google/wiki40b huggingface dataset:
תסמונת מחזור עירות-שינה שונה מ-24 שעות

מאפיינים

גופם של הסובלים מתסמונת זו מתעקש שהיום ארוך מ 24 שעות ולא מוכן להשמע לאותות האור והחושך אשר הוא מקבל מהסביבה. מחזורי השינה, טמפרטורת הגוף, זמני עירנות והפרשות ההורמונים משתבשים, ושינה בשעות קבועות אינה אפשרית. מחזורי הערות/שינה של הסובל מתסמונת זו ישתנו כל יום ויידחו בשעה-שעתיים ללא הפסק ועם הזמן יכנסו וייצאו מזמני ערות/שינה רגילים.
השפעת האור על השעון הביולוגי בכללותו ועל הפרשות המלטונין בפרט מסבירה את השכיחות הגבוהה של התסמונת אצל אנשים עיוורים.
התסמונת פוגעת ביכולת הסובלים ממנה לתפקד חברתית, מקצועית והם גם אינם יכולים לתפקד כהלכה בפעילויות שבועיות קבועות. אנשים אשר לא מודעים לכך שהם סובלים מהתסמונת או אשר מנסים לחיות לפי שעון ביולוגי של 24 שעות יסבלו מנדודי שינה, שינה זעירה וכל תופעות הלוואי הקשורות למחסור בשינה.

טיפול

דרכי הטיפול המומלצות דומות לאלו של תסמונת פאזת השינה הדחויה. מטרת דרכי הטיפול היא לכפות על הגוף שעון ביולוגי של 24 שעות בעזרת טיפול באור בזמן התעוררות קבוע, ונטילת מלטונין בזמן שינה קבוע. משכו המינימלי של הטיפול הוא 4 שבועות ורק לאחריו ניתן יהיה לדעת אם הוא תרם לשיפור מצב החולה או לא.
מלחמת הכוכבים: אבירי הרפובליקה הישנה

סביבה

המשחק מתרחש במספר כוכבי לכת בגלקסיית מלחמת הכוכבים: טטואין, קאשיק, קוריבן, מנאן, ראקאטה פריים (מוזכר במשחק כ-"הכוכב הלא ידוע"), טאריס ו-טטואין. השחקנים מבקרים גם במקומות: האבון הוק, האנדאר ספייר, לויתן של סאול קראת', הסטאר פורג' ותחנת החלל יאבין (בגרסת ה-PC בלבד, לאקס בוקס ניתן להורדה דרך האקס בוקס לייב).

דמויות

במהלך המשחק השחקן פוגש מספר דמויות, הכוללות את הג'דיית בַּסְטִילַה שָאן, קַ'רְת' אוֹנָסִי החייל, קַנְדֶרוּס אוֹרְדוֹ המנדלורי, HK-47 דרואיד הפרוטוקול/קרב, ג'וֹלִי בִּינְדוֹ, הג'דיי האפור, ג'ֹוּהַנִי, הג'דיית שנפלה לצד האפל עד שדמות השחקן החזירה אותה לאור, מִישֵן וֵאוֹ, ילדת הרחוב הטווילקית, זַאאלבַּאר הווקי, וטְרַסְק אלְגוֹ, חייל נוסף (חבר זמני בקבוצה). דמויות נוספות שהשחקן פוגש בדרך כוללות את: אג'ונטה פול, בנדאק סטארקילר, קאלו נורד, דארת' באנדון, דארת' מאלאק, דאביק קאנג, אות'אר ווין ויות'ורה באן.
Stronger (קניה וסט)

רקע

Stronger שוחרר לראשונה בחודש מאי 2007 במיקסטייפ שלו "Can't Tell Me Nothing". ביוני 2007 השיר הופיע ברדיו של BBC, ומאוחר יותר שוחרר והופיע בתחנות הרדיו אחרות. את הקליפ והשיר עיצב האמן היפני טאקאשי מוראקאמי, ששיתף פעולה עם וסט ברוב האלבום. בעטיפה מופיע הקמע של וסט, הדוב שנשר מהקולג', בדמות מצוירת עם המשקפיים של קניה, וראש רובוטי של צמד דאפט פאנק. ב-1 ביולי וסט שר גרסה חלקית של Stronger בהופעה ב-"Concert for Diana" שבאצטדיון ומבלי, לקהל של 63,000 אנשים.
הסינגל שוחרר ל-iTunes ב-31 ביולי 2007. הוא פתח המצעד הבילבורד הוט 100 כבר במקום ה-47, והגיע ללשיאו בסופו של דבר במקום הראשון. זהו הסינגל השלישי של וסט שמגיע למקום הראשון במצעדים בארצות הברית, אחרי Slow Jamz ו-Gold Digger. לאחר שהפך להיות הסינגל הראשון של וסט שמגיע למקום הראשון בבריטניה, כבש השיר את המצעדים בקנדה, טורקיה וניו זילנד. השיר זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס גראמי בקטגוריית "ביצוע שיר הראפ הטוב ביותר".
הקליפ לשיר צולם ביפן תשעה ימים, והופיע בפעם הראשונה בפרמיירה ב-MTV גרמניה ב-26 ביולי.
מקטע פליטה

בפיזיולוגיה של הלב, מִקְטַע פְּלִיטָה הוא מדד לתפקוד הסיסטולי של הלב, והוא מוגדר כיחס שבין נפח הפעימה לנפח החדר כשהוא מלא בדם. מדד זה נמדד על פי רוב באקוקרדיוגרפיה, ובמידה שהוא נמוך, הוא יכול להעיד על אי-ספיקת לב סיסטולית ועל חומרתה.
מקטע הפליטה מחושב לפי היחס בין נפח הפעימה לנפח החדר בסוף הדיאסטולה. נפח הפעימה הוא למעשה ההפרש בין נפח החדר בסוף הדיאסטולה, שהוא נפח החדר כאשר הוא מלא בדם, לנפח החדר בסוף הסיסטולה, שהוא נפח החדר לאחר פליטת הדם מן החדר. בצורה מתמטית: EF = \frac {SV}{EDV} = \frac {EDV - ESV}{EDV}, כאשר EF הוא מקטע הפליטה, SV הוא נפח הפעימה, EDV הוא נפח החדר הסוף-דיאסטולי ו-ESV הוא נפח החדר הסוף-סיסטולי.
טווח הערכים התקין למקטע הפליטה נע בין 55% ל-70%. על מנת להגדיר אי-ספיקת לב עם תפקוד סיסטולי ירוד, על מקטע הפליטה להיות נמוך מ-40%. כאשר מקטע הפליטה נמוך מ-25% תתלווה לכך לרוב הסתמנות מתמדת של אי-ספיקת לב, למשל קוצר נשימה קבוע.
אף שאקוקרדיוגרפיה היא השיטה הנפוצה ביותר למדידת מקטע פליטה, ניתן למדוד מקטע פליטה באמצעי דימות נוספים כטומוגרפיה ממוחשבת, דימות תהודה מגנטית, מיפוי לב ומיפוי MUGA או בצנתור לב. באקוקרדיוגרפיה נמדדים נפחי החדר בסוף הדיאסטולה ובסוף הסיסטולה וכך מחושב מקטע הפליטה. לחלופין, הערכה של רופא מיומן ללא חישוב מדויק נמצאה בהתאמה גבוהה לערכו של מקטע הפליטה המחושב.
פאוור ריינג'רס כוח הזמן

העלילה

בשנה 3000 האנושות פיתחה עולם אוטופי אשר בו אנשים יכולים לקבוע את דנ"א ילדהם. בו למשטרה יש יחידה מיוחדת בשם "כוח הזמן" אשר מצליחים ללכוד את כל הפושעים בעזרת שימוש במכונת זמן. אף על פי כן, קיים פושע אחד אותו היחידה לא הצליחה ללכוד עד כה. הפושע היחיד הזה, רינזיק. רינזיק הוא מוטנט כל הדנ"א של התינוקות שלא נרצה. מצליח להשתלט על בית סוהר מלא באסירים אשר קפואים בהקפאה קריוגנית, רוצח את אלכס הריינג'ר האדום ולאחר מכן הוא חוזר בזמן אל העבר כדי לנקום בתושבי העיר שדחו אותו בגלל מראו המפלצתי במטרה להשמידם ולשנות את העתיד. ארבעה קציני משטרה השייכים ליחידת "כוח הזמן" פותחים במרדף אחרי ראנזיק בחזרה אל ארצות הברית של שנת 2001 אבל מוצאים את עצמם תקועים בעיר הבדיונית "סילבר הילס" (לוס אנג'לס במציאות) שם הם פוגשים את ווס קולינס, בנו של תעשיין עשיר אשר דומה במראהו לאלכס. בעזרתו של ווסלי ארבעת הקצינים הופכים לפאוור ריינג'רס כוח הזמן ומצליחים ללכוד את כל הפושעים המוטנטים בסילבר הילס אותם ראנסיק משחרר מבית הסוהר.
באחד הפרקים הפאוור ריינג'רס מגלים שאלכס חיי וחזר כדי להחליף את ווס ולחזור להיות הריינג'ר האדום, אבל בגלל ההתנהגות שלו כלפי החבורה הם מחליטים להחזיר את ווס להיות הריינג'ר האדום.
דוד סבו

דוד סבו (1925–1997, ח' בתמוז תשנ"ז) היה אמן שהתגורר בשכונת שבת צדק בירושלים, ונודע כאיש חסד שזכה לכינוי 'הצדיק מביבאס'.

קורות חיים

דוד סבו נולד בטרנסילבניה שברומניה, מספר שנים אחרי מלחמת העולם הראשונה. במהלך השואה הוא נקרע מבני משפחתו ולאחריה עלה לארץ ישראל ובמלחמת העצמאות שירת כחייל בירושלים. לאחר המלחמה החל ללמוד בבצלאל אך עזב את הלימודים ועבד כאח סיעודי בבית החולים לחולי נפש בגבעת שאול בירושלים. במסגרת עבודתו נעזר בכישוריו האומנותיים כדי להקל על מטופליו בנגינת אקורדיון, ועל כן זכה לכינוי 'דוד המנגן'. בתחילת חייו בישראל התגורר בשכונת עין כרם, אך לאחר מכן עבר לגור בדירת חדר על גג בית ברחוב יהודה ביבאס שבשכונת שבת צדק, באזור שכונת נחלאות בירושלים, הידועה גם כ'שכונת הפחים' עקב דלות תושביה.
תושבי השכונה הכירוהו בזכות מעשי החסד שלו: לילדי השכונה הוא העניק שיעורי נגינה, לקשישי השכונה הוא היה מסייע בסיוד בתיהם ותיקון תנורי הנפט, וכך הוא זכה לכינוי "הצדיק מביבאס", או "הצדיק מנחלאות".
ברחוב ביבאס, בו הוא התגורר, בסמוך לבור המים השכונתי, הייתה מוצבת בעבר אנדרטה לזכרו - קיר אמנותי, המשלב את דיוקנו ואיוריו, אשר הוקם בידי תושבי השכונה להנצחת זכרו.
כתר פרידריק, נסיך ויילס

כתר פרידריק, נסיך ויילס (באנגלית: Crown of Frederick, Prince of Wales) הוא הכתר שיוצר בשנת 1728 עבור פרידריק, נסיך ויילס, יורשו של המלך ג'ורג' השני.
קווין מק'קיד

חיים אישיים

מק'קיד נולד בעיירה אלגין שבצפון סקוטלנד למשפחה נוצרית. הוא החל בלימודי הנדסה באוניברסיטת אדינבורו, אך נשר מלימודיו בתום השנה הראשונה, ועבר ללמוד דרמה בקווין מרגרט קולג', אף הוא באדינבורו. הוא השתתף במופעי תיאטרון של הקולג', וב-1994 השתתף במחזה בתיאטרון בבעלותו של רוברט קרלייל.

קריירה

התפקיד הראשון שקיבל היה בסדרת הטלוויזיה "האב טד" (1996), בה גילם כומר באחד הפרקים. כבר באותה שנה קיבל לראשונה גם תפקיד משמעותי יותר, בסרט הקולנוע "טריינספוטינג", בו גילם את דמותו של טומי מקנזי, לצידו של קרלייל.
תפקידים קולנועיים חשובים נוספים שגילם מק'קיד כוללים את דמויותיהם של ליאו ב"חדרי שינה" (1998), טוראי קופר ב"צבא הכלבים" (2002) ופרנקי ב"16 שנים של אלכוהול" (2003). כן גילם תפקידים משניים בסרטו של רידלי סקוט, "ממלכת גן עדן" (2005) וב" מקור הרוע" (2007). הופעתו המשמעותית ביותר על מסך הטלוויזיה הייתה בסדרת הטלוויזיה "רומא" (2007-2005), בה גילם את דמותו של איש הצבא לוקיוס וורנוס. בנוסף מגלם מק'קיד את דמותו של מנתח הטראומה אואן האנט בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי", וכמו כן שיחק גם ב"פרסי ג'קסון וגנב הברק", בו גילם את פוסידון אל הים. שיחק גם בארוס עליה בתור החתן אלכוהול" הקנה לו מועמדות לפרס הקולנוע העצמאי הבריטי ולפרס BAFTA הסקוטי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. על משחקו בסרט הטלוויזיה "Gunpowder, Treason & Plot" זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל ביאריץ. בשנת 2008 שיחק בסרט "ארוס עליה" לצד השחקן פטריק דמפסי.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין.  

חיים אישיים

נשוי בשנית לשפית האמריקאית-יהודית אריאל גולדראת', ולהם בן משותף שנולד ב-2018.קווין הודיע באינסטגרם שלו בתאריך ה-31.7.2019 על ביתם החדשה בשם נאוה. לו עוד שני ילדים מנישואיו הראשונים במשך 17 שנה לג'יין פרקר.
ב-2015 הוא ומשפחתו התאזרחו כאמריקאים, בנוסף לאזרחות הבריטית שלו מלידה.
הפסאז'ים המקורים של פריז

הפסאז'ים המקורים של פריז (בצרפתית: Passages couverts de Paris) הם מכלול של מעברים (פסאז' הוא מעבר) בין בתים בהם הוקמו גלריות מסחריות.

מאפיינים

באופן כללי, הפסאז'ים המקורים הם מעברים וגלריות שחודרים מבעד לבתים, או שנבנו כחלק מהם. גלריות אלו מקורות בחלונות זכוכית שמחדירים אליהן אור בזנית, שיוצר תאורה מיוחדת ואופיינית להן. כמעט כל הפסאז'ים נמצאים בגדה הימנית של נהר הסן, בגבולות פריז לפני הרחבתה בשנת 1860, בעיקר באזור "השדרות הגדולות" של פריז, מקום בו התגוררו הלקוחות המבוססים יותר של העיר בתקופת הקמתם.

היסטוריה

רוב רובם של הפסאז'ים המקורים נבנו במחצית הראשונה של המאה ה-19, בעיקר בין השנים 1822–1837, במטרה להגן על קהל הלקוחות המבוסס יותר של העיר מפני פגעי מזג האויר, ובכדי להציע להם הרכב מסחרי מגוון. בפריז היו בסביבות 150 פסאז'ים מקורים בשנות החמישים של המאה ה-19, שהפכו מודל עבור ערים צרפתיות נוספות.
תוכנית השיפוצים הגדולה של הברון אוסמן, שחצתה את הרבעים הישנים של פריז בזמן סלילת השדרות הגדולות, האיצה את בנייתן של חנויות כלבו גדולות, ואלו הביאו לשקיעתם של הפסאז'ים המקורים ולהעלמותם של חלקם הגדול. 
ב"מדריך מצויר של פריז" מתקופת הקמתם נכתב: "פסאז'ים אלה, המצאה חדשה זו של המותרות התעשייתיים, הם מעברים מקורי זכוכית ומצופי שיש, העוברים במפולש דרך גושי-בתים שלמים, שבעליהם התאחדו לצורך יוזמות כגון אלה. משני צידי המעברים הללו, המקבלים את אורם מלמעלה, נמשכות המהודרות שבחנויות, כך שפסאז' כזה הוא בגדר עיר, אף עולם בזעיר אנפין".

אזכורים תרבותיים

הפילוסוף וחוקר התרבות הגרמני ולטר בנימין עבד על כתיבת מסה רחבת היקף שנקראה "מפעל הפסאז'ים", או "הפסאז'ים של פריז, מופע-קסמים דיאלקטי", בו התכוון לנתח את העידן המודרני דרך פרטים זניחים כביכול שלו, כגון הפסאז'ים המקורים. להשקפתו היו פסאז'ים אלה "צורות חלומיות של התרחשות", מעין חלומות של העידן הקפיטליסטי העולה, שמגלמים את ההתלהבות מן החדש והמודרני ביותר מחד ואת "החזרה הנצחית של הדומה" מאידך. "מפעל הפסאז'ים" של בנימין, אותו לא השלים מעולם, נועד להוביל עידן זה לעבר "התעוררות" מאותו חלום.
Anywhere but Home

מחלוקת בנוגע לאלבום

בדצמבר 2004, טרווין ומלאני סקינס ממדינת מרילנד שבארצות הברית, שקנו לביתם בת ה-13 את האלבום, הגישו תובענה ייצוגית נגד חברת וולמארט לאחר ששמעו את המילה "fuck" נאמרת בשיר "Thoughtless", שיר קאבר של להקת קורן. עורך הדין שלהם טען שמכיוון שהאלבום מכיל מילה גסה בצורה כל כך מפורשת, צריכה להופיע עליו אזהרת הורים.
כמו כן, נטען שהאלבום הפר את המדיניות של חברת וולמארט בכך שלא כתבו על קיומן של מילים גסות. לבסוף קבע בית המשפט שלזוג מגיע לקבל החזר כספי על הקנייה. כיום בחלק מהאלבומים קיימת אזהרת הורים, אולם באחרים אין.
תעלת גריבוידוב

תעלת גריבוידוב (ברוסית: Канал Грибоедова) היא תעלת מים מלאכותית בעיר סנקט פטרבורג שברוסיה, אשר מחברת בין הנהרות מויקה ופונטנקה. אורכה – 5 קילומטר, ורוחבה – 32 מטר.

היסטוריה

התעלה נחפרה בשנת 1739 בתור הרחבה של נחל קריבושה (בתרגום מרוסית "הנחל העקום"), אשר נשפך לתוך נהר פונטנקה. הנחל הורחב, הועמק וחובר עם הנהר מויקה. בשנים 1764 –1790 נערכו עבודות לחיזוק קרקעית התעלה וגדותיה. גדות התעלה צופו באבן גרניט ונבנו עליהן מדרכות (מגרניט אף הן). בשנת 1774 קיבלה התעלה שם רשמי, "תעלת יקטרינה", על שמה של הקיסרית הרוסית יקטרינה הגדולה.
בשנת 1923, במסגרת קמפיין שניהל השלטון הקומוניסטי לסילוק שמות המקומות שהיו קשורים לשלטון הצארים, הוחלף שמה של התעלה ל"תעלת גריבוידוב" – על שמו של הדיפלומט והמחזאי הרוסי אלכסנדר גריבוידוב, אשר התגורר באחד הבתים לאורך התעלה. הבית בו התגורר גריבוידוב לא השתמר עד ימינו.
בית הכנסת דה לה ויקטואר

בית הכנסת דה לה ויקטואר (Synagogue de la Victoire; מכונה גם בית הכנסת הגדול של פריז או בית הכנסת רוטשילד) הוא בית הכנסת הגדול ביותר בצרפת. הוא נחנך בשנת 1874, והוכר כמבנה היסטורי בשנת 1987. בית הכנסת שוכן במרכז העיר ברחוב Rue de la Victoire שברובע התשיעי בפריז, בסמיכות לתחנת המטרו Dame-de-Lorette.
המבנה המפואר והמרשים, שנבנה בסגנון נאו-רומנסקי, יכול להכיל 2,500 איש. תקרותיו בגובה 26 מטר, ואורכו 44 מטרים על 17 מטר רוחב, ובגודלו ובמבנהו הוא מזכיר יותר קתדרלה. אדריכל בית הכנסת היה יהודי בשם אלפרד-פיליבר שתכנן גם את בית הכנסת של ורסאיי. המבנה נפתח לפעילות ב-1875. את מרבית הוצאות הבנייה שילמה עיריית פריז. בתקופת מלחמת העולם השנייה הצהירה המשטרה בפני קלגסי הגסטפו שהמקום הוא רכוש עיריית פריז ומשמש כמחסן לאספקת מזון לצבא, וכך הוא נותר שלם ברובו, למעט נזקים קלים כתוצאה מההפצצות הגרמניות. בשנת 1967 שופץ המבנה ונחנך מחדש.
החלק העליון בחזית מוכתר על ידי גמלון, שבאמצעו רוזטה גדול והכיתוב העברי מעליו הם דברי יעקב אבינו מבראשית כח, יז:"אֵין זֶה כִּי אִם בֵּית אֱלֹהִים, וְזֶה שַׁעַר הַשָּׁמָיִם". מעל לגמלון יושב אבן לוחות הברית.
כרוב בתי הכנסת בצרפת, גם לביכ"נ זה נקבע שמו לפי הרחוב בו הוא שוכן, "לה ויקטואר" (הניצחון) - שנקרא כך לאחר שנפוליאון בונפרטה, (שהתגורר ברחוב) כבש את איטליה. הוא מכונה גם "רוטשילד" מאחר שמשפחת הבנקאים היהודית התפללה בו במשך דורות רבים, ומשתמשת בו עד היום, יחד עם משפחות יהודיות חשובות נוספות בעיר. המקום מוזכר גם ביומנו של תיאודור הרצל בתחילת יוני 1895: "הלכתי זו הפעם הראשונה לבית הכנסת של רִי דה לה ויקטואר (בית הכנסת המרכזי בפריס) ושוב הייתה בעיני התפילה חגיגית ומרגשת." הרב הראשי לצרפת צדוק כהן שהיה רב ביה"כ, חיתן בו את אלפרד דרייפוס עם לוסי הדמר בשנת 1890, ומאוחר יותר נלחם להוכחת חפותו כשהתפרצה פרשת דרייפוס ושיחק בה תפקיד חשוב.
מרבית ממייסדי בית הכנסת היו יהודי אלזס, ולפיכך התפילות באולם הראשי נערכות בנוסח אשכנז, אך במקום גם אולם קטן לתפילות בנוסח הספרדים, ובאולם בקומה העליונה נערכות תפילות בנוסח יהדות מצרים. הנוסח המוזיקלי לליווי התפילה הוא ייחודי לכל קהילות הקונסטיטואר בצרפת, והוא שואב מרוח מוזיקת האופרה. מובילים אותו חזן ראשי, מנצח מוזיקלי ומקהלת גברים של כ-20 זמרי אופרה, ברובם לא יהודים. כחזן הראשי מכהן מ-2009 אהרן היון, שירש את מכלוף עטיה אשר שימש כחזן למעלה מ-50 שנה.
בשבתות מתפללים בו בקביעות כ-300 איש, ובימים הנוראים גודשים את המקום כשלשת אלפים מתפללים. במהלך ימות השבוע מתקיימים במקום שיעורי תורה והלכה יומיים, וכן ישנם אולם אירועים, ספריה וחדרי לימוד לילדים.
בכניסה לבית הכנסת ניצבות לוחות הנצחה להרוגי מלחמות העולם, ומדי יום ראשון שלפני ראש השנה, בעת אמירת הסליחות, נערך במקום טקס לזכר חללי המגורשים בתקופת הכיבוש הנאצי, שמועבר בשידור חי בערוץ פראנס 2 הצרפתי. מדי יום הכיפורים מבקרים במקום משלחת שרים מהממשלה הצרפתית לקראת תפילת נעילה.
בין השנים 1997–2008 כיהן כרב בית הכנסת ז'יל ברנהיים. כיום מכהן הרב משה סבג.
הילרי רודה

קריירה

הילרי רודה נולדה בצ'ווי צ'ייס, מרילנד, למדה ב- the Academy of the Holy Cross, בית ספר קתולי לבנות במרילנד. בעת היותה סטודנטית, רודה שיחקה הוקי שדה ולקרוס בנבחרות בית הספר.

בראשית דרכה היא דיגמנה במודעות פרסומת עבור Hollister ו-Abercrombie, היא יוצגה על ידי סוכנות Click Model Management ולבסוף על ידי סוכנות IMG Models ברחבי תבל.
היא הופיעה בפרסומות עבור Balenciaga, ולנטינו, Belstaff, דולצ'ה וגבאנה, ג'יבנשי, דונה קארן, גוצ'י, גאפ, Dsquared, שיאצי צ'ן, Blumarine, ראלף לורן ובקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט. היא הופיעה על שעריהם של ווג האמריקאי, ווג איטליה, ווג פריז, הארפרס באזאר הבריטי, מגזין טיים, נומרו ו- W . היא דיגמנה בשער גיליון מאי 2007 של ווג האמריקאי עם עמיתותיה הדוגמניות דואוצן קרוס, קרוליין טרנטיני, רקל זימרמן, אלכסנדרה פיבוברובה, אגינס דיין, קוקו רוצ'ה, ג'סיקה סטאם, צ'אנל אימן ולילי דונלדסון כ"דוגמניות העל" החדשות.
בינואר 2007 חתמה רודה על חוזה בלעדי עם אסתי לאודר כפנים החדשות שלהם. ביולי אותה שנה, פורבס דירג אותה כמקום 12 ברשימת הדוגמניות המשתכרות את השכר הגבוה ביותר בעולם, כשהוערך שהיא הרוויחה $2 מיליון דולרים בתריסר החודשים שחלפו.

כעת היא הפנים של סט. ג'ון ניטס לצד ביאנקה בלטי (ובכך היא החליפה את אנג'לינה ג'ולי), ERES Beachwear ומופיעה בפרסומת אביב/קיץ 2009 של ניימן מרקוס. ב-2009 היא גם הופיעה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד.
רודה מושווה לעיתים קרובות לברוק שילדס בשל גבותיה העבות, גובהה, עיניה התכולות וסנטרה הגדול במקצת.

חייה האישיים

באביב 2009, נמסר שרודה החלה לצאת עם מארק סנצ'ז, הקוורטרבק של קבוצת הניו יורק ג'טס, זאת אחרי שהם הצטלמו ביחד למהדורת יוני 2009 של המגזין GQ.

מאוחר יותר רודה נקשר שמה של רודה עם שון אייברי ה-left winger של קבוצת ניו יורק ריינג'רס, אחרי שהשניים נראו בבר.
אליפות העולם בכדוריד

נבחרת ישראל באליפות העולם

נבחרת ישראל מעולם לא העפילה לאליפות העולם.
רחוב האוסטון

רחוב האוסטון (באנגלית: Houston Street) הוא רחוב ראשי במנהטן תחתית, ניו יורק שעובר לכל רוחב האי בציר מזרח-מערב. הרחוב מהווה את הגבול בין שכונות איסט וילג', נוהו, גריניץ' וילג' ווסט וילג' מצפון, ושכונות לואר איסט סייד, נוליטה וסוהו מדרום. כך העניק הרחוב את שמו לשכונות על פי מיקומן ביחס אליו: נוהו, היא ראשי תיבות של "North of Houston Street" וסוהו היא "South of Houston"

מספור הרחובות של מנהטן שפותח בתוכנית המפקח של 1811 מתחיל צפונית לרחוב זה, כלומר, רחוב מס' 1 הוא הרחוב הצפוני הראשון אחרי האוסטון. דרומית לו, נקראים הרחובות בשמות ולא במספרים.

אף על פי ששם הרחוב נכתב באנגלית באותה צורה כשמה של העיר יוסטון שבטקסס, שני השמות מבוטאים בצורה שונה. דבר זה נובע ממקורות שונים לשמות: בעוד הרחוב נקרא על שמו של ויליאם האוסטון (Houstoun), העיר נקראת על שמו של סם יוסטון (Houston). בזמן כלשהו באמצע המאה ה-19, השתבש השם המקורי ונרשם בצורה זהה לזו של העיר, אם כי ההגייה נשארה.

היסטוריה

כשהוקם הרחוב בתחילת המאה ה-19, הוא היה הרחוב הצפוני ביותר במנהטן שנע בציר מזרח-מערב ונבנה ברוחב התקני של 50 רגל. בשנות ה-20 של המאה ה-19, כשנבנו כנסיית תומאס וכנסיית הרפורמציה הגרמנית צפונית לו, גברה חשיבותו והוא היה ליעד אטרקטיבי בסמיכות להן ומחוץ לצפיפות של מנהטן תחתית. ב-1832, עם התפתחות הבנייה צפונה לכיוון רחוב 14, היה הרחוב לגבולו הדרומי של האזור החדש. בהמשך נבנו בתים אלגנטיים ומרווחים לאורך הרחוב וכן הכנסייה הפרסביטריאנית השלישית בפינת רחוב תומפסון.

בשנות ה-30 של המאה ה-20, עם העבודות לבניית קו השדרה השישית, הורחב קטע הרחוב שבין השדרה השישית ורחוב אסקס. העבודות כללו הריסה של בתים משני צידי הרחוב ופינוי של 5,000 תושבים. חלק מהמגרשים נבנו מחדש או עברו לשימוש מסחרי, בעוד אחרים נשארו ריקים והפכו למגרשי משחקים וגינות עירוניות.

תיאור

בקצהו המזרחי מתחבר הרחוב לכביש המהיר דרך פרנקלין רוזוולט סמוך לפארק איסט ריבר ובהמשך לכיוון מערב מצטלב הרחוב עם תחילתן של שדרה D והשדרה הראשונה, וחוצה את הרחובות בוורי, לאפייט וברודוויי. ההצטלבות עם ברודוויי היא הגבול בין האוסטון-מזרח להאוסטון-מערב. הרחוב הוא רחב ודו-כיווני ומופרד באמצעות אי-תנועה עד למפגשו מערבה יותר, עם השדרה השישית, שם הוא הופך לחד כיווני כשהתנועה בו היא לכיוון מערב בלבד. הרחוב מסתיים בכביש המהיר "רחוב המערב" סמוך לרציף 40 של נהר ההדסון.
אלון שסוע

מאפיינים

נפוץ בעיקר באזור אירופה ואסיה הקטנה. כינויו ניתן לו בשם תפוצתו הרבה בטורקיה. בישראל המין גדל בר באתר יחיד בהר החרמון. אלון שסוע הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
האלון השסוע הוא עץ נשיר, שגובהו נע בין 25 ל-40 מטרים וקוטר גזעו עד 2 מטרים. עליו מפורצים מאוד, אורכם 4–71 ס"מ ורוחבם 3–5 ס"מ; עליהם 6–12 אונות.
הפרחים של אלון שסוע בעלי עגילים, והם מואבקים בעזרת הרוח. הפירות מתפתחים במשך 18 חודשים לאחר ההאבקה. הפרי הוא בלוט גדול שאורכו 2.5–4 ס"מ והיקפו כ-2 ס"מ. קוציו של הבלוט אורכים ומעוקלים.
טעם הבלוט מר, ולכן הוא נאכל בעיקר על ידי עורבנים ויונים; סנאים יאכלוהו כברירת מחדל במקרה ששאר המזון אזל.
האלון השסוע משמש כעץ נוי וכשובר רוח.
דיבור המתחיל

דיבור המתחיל (בראשי תיבות: ד"ה) הוא ביטוי המשמש כאמצעי הפניה, הנפוץ בספרות הפרשנות היהודית למקרא, למשנה, למדרש, לתלמוד, ועוד.

פירוש המושג

הביטוי דיבור המתחיל מופיע לפני ציטוט שאותו מצטט הפרשן מן המקור שאותו הוא מפרש. כוונתו היא שהפרשן מתייחס לקטע במקור (דיבור), הפותח (מתחיל) במילים מסוימות. לאחר הביטוי "דיבור המתחיל" מצטט הפרשן את אותן מילים בהן פותח הקטע המדובר. אם הפרשן עוסק במספר מקורות (כמו מפרשי התלמוד האחרונים) הוא פותח בשם המקור ולאחר מכן ציון דיבור המתחיל.
לדוגמה, על הפסוק: "וַיֹּאמֶר ה' אֶל-אַבְרָם, לֶךְ-לְךָ מֵאַרְצְךָ וּמִמּוֹלַדְתְּךָ וּמִבֵּית אָבִיךָ, אֶל-הָאָרֶץ, אֲשֶׁר אַרְאֶךָּ." כותב פרשן המקרא רש"י: "לך לך - להנאתך ולטובתך, ושם אעשך לגוי גדול, וכאן אי אתה זוכה לבנים.
ועוד שאודיע טבעך בעולם". פרשנים המתייחסים לפירושו זה של רש"י ישתמשו בביטוי: רש"י ד"ה לך לך.
צורתו המקורית של המושג היא כאשר הוא מחובר למושא: "דיבור המתחיל:...". זהו בעצם קיצור ל"דיבור המתחיל במילים...". אולם כיום שכיחה צורת שימוש שגויה של הביטוי, ללא מושא, כגון: "באיזה דיבור המתחיל זה?".
במקרים בו הפרשן מפרש קטע נוסף באותו "דיבור המתחיל", הוא לעיתים משתמש בסימן בא"ד, ראשי תיבות של באותו דיבור.
כמו כן, שכיחים ראשי תיבות של צירופים כגון "תוד"ה" - תוספות דיבור המתחיל, ועוד רבים.
סרז' אורייה

מועדונים

אורייה שיחק במחלקת הנוער של לאנס. בשנת 2009 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של לאנס, כאשר בעונתו הראשונה ככדורגלן מקצועי, בגיל 17 בלבד, הופיע ב-7 משחקים. בעונות שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב בלאנס, ובסך הכל ב-3 עונות בקבוצה הופיע ב-56 משחקים. בינואר 2012 הוא עבר לטולוז. בעונת 2013/2014 אורייה נכלל בקבוצת העונה של ליגת העל הצרפתית.
ב-23 ביוני 2014 אורייה הושאל לפריז סן-ז'רמן לעונה אחת, עם אפשרות לרכישתו בסיום העונה. בעונה זו זכה אורייה יחד עם הקבוצה בכל התארים האפשריים בצרפת, והציג יכולת מרשימה. עקב כך זכה למקום קבע בהרכב, ואף נרכש על ידי פריז סן-ז'רמן.
ב-14 בפברואר 2016 הושעה אורייה מכל פעילות בקבוצתו עקב אמירות בוטות כנגד חלק מחבריו לקבוצה ואף כנגד מאמנו, לורן בלאן. מאוחר יותר במאי באותה שנה תקף איש ציבור ונגזר עליו עונש מאסר של חודשיים.
ב-31 באוגוסט 2017 אורייה חתם בטוטנהאם הוטספר האנגלית תמורת 25 מיליון יורו.

נבחרת לאומית

אורייה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת חוף השנהב ב-8 ביוני 2013, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, בניצחון חוף השנהב 0-3 על גמביה.
אורייה נכלל בסגל חוף השנהב למונדיאל 2014. במשחק הראשון של הנבחרת בטורניר, נגד יפן, אורייה בישל שני שערים, לוילפריד בוני ולז'רביניו, ובכך סייע לחוף השנהב לנצח את יפן 1-2.
באוקטובר 2016 במשחק של נבחרתו נגד נבחרת מאלי, שחקנה של מאלי מוסא דומבייה איבד את הכרתו לאחר נחיתה לא טובה מעלייה לכדור גובה, לסתו נשמטה ולשונו חסמה את דרכי האוויר, אורייה ששם לב לכך שחרר את לשונו, עד שצוותי העזרה הראשונה הוזעקו.
יחסי איטליה–מונקו

היסטוריה

היחסים בין העם האיטלקי לעם המונגאסקי מתחילים במאה ה-11 כאשר ממלכת סרדיניה והרפובליקה של ג'נובה שולטות בכל האזור המקיף את מונקו. היחסים בין מדינות אלה למונקו היו יחסים של התעלמות ומונקו התמקדה בשיפור ותחזוקת היחסים שלה עם צרפת הסמוכה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מונקו לאיטליה כוננו ב-25 באפריל 1875. כיום, מוקפת מונקו כולה באדמה צרפתית אך גבולה המזרחי עם צרפת ממוקם 12 קילומטרים מן הגבול הצרפתי-איטלקי.
בשנת 2010 התגוררו במונקו 5,778 איטלקים - 16% מאוכלוסיית מונקו. האיטלקים מהווים את הקבוצה השנייה בגודלה במונקו אחרי הצרפתים. העובדה שאיטלקים רבים נוספים באים לעבוד במונקו מדי יום ויום מוסיפה לנתון.