עבד אל-עזיז בותפליקה

קריירה פוליטית עד לנשיאות

עבד אל-עזיז בותפליקה היה מנהיג במלחמת העצמאות של אלג'יריה, ועם קבלת עצמאותה של המדינה מונה לשר הספורט והנוער. בשנה שלאחר מכן התמנה לתפקיד שר החוץ, ולחבר בהמועצה המחוקקת. במהלך כהונתו כשר החוץ הפכה אלג'יריה לחברה בולטת בקהיליה הבינלאומית, ונחשב לאחד ממנהיגי גוש המדינות הבלתי-מזדהות בתקופת המלחמה הקרה בין ארצות הברית לברית המועצות. ב-1965 היה בותפליקה מבין מארגני ההפיכה כנגד אחמד בן בילא. בשנים 1974–1975 שימש כנשיא העצרת הכללית של האו"ם. ב-1979 התפטר מתפקידו כשר החוץ, לאחר שהפסיד במירוץ לנשיאות מול שאד'לי בן ג'דיד.

כהונה ראשונה כנשיא

בשנת 1999 התמודד בותפליקה כמועמד עצמאי בבחירות לנשיאות ונתמך על ידי הצבא. הוא נבחר ברוב של 74% מקולות המצביעים, לאחר שכל יתר המועמדים פרשו מהתמודדות, וטענו לזיופים. לאחר בחירתו הכריז בותפליקה על משאל עם על עמדותיו המדיניות. במשאל זה זכה ברוב של 81% מהקולות, תוצאה שנדחתה אף היא על ידי מתנגדיו.

מדיניות כלכלית

במהלך כהונתו הראשונה יזם בותפליקה תוכנית חומש כלכלית (2000-2004) בשם "תוכנית תמיכה לשיקום כלכלי" (PSRE: Plan de Soutien a la Relance Economique). התוכנית כללה חבילה של תוכניות משנה כגון "התוכנית הלאומית לפיתוח חקלאי" (PNDA: Plan National pour le Développement Agricole), שנועדה להגביר את התוצרת החקלאית. תוכניות משנה אחרות כללו בנייה של שיכונים, כבישים ומיזמי תשתית נוספים. ההוצאות על תוכנית החומש הסתכמו ב-7 מיליארד דולר, וסיפקו תוצאות משביעות רצון עם גידול כלכלי ממוצע של 5% מדי שנה. בותפליקה גם קידם רפורמה פיסקלית שתרמה אף היא לשיקום הכלכלי.

מדיניות חוץ

בותפליקה היה פעיל בזירה הבינלאומית. הוא שימש כנשיא האיחוד האפריקאי בשנת 2000 ועמד מאחורי הסכם אלג'יר שנחתם בין אתיופיה לאריתריאה. בותפליקה גם יזם את הסכם הידידות של מדינתו עם ספרד, וקיבל את נשיא צרפת ז'אק שיראק לביקור רשמי באלג'יריה ב-2003, שגם בעקבותיו נחתם הסכם ידידות בין שתי המדינות. היחסים עם ממלכת מרוקו נותרו מתוחים, בייחוד בכל הנוגע לסוגיית סהרה המערבית.

כהונה שנייה כנשיא

ב-8 באפריל 2004 נבחר בותפליקה בשנית ברוב של 85% במערכת בחירות שנערכה בפיקוח משקיפים של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, והפכה למופת לבחירות דמוקרטיות בעולם הערבי. מולו התמודד הרמטכ"ל לשעבר עלי בן פליס, אך גם בבחירות אלה נשמעו טענות כי לא היו הוגנות, בעיקר בשל שליטת הממשלה על אמצעי התקשורת במדינה.
במהלך השנה הראשונה לכהונתו השנייה, קיים בותפליקה משאל עם על "תוכנית הפיוס הלאומית", שמטרתה המוצהרת היא סיום מלחמת האזרחים במדינה, הן מבחינה פוליטית והן מבחינה משפטית. התוכנית זכתה לתמיכה רחבה שבעקבותיה הורה בותפליקה לממשלה ולפרלמנט לבדוק את פרטי יישומה. מבקריו טוענים כי התוכנית רק תעניק חסינות לאנשי הצבא ולטרוריסטים שביצעו פשעים במהלך המלחמה, וקראו ליישום תוכנית דומה לוועדת האמת והפיוס של דרום אפריקה. בותפליקה התעלם מדרישה זו וזכה לתמיכה מצד הלאומנים, האסלאמיסטים והדמוקרטים, מלבד אנשי המפלגה הסוציאליסטית FFS.
בריאותו של בותפליקה הידרדרה במהלך דצמבר 2005, והוא סבל מכיב קיבה מדמם שבעקבותיו עבר ניתוח בבית חולים בצרפת.
בשנת 2009 נבחר בותפליקה לכהונה שלישית ברוב של 90.24% מהקולות, לאחר שהאופוזיציה החרימה את הבחירות. לקראת הבחירות לנשיאות אלג'יריה בשנת 2014, כ-5,000 אנשים התאספו באצטדיון ספורט בבירה אלג'יר וקראו לפסול את בותפליקה מלרוץ לכהונה נוספת בטענה שהוא לא בריא מספיק.

פרישה מהמרוץ לנשיאות

לאחר שכיהן ארבע קדנציות רצופות, העמיד בותפליקה את מועמדותו לכהונה חמישית, על אף מחלה ממושכת. בעקבות זאת פרצו מהומות והפגנות, וב-11 במרץ 2019 הודיע בותפליקה שהוא מסיר את מועמדותו. ב-3 באפריל החליט להתפטר מתפקידו.