google/wiki40b huggingface dataset:
כיכר הארמון

כיכר הארמון (ברוסית: Дворцовая площадь) היא הכיכר הראשית של סנקט פטרבורג. שטח הכיכר הוא כ-50 דונם.

היסטוריה

הכיכר קיבלה את שמה בשנת 1766 מארמון החורף שהחזית הדרומית שלו יוצאת לכיכר. בשנים 1918–1944 שמה של הכיכר היה "כיכר אוריצקי" לזכר מהפכן סובייטי מויסיי אוריצקי שנרצח בקרבתה.
עד לשנות ה-60 של המאה ה-18 שטח הכיכר היה מנוצל לאחסנה של חומרי בניין לבניית ארמון החורף, הצגות ציבוריות במהלך החגים ותרגילים צבאיים. תכנון מתחם הכיכר בוצע על ידי קארלו רוסי בשנים 1819–1829. באותן השנים נבנה בניין המטה הכללי שסוגר את הכיכר מדרום. בשנים 1837–1843 בצד המזרחי נבנה בניין מטה אוגדת הגווארדיה הרוסית. בשנת 1834 במרכז הכיכר הוצב עמוד אלכסנדר.
במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 הכיכר הייתה מקום של מצעדים צבאיים של צבא האימפריה הרוסית. ב-9 בינואר 1905 על הכיכר התרחשו האירועים המרכזיים של יום ראשון העקוב מדם .
בתקופה הסובייטים הכיכר הייתה מקום להפגנות וצעדות במהלך החגים.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 הכיכר היא מקום להופעות של זמרים ידועים כולל מדונה, אלטון ג'ון, פול מקרטני ועוד. נוסף לכך, משמשת הכיכר לעריכת מצעד יום הניצחון, אחת לשנה, ב-9 במאי.
רוג'רס קולה

קריירה

קולה גדל במחלקת הנוער של זנאקו בזמביה. בשנת 2008 חתם בספרטק נלצ'יק הרוסית, אך נאלץ לחזור לזנאקו בשל בעיות אישור כניסה. לאחר מכן שיחק עונה אחת בקבוצת גולדן ארוז מדרום אפריקה.
בשנת 2009 הגיע קולה לישראל וחתם בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית, לאחר שנה עבר לקבוצת הפועל ראשון לציון איתה העפיל לליגת העל אחרי שהייתה 8 שנים בליגות הנמוכות. בקיץ 2011 עבר למועדון ספורט אשדוד והיה שותף לעונה הטובה של אשדוד כאשר סיים עם 7 שערים ב-31 משחקים.
בקיץ 2012 חתם קולה בגנט מליגת העל הבלגית, במדיה שיחק עונה וחצי, ובינואר 2014 חזר לישראל והושאל לעירוני קריית שמונה. קולה כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה ב-28 בינואר, מול הפועל עכו בסיבוב ח' של גביע המדינה. קולה כבש גם ברבע הגמר מול בית"ר ירושלים וגם בחצי הגמר מול הפועל באר שבע, וזכה עם עירוני קריית שמונה בגביע הראשון בתולדותיה. קולה כבש את שערו הראשון במפעל אירופאי ב-31 ביולי 2014, במשחק חוץ בסיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית נגד דינמו מוסקבה הרוסית, אשר הסתיים בתוצאה 1-1. בעונת 2014/2015 כבש 11 שערי ליגה והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה, אשר סיימה במקום השני בליגה.
לאחר עונה וחצי בקריית שמונה סיים קולה את דרכו במועדון, ולקראת עונת 2015/2016 הושאל לקבוצת וריה מליגת העל היוונית.
באפריל 2018 קולה חזר לזמביה וחתם בזנאקו.
קולה החל את הקריירה הבינלאומית שלו בנבחרת זמביה עד גיל 20, ולקח חלק בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 כאשר סיים עם שני שערים. החל משנת 2008 משחק קולה בנבחרת הבוגרת של זמביה.
פנטזיה (מוזיקה)

פנטזיה היא יצירה מוזיקלית ששורשיה נעוצים באמנות האלתור. מסיבה זו, רק לעיתים נדירות עוקבת הפנטזיה אחרי כללי הכתיבה המקובלים של איזו שהיא צורה מוזיקלית מחמירה (כפי שאפשר לראות באימפרומפטי).
בתקופת הבארוק ובתקופה הקלאסית, פנטזיה טיפוסית הייתה יצירה לכלי מקלדת, עם קטעי סירוגין של תרוצות מהירות ומרקם פוגלי. דוגמאות לפנטזיות מתקופת הבארוק הן הפנטזיה ופוגה כרומאטית, רי"ב 903, לצ'מבלו; פנטזיה ופוגה בסול מינור, רי"ב 542 לעוגב; ופנטזיה ופוגה בדו מינור, רי"ב 537 לעוגב, כולן יצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך. דוגמה מן התקופה הקלאסית היא הפנטזיה ברה מינור, ק. 397 לפסנתר של מוצרט. דוגמה מהתקופה הרומנטית היא הפנטזיה לפסנתר בארבע ידיים, ד. 940 של שוברט ומאוחר יותר "פנטזיה קונטרפונטיסטיקה" של בוזוני או הפנטזיה על אוסטינאטו של ג'ון קוריליאנו.
בתקופת הבארוק (ובייחוד בתקופת טיודור הבריטית) התייחד המונח פנטזיה ליצירות שנכתבו על פי רוב - אם כי לא תמיד - לוויולים, בכתיבה שהתחלפה, במקרה זה, לסירוגין בין קטעי פוגה מהירים לקטעים איטיים יותר ומדי פעם הרמוניות מתנגשות. על פי מילון אוקספורד המרוכז למוזיקה, הפנטזיה האינסטרומנטאלית הייתה קרובה היסטורית וצורנית למוטט. הפנטזיות של הנרי פרסל הן המייצגות הבארוקיות האחרונות לזן הזה, אף כי וולטר וילסון קובט ניסה, בעשורים הראשונים של המאה ה-20, לשחזר משהו מסגנון זה באמצעות תחרות, שלה חבות יצירות כמו שלישיית הפנטזיה של ג'ון איירלנד ופרנק ברידג', רביעיית הפנטזיה של בנג'מין בריטן (לאבוב וכלי מיתר) ויצירות נוספות את קיומן.
בתקופה הרומנטית השפיעו שתי מגמות מנוגדות במידה רבה על הפנטזיה: האחת הייתה דעיכת האלתור הצורני כמבחן לטכניקת הלחנה; השנייה הייתה תנועתם של מלחינים לעבר צורות חופשיות יותר. הפנטזיה בפה מינור אופוס 49 של שופן משלבת מרקמי מקלדת שונים של ה"סטיל בריליאנט" עם המופת הקלאסי של הסונאטה, והתוצאה היא יצירה, שצורתה חורגת מן המוסכמות אך מתוחכמת. "קטעי פנטזיה" הרבים של שומאן הן יצירות אופי קטנות יותר, הנושאות במקרים רבים שמות תיאוריים.
דבש פרא

דבש פרא (באנגלית: Wild Honey) הוא עיבוד משנת 1984 מאת המחזאי הבריטי מייקל פריין של מחזה מוקדם של אנטון צ'כוב, כנראה מחזהו הראשון, שהצגתו ארכה שש שעות. המחזה נכתב בראשית הקריירה הספרותית של צ'כוב, היה חסר כותרת, אולם מוכר באנגלית בדרך-כלל בשם "פלאטונוב", על-שמו של הגיבור הראשי "מיכאיל פלאטונוב", מנהל בית ספר פרובינציאלי.

עיבוד המחזה

המחזאי מייקל פריין התייחס למחזה המקורי של צ'כוב כאל טיוטה ראשונה למחזה שהוא כתב בעצמו וניסה לשפר אותו. הוא קיצר אותו במידה ניכרת, ארגן מחדש את התמונות, העביר חומר ממקום למקום ומדמות לדמות, כתב קטעים חדשים ושיכתב קטעים ישנים והשמיט עלילות משנה. הוא הפחית את מספר הדמויות מ-20 ל-16 והוסיף דמויות חדשות. פריין קרא למחזה בשם "דבש פרא", מכיוון שהוא מתרחש בתקופת ירח הדבש של הזוג וויניצב. השם לקוח מהמשפט המופיע במחזה: "חודש של דבש פרא". השם מביע רמז לטעמה המתוק של המשיכה המינית האסורה והפרשיות האירוטיות שיתרחשו במחזה ומבטא את התחושה העזה של תקופת הקיץ המרחפת מעל המחזה.

ההיסטוריה של ההפקה

ההפקה הראשונה לעיבודו של פריין התקיימה בתיאטרון המלכותי הלאומי ב-1984 וזכתה בפרס אוליבייה בשלוש קטגוריות: איאן מק'קלן זכה בפרס שחקן השנה בהעלאה מחודשת של מחזה, כריסטופר מורהאן זכה בפרס במאי השנה וג'ון גונתר זכה בפרס מעצב השנה. 

שרלוט קורנוול גילמה את דמותה של אנה פטרובנה.
הצגת הבכורה של המחזה בניו יורק התקיימה בתיאטרון וירג'יניה בדצמבר 1986, בבימויו של דאגלס אורנסקי, מק'קלן שב ושיחק את פלאטונוב, אולם יתר הצוות היה אמריקאי, ביניהם קים קטרל, קתרין ווקר וקייט ברטון.
המחזה שודר כתסכית רדיו בתחנת הרדיו BBC7 ב-31 בינואר 2010 כחלק מהעונה של רדיו BBC שעסקה בחומר תיעודי, דרמטי וסיפורים קצרים כדי לחגוג את יום הולדתו ה-150 של אנטון צ'כוב. 

איאן מק'קלן שב וגילם את דמותו של פלאטונוב, כשאנה קולדר מרשל גילמה את דמותה של סשה.
מרשה מייסון

ביוגרפיה

מייסון נולדה בסנט לואיס, בתם של ג'וזף וז'קלין הלנה מייסון.
גדלה ביחד עם אחותה לינדה בעיר קרסטווד שבמיזורי, למדה ב"תיכון נריקס הול" ולאחר מכן ב"אוניברסיטת וובסטר".
מייסון לוהקה בשנת 1973 על ידי המחזאי ניל סיימון להצגה "הדוקטור הטוב", במהלך עבודתם ביחד הם התאהבו והחליטו להינשא. נישואיהם החזיקו מעמד כשמונה שנים.
באותה שנה הופיעה בתפקידה הגדול הראשון בקולנוע בדרמה הספרותית של מרק ריידל "סינדרלה ליברטי" בתור הפרוצה מגי פול, הופעת הבכורה שלה העניקה למייסון את פרס גלובוס הזהב לשחקנית הדרמטית בתפקיד ראשי. 
ב-1977 הופיעה בקומדיה "דירה לשניים" בסרט על פי תסריטו של בעלה ניל סיימון. על הופעתה בתור פאולה מק'פוארד זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית בסרט קומי ביחד עם דיאן קיטון.
לשנה זו הוסיפה מייסון גם הופעה בתפקיד הראשי בסרט האימה של רוברט וייז "אודרי רוז".
ב-1979 שיחקה בגרסה קולנועית שנייה למחזהו של ניל סיימון "פרק ב" המבוסס על מערכת היחסים שלה ושל סיימון, הופיעה בסרט בתפקידה של ג'ני מקליין והייתה מועמדת בפעם שלישית לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפעם רביעית לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הקומית הטובה ביותר, באותו טקס גלובוס זהב הייתה מועמדת גם לפרס השחקנית הדרמטית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "לחישות באפלה". 
ב-1981 הייתה מייסון מועמדת בפעם הרביעית לפרס האוסקר על הופעתה בדמות שחקנית הברודוויי השיכורה ג'ורג'יה היינץ בקומדיה "רק כשאני צוחקת", עיבוד למחזה של ניל סיימון "גברת הזנגביל".
לאחר מספר עבודות תחת תסריטו של ניל סיימון הייתה מייסון שותפה לסרט "מקס דוגן" בו גילמה את נורה מק'פי, אם אלמנה שנפגשת עם אביה הגוסס מקס דוגן (ג'ייסון רוברדס) שנטש אותה בגיל תשע.
ב-1986 שיחקה בתפקיד הראשי בדרמת המלחמה של קלינט איסטווד "מקצוע לוחם" בתור אגי, אשתו לשעבר של סמל חיל הנחתים האמריקני טומאס הייוואיי.
בשנות ה-90 גילמה את תפקיד פולי קורנין אמה של אליזבת' (פיבי קייטס) בקומדיה "תתפגר פרד", שיחקה כסנטורית רובינס בקומדיית העיתונות "צרות בכותרות" ובמותחנים "90 דקות לרצח" ו"שני ימים באל. איי".
ב-2004 שיחקה ב"כלה ודעה קדומה" סרט בסגנון בוליוודי המבוסס על הרומן "גאווה ודעה קדומה".
מייסון הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בשישה פרקים בסדרה "פרייז'ר".
כובע פטרייה

כובע פטרייה הוא כובע רך בעל תיתורה (שוליים) הנוטה מטה. הכובע מספק הגנה מהשמש לעיניים ולפנים.
הכובע, עשוי לרוב מבדים עמידים, כדוגמת קנבס או כותנה. מרבית הכובעים מצוידים במספר חורי איוורור. שרוך להידוק וכיס קטן הם תוספות נוספות המקובלות בתעשייה.
בישראל מכונה הכובע גם כובע רפול, על שם רפאל איתן, שנהג ללכת עם כובע כזה בשנים שלאחר שירותו הצבאי.
הוא נקרא באנגלית "כובע דלי" (Bucket hat) על שום צורתו.
צבאות רבים עושים שימוש בכובעים בסגנון זה, עקב הנוחות בשימוש בו, כיוון שאינו מקטין את שדה הראייה ומגן על הפנים והעורף. 
קיימת סברה] הגורסת כי מקור כובע הפטרייה הוא במלחמת השחרור, שבמהלכה חיפשו הלוחמים מן היישוב כובע שאינו כאפיה, על מנת להבדילם מן הערבים.
להבדיל מכובע טמבל, שהוא חסר שוליים, לכובע פטרייה יש כאלו.

הכובע בתרבות

בישראל עושה צה"ל שימוש בכובע בעיקר בטירונות, ופעמים רבות ניתן לראות באמצעי התקשורת חיילים מצולמים ולראשם הכובע. בקרב חיילי חיל התותחנים התפתח קיפול מיוחד לכובע.
בארצות דוברות אנגלית, בהן שודרה הסדרה האי של גילגאן מזוהה הכובע עם דמותו של גיליגאן. בסדרת הטלוויזיה מ.א.ש, חבשה דמותו של קולונל הנרי בלייק כובע פטרייה.
אהרן אוזן

ביוגרפיה

אהרן אוזן נולד בעיירה מוּכְּנִין  (דרומית למונסתיר ), תוניסיה, למד בקולג' בעיר סוסה. באותה תקופה היה חבר תנועת בית"ר. לאחר שסיים את לימודיו ונישא לג'יני, עבר לצרפת ומשם עלה בשנת 1949 לישראל, אוזן נשלח להכשרת חקלאית בקיבוץ רביבים בו הצטרף כחבר לתנועת מפא"י, לאחר ששימש כצורף זהב בארץ הולדתו.
אוזן היה ממקימי מושב גילת ב-1949 בו היה חבר עד יום מותו. משנת 1952 ועד 1959 שימש כמזכיר וגזבר המושב. לאחר מכן, ניהל את ארגון הקניות של מושבי הנגב עד 1968. באותה תקופה היה שותף גם להקמת אגודת "מימי הנגב" וחברות נוספות הקשורות למושבים בנגב.
בשנת 1965, נבחר אוזן מטעם המערך לכנסת ה-6 ושימש סגן שר החקלאות. לאחר פרישתו מהכנסת ב-1969, מונה למזכ"ל תנועת המושבים בו כיהן כשלוש שנים והחל משנת 1973 כיהן אוזן כנשיא הפדרציה הספרדית בישראל.
הוא מונה לשר לראשונה ב-1974 בממשלה ה-16, קצרת הימים, בראשותה של גולדה מאיר, וכיהן כשר התקשורת.
לאחר מכן בימי יצחק רבין בין השנים 1974 ל-1977 שימש כשר החקלאות ובחלק מהקדנציה שימש גם כשר התקשורת. היה השר הראשון שנולד בצפון אפריקה. כשר חקלאות נאבק נגד מושבים וקיבוצים שהחכירו מאדמותיהם לגורמים פרטיים.
בשנת 1976 מינה ועדה על מנת לחקור את תופעת ההשתלטות על אדמות מדינה. בראש הוועדה עמד מאיר זורע, אז מנהל מינהל מקרקעי ישראל. אוזן אימץ את המלצת הוועדה והקים בסוף אותה שנה את "הסיירת הירוקה".
בשנת 1981 הקים יחד עם אהרון אבוחצירא את תנועת מסורת ישראל (תמ"י) ובאותה שנה נבחר בשנית לכנסת העשירית מטעם התנועה, ומונה לסגן השר לקליטת עלייה. בהמשך, לאחר התפטרות אבוחצירא מן הממשלה, מונה לשר העבודה והרווחה ולשר לקליטת עלייה. לאחר שלוש שנים, עם כישלון תמ"י בבחירות לכנסת ה-11 עזב את התנועה וסיים את פעילותו הפוליטית.
אוזן הביא את הכנסת העשירית לפיזור מרצון בניגוד לרצון הממשלה. בשנת 1984, "ערק" אוזן, בהיותו חבר ממשלה, לאופוזיציה והצליח להעביר ברוב זעום של קול בודד אחד הצעה לפיזור מוקדם של הכנסת.
בשנת 1970 נהרג בנו, שלמה, במלחמת ההתשה. על שמו הוקם בית הכנסת "מגן שלמה" בגילת.
אוזן היה מראשי יד לוי אשכול וחבר הנהלתה.
אוזן נפטר ב-23 בינואר 2007, והובא לקבורה במושב גילת.
טריומף TR2

חברת טריומף

חברת טריומף למכוניות (אנגלית: Triumph Motor Company) היא חברה בריטית לייצור כלי תחבורה.
החברה נוסדה ב-1885 כאשר זיגפריד בטמן ומוריס שולט הקימו את חברת "בטמן ושות'" ומכרו אופניים בשם "טריומף" ממפעלם בלונדון, שעבר מאוחר יותר לקובנטרי.
Magic Trackpad

תיאור

משטח הקסם מורכב בעיקר מזכוכית ואלומיניום. עיצובו של המכשיר דומה לזה של מסך המגע במחשבים הניידים של חברת אפל, ה-MacBook, אולם הוא גדול יותר בכ-80%. המכשיר מתחבר דרך Bluetooth והוא פועל על שתי בטריות בגודל AA. המשטח מעוצב באותו סגנון כמו המקלדת האלחוטית של אפל, וכאשר מניחים אותו ליד המקלדת של אפל, זה נראה כמו משטח אחד מחובר, כיוון ששניהם באותו הגודל ובאותה הצורה. כאשר משתמשים במכשיר, ניתן להשוות אותו למשטחי מגע אחרים הנמצאים במחשבים הניידים של אפל- MacBook ו-MacBook Pro. בנוסף, ניתן ללחוץ על משטח הנגיעה; לחיצה על המכשיר מפעילה לחץ עליו, דבר שגורם לדחיפה של הרגליים העגולות בבסיסו, ובכך נוצרת פקודה של לחיצה. נדרש עדכון תוכנה למשטח הקסם כדי להוסיף מחוות גרירה וגלילה של שלוש אצבעות לדגמי MacBook ו-MacBook Pro מסוימים.

ביקורת

ביקורות ראשוניות על משטח הקסם שבחו את העיצוב שלו, אולם לא את מחירו. סקוט סטיין מאתר CNET כתב: "מכשיר ה-Bluetooth של אפל שעולה 69$ הוא מינימליסטי ולא זול במיוחד; אנו לא בטוחים שאנו ננטוש את העכבר שלנו ונשתמש במשטח הקסם, אבל זה פתרון נוח וקומפקטי עבור האלה שמכורים למגע".
Macworld גם כן שבחו את הדמיון בעיצוב של משטח הקסם לזה של המקלדת האלחוטית של אפל: "משטח הקסם הוא באותו הגובה וזווית ההטייה כמו של המקלדת האלחוטית של אפל, דבר שהופך אותו לנוח, במונחים של גודל וסגנון".
הקהילה היהודית באפינגן

ראשיתה של הקהילה היהודית באפינגן (Eppingen, במדינת באדן-וירטמברג בגרמניה) במחצית הראשונה של המאה ה-14. לאחר מלחמת שלושים השנים התרחבה הקהילה, וב-1839 כללה 220 אנשים ובית כנסת, בית ספר יהודי (1825-1868) ובית קברות יהודי נפרד. במחצית השנייה של המאה ה-19 חלה ירידה דמוגרפית בקהילה, הקהילה נכחדה עם רדיפות היהודים בתקופת הנאציזם.

תולדות הקהילה

יישוב יהודי התהווה לראשונה באפינגן במאה ה-14. עם הרדיפות בזמן "גזירות המגפה השחורה" (1348) חרבה הקהילה והיהודים נדדו לאופפר והיילברון. במרוצת המאות הבאות ישבו במקום יהודים אחדים שקיבלו חסות משליטי העיר.
בסוף המאה ה-17 כבר ישבו בעיר 16 משפחות. הקהילה הייתה מסונפת לרב ולקהילה בוורמס, ואנשיה נקברו בבית העלמין היהודי בעיר, עד פתיחת בית העלמין באפינגן (1738) ששימש גם את הקהילות הסמוכות. התפילות התקיימו בתחילה בבניין באוניברסיטה העתיקה, המכונה עד היום אצל תושבי המקום Alte Judenschule, "בית הספר היהודי הישן". לאחר סדרת הטרדות מצד נוצרים מקומיים עברו התפילות להתקיים בביתו של חבר הקהילה לב מאייר, ובשנת 1772 נבנה בית כנסת בעיר שכלל שתי דירות מגורים למורה ולשמש. עם התרחבות הקהילה נחנך באוקטובר בשנת 1873 בית הכנסת החדש באפינגן.
בשנת 1827 נוסד בית ספר יסודי יהודי בעיר, שבראשו עמד במשך 45 שנים רצופות יחזקאל שלזינגר, תלמידו של 'רב המדינה' יעקב עטלינגר. יהודי אפינגן בתחילת המאה ה-20 התפרנסו בעיקר מסחר בבקר, טבק, חנוונות ומתוצרת חקלאית. עם ראשי הקהילה במחצית השנייה של המאה נמנה מאייר שטראוס, שהנהיג חידושים ברוח הרפורמה למגינת לב חברי הקהילה החרדים, שתלו בו את אשמת ההידרדרות הרוחנית והמוסרית בקהילה.
בשיאה מנתה הקהילה 222 נפשות בשנת 1842 (7 אחוז מתושבי העיר). לאחר שנת 1880 החל תהליך התמעטות בקהילה שנמשך ביתר שאת במאה ה-20. עם עליית היטלר לשלטון נשארו באפינגן 60 יהודים בלבד. הנטישה מהעיר שהייתה מתונה למדי בשנים הראשונות, הלך וגדל עם החרפת הרדיפות. 17 מיהודי העיר היגרו לארצות הברית ו-23 התפזרו לערים בגרמניה.
לאחר ליל הבדולח שבמהלכה הועלה בית הכנסת באש היגרו מהעיר רוב התושבים היהודים, לבד מארבעה שגורשו וכן שתי יהודיות שנישאו לגרמנים.
כזכר ושריד לקהילה היהודית עדיין נותרו על תילם בניין בית הכנסת הישן, המקווה במרתף, ואבן נישואים בחזית הבניין. בבית העלמין היהודי בעיר, שחולל קשות בשנת 1982, השתמרו מצבות עתיקות רבות. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים באפינגן.
סימן לז'נדר

סימן לז'נדר הוא מושג בתורת המספרים. הסימן קרוי על שמו של המתמטיקאי הצרפתי אדריאן-מארי לז'נדר. סימן לז'נדר מופיע בהקשר של פירוק לגורמים ושארית ריבועית.
סימן יעקובי הוא הרחבה של סימן לז'נדר.
עזריאל זליג סלונים

הרב עזריאל זליג סלונים (י"ג בסיוון תרנ"ז, 13 ביוני 1897 - י"ח בתשרי תשל"ב, 7 באוקטובר 1971) היה מראשי עסקני חסידות חב"ד בירושלים, מנהל כולל חב"ד ומייסד שיכון חב"ד בירושלים.
מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי

אפידמיולוגיה

מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי שכיח יותר בגילאים מבוגרים מ-65 החולים בסוכרת מסוג 2. שיעור התמותה מסיבוך זה גבוה מאשר סיבוכים חריפים אחרים של סוכרת, והוא עומד על 5%–20%. התמותה מן הסיבוך נקשרת בגורמי הדחק המשרים מצב זה.

אטיולוגיה

מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי יכול להיגרם כתוצאה מנטילה בלתי מספקת של אינסולין או להיות מושרה על ידי גורמי דחק, כגון אוטם שריר הלב או שבץ מוחי. גם זיהומים חמורים, כגון אלח דם ודלקת ריאות, יכולים להשרות מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי. כמו כן, מצבי נכות שבהם קיים סיכון לצריכת מים מועטה עלולים לתרום להתפתחות סיבוך שכזה.

פתופיזיולוגיה

מחסור יחסי באינסולין גורם בחולי סוכרת מסוג 2 לעלייה ברמות הסוכר בדם, הן בשל היעדר הכניסה של סוכר לתאים, אשר מתווכת על ידי אינסולין, והן בשל גליקוגנוליזה וגלוקונאוגנזה. ההיפרגליקמיה שנוצרת מעודדת השתנה אשר גורמת לירידה בנפח הדם, ירידה שמוחמרת בהיעדר שתייה וצריכת נוזלים. ההשתנה היא השתנה אוסמוטית, כלומר, הסוכר מסונן בפקעיות הכליה אך אינו יכול להיספג חזרה באבוביות, ולכן הוא מושך אחריו מים. כתוצאה מן ההתייבשות הסינון הכלייתי נפגע וריכוז הסוכר בדם עולה עוד יותר. גופי קטון אינם נוצרים במצב היפרגליקמי היפראוסמולרי, ייתכן שמאחר שבסוכרת מסוג 2 ישנה עמידות לאינסולין ורמתו בדם אינה נמוכה ביחס להורמונים המעודדים פירוק של חומצות שומן לגופי קטון – גלוקגון ואחרים.

תסמינים וסימנים

מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי הוא מצב חריף אך מתפתח בהדרגה. ראשיתו בהשתנה מרובה, צמא מוגבר וירידה במשקל, אך הוא עלול להחמיר ולגרום לירידה במצב ההכרה, לרבות בלבול, רדמת ותרדמת. החולים מציגים סימני התייבשות, לחץ הדם שלהם נמוך והדופק מהיר. לעיתים הסימנים הנוירולוגיים מתבטאים בצורה מוקדית, למשל חולשת פלג או עיוורון פלג, או בפרכוסים.

בדיקות מעבדה

מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי מתאפיין ברמות גלוקוז בדם של למעלה מ-600 מ"ג/ד"ל, ולעיתים אף יותר מ-1,000 מ"ג/ד"ל, ורמות אלקטרוליטים בדם – נתרן, אשלגן, מגנזיום, כלור וזרחה – תקינות. עם זאת, תכולת האשלגן והזרחה הכללית בגוף נמוכה. האוסמולריות של הדם עולה מעל ל-320 מיליאוסמול לליטר. רמות הקראטינין בדם עולות במידה בינונית וייתכנו גופי קטון. רמת החומציות של הדם העורקי גבוהה מ-pH=7.3, כשהלחץ החלקי של פחמן דו-חמצני תקין ורמות הביקרבונט תקינות או מעט נמוכות.

טיפול

השלב הראשון בטיפול במצב היפרגליקמי היפראוסמולרי הוא מתן נוזלים לצורך ייצוב המודינמי – 1–3 ליטר של תמיסת מלח 0.9% למשך שעתיים–שלוש. מתן נוזלים מהיר מדי עלול להחמיר את התפקוד הנוירולוגי. לאחר השגת ייצוב המודינמי, מיועד עירוי הנוזלים להחזיר מים חופשיים לגוף, וזאת באמצעות תמיסות היפוטוניות למשך יומיים. כמו כן, הטיפול כולל החזר של אשלגן. מלבד זאת, הטיפול כולל מתן אינסולין במינון של מנה ראשונית של 0.1 יחידות לק"ג ואחר כך עירוי של 0.1 יחידות לק"ג לשעה. כאשר רמות הגלוקוז יורדות ל-250–300 מ"ג/ד"ל, מוסף גלוקוז לעירוי הנוזלים וקצב העירוי של אינסולין מופחת בעד חצי, וזאת כדי לשמור על ערכי סוכר מאוזנים. האינסולין ניתן בעירוי עד אשר החולה מסוגל לאכול בכוחות עצמו ולעבור להזרקה עצמית תת-עורית של אינסולין.

לקריאה נוספת

Alvin C. Powers, Diabetes Mellitus, Harrison's Principles of Internal Medicine, 18th Edition, McGraw-Hill Companies, 2012, Vol. 2 p. 2979.
דניס ג'ון לייסטר

דניס ג'ון לייסטר (באנגלית:  Dennis John Leister ;‏ 1922–1990) היה אזרח בריטי שהצטרף לחיל הבריטי החופשי, יחידה של בריטים שהתנדבו להילחם לצד הנאצים בעת מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה

דניס ג'ון לייסטר נולד בלונדון בשנת 1922 כבנו של בנקאי ממוצא גרמני. מגיל שמונה גדל בבית סבו וסבתו שהיו דוברי גרמנית ולכן שלט בשפה זו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא הצטרף לארגון הפציפיסטי הבריטי "איגוד המחויבות לשלום" (Peace Pledge Union‏) אשר היה למעשה זרוע של איגוד הפשיסטים הבריטי, התנגד למלחמה והטיף לנהל משא ומתן לשלום עם גרמניה הנאצית. לייסטר עבר לאי ג'רזי שבאיי התעלה, ככל הנראה במטרה להימנע מגיוס לצבא. באי פגש לייסטר את אריק פלזנטס, אף הוא איש האיגוד.
ב-15 ביוני 1940, שבעה עשר יום לפני כניעת צרפת, החליטה הממשלה הבריטית שאיי התעלה הם חסרי חשיבות אסטרטגית ולא ניתן להגן עליהם, והם נכבשו ללא קרב על ידי הגרמנים והאי גרז'י נפל בידיהם ב-1 ביולי 1940. היה זה השטח היחידי מהשטחים שתחת שלטון בריטניה שנכבש על ידי גרמניה. 
בעת הכיבוש שהה לייסטר באי ויחד עם חברו פלזנטס עסק גם בביזה של בתים נטושים באי. הם נתפסו, נשלח למחנה מעצר בצרפת ולבסוף נשלחו שניהם לגרמניה. 
בגרמניה הצטרפו לייסטר ופלזנטס ולייסטר בשנת 1944 לחיל הבריטי החופשי, יחידה של בריטים שהתנדבו להילחם לצד הנאצים. בפברואר 1945, לקראת סיום המלחמה, הוצב לייסטר לאחת מיחידות החיל, בה פגש בחורה בריטית שהייתה בזמנה חברתו לספסל הלימודים ועתה שירתה ביחידה כפקידה. הם התחתנו באפריל אותה שנה ולייסטר נשלח לחזית איטליה. הוא הגיע לעיר מילנו וממנה נמלט עקב התקפת הפרטיזנים האיטלקים לגבעות ונשבה על ידי האמריקאים. 
בדצמבר 1945 הועמד לייסטר לדין בפני בית משפט בלונדון, ביחד עם ארבעה חברים נוספים בחיל הבריטי החופשי, באשמת סיוע לאויב. הנאשם העיקרי במשפט היה ג'ון אמרי, בוגד בריטי ששירת בשירות התעמולה של גרמניה הנאצית בעת המלחמה, שנדון למוות והוצא להורג. לייסטר עצמו הורשע ונדון ב 20 בפברואר 1946 לשלוש שנות מאסר. לא נודע על מעשיו לאחר מכן, ידוע רק כי נפטר בשנת 1990.
כריס אלן

קריירה

אלן החל את לימודיו בשנת 2007 במישיגן סטייט והפך בשנתו השלישית לשחקן חמישייה. בסוף עונת 2009/10 נזרק אלן ממישיגן סטייט בשל עבירות שונות על חוקי המכללה ועבר לאיווה סטייט. את עונת 2010/11 העביר מחוץ למגרשים בעקבות חוקי ה-NCAA. 
בעונת 2011/12 במדי מכללתו החדשה רשם ממוצעים של 12.2 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים ב-29 דקות למשחק.
לצד החדירות שלו בהתקפה, מוכר אלן כמי שגם יודע לשחק עבור הקבוצה, למסור ולשחק הגנה דינאמית. כמו כן, אלן הוא בעל יכולת גבוהה לייצר נקודות מחוץ לקשת.
בחודש אוגוסט 2012 לפני תחילת המשחקים של עונת 2012/13, חתם אלן על חוזה עם קבוצת מכבי אשדוד מליגת העל הישראלית בכדורסל. באמצע חודש נובמבר עזב השחקן בחזרה לארצות הברית בעקבות ההסלמה במצב הביטחוני במהלך מבצע עמוד ענן.
תל רגב (בית קברות)

היסטוריה

בית הקברות נפתח בשנת 2004, לאחר שנוצרה מצוקת קבורה בחיפה בבית הקברות שדה יהושע והקריות. בית קברות זה הוא הראשון בארץ שתוכנן מלכתחילה לקבורה שאינה צמודת קרקע, אלא קבורה רוויה. אחוז גדול מהנקברים בו קבורים בכוכים במבני קומות או בקברי סנהדרין, שהיא קבורה בכוכים שנחפרו במורדותיו של הר. בנוסף מתקיימת בבית הקברות "קבורת מכפלה", שבו בשטח של קבר אחד נקברים שני נפטרים זה על גב זה. הקבורה מיועדת בדרך כלל לבני זוג. קיימת גם אפשרות של קבורת שדה. הקבורה בקברי קומות או סנהדרין היא בחינם למשלמי ביטוח לאומי, בכל קבורה אחרת נדרש תשלום בהתאם לסוג הקבורה. בית הקברות הוותיק בחיפה שדה יהושע, אמור היה להיסגר עם פתיחת בית הקברות בתל רגב. למרות זאת, הקבורה בו ממשיכה וכל מי שרוצה להיקבר שם נדרש לשלם סכומים של עשרות אלפי שקלים.
שטחו הכולל המתוכנן של בית הקברות הוא כ-630 דונם. הפיתוח של בית הקברות נעשה בשלבים, והוא מתוכנן לשמש כבית קברות למשך 70 שנים. הקיבולת המתוכננת לבית הקברות היא 430,000 נפטרים. משלב ב' עיקר הקבורה נעשית במבנים. בית הקברות נבנה תוך תכנון סביבתי. כל המבנים נבנו באבן. בית הקברות מחולק לאזורים שונים, כשלכל אזור יש היכל נפרד שבו נעשה טקס האשכבה. בשנת 2009 הופקדה תוכנית בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה לבניית 25 מבנים בעלי שמונה קומות בכל מבנה. התוכנית עוררה את התנגדותה של המועצה האזורית זבולון.
בית הקברות מופעל על ידי 14 חברות קדישא.
בית הקברות מרוחק מהיישובים אותם הוא משרת, וההגעה אליו קשה בגלל מיעוט תחבורה ציבורית המגיעה למקום, ובעיית הנגישות לנכים באתר, יש מקומות חנייה מסומנים לנכים.
אל בית הקברות מוביל כביש 7621 שנסלל במיוחד לשם כך. תחילתו בכביש 762, מול הכניסה לכפר חסידים, והוא מקיף את איבטין ממערב, וממשיך אל הכפרים הערביים-בדואים רומיחאת ואל-חוואלד. כביש זה שיפר את הגישה גם ליישובים אלה, כי הוא מאפשר גישה דרומה אל צומת זבולון, ומייתר את הצורך לנסוע לצומת סומך.
ב־2015 האשימה הנהלת בית העלמין קבוצה מתושבי היישוב איבטין הסמוך בהתנכלות שיטתית לבית הקברות, בגרימת נזקים לרכוש ובהטלת אימה, על רקע פיטוריהם מתפקידי שמירה במקום. על רקע אירועים אלו אף הושבתה הקבורה במקום לזמן קצר. בעקבות האירועים נעצרו על ידי משטרת ישראל מספר מתושבי איבטין בחשד למעורבות באירועים.
אפלייד מטיריאלס

אפלייד מטיריאלס ישראל

החטיבה העסקית הממוקמת בישראל נקראת PDC (קיצור של Process Diagnostics and Control), הוקמה כתוצאה ממיזוג של שתי חברות ישראליות, אשר נרכשו בשנת 1996 על ידי אפלייד מטיריאלס העולמית, "אורבוט מיכשור" ו"אופל טכנולוגיות".  
משנת 1999 החטיבה הישראלית ממוקמת בפארק המדע ברחובות. נכון לשנת 2019 אפלייד ישראל מונה כ-1,300 איש, רובם בפארק המדע ברחובות. החטיבה מתמחה בייצור מכונות לבדיקת שבבים מתקדמים תוך כדי הייצור שלהם. בין התהליכים השונים, השבבים נכנסים למכונות שבעזרת לייזרים שונים, אופטיקה מורכבת או מיקרוסקופ אלקטרונים, מסווגות בעיות, אם יש, בתהליך הייצור. תהליך זה חוסך ליצרני השבבים, שהם לקוחות החברה, כסף רב.  
מנכ"ל אפלייד בישראל משנת 2017 הוא עופר גרינברגר. החטיבה משויכת לקבוצת ה- IPC) Imaging and Process Control) של אפלייד מטיריאלס ועוסקת בפיתוח, בייצור ובהטמעה של מכונות ומוצרי בקרת איכות לתהליכי ייצור שבבים בסביבת חדר נקי.

רכישות ומיזוג

החברה ביצעה רכישות של חברות נוספות בישראל (אורמיר) ובעולם, הבולטת שבהן בשנת 2011 של חברת וריאן (באנגלית: Varian) האמריקאית בסכום של למעלה מ-4 מיליארד דולר.
בשנת 2013 הודיעו אפלייד מטיריאלס וטוקיו אלקטרון (באנגלית Tokyo Electron) היפנית על מיזוג, שם החברה המאוחדת הוא איטריס (באנגלית ETErnal Innovation for Society, ETERIS).
מיזוג זה, שהיה תלוי באישור הרגולציה, היה אמור ליצור את החברה הגדולה בעולם בתחום ציוד המוליכים למחצה עם שווי שוק של כ-29 מיליארד דולר. בתחילת 2015 הודיעו החברות על ביטול המיזוג בשל קשיים רגולטוריים.
אישטוון האמר

קריירה

האמר החל את דרכו כשחקן במחלקת הנוער של קבוצת צ'פל ההונגרית, ובשנת 1988 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 1992 עבר לקבוצת בודפשט הונבד והיה שותף לזכייתה באליפות הליגה ההונגרית בעונת 1992/1993. בשנת 1995 עבר לקבוצת מ.ט.ק. בודפשט איתה זכה באליפות בעונת 1996/1997.
בעונת 1997/1998 עבר האמר לבית"ר ירושלים, וזכה עם הקבוצה באליפות בעונתו הראשונה בקבוצה. בירושלים שיתף פעולה עם שחקנים הונגרים נוספים - אישטוון שאלוי, אישטוון פישונט ותמאש שנדור, אשר זכו לכינוי "הליגיון ההונגרי". האמר שיחק בבית"ר עד לשנת 2001 בה עבר למכבי נתניה. בנתניה שיחק זמן קצר ולאחריו חזר להונגריה שם עבר בין קבוצות שונות בליגות הנמוכות. מכדורגל מקצועני פרש בשנת 2010, אך המשיך לשחק בליגות חצי מקצועניות בהונגריה עד לפרישתו הסופית בשנת 2014.
לזכותו של האמר 25 הופעות וארבעה שערים במדי נבחרת הונגריה.