google/wiki40b huggingface dataset:
אלוויר אדג'מונסי

רקע

אדג'מונסי נולדה בבנין, וסיימה תואר בתקשורת ויזואלית במכון הפאן-אפריקאי לפיתוח (IPD) בבורקינה פאסו. עם סיום לימודיה, יצרה את סרטה התיעודי הראשון, בן 26 דקות, על המיני-סכרים בבורקינה פאסו, בשם "De l'eau toute l'année". (מים כל השנה). התסריט שלה, "BIDOSSESSI", זכה בפרס מקום שני בתחרות APROMEDIA, שנערך בשיתוף עם Alliance Française de Bangui. התסריט נבחר בשנת 2004 להשתתפות בסדנאות פיתוח של Sud Ecriture במרוקו ובטוניסיה, בתמיכת קרן אובר בול, הארגון הפרנקופוני הבינלאומי, והמועצה הלאומית לקולנוע.
ב-2010 היא כתבה את הסרט הקצר העלילתי הראשון שלה, "La Maudite" (המקוללים), אשר הוקרן בפסטיבל הסרטים הפרנקופוני הראשון באטאקפאמה (טוגו), ואחריו סרט קצר נוסף, "Cica la petite Sorcière" (סיקה המכשפה הקטנה). לאחר מכן, חזרה לתחום התיעוד, ויצרה את הסרט "TOLEGBA", על האליל הבנינזי אשר נחשב לשד, אך בפועל מגן על בני העם.
היא השתתפה במספר סדרות וסרטי טלוויזיה כשחקנית, הבולטות מביניהן הסדרות "Un tour de vis" ו-"Baobab", אשר שודר ברחבי אפריקה. היא גם שימה תקופה כעוזרת במאי בערוץ 2 (La Chaîne 2 ‏(LC2)) בבנין.
בנוסף לעבודות אלה, היא החלה לעבוד כעיתונאית ומעצבת. היא עובדת במערכת כתב העת AFIAVI, וככתבת ומעצבת מן החוץ במגוון עיתונים בבנין, ביניהם Le Progrès, l'Aurore, Fraternité, ו-Le Béninois.
אדג'מונסי נודעת במיוחד עבור עבודה בייסוד וניהול פסטיבלי קולנוע, תיאטרון ומוזיקה ברחבי אפריקה. בין אלה שפעלה לייסודם: LAGUNIMAGE (בנין, 2000), Les Journées Théâtrales en Campagne (פואנט-נואר, 2003–2004); Le Ngombi (באנגי, 2001) ; FITHEB (בנין, 2006); NSANGU NDJINDJI (פואנט-נואר, 2008); FITHA (קוט ד'יוואר), RCG (קינשאסה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו); Wedbinde à Kaya (בורקינה פאסו); JOUTHEC (פואנט-נואר, קונגו-בראצה) ו-@fricourt. היא ארגנה בשנת 2016 פסטיבל בובות תיאטרון וכן פסטיבל אמנות רחוב.
עיקר עבודתה של אדג'מונסי מסתכם בפיתוח תרבותי, ובמסגרת זו היא עובדת עם תזמורות, להקות תיאטרון ותיאטראות, מוסדות תרבות, חברות הפקה ורשויות שידור. מטרתה היא להפוך את אפריקה למרכז תרבות עולמי.
הקורפוס ה-18 (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-1 באפריל 1899 כחלק מהתרחבות כללית של צבא הקיסרות הגרמנית, ולמפקדו מונה אוסקר פון לינדספויט. מטה הקורפוס היה בפרנקפורט, וחייליו גויסו מהדוכסות הגדולה של הסן וממחוז ויסבאדן. בשנת 1900, שנה לאחר הקמתו, מונה לראש מטה הקורפוס גאורג פון דר מרוויץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה הקורפוס תחת פיקודו של דדו פון שנק כחלק מהארמייה הרביעית. הוא לחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן לחם כחלק מהארמייה השנייה, ובשנת 1916 לחם כחלק מהארמייה החמישית בקרב ורדן. לאחר מכן לחם עם הארמייה הראשונה בקרב על הסום, ובהמשך לחם שוב כחלק מהארמייה השנייה. לקראת סיום המלחמה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת הארמיות רופרכט, ולאחר סיום המלחמה בתבוסת גרמניה ב-1918 פורק הקורפוס ב-30 בספטמבר 1919.
וידוי (שיר)

מבנה השיר

השיר בנוי שלושה בתים, עם בית חוזר אחרי כל אחד מהם. הבתים כתובים בתבנית סקסטיה ספרדית כפולה (sextilla), בחריזת א-א-ב-ג-ג-ב; ואילו הבית החוזר הוא בתבנית טריולט - סטנצה מתומנת, שורות במבנה א-ב-א-א-א-ב-א-ב.
השיר הוא מונולוג דרמטי טרגי ורומנטי, בו מדברת הדוברת אל אהובהּ, שבו היא מוכנה לדבוק עד מוות, למרות הקשר המתפורר ביניהם ("הָיָה זֶה לֹא טוֹב, הָיָה רַע לְתִפְאֶרֶת"), העוני המלווה את חייהם, ולמרות אלימותו, ניאופיו ושכרונו.
בבית הראשון מתוארת פגישתם של השניים. הדוברת מצהירה שעל אף שקילל אותה קללות קשות ("אף למוות אתה קיללתני לא פעם") בעוניים ובזעמו, רעדו כתפיה משמחה - היה לה ברור שסיפור אהבתם יוביל אותו לחטא ולפשע ("שיובילו אותך בגללי בנחושתיים"), ובכל זאת היא תדבק בו.
בבית השני מתארת הדוברת את קנאתה לאהובה הנואף ("וקינאתי לך ובחושך ארבתי"), השב הביתה "מרוד כמו כלב" (- ניתן להבין זאת כשיכור), נוקם בה עבור עלבונות שנעלב מזרים, ולבסוף נוטש אותה הרה ללדת.
בבית השלישי מתוודה הדוברת כי היא יודעת שאהובה ירצח אותה בזעמו, או ימית אותה לאט ביחסו המשפיל אליה, אך גם אחרי מותה תשוב אליו כי, כדברי הבית החוזר "אותה אהבה עניה וסוררת" יקרה ללבה ו"אִם יִהְיֶה זֶה שֵׁנִית אַל יִהְיֶה זֶה אַחֶרֶת, יִהְיֶה כָּךְ, כָּךְ יִהְיֶה אוֹת בְּאוֹת".

לחנים וביצועים

השיר הולחן מספר פעמים, לחנו המוכר ביותר הוא זה של סשה ארגוב, אותו ביצעה לראשונה מיכל טל ב-1971. לחן זה זכה לביצועים רבים נוספים, בין השאר של צילה דגן, אורה זיטנר, יהודית רביץ, מתי כספי, ומארינה מקסימיליאן בלומין, ובתו של פן - אילנה רובינא. המשקל בלחן זה הוא 6/8 בחלקו האחד ו-6/8-9/8 בחלקו השני.
גילה אלמגור הקליטה את השיר בלחן מוכר, אם כי פחות, של שמעון שגיא. כמו כן ישנם לחנים של משה וילנסקי ושלום חנוך.
בדרך כלל נוהגים להימנע משירת הבית האחרון, על סופו הנוגה.
השיר מסיים את ההצגה "היה או לא היה" של התיאטרון הקאמרי, העוסקת ברומן הסוער של פן עם חנה רובינא.
אברהם ולד

קורות חיים

ולד, נכדו של הרב משה שמואל גלזנר, נולד במשפחה יהודית אורתודוקסית בעיר קולוז'וואר (כיום קלוז') בטרנסילבניה, אז בשלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית והיום ברומניה. לאור אורח חייו הדתי, לא היה יכול ללמוד בבית ספר, שחייב לימודים בשבת, ולמד בחינוך ביתי. הוריו לימדו אותו עד תחילת הלימודים האקדמיים. בשנת 1928 קיבל תואר במתמטיקה באוניברסיטת המלך פרדיננד הראשון (היום אוניברסיטת באבש-בויאי). הלימודים היו בשפה הרומנית. משנת 1927 עד שנת 1931 למד באוניברסיטת וינה וקיבל תואר דוקטור במתמטיקה בהנחיתו של קרל מנגר.
בגלל אפליה נגד יהודים, ולד לא היה יכול לקבל משרה כמרצה בחוג למתמטיקה באוניברסיטה בה סיים דוקטורט. אוסקר מורגנשטרן הצליח למצוא לו עבודה כמרצה בכלכלה. כשהנאצים כבשו את אוסטריה בשנת 1938, ההפליה הפכה לרדיפת יהודים. ולד הצליח להגר לארצות הברית כשהוזמן לעסוק שם במחקר אקונומטרי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נוצלו כישוריו הסטטיסטיים על מנת למזער את מספר המפציצים הנפגעים מאש האויב. חוקרים אחרים בדקו באילו אזורים נפגעו מפציצים והמליצו למגן אותם. ולד טען שהמחקרים כללו רק את המפציצים ששרדו את הפגיעות ולא את אלה שהושמדו ולכן המליץ למגן דווקא אזורים שלא נפגעו. לטענתו, העובדה שהמפציצים הצליחו לחזור למרות הפגיעות באזורים מסוימים, מעידה שהם עמידים לפגיעות באותם אזורים. ולד עצמו פרסם מאמר המתאר את מחקרו בנושא זה בתקופת מלחמת העולם. 
ולד ואשתו נספו בשנת 1950 בהתרסקות מטוס בהרי נילגירי שבמדינת קרלה בהודו. בנו רוברט ולד הוא פיזיקאי אמריקאי ידוע, המתמחה באסטרופיזיקה.
לאחר מותו של ולד, ביקר אותו בחריפות רונלד פישר. לטענתו של פישר, ולד היה מתמטיקאי ללא ניסיון מעשי במחקר מדעי, שכתב ספר לא ראוי על סטטיסטיקה. פישר ביקר במיוחד את עבודתו בהקשר של תכנון ניסויים.ג'רזי ניימן הגן על עבודתו של ולד במיוחד בהקשר של תכנון ניסויים. גם לוסיאן להקם תמך בוולד ואפילו ייחס לו בספרו Asymptotic Methods in Statistical Decision Theory השפעה מכרעת על עבודתו.

פרסומים

ולד פרסם יותר ממאה מאמרים וכתב גם מספר ספרים. רשימת המאמרים שפרסם מופיעה באתר פרויקט אוקלידס.
סמרגון (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה סמרגון 55,296 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 87.36% בלארוסים, 6.45% רוסים, 2.0% פולנים, 1.37% אוקראינים ו-2.82% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (76.63%) ורוסית (18.54%).
אלכס מאריץ'

קריירה

מאריץ' התחיל את דרכו באקדמיית הכדורסל הארצית של אוסטרליה. בשנת 2003 עבר לשחק בתיכון בברלינגטון שנמצא בניו ג'רזי, ארצות הברית. בשנת 2005 עבר לשחק במכללת נברסקה ובה הוא התחיל את עונת המכללות הראשונה שלו.
בעונת 2007/08 בהיותו בן 23 החל את דרכו באירופה בליגה הספרדית וחתם בגרנדה לשנתיים. את העונה הראשונה סיים בממוצע נמוך מאוד: 12 דקות ו-4.6 נקודות למשחק בלבד.
בעונת 2009/10 קיבל מאריץ' הצעה מקבוצת פרטיזן בלגרד, מאריץ' קיבל את ההצעה וביטל את החוזה שהיה לו לשנה נוספת בגרנדה, באותה שנה מאריץ' הוביל את פרטיזן כבר מהרגע הראשון ולאחר 6 מחזורי יורוליג בלבד ממוצעו היה: 15.5 נקודות ו-9 ריבאונדים למשחק, ובסיום נבחר לחמישיית העונה ביורוליג. באותה עונה הוביל את הקבוצה לפיינל פור ומקום רביעי ביורוליג, לאליפות הליגה האדריאטית, לאליפות סרביה ולזכייה בגביע הסרבי.  
בעונת 2010/11 שיחק מאריץ' בקבוצת הכדורסל היוונית פנאתינייקוס, הוא נפצע בתחילת העונה וחזר לקראת סיום העונה, ועמה זכה באליפות יוון וביורוליג.
בקיץ 2012 חתם לשנתיים בלוקומוטיב קובאן, עמה זכה ביורוקאפ שבעונת 2012/13 נתן לקבוצה מקום ביורוליג בפעם הראשונה בתולדותיה.
בקיץ 2014 חתם במכבי תל אביב עד חודש דצמבר עם אופציה לסוף העונה כמחליף לסופוקליס שחורציאניטיס שהיה פצוע באותה עת.
בסיום חוזהו עם מכבי חתם בגלאטסראיי עד לסיום העונה, אך שוחרר ממנה לאחר חודשיים עקב קשיים כלכליים וחתם בקבוצת פטרוכימי האירנית שגם ממנה שוחרר לאחר חודשיים, ולבסוף חתם עד לסיום העונה בגראן קנאריה.
בספטמבר 2015 חתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה.
עבר הירדן

עבר הירדן או עבר הירדן המזרחי הוא חלקה של ארץ ישראל המקראית הנמצא ממזרח לנהר הירדן. מאז הקמתה של ממלכת ירדן בשנת 1946, מרבית שטחו של עבר הירדן נמצא בשליטתה.

עבר הירדן המקראי

אזכורו הראשון של עבר הירדן בתורה הוא בימי אברהם, במלחמתו בארבעת מלכי עבר הנהר. על פי המסופר (בספר בראשית, פרק י"ד) הכו מלכי עבר הנהר את הרפאים, הזוזים, האימים והחורים בואכה לאילת. כולם היו עמי עבר הירדן.
לאחר יציאת מצרים נכשלו שבטי ישראל בניסיונם הראשון להיכנס לארץ ישראל דרך ערד ובאר שבע. הם פנו מזרחה, עקפו את אדום ומואב וכבשו את מרכזה וצפונה של עבר הירדן. תיאור המקום עבר הירדן מופיע לראשונה בפסוק הראשון של ספר דברים: "אֵלֶּה הַדְּבָרִים, אֲשֶׁר דִּבֶּר מֹשֶׁה אֶל כָּל יִשְׂרָאֵל, בְּעֵבֶר הַיַּרְדֵּן." עוד בימי משה רבנו בחרו שבט ראובן ושבט גד להתיישב בעבר הירדן המזרחי. מחשש לאיבוד זהותם הישראלית, צירף אליהם משה את חצי שבט מנשה. בי' בניסן הוביל יהושע בן נון את תשעת השבטים הנותרים וחצי שבט מנשה לחציית מעברות הירדן, אירוע הידוע בשם מעבר הירדן, בחרבה, מערבה, לתוך ארץ כנען היא ארץ ישראל - ראשיתה של תקופת ההתנחלות.
דוד המלך ושר צבאו יואב בן צרויה כבשו את ארץ עמון. שלמה המלך נשא את נעמה העמונית ממנו נולד לו היורש - בנו רחבעם. שלמה המלך שר בשיר השירים שלו :"עינייך - ברכות בחשבון". ברכה זו נמצאת בחיסבאן - היא חשבון המקראית.

עבר הירדן בימי בית שני

גם בימי בית שני התקיימה התיישבות יהודית בעבר הירדן המזרחי, בפראה, בעיקר בחלקו המערבי הגובל באזור יריחו. האזור נכבש על ידי מלכי החשמונאים והיה לחלק בלתי נפרד מממלכתם. בעראק אל אמיר נמצאה מצודה מפוארת המשויכת למשפחת בית טוביה העשירה והמיוחסת, ובחפירה ארכאולוגית התגלתה בה כתובת.
פוסיליר

פוסילירים (בצרפתית: Fusilier) הם חיילים רגליים שבאופן היסטורי נשאו רובה מסוג פוסיל או מוסקט בעל מצת חלמיש.
כאשר הוקמו יחידות הפוסילירים הראשונות בתחילת המאה ה-17, הרובה הנפוץ בחיילות הרגלים היה מוסקט בעל בריח פתיל, פיתוח מצת החלמיש שבא לידי ביטוי ברובה הפוסיל הביא ליצירת חיילי רגלים המאומנים בשימוש בנשק החדש והם נקראו על שמו פוסילירים. במהלך המאה ה-18 הלכה ופחתה המשמעות המקורית של הפוסילירים, שכן מוסקטים בעלי מצת חלמיש הפכו לרובה הסדיר של הצבאות המודרניים. החל מהמאה-18 השימוש בכינוי "פוסיליר" קיבל משמעות שונה ממדינה למדינה, החל מכינוי כללי לחייל רגלי סדיר, עד לכינוי לנחתים ימיים וכוחות מיוחדים.

בלגיה

בעוד שבכוחות המזוינים של בלגיה אין כיום יחידת פוסילירים, הכינוי הניתן לחיילי הרגלים הבלגים הוא "פוסילירי סער" (בצרפתית: fusilier d'assaut, בהולנדית: stormfuselier). עד לשנות ה-90, חיל הים הבלגי כלל יחידת רגלים להגנה על מתקני החיל אשר נקראה "פוסילירים נחתים".

ברזיל ופורטוגל

במאות ה-18 וה-19, חיילי הרגלים הפורטוגלים כונו "פוסילירים" בכדי להבדילם מגרנדירים ומחיילי רגלים קלים (קאזדורס ואטילדורס), כינוי זה נפסק ב-1860 בפורטוגל, אך עודנו בשימוש בצבא הברזילאי אשר משמר הרבה מהמסורות ההיסטוריות של הכוחות הפורטוגלים. חיל הנחתים הפוטוגלי והברזילאי נקראים שניהם "פוסילירים ימיים" (בפורטוגזית: Fuzileiros Navais).

הולנד

אחד משני רגימנטי המשמר הרגליים של הולנד הוא "רגימנט המשמר פוסילירים הנסיכה איירין" (בהולנדית: Garderegiment Fuseliers Prinses Irene; על שם איירין, נסיכת הולנד).

צרפת

במאה ה-18 השימוש בכינוי פוסיליר בצבא הצרפתי התפתח לכדי השם הניתן לחיל הרגלים הסדיר, בכך להבדילם מהיחידות המיוחדות בהם הגרנדירים, הוולטיגרים, השאסורים והקרבינרים. כיום אין יחידות פוסילירים בצבא הצרפתי, אך בחיל האוויר והצי הצרפתי יחידות ההגנה על מתקנים יבשתיים "קומנדו פוסילירים"; "קומנדו הפוסילירים של האוויר" ו-"כוח קומנדו הפוסילירים הימי" בהתאמה.

מקסיקו

בשנת 1969 נוסדה "חטיבת הפוסילירים המוצנחים" (בספרדית: Brigada de Fusileros Paracaidistas) הכוללת שני גדודים מוצנחים וגדוד אימון, החטיבה משמשת עתודה אסטרטגית והיא יושבת במקסיקו סיטי.
פיטר סאליס

ביוגרפיה

פיטר סאליס נולד בטוויקנהם שבמידלסקס, בן יחיד להוריו הארי סאליס, מנהל בנק, ודורותי אמיאה פרנסס (שם נעורים ברנרד). אחרי שלמד בבית הספר מיצ'נדן בסאות'גייט שבמידלסקס החל סאליס לעבוד בבנק בעסקאות ספנות. כשפרצה מלחמת העולם השנייה הצטרף לחיל האוויר המלכותי. בגלל הפרעת אלבומין לא היה בצוות אוויר, כי נאמר לו שהוא יכול לסבול מערפול חושים בגובה רב. הוא שירת כמכונאי אלחוטן ולימד נוהלי רדיו בבסיס חיל האוור בקרנוול.
בהיותו בחיל האוויר החל סאליס להופיע כשחקן חובב, כשאחד הסטודנטים שלו הציע לו להוביל הפקת חובבים של המחזה "Hay Fever" מאת נואל קאוורד. אחרי ההצלחה בתפקיד החליט להיות שחקן. הוא קיבל מלגת קורדה ולמד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הופעת הבכורה שלו בלונדון הייתה בספטמבר 1946 בתפקיד ביט במחזה "The Scheming Lieutenant" מאת שרידן.

חיים אישיים

סאליס התחתן עם איליין אושר בכנסיית סיינט ג'ונס ווד בלונדון ב-9 בפברואר 1957. יחסי הזוג היו סוערים, אושר עזבה אותו שש עשרה פעמים לפני שהתגרשו ב-1965. הם התפייסו שוב, אבל בסופו של דבר היא עזבה אותו ב-1983.
לבני הזוג נולד בן אחד קריספיאן סאליס שהיה למעצב תפאורה מועמד לפרס אוסקר.
ב-2007 הוענק לסאליס תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה. ב-2009 השתתף בתוכנית הרדיו של ה-BBC "דיסקים לאי בודד".
ב-2 ביוני 2017 נפטר סאליס בבית האבות דנוויל הול בנורת'ווד שבלונדון בגיל 96.
חברת הנשק בארט

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1982 על ידי רוני בארט, מהנדס ומפתח כלי נשק, במטרה לפתח רובי צלפים כבדים חצי-אוטומטיים בקליבר 0.5 BMG ‏ (קליבר 12.7x99 מ"מ נאט"ו המשמש מקלעים כבדים דוגמת ה-M2 בראונינג). הרובה הראשון שפיתח רוני בארט היה הבארט M82, כאשר הציון M82 מרמז על שנת פיתוחו. בשנת 1986 שיפר בארט את הרובה לדגם הנפוץ ביותר כיום, בארט M82A1. רק ב-1989 זכה הרובה להצלחה מסחרית, כאשר נרכש על ידי צבא שוודיה. זמן קצר לאחר מכן נרכש הרובה גם על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית ושירת במלחמת המפרץ ב-1991. הרובה מילא נישה שהייתה חסרה אז וקנה לעצמו מהר מאוד מוניטין שהביא צבאות רבים ברחבי העולם לרכוש את הבארט. 
גם צה"ל רכש את הבארט M82A1, בהתחלה בשביל חיל ההנדסה הקרבית ויחידת סילוק הפצצות של יהל"ם, ובהמשך גם עבור צלפי חיל הרגלים. במשך שנים כל פלוגה מסייעת כללה מחלקת צלפי בארט, והרובה זכה להערכה בזכות כוח האש שלו ויכולתו לחסל מחבלים, גם כאלה שמסתתרים מאחורי מחסה, כגון קיר. ב-2008 הוחלט להוציא את ה-M82A1 ממערך הצליפה של החי"ר ולהשאירו בשימוש חיל ההנדסה הקרבית כרובה נגד ציוד. הסיבה לכך הייתה ארגונומיה גרועה ודיוק יחסית נמוך לרובי צלפים מתחרים (ה-M82A1 מקבץ בדיוק של 3–1 דקת קשת, בעוד שרובה צלפים נדרש לקבץ מתחת לדקת קשת אחת).
הבארט M82A1 שימש גם את המחתרת האירית, ה-IRA, במלחמת הגרילה שלהם נגד צבא בריטניה. הבארט היה מסוגל לחדור את שכפ"ץ הקוולר הסטנדרטי וגרם לאבדות רבות בקרב הבריטים ולדה-מורליזציה של החיילים, שנאלצו ללבוש אפוד מגן קרמיים כבדים במיוחד כדי להתגונן בפני הבארט.
בעקבות ההצלחה של הבארט, החלה החברה לפתח רובי 0.5 נוספים, בחלקם במקום פעולה חצי-אוטומטית נעשה שימוש בפעולה בריחית על מנת להגדיל את הדיוק ולהפחית את עלויות הייצור ומחיר הכלי.
בנוסף פיתחה החברה גם רובים וכלי ירייה בקליברים קטנים יותר, אך הם זכו לפחות הצלחה. 
בעקבות עלייה בפופולריות של רובי צלפים בקליבר 0.338 לפואה מגנום, תחמושת שהיא מצד אחד בעלת טווח ועוצמה גדולים באופן ניכר מתחמושת ה-7.62x51 מ"מ נאט"ו ומצד שני קלה יותר ומדויקת יותר מתחמושת ה-12.7x99 מ"מ נאט"ו, החלה גם חברת בארט לעסוק בתחום. כריס בארט פיתח את רובה הבארט M98 וגרסה משופרת שלו, הבארט M98B, רובה 0.338 בריחי. על בסיס רובה זה פיתח כריס בארט את הבארט MRAD, רובה צלפים מודולרי התומך במספר קליברים, שהתמודד במכרז PSR של הצבא האמריקני עבור רובה הצלפים העתידי שלו. ה-MRAD לא זכה במכרז אך זכה לשבחים, בהם פרס "רובה השנה 2012" של איגוד הרובאים הלאומי, ונרכש על ידי הימ"מ. 
ב-26 בפברואר 2016 הכריזה טנסי על רובה הבארט M82A1 כ"רובה הרשמי" של המדינה.
בעקבות הביקורות החיוביות על הבארט MRAD מצלפי הימ"מ, צה"ל רכש את הרובה ב-2018 עבור היחידות המובחרות והמיוחדות. ב-2019 נבחר הבארט MRAD כרובה הצלפים של פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (SOCOM).
תנודות רבי

תנודות רבי (באנגלית: Rabi oscillations, אוסצילציות רבי) או מחזור רבי (Rabi cycle) היא התנהגות מחזורית של מערכת קוונטית בעלת שני-מצבים (שתי רמות אנרגיה קוונטיות), בנוכחות שדה מגנטי קבוע ושדה מגנטי מתנודד, שתדירותו תואמת את הפרש האנרגיות בין הרמות. מחזוריות זו מתייחסת לבליעה ולפליטה של אנרגיה, במעבר אוכלוסייה בין רמות אנרגיה. תופעה זו נצפתה במערכות רבות, החל מפיצול רמות באטומים ועד לתנודות במערכות מולקולריות. התנהגות מחזורית זו מזוהה עם שמו של איזידור אייזק רבי. על פיתוח מחולל המחזוריות ומערכת המדידה, זכה אייזק רבי ב-1944 בפרס נובל. את בעיית הדיוק במדידת המומנט המגנטי של האטום, יעדם של ניסויי רבי, השלים נורמן רמזי כארבעים שנה מאוחר יותר, בטבעו מונח חופף, תנודות רמזי.

הניסוי של רבי

רבי הקרין אלומת אטומים דרך שני שדות מגנטים שונים: שדה מגנטי קבוע ושדה מגנטי מתנודד (המשתנה בתדר מסוים התואם את הפרש האנרגיה בין הרמות). גרעיני האטומים שהקרין התאפיינו במומנטים מגנטיים, גודל הנלווה לספין הגרעין אשר גורם לגרעין לתפקד כמגנט קטן. בהשפעת השדה המגנטי ביצעו המומנטים נקיפה סביב כיוון השדה המגנטי הקבוע, שתדירותה פרופורציונלית לעוצמת השדה. 
כאשר רבי השווה את תדירות השדה המגנטי המתנודד לתדירות הנקיפה של המומנטים, המומנטים המגנטיים נכנסו לתהודה ושינו את כיוונם בצורה מחזורית, דבר שהורגש בבליעת אנרגיה מהשדה המתנודד וייצר בעצם תנודה מחזורית של ספיגת ופליטת פוטונים.

תיאור פיזיקלי

ההסבר להתנהלות שזיהה רבי ניתן במכניקת הקוונטים, לפיה שני מצבי מומנט אלו מייצגים למעשה שתי רמות אנרגיה שונות. מעבר חלקיק מרמת האנרגיה הנמוכה לגבוהה יותר, מתרחש על ידי בליעת אנרגיה מהשדה המתנודד, ששבה ונפלטת עם הדעיכה חזרה מן המצב המעורר לרמת היסוד (הנמוכה). כאשר אטום או מערכת שתי רמות מקבילה, מאופיינים כך שכל אוכלוסייתם נמצאת ברמת היסוד ואין שדה חיצוני הפועל עליהם, הסתברות מעבר בין הרמות היא קטנה מאוד וזניחה. באמצעות הפעלת שדה חיצוני משתנה, כגון קרן לייזר, במערכות אטומיות, ניתן לאלץ מעבר אוכלוסייה מרמת היסוד לרמה מעוררת. כאשר, כמות האכולוסיה העוברת בין הרמות וקצבה נקבעים על ידי עוצמת השדה החיצוני ומידת התאמת תדירותו להפרש בין רמות האנרגיה. 

משך זמן התואם מעבר של האוכלוסייה כולה בין רמה אחת לשנייה מכונה "פולס ", משך זמן התואם מעבר מחצית מן האוכלוסייה מכונה "פולס ".

שימוש באוסצילציות רבי

אוסצילציות רבי נמצאות בשימוש במערכות רבות. לאחר גילוין נעשה שימוש רב באוצילציות רבי בספקטרוסקופיה מולקולרית. במיחשוב קוונטי נעשה שימוש בפולס  כדי לממש את השער הלוגי הקוונטי Hadamard וליצור סופרפוזיציה קוונטית בין שני מצבים קוונטיים, ובפולס  כדי לממש את השער הלוגי הקוונטי NOT שמשמש כבסיס לקיוביט.
Monsta X

2014-2015: תוכנית ההישרדות NO.MERCY והופעת הבכורה

בנובמבר 2014, ערוץ הטלוויזיה Mnet בשיתוף פעולה עם חברת התקליטים Starship Entertainment הודיע כי הם משיקים תוכנית הישרדות חדשה בשם NO.MERCY, כדי לעזור לחברת התקליטים ליצור את קבוצת הבנים החדשה שלהם, לאחר הצלחתה של הקבוצה הראשונה שלהם. תוכנית המציאות כללה עשרה פרקים והחלה לשדר ב-10 בדצמבר, כשהיא מציגה מתאמנים של חברת התקליטים סטארשיפ (Starship) עוברים משימות שונות בכל שבוע. המשימות ניתנו למתאמנים על ידי המנטורים שלהם הכוללים אמנים כמו: K.Will, Mad Clown, Sistar ועוד. המשימות נועדו לביצוע באופן יחידני או בקבוצה. בתחילת התוכנית היו 12 מתאמנים, אשר דורגו מ1 עד 12 על פי התוצאות של המשימות ועל פי ההערכות של השופטים. לאחר כל הופעה המתאמנים דורגו מחדש והודחו בכל שבוע. הפרק האחרון שודר ב-11 בפברואר, והקבוצה האחרונה שנותרה בתוכנית הורכבה משבעה חברים. על פי סטארשיפ: "שם הקבוצה שלהם Monsta X מכיל את הדו-משמעות של מפלצות אשר כובשים את סצנת הקיי-פופ והמשמעות השנייה היא הכוכב שלי (MON משמעותו שלי בצרפתית). X מסמל קיום לא ידוע".
הקבוצה זכתה להרבה התעניינות עוד לפני הופעת הבכורה שלהם זאת באמצעות שיתופי הפעולה שלהם בשירים עם אמנים של סטארשיפ. הופעתם בשירים הייתה התוצאה לזכייה שלהם במשימות במהלך תוכנית ההישרדות. אחד הסינגלים הללו הוא "0(Young)", שיצא לאור ב-4 בפברואר שבו מככבים Giriboy ,Mad Clown, Jooyoung יחד עם המתאמנים ג'ו-הון, קי-היון, וון-הו, איי.אם ומתאמן נוסף שהודח במהלך התוכנית סאוק-וון. שיר נוסף היה "Interstellar" שיצא לאור ב-12 בפברואר 2015 ומככבים בו המתאמנים יונג-וון, ג'ו-הון ואיי.אם בהופעת אורח של Yella Diamond. ב-28 באפריל ג'ו-הון הוציא לאור את המיקסטייפ הראשון שלו בשם JUNG IT, אשר כלל הופעת אורח של הראפר BlackNut מחברת התקליטים JustMusic Entertainment. לפני הופעת הבכורה, קי-היון וג'ו-הון שרו את אחד השירים מהפסקול של הדרמה Orange Marmalade, השיר נקרא "Attracted Woman".
ב-14 במאי, קליפ הווידאו לשיר הבכורה שלהם, "Trespass" פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של סטארשיפ. באותו יום הקבוצה עשתה את הופעת הבכורה החיה שלהם בתוכנית המוזיקה M!Countdown.
מאז תוכנית המציאות NO.MERCY ועד הופעת הבכורה שלהם והופעות הקידום לשיר "Trespass", סטארשיפ צילמו סדרת תוכניות מציאות באינטרנט בשם Deokspatch בכיכובם של מתאמני התוכנית NO.MERCY. הסדרה לאחר מכן קיבלה את השם החדש The series was later renamed DeokspatchX, אשר בה מככבים המתאמנים האחרונים של NO.MERCY, אלו שירכיבו בסופו של דבר את הקבוצה. סטארשיפ חשפו כי באמצעות התוכנית הזו הם מצפים מחברי הקבוצה לשפר כישוריהם. הפרקים בתוכנית כוללים משחקים ואתגרים כדי שהצופים יכירו ויתקרבו יותר לחברי הלהקה.
ב-22 ביוני, שו-ניו ווון-הו כיכבו בוידאו קליפ של השיר "Shake It" של הקולגות שלהם Sistar.
ב-6 בספטמבר סטארשיפ פירסמו את הווידאו קליפ של השיר החדש של הלהקה בשם "Rush" אשר מסמל את הקאמבאק שלהם. וביום למחרת יצא לאור אלבום המיני השני שלהם גם הוא בשם Rush.
חיות המחמד הנשיאותיות של ארצות הברית

נשיאי ארצות הברית נטו להחזיק לעיתים קרובות חיות מחמד כשהם בתפקיד, או שחיות מחמד היו חלק ממשפחותיהם.

היסטוריה של כלבי הבית הלבן

הכלב הראשון בבית הלבן שקיבל סיקור בעיתונים היה הכלב של וורן ג. הרדינג, לאדי בוי.
חיות מחמד הוצגו גם בבחירות לנשיאות. הרברט הובר השיג "כלב משטרתי בלגי" (מלינואה בלגי), קינג תות, במהלך הקמפיין שלו ותמונות שלו עם הכלב החדש שלו נשלחו בכל רחבי ארצות הברית.
בשנת 1944 פרנקלין ד' רוזוולט התמודד לקדנציה הרביעית שלו כששמועות צצו כי הטרייר הסקוטי שלו, פאלה, הושאר בטעות בביקורו באיים האלוטיים. לאחר שעל פי החשד שלח בחזרה אוניות להצלת כלבו, רוזוולט זכה ללעג והואשם בכך שהוציא אלפי דולרים של משלמי מיסים כדי להחזיר את כלבו. בנאום שלאחר מכן אמר רוזוולט, "אתה יכול לבקר אותי, את אשתי ואת משפחתי, אבל אתה לא יכול לבקר את הכלב הקטן שלי. הוא סקוטי וכל הטענות האלה על הוצאת כל הכסף הזה רק עיצבו את נשמתו הקטנה." על פי הדיווחים, מה שכונה לימים "נאום הפאלא" סייע לו להבטיח את בחירתו מחדש לנשיאות.
ריצ'רד ניקסון הואשם בכך שהסתיר מימון סודי מבעלי הון שקיבל במהלך מועמדותו לתפקיד סגן הנשיא תחת דוויט ד' אייזנהאואר בשנת 1952. הוא נשא לטלוויזיה את "נאום הדמקה" שנקרא על שם הקוקר ספניאל שלו והכחיש שיש לו מימון מקרם חשאית של בעלי הון אך הודה, "יש דבר אחד שקיבלתי במתנה שאני לא מתכוון להחזיר." המתנה הייתה קוקר ספניאל שחור-לבן, בשם "דמקה", שניתנה לבנותיו. אף על פי שהיו דיבורים על נפילתו של ניקסון מהמרוץ, בעקבות נאומו הוא קיבל תמיכה גדולה ומיימי אייזנהאואר המליצה לו לפי הדיווחים להישאר מפני שהוא "אדם כל כך חם".
אוהבי בעלי חיים היו נסערים כאשר הנשיא לינדון ב. ג'ונסון הצטלם כשהוא מרים את שני הביגלים שלו כשהוא קורא להם "הוא" ו"היא", באוזניהם. כשאחרים לא הבינו את המהומה; הנשיא לשעבר הארי ס. טרומן אמר, "מה לעזאזל, המבקרים מתלוננים; כך מתמודדים עם כלבים."
המלכודת (סרט)

תקציר העלילה

ד"ר טובי גרין (ברוס גרינווד) הוא פסיכיאטר עצמאי אשר נמשך בהדרגה לתוך משחק מוחות פסיכולוגי עם מייקל (בגילומו של קסבייה דולן), שאותו הוא מתשאל בנוגע להיעלמותו של עמיתו של גרין, ד"ר לורנס (קולם פאור). מייקל, גבר צעיר ומופרע, בנו של זמרת אופרה ואב מרוחק אותו הוא ראה רק פעם אחת, הוא בעל הילה של קסם על עצמו ומציג סימני רציונליות ואינטליגנציה שמושכים הרופא עמוק אל תוך העלילה, למרות אזהרותיה של האחות הראשית סוזן פיטרסון (קתרין קינר) כדי לשמור על מרחק מן המטופל.
מייקל מתאר בפני ד"ר גרין את נסיבות השהות הכפויה שלו בבית החולים הפסיכיאטרי, תוך כדי רמיזת ליחסי רופא-מטופל פסולים, וכן יחסי אהבה-שנאה מוזרות עם האחות הראשית. התכסיסים של מייקל כוללים גם ניסיון לנהל משא ומתן לשחרורו המוקדם מבית החולים, בתמורה למסירת פרטים אודות נסיבות היעלמותו של ד"ר לורנס. לאחר הופעתו של ד"ר לורנס הנעדר, מייקל משכנע את ד"ר גרין להעניק לו קופסת שוקולדים כפרס. בהיותו אלרגי לאגוזים, מייקל מת בידיו של הרופא והאחות הראשית לאחר שאכל מספר שוקולדים. זריקת אדרנלין וניסיונות ההחייאה של הרופא והאחות לא מצליחים להציל את חייו של מייקל.