גישת עיבוד המידע

גישת עיבוד המידע היא גישה בפסיכולוגיה העוסקת בדרך בה האדם רוכש את כישוריו הקוגניטיביים.

רקע היסטורי

הרקע להתפתחותה היא התקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, בה דעכו לאיטן הגישה הביהיביוריסטית וגישת הגשטאלט, וזאת מאחר שאותם עקרונות בהם האמינו קבלו תפנית. בשנות ה-50 של המאה ה-20, עם הולדת המחשב, קמה גישת עיבוד המידע, שלפיה המחשב הוא מודל להבנת המערכת הקוגניטיבית האנושית.

השוואת האדם למחשב

כאמור, גישת עיבוד המידע השוותה את אופן חשיבתו של האדם לצורת החישוביות אשר מאפיינת את המחשב.
אחת מנקודות הדמיון בין האדם למחשב הוא השימוש בתהליך בקרה בו מתקבל משוב אודות הביצועים. זאת משום שישנו צורך במנגנון של בקרה עצמית כדי לבדוק האם המטרה הושגה או טרם הושגה, בנקודות החלטה מוגדרות.
מילר ועמיתיו טענו שכל פעולה ואפילו הפשוטה ביותר חייבת להתנהל בשיטה של משוב ונקודות החלטה וזוהי מערכת של בדוק-פעל-בדוק-צא.
עם זאת, אנשים אינם מחשבים. אופן חשיבותו של האדם אינו זהה לזה של המחשב, כך שניתן לראות הבדלים ביניהם באופן שבו הם יכולים לפתור בעיות שונות. פעולת המחשבים מבוססת על אלגוריתם, שהוא סדרה מדויקת של פעולות המביאות בהכרח לפתרון הנכון. לצד זאת, המחשב אינו יכול להפעיל היוריסטיקה, שהיא שיטה המאפיינת את חשיבת האדם. בשיטה זו מופעלים ידי כללים שונים שחוסכים זמן ופעולות, אך בניגוד לאלגוריתם הם לא בהכרח יובילו לפתרון הנכון.

מחשב מול אדם במשחק השחמט

אנשי גישת עיבוד המידע הסתקרנו איך אדם פותר בעיות מורכבות ובדקו זאת במשחק השחמט. הם העלו ששחמט משחקים בעזרת היוריסטיקות ולא בעזרת אלגוריתמים. ההיוריסטיקות מאפשרות לסנן את רוב האפשרויות עוד טרם נסרקו ולהתמקד רק בחלק קטן מהן. בתוכנות מחשב של שחמט משתמשים בתוכניות היוריסטיקות חכמות שיאפשרו משחק מהיר, שכן לסרוק עשרות ומאות אלפי מהלכים אפשריים במשחק, היא אופציה דמיונית. אותם חוקרים גם בדקו את הדרך לפתירת החידה הקריפטריתמית – הצבת מספרים במקום אותיות. ניתן באופן היפותטי לסרוק את כל האופציות, אך קיימות מעל ל־300 אלף, ובדיקה כזו עשויה להמשך כחודשיים. למחשב זה ייקח כשעה. כשנבדקים התבקשו לפתור חידה זו, לקח להם בין 10 דקות לשעה. הם נעזרו בידע האריתמטי שלהם וביכולתם להסיק מסקנות באופן לוגי.

למידה והתפתחות קוגניטיבית

גישת עיבוד המידע רואה את ההתפתחות הקוגניטיבית כסדרה של שינויים הדרגתיים, החלים בקשב, בזיכרון ובחשיבה, שמביאים למיומנות גדולה יותר בפירוש אירועים ולטווח רחב יותר של אסטרטגיות לפתרון בעיות.
שינויים אלו מתרחשים בעקבות הניסיון, אשר נצבר בהדרגה עם הגיל.
גישת עיבוד המידע רואה בלמידה תהליך חשיבה קוגניטיבי, שבו ניתנת משמעות לגירויים שנקלטו במערכת החישה מאוחסנים בזיכרון לשימוש עתידי הבא לידי ביטוי בהתנהגות.
תהליך קידוד המידע מתחיל מהזיכרון החושי, בו מידע שנקלט מהחושים נשמר באופן פסיבי ולא מודע לזמן קצר ביותר המאפשר לתהליכים קוגניטיביים לסנן את הפרטים החשובים מתוך שלל הגירויים מהסביבה. המידע הנבחר עובר באופן זמני לזיכרון לטווח קצר, המסוגל להכיל כשבע יחידות מידע בלבד. בהמשך המידע שהצליח לעבור התגבשות מאוחסן באופן קבוע ויציב בזיכרון לטווח ארוך המבוסס על משמעות.
על פי גישת עיבוד המידע המקור של התפתחות החשיבה היא בהתפתחות קיבולת זיכרון העבודה שעליו היא מתבססת. קיבולת זיכרון העבודה עומדת על שני פריטים בלבד בגיל שלוש ומגיעה לכחמישה עד תשעה פרטים (המספר הקסום שבע, פלוס או מינוס שתיים) פריטים בבגרות.
ההתפתחות של קיבולת החשיבה מסבירה את התמורות ביכולת פתרון הבעיות המתרחשות בתקופת הילדות והמגבלה שלו מסבירה את הקושי האנושי לפתרון בעיות מורכבות המכילות מספר רב של משתנים. מצבים החורגים מיכולת עיבוד המידע של האדם מובילים להיצף מידע.
למרות שלא ניתן לעבד יותר מכמות מסוימת של מידע בזמן נתון, מיומנויות חשיבה יכולות לייעל את הדרך שבה ניתן להשתמש בזיכרון העבודה חרף מגבלת הקיבולת שלו. למשל, ניתן לפתרון בעיות מורכבות על ידי פירוקן לבעיות משנה, לטפל בכל אחת מהן בנפרד ולאחר מכן לצרף אותן לצורך יצירת הפתרון השלם.
על פי גישת עיבוד המידע, למידה פעילה בה הלומד מעורב בתהליך רכישת המידע משפרת את יכולת הלמידה שלו.