המהווה עורק התחבורה הראשי של העיר. בקרבת ליסבון נמצא נמל התעופה הבינלאומי פורטלה (Portela Airport) - הגדול בנמלי התעופה של פורטוגל.
בליסבון פועלות גם חשמליות, אשר נכנסו לשימוש בעיר במאה ה-19 כשהחשמליות הראשונות יובאו מארצות הברית וכונו אמריקנוס.