google/wiki40b huggingface dataset:
דוריס בורס

ביוגרפיה

דוריס בורס נולדה בווינה ולמדה בבית ספר מקצועי. בשנת 1980 הייתה מזכירה של ארגון הנוער הסוציאליסטי, ובמסגרת התפקיד מצאה תעסוקה לצעירים מובטלים.
בשנת 1987 הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, ונבחרה לפרלמנט המחוזי של מחוז מגוריה בווינה. בשנים 1995 עד 2000 הייתה יו"ר ועד שוכרי הדירות של אוסטריה. מ-2000 עד 2008 הייתה מזכירת המפלגה.
בשנת 2007 שימשה כשרה בממשלתו של אלפרד גוזנבאואר, תחילה כשרה בלי תיק ולאחר מכן כשרה לענייני נשים ותקשורת. משנת 2008 עד 2014 הייתה שרת התחבורה, החדשנות והטכנולוגיה בשתי ממשלות בראשותו של ורנר פיימן.
ב-2 בספטמבר 2014 נבחרה ליושבת ראש הפרלמנט האוסטרי, לאחר מותה של ברברה פראמר , שכיהנה בתפקיד משנת 2006.
ב-8 ביולי 2016, לאחר סיום הקדנציה השנייה של היינץ פישר כנשיא אוסטריה, הוחלט לחלוק את תפקיד הנשיא בין הנציגים של שלוש המפלגות הגדולות במסגרת קולגיום זמני שכלל את דוריס בורס, קרלהיינץ קופף ונורברט הופר.
בפברואר 2016 היה אמור להיערך בפרלמנט האוסטרי אירוע הוקרה לנשים ששרדו את מלחמת העולם השנייה, בהן הדי אפסטיין , יהודיה אוסטרית אנטי ציונית הפעילה בתנועת הסולידריות הבינלאומית. האירוע התבטל ברגע האחרון. אפשטיין נפטרה במאי 2016.
ב-26 בספטמבר 2016 ביקרה בורס ביקור רשמי במשכן הכנסת ונפגשה עם יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, ועם אגודת הידידות הבין פרלמנטרית ישראל-אוסטריה בראשות חבר הכנסת עמיר פרץ.
ב-30 בספטמבר 2016 הייתה בין המשתתפים בהלוויית שמעון פרס.
משנת 1984 דוריס בורס הייתה במערכת יחסים זוגית עם איש העסקים וולפגנג יאנסקי ליארט, ולשניים בת. הם נפרדו בתחילת שנת 2008.
חיל הים המצרי

חיל הים המצרי הוא הזרוע הימית של צבא מצרים. משימותיו העיקריות של חיל הים המצרי כוללות הגנות קו החוף של מצרים שאורכו למעלה מ-2,000 ק"מ בים התיכון ובים סוף, הגנת פתחי תעלת סואץ ותמיכה בזרועות האחרות של צבא מצרים.
חיל הים המצרי מתחדש בשנים האחרונות, הוא חיל הים הגדול ביותר במספר הכלים במזרח התיכון, והשישי במספר הכלים הכולל בעולם.
הבסיס הראשי של חיל הים המצרי נמצא באלכסנדריה. לחיל הים בסיסים נוספים בע'רדקה, ספאגה, פורט סעיד, מרסא מטרוח, ברניס, וסואץ.

מבנה הכוח

רובו של צי חיל הים המצרי מורכב משייטות של פריגטות, קורבטות, צוללות, שולות מוקשים, ספינות טילים וספינות סיור. כמו כן, חיל הים המצרי מתכנן הצטיידות בשתי נושאות מסוקים עד לסוף שנת 2016. על החיל מפקד תת-אדמירל אוסמה אל-גינדי, שהוא אף חבר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים של מצרים.

ספינות סער אמפיביות

חיל הים המצרי הצטייד בשתי נושאות מסוקים חדישות מתוצרת צרפת שצפויות להיכנס לשימוש מלא בסוף שנת 2016. נושאות המסוקים, שהוזמנו במקור על ידי רוסיה, אך הזמנתם בוטלה בעקבות הסנקציות על רוסיה נרכשו על ידי מצרים ככל הנראה בעזרת מימון סעודי.
נושאת המסוקים הראשונה בשירות, שנקראה על שמו של גמאל עבד אל נאצר, נמסרה בשנת 2016 לצי המצרי והיא בשירות פעיל. נושאת המסוקים השנייה, שנקראת על שמו של אנואר סאדאת נמצאת בתהליך העברה לצי המצרי שסופו משוער בשנת 2016.
ספינות אלו, אשר הדחקם המקסימלי עומד על 21 אלף טונות, נושאות על סיפונם 16 מסוקים מתוצרת רוסית. שמונה מן המסוקים הם מסוקי תקיפה מתקדמים - קומוב KA-50. ועוד כשמונה מסוקי KA-27, מהם כארבעה משתמשים כמסוקי תובלה וסער, הארבעה הנותרים, משתמשים כמסוקים ללוחמה נגד צוללת. ספינות אלו, מהוות תוספת כוח משמעותית לצי המצרי וליכולת הלחימה האמפיבית של הצי ושל הצבא המצרי.

מכליות

לחיל הים המצרי יש כתשע מכליות, מתוצרת עצמית, מדגם טוליבו, בהדחק של 1,200 טון.

משמר החופים המצרי

משמר החופים המצרי הוא יחידה בחיל הים המצרי האחראית לשמירת מתקני חוף וסיור לאורך חופי מצרים למניעת הברחות. לצרכים אלה מפעיל משמר החופים 105 ספינות בט"ש.
אכזבה

אכזבה היא תחושה של מפח נפש, צער, עצב או היעדר הנאה, כאשר בעיני המאוכזב יש פער גדול בין הציפיות המוקדמות בנוגע להתרחשות מסוימת, לבין מה שהתרחש בפועל. בעברית המילה אכזבה נגזרת מן השורש כ.ז.ב., שמשמעותו הפסקה, עזיבה או שקר: "אַכְזָב מַיִם לֹא נֶאֱמָנוּ" (ירמיהו, ט"ו, י"ח); "וּכְמוֹצָא מַיִם אֲשֶׁר לֹא יְכַזְּבוּ מֵימָיו" (ישעיהו, נ"ח, י"א). אכזבה מקורה מהתנ"ך, אכזב. נחל אכזב הוא נחל שאין בו מים, כאילו ההבטחה למים שיש בנחל מתגלית כשקר. לעומתו, נחל שיש בו מים רבים הוא נחל איתן, נחל חזק שאפשר לסמוך עליו.
המרכיב הבסיסי בתחושת אכזבה, והגורם המרכזי הקובע את עצמתה, הוא גודל הפער שבין הציפייה המוקדמת לבין ההתממשות בפועל. גורמים נוספים המשפיעים על גובה הציפיות ומכאן גם על עצמת האכזבה הן חשיבותו של האירוע שלו מצפים (מנקודת מבטו של המצפה), מידת ההרגל שיש למאוכזב בהתממשות אירוע כזה, התרחשויות דומות קודמות, והסיכוי להתממשות האירוע המיוחל. כך, לדוגמה, אי זכייה בהימור בפיס, למרות חשיבותה האפשרית הרבה, לא תניב בדרך כלל תחושה עמוקה או מתמשכת של אכזבה, שכן רוב המהמרים מעריכים כי סיכויי ההתממשות של הזכייה קטנים ממילא. לעומת זאת, דחיית בקשה להעלאה קטנה במשכורת, אף כי ערכה הכספי בטל בהשוואה לזכייה בפיס, עלולה לאכזב יותר, בגלל הערכה שהסיכוי להתממשותה גדול יותר משום שאחרים קיבלו העלאה כזו (התרחשויות דומות קודמות) או בגלל הציפייה לקבלת הכסף לכיסוי הוצאות מידיות. 
גורם נוסף, שיש לו השפעה ניכרת על עוצמת תחושת האכזבה, הוא מידת ההצלחה או הכישלון של אחרים במשימה דומה. מידע נוסף, או חשיבה נוספת, על ההצלחה או הכישלון מביאים רבים לכייל מחדש את רמת הציפיות ואת ההתייחסות לסיכויי ההתממשות. כך, למשל, מידת האכזבה מקבלת ציון בינוני בבחינה תהיה תלויה במידע שיתקבל מאוחר יותר ביחס להצלחה או הכישלון של אחרים באותה בחינה.

הבעות הפנים של אכזבה

הבעות הפנים של רגש זה הן סובייקטיביות, כל אחד יכול לפרש את זה אחרת. אצל ילדים הבעת הפנים יכולה להיות עצב טהור, אבל אצל מבוגרים העצבות "מתחלפת" בנזיפה/האשמה.
השפתיים קפוצות (כדי להתאפק לא לומר את האשמות/הנזיפות), הפה עלול לנוע לצדדים, וזאת כדי להסתיר את הלחץ בשפתיים, הגבות מכווצות והן למעשה שילוב של עצבות ומבט קודר. העיניים ערניות, אך המבט מושפל ולעיתים אף ישנן דמעות.

תנועות הגוף של אכזבה

כמו הבעות הפנים, גם תנועות הגוף הן סובייקטיביות, ואפשר לקטלג אותן עם רגש העצב. תנועות הגוף הנפוצות הן: ידיים על הראש/על הפנים, עמידה/ישיבה שפופה, הראש מופנה כלפי מטה, הזרועות שמוטות בצדי הגוף.

השפעות פיזיולוגיות הבאות לידי ביטוי ברגש האכזבה

לרגש האכזבה ישנן השפעות פיזיולוגיות המשפיעות על גוף האדם. כגון: כאבי ראש, פעימות לב מואצות, הזעה, גלי חום וקור.

נטיות התנהגותיות של רגש האכזבה

אכזבה היא תגובה סובייקטיבית. הנטיות ההתנהגותיות של האדם שחווה אכזבה יכולה להשתנות במידה רבה בקרב אנשים. בעוד שחלק מהאנשים מתאוששים מהר, אחרים שוקעים בתסכול, בהאשמת האחר ואף, במקרים קיצוניים, נכנסים לדיכאון וכתוצאה מכך מתבודדים מהאוכלוסייה. אדם שחש אכזבה נוטה להיות עצוב ואף כועס על אותו אדם שלא ענה על ציפיותיו. האדם הופך להיות אפאתי – לא אכפת לו מכלום והוא אינו רוצה לעשות כלום. כמו כן, מי שחווה אכזבה יקדיש לכך תשומת לב מוגברת ויימנע מלקיחת סיכונים עתידיים.
גת כפר שלם

גת כפר שלם היא שרידה של גת מן התקופה הביזנטית הממוקמת בגן גיורא] על דרך הטייסים בשכונת ניר אביב בתל אביב-יפו.
האתר הארכאולוגי נמצא בחפירת הצלה שערכה באזור רשות העתיקות בין השנים 2002-2003. הגת הועתקה ממקומה ושוחזרה במקומה הנוכחי. סביבה הוקמה גינה הקרויה על שמו של גיורא פרנוס, שעמד בראש החפירה. בפברואר 2008 נערכה באזור חפירה נוספת ובה נחשפו שרידים מהתקופה העות'מאנית, ארכיטקטורה ומערה או מתקן תת-קרקעי המתוארכים בין התקופה הרומית לתקופה האסלאמית הקדומה.
קומונת ברודרהוף

קומונת ברודרהוף (Bruderhof) היא קהילה שיתופית המושתת על אמונה בנצרות, ויש לה סניפים בפרגוואי, בארצות הברית, באנגליה, בגרמניה ובאוסטרליה.

היסטוריה

ברודרהוף נוסדה בגרמניה ב-1920 על ידי אברהרד ארנולד, סטודנט לפילוסופיה, שהושפע מתנועות הנוער הגרמניות בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה.
עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, נרדפו אנשי התנועה על ידי הגסטאפו על רקע סירובם להתגייס ולהצטרף למאמץ המלחמתי, עקב עמדתם הפציפיסטית.  סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה ניתנה להם ארכה של 48 שעות לעזוב את גרמניה, והם עברו לחווה חקלאית בלונדון, כקבוצה המונה כ-350 נפש. אך שם הם עוררו את חשדנותם של שכניהם, ונדרשו לעזוב. מדינות רבות סירבו לקבלם, וב-1941 עברו חברי הקהילה לפרגוואי, המדינה היחידה שהסכימה לקבל אותם כפציפיסטים.
בפרגוואי התגוררה הקבוצה בצ'אקו, ולאחר מכן עברו למזרח המדינה, הקימו שלושה יישובים ובית חולים ששירת את חברי הקהילה ואת התושבים שהתגוררו בסביבתם. מספר חברי הקהילה צמח שם באופן משמעותי.
במהלך שנות ה-50, יצאו חברים מבסיס הקומונה והקימו סניפים בארצות הברית. יותר ויותר אזרחים הצטרפו ועד שנות ה-70 הוקמו סניפים בניו-יורק, פלורידה, וירג'יניה המערבית, ופנסילבניה. בשנים הבאות הוקמו סניפים גם במדינות נוספות כמו: איטליה בריטניה ואוסטרליה. סניף אחד הוקם בגרמניה, באזור בו החלה פעילות הקומונה.
כיום מונה הקומונה כ-2600 חברים, גברים נשים וילדים, המתגוררים ב-23 קהילות ברחבי העולם.

חיי הקומונה

חברי הברודרהוף הם נוצרים מאמינים, ועל  בסיס אמונה זו מושתת אורח חייהם. בנוסף, יש לקומונה כמה ערכי יסוד: חיי שיתוף, פציפיזם ואי-אלימות, שלום וצדק, אהבת האדם ושמירה על מסגרות משפחתיות מסורתיות.
בכל אחד מסניפי התנועה יש לא יותר מ-350 חברים המקיימים אורח חיים שיתופי באופן מוחלט. אין לחברים רכוש פרטי. הם עוסקים בחקלאות ומספקים לעצמם את רוב מזונם. בנוסף, מקיימים חברי הקומונה תעשייה זעירה של מוצרי עץ, צעצועים ורהיטים, הנמכרים בשווקים החופשיים ומסייעים להכנסת החברים.

קשר עם ישראל

קומונת  הברודרהוף מקיימת קשרים עם קומונות נוספות ברחבי העולם, ובכללם עם התנועה הקיבוצית בישראל. נציגים של הקומונה מבקרים מעת לעת בארץ, מסיירים בקיבוצים שונים, נפגשים לשיחות וחילופי מידע. כמו כן נשלחים חבריה לסייע במוסד לילדים מוגבלים בבית לחם ובבית החולים הסקוטי בנצרת.
אליעזר אבטבי

ביוגרפיה

אליעזר אבטבי נולד בתיקב (تکاب) שבאיראן, ועלה לישראל בגיל 12. הוא מתגורר במושב שיבולים בנגב, היה פעיל בארגון מושבי המזרחי של הפועל המזרחי וסגן יו”ר המועצה האזורית עזתה. בין השנים 1973–1984 שימש כחבר כנסת מטעם המפד"ל, וכיהן בוועדות הכלכלה והכספים. בכנסת השמינית היה יושב ראש הוועדה לפניות הציבור. בימי כהונתו בכנסת היה מעורב בהקמת גוש קטיף ובין השאר הציע לקרוא למושב נצר חזני על שם השר מיכאל חזני.
בין השנים 2004-1998 כיהן אבטבי כיושב ראש מועצת המנהלים של בנק אדנים למשכנתאות. הוא גם כיהן כדירקטור באוצר התיישבות היהודים בע"מ וכיו"ר מועצת המנהלים של עיתון הצופה לפני שנמכר לשלמה בן צבי. בשנים 2007-2005 עמד בראש הסתדרות הפועל המזרחי בישראל.
נמל התעופה הבינלאומי של קהיר

חברות תעופה ויעדים

יותר משמונים חברות תעופה מפעילות טיסות לנמל התעופה, מהם כשישים חברות תעופה, כ-15 חברות שכר, ו-10 חברות מטען.
מהנמל יוצאות טיסות לאפריקה, אסיה, אירופה, וצפון אמריקה.
באפריל 1980 לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים החלה חברת אל על להפעיל טיסות לנמל. החברה התכוונה להפסיק את טיסותיה בקו זה, אולם נעתרה לבקשת שלטונות ישראל כי תמשיך להפעילו בשל חשיבותו הפוליטית.
בינתיים הקו מבוטל מפאת המהומות במצרים. הטיסות בוצעו במטוסי בואינג 737-800. 
מטעמי ביטחון, טיסות אל על נחתו בלילה מה שמייצר מצב לא נוח לטיסה קצרה של שעה ו20 דקות.

תחבורה אל הנמל וממנו

הכביש המהיר Obora, מקשר בין הנמל לקהיר ולשאר המדינה. 

שירות אוטובוסים סדיר מגיע לנמל וממנו ממרכז העיר ומהערים הגדולות במצרים, שרותי מוניות ולימוזינות נפוצים גם הם.

בשנת 2010 החלו בתכנון קו חדש לרכבת התחתית של קהיר שיגיע לנמל התעופה.
ג'יימס פליט

ביוגרפיה

פליט נולד בבילסטון שבסטפורדשייר לאם סקוטית ולאב אנגלי. הוא חי בבילסטון עד גיל 10 שאז נפטר אביו, והוא עבר עם אמו לגור באברדינשייר. הוא למד הנדסה באוניברסיטה באברדין והצטרף לחוג הדרמה באוניברסיטה. אחר כך למד משחק ב"אקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה" בגלאזגו. פליט נשוי לשחקנית ג'יין בוקר ולהם בן אחד, המיש. המשפחה חיה בכפר סיבפורד גאוור .

תיאטרון

התחלת הקריירה של פליט הייתה עם הלהקה השייקספירית המלכותית, אתם הופיע בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים. מאז הופיע בין השאר במחזות "Habeas Corpus" וב-" In the Club", כמו גם במחזה "החגיגה" (Festen) וב"מרי סטיוארט ובהצגות נוספות בווסט אנד.
ב-2003 גילם את קוליגין במחזה "שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב לצידה של קריסטין סקוט-תומאס בתפקיד מאשה. ב-2009 שיחק בתפקיד סר אנדרו אגויצ'יק בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית ל-הלילה ה-12. ב-2011 השתתף במחזה "The Heretic" מאת ריצ'רד בין בבימויו של ג'רמי הרין בתיאטרון רויאל קורט שבלונדון. החל מנובמבר 2011 הופיע בהפקה של "The Ladykillers" בתפקיד מייג'ור קורטני בתיאטרון גילגוד.

רדיו

בין שנת 2000 ל-2006 השתתף פליט בתפקיד קפטן ברימשו בסיטקום הרדיופוני "Revolting People" של רדיו 4 של ה-BBC. סיפור העלילה מתרחש בתקופה שלפני מלחמת העצמאות של ארצות הברית. עוד הופיע בסדרה הקומית "Chambers" שהועברה מאוחר יותר לטלוויזיה. ב-2005 כיכב בתפקיד דנקן סטונברידג' בסיטקום "The Party Line". עוד הופיע בתפקיד הקפטן בסדרה "The Spaceship" של BBC Radio 7. בסדרה "The Castle" גילם את סר ג'ון וודסטוק וכן שיחק בתפקיד המפקח לסטרייד בסדרה "The Rivals".

טלוויזיה

בין השנים 1999 ו-2001 דיבב פליט את ה"כלב" בתוכנית הטלוויזיה לילדים "Dog and Duck". תפקידו הידוע ביותר הוא כהוגו בסדרה הקומית "הכומר מדיבלי" ששודר בין 1994 ל-2007, והוא הופיע בכל 24 הפרקים של הסדרה. ב-2005 שיחק בתפקיד הראשי בפרק בסדרת המתח "רציחות במידסומר" של ITV. ב-2007 הופיע בתפקיד אורח בסיטקום "Legit". בהפקה מ-2008 של ה-BBC "דוריט הקטנה" עיבוד לרומן מאת צ'ארלס דיקנס שיחק בתפקיד פרדריק דוריט. עוד השתתף פליט בשעשועון הטלוויזיה "School's Out". ב-2009 השתתף בהופעת קמע בסדרה "סקינס".
ב-1983 שיחק פליט בפרק בסדרה "Grange Hill" כמורה בבית הספר. ב-2010 הופיע באופרת הסבון "Coronation Street". הוא גילם דמות בשם רובי סלואן, אסיר משוחרר, שעוזר לאסיר אחר טוני גורדון לתכנן נקמה. בסופו של דבר גורדון יורה בסלואן במהלך מצור במפעל. בפברואר 2011 הופיע פליט בתפקיד ג'ורג' האב, אביו של האדם-זאב ג'ורג' סנדס, ב"כמעט אנושיים".
בדצמבר 2013 במסגרת שידורי חג המולד של ה-BBC, שודרה מיני-סדרה "תעלומה באחוזת פמברלי" עיבוד לספרה של פ.ד. ג'יימס העושה שימוש בדמויות של הרומן "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן. פליט גילם בסדרה את דמותו של מר בנט. בספטמבר 2014 שיחק פליט בתפקיד ריצ'רד, החבר לשעבר של רוזי גוליבר, בסדרה הקומית "Bad Education".

קולנוע

פליט הופיע בסרטי קולנוע רבים. בעיבוד הקולנועי מ-2004 ל"פנטום האופרה" גילם את מר לפבר. בסרט "על תבונה ורגישות" שיחק בתפקיד ג'ון דשווד, וב-2003 גילם את לייטון סטרצ'י בסרט "Al sur de Granada". ב-2014 הופיע בתפקיד ג'ון קונסטבל בסרטו של מייק לי "מר טרנר".
טל שקד

ביוגרפיה

טל שקד התחיל להתאמן בשחמט בגיל 7. הוא ניצח במספר תחרויות לתלמידי בתי הספר. בשנת 1990 הוא סיים במקום ה-9 באליפות העולם עד גיל 12 (ניצח בוריס אברוך). בשנת 1992 הוא ניצח באליפות ארצות הברית לנוער עד גיל 12. בשנת 1993 הוא סיים במקום ה-9 באליפות ארצות הברית לנוער עד גיל 18 (ניצח בוריס קריימן). בשנת 1995 הוא השתתף באליפות העולם לנוער עד גיל 20. בשנת 1995 טל שקד ניצח באליפות לאומית הפתוחה.
בשנת 1997 טל שקד זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 20.
בשנת 1998 הוא זכה במקום השלישי בתחרות שנערכה בארצות הברית (ניצח ג'ואל בנג'מין).
לאחר הצלחות אלו שקד עזב את השחמט התחרותי. הוא בוגר אוניברסיטת וושינגטון ועובד בחברת גוגל.
משה שטרית

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1985 הוצב שטרית בחיל השריון, ועבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. שטרית מילא שורה של תפקידי פיקוד בחיל ובהם מ"פ ומג"ד שריון. בהמשך שימש כמפקד חטיבת קרייתי. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת געש. במלחמת לבנון השנייה שימש שטרית כמפקד חטיבה 188.
הרטוויג נפתלי קרליבך

הרב ד"ר הרטוויג נפתלי קרליבך (בגרמנית: Hartwig Naphtali Carlebach; כ"ד באב התרמ"ט, ‏21 באוגוסט 1889 – כ"ב בכסלו התשכ"ח, 23 בדצמבר 1967) היה רב גרמני-אמריקאי. אביו של "הרב המרקד" שלמה קרליבך.

ביוגרפיה

הילד האחד-עשר מתוך שנים עשר ילדיהם של הרב שלמה קרליבך, רבה של ליבק, ושל אסתר (גר'), משוררת ובתו של הרב אלכסנדר זוסמן אדלר, רבה של ליבק לפני הרב קרליבך.
כמו אחיו הגדולים עמנואל, אפרים, יוסף צבי ודוד למד נפתלי בגימנסיה כללית ולא בישיבה, עד סיום לימודיו באביב 1907. לאחר סיום לימודיו עבר לברלין, ולמד בבית המדרש לרבנים בברלין (1910–1914) ובאוניברסיטת ברלין, בין השאר אצל פרידריך פָּאולזֶן . מ-1912 עד 1917 לימד בבית הספר של קהילת "עדת ישראל" בעיר, וב"תיכון היהודי" (גר') שהקים אחיו אפרים בלייפציג.
בשנת 1917 היה לרב בית הכנסת בפאסאואר שטראסה (גר') שבברלין, ובמקביל היה מנהלו של בית הספר האורתודוקסי בעיר. על פי עדותו, בית הכנסת שבראשו עמד היה אחד היחידים בכל גרמניה שלא הפלה יהודים ממוצא מזרח-אירופאי, וקירב את היהודים הגרמנים, שנתפסו כנוקשים, אל "החום של יהודי המזרח". ב-1923 נבחר לרב המחוז ההולנדי פריסלנד; הוא בחר, עם זאת, לדחות את הבקשה לשמש כרב המחוז ולהישאר בברלין. בשנת 1924, בעקבות תזה שכתב בהנחיית אדוארד שפרנגר, על גאורג פון גיזיצקי (גר'), מייסד החברה ל"תרבות אתנית" בגרמניה, קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת לייפציג.
ב-16 בנובמבר 1930 נבחר לרב הראשי של הקהילה היהודית בבאדן שבאוסטריה. בעקבות הבחירה עברה כל המשפחה לבאדן, והתגוררה ברחוב הלן-שטראסה. ב-9 באוגוסט 1931 הוצג במשרתו החדשה.
ב-1 בפברואר 1938 פוטר ממשרתו כרב העיר. לאחר האנשלוס, סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, ב-14 ביולי 1938 ברח עם משפחתו מאוסטריה. תחנתם הבאה הייתה ליטא, שם בא הרטוויג נפתלי במגע עם המסורת החסידית, ולאחר מכן עבר עם משפחתו ב-1939 לניו יורק.
בניו יורק מצא עבודה כרב בית הכנסת "קהילת יעקב" ב-West 79th Street. בשל אישיותו הייחודית ושילוב המסורות – יקית עם חסידית – בית הכנסת נודע תוך זמן קצר כ"קרליבך שול".
בשנים 1940–1944 היה רב קהילת ישראל הצעיר באיסטרן פארקוויי שבברוקלין.
נפטר ב-23 בדצמבר 1967 ונקבר בירושלים.
נישא לפסיה (פאולה/פאולין), בתו של הרב אשר מיכל הכהן, אב בית הדין של העיר בזל שבשווייץ. ב-22 בדצמבר 1919 נולדה בתם הבכורה, שולמית. היא נישאה לרב שמחה זיסל הלוי ליבוביץ, בנו של משגיח ישיבת מיר הרב ירוחם ליבוביץ. אחריה נולדו התאומים שלמה ("הרב המרקד") ואליהו חיים קרליבך, שהיה רב ה"קרליבך שול" לאחר אביו. אליהו חיים נישא להדסה, בתו של הרב שניאור זלמן שניאורסון, יו"ר ארגון "התאחדות החרדים בצרפת" ובן דודו של הרב לוי יצחק שניאורסון.
פישר בלק

פישר בלק (באנגלית: Fischer Black;‏ 11 בינואר 1938 - 30 באוגוסט 1995) היה כלכלן ומתמטיקאי אמריקאי שהתפרסם במיוחד בשל היותו, יחד עם מיירון שולס, בין מפתחי המודל המקובל ביותר להערכת אופציות - נוסחת בלק ושולס.
את הדוקטורט קיבל בלק ב-1964 באוניברסיטת הרווארד שבבוסטון, מסצ'וסטס, בתחום המתמטיקה השימושית. הוא היה תלמידו של מרווין מינסקי ועבד איתו על בעיות באינטליגנציה מלאכותית.

פעילותו ככלכלן

ב-1971 עבר לאוניברסיטת שיקגו ואחר כך הצטרף למכון המחקר MIT. בתחילת דרכו היה מעורב בוויכוחים בין הכלכלנים המוניטריסטים בראשות מילטון פרידמן והקיינסיאנים בראשות מודיליאני. בלק לא ראה חשיבות גדולה למדיניות המוניטרית במסגרת ייצוב של צמיחת המשק, וב-1972 כתב למילטון פרידמן מכתב בזו הלשון :
"בכלכלה האמריקאית חלק גדול מהחוב הציבורי מצוי בשטרות אוצר. כאשר נפדים שטרות אלה, מונפקים שטרות חדשים. אם ינסה הבנק הפדרלי להזרים כסף לסקטור הפרטי, כי אז הסקטור הפרטי פשוט יעביר את כספו לשטרות אוצר חדשים (שיונפקו). אם יקטין הבנק הפדרלי את כמות הכסף, הסקטור הפרטי יבחר לפדות חלק משטרות האוצר שלו."
סיריוגה

King Ring

קינג רינג היא חברת תקליטים המתמאצת בראפ (כמו חברת תאקט של סאבלימינל). הם מקדמים בשוק שלושה מותגים: סיריוגה (Серёга), מקס לורנס (Макс Лоренс) וסאצורה (Сацура).
מעבר אותות

שליח שניוני

השליחים השניונים (סיגנלים שניונים) הם מערכת בפיזיולוגית התא בה מתבצעת העברת מידע, אותות תאיים על ידי מולקולת סיגנל ראשונית, חיצונית מבלי שתכנס לתוך התא. קישור חוץ תאי של הסיגנל מתועל לקסקדת אירועים שגורמת לשינויים רבים ומשפיעה על תהליכים תוך תאיים. סוגי שליחים שניוניים: יונים, ליפידים, סוכרים ו- Camp, cAMP. כולן מולקולות קטנות. לא כל רצפטור יוצר שליח שניוני. דוגמאות: גלוקגון.

חלבון G

חלבוני G הם חלבונים השייכים לקבוצת אנזימי GTPases ומשתתפים במסלולי מעבר אותות בתא (מסלולי בקרה תוך תאיים אשר מופעלים בתגובה לאותות חיצוניים). שמם נגזר מיכולתם לקשור GTP (השם המלא הוא guanine nucleotide-binding proteins, ובקיצור חלבוני G). חלבוני G מתווכים תהליכים רבים ברמה התאית. ישנם כ-1,000 קולטנים שונים בגוף האדם המשתמשים בחלבוני G לצורך העברת אותות אל פנים התא. בין יתר פעילויותיהן, ניתן לציין כדוגמה כי חלבוני G מעורבים במסלולי הבקרה מסרים הנקלטים מפוטונים, ריחות, הורמונים ונוירוטרנסמיטורים לכיוון גרעין התא.
אלפרד גילמן ומרטין רודבל היו חוקרים אשר גילו וחקרו את החלבון ועל כך הוענק להם פרס נובל בשנת 1994.

טירוזין קינאז

קולטני טירוזין קינאז (Receptor tyrosine kinases-RTKs) הם חלבונים טראנסממברנאליים בעלי מתחם (אזור) קינאז תוך תאי (intracellular) ובעלי מתחם חוץ-תאי (extracellular) הקשורים לליגנד. קיימים חלבוני RTK המחולקים לתת-משפחות בהתאם לתכונות המבניות והליגנד הספציפים. אלה כוללים הרבה פקטורי גדילה כדוגמת רצפטור האינסולין, וקולטנים רבים נוספים. כדי להפיק אותות ביוכימיים ,RTK צריכים ליצור דימרים בממברנת הפלסמה, הדימרים מתייצבים בקישור לליגנד על ידי הקולטן.

גורמים תוך תאיים

פעמים רבות, המשך מעבר האות מתבצע על ידי גורמים ציטוזוליים כגון סרין- תראונין קינאזות, המזרחנות חלבונים אחרים, או פוספטאזות, המסירות קבוצות זרחן. תוצאת הזרחון עשויה להיות הפעלה או שיתוק של חלבון, אם על ידי השפעה מרחבית על מבנהו, אם באמצעות יצירת דימרים, ואפשרויות נוספות.
רבים מהסיגנלים מפעילים פקטורי שעתוק, הגורמים ליצירתם של חלבונים מסוימים. בסופו של תהליך, יצירת חלבונים, הפעלתם, או מניעת יצירתם והפעלתם, גורמים לשנוי בתפקוד הפנימי, ולעיתים החיצוני, של התא.
נל ואן וליט

ביוגרפיה

נל ואן וליט נולדה בהילברסום, במחוז צפון הולנד. היא החלה לשחות רק בגיל 16 במועדון השחייה המקומי, דה רובן, תחת הדרכתו של המאמן יאן שטנדר. אבל, הכישרון הטבעי שלה הוכיח שניתן להצליח גם כשלומדים לשחות בגיל כל כך מאוחר.
מספר חודשים מאוחר יותר זכתה ואן וליט באליפות הולנד בשחייה במשחה ל-200 מטר חזה.
לאחר מלחמת העולם השנייה היא הוכיחה שכוחה במותנה וקבעה שיאי עולם חדשים בסגנון החזה במשחה ל-100 מטר ול-200 מטר בבריכות קצרות.
ואן וליט לא יכלה להשתתף בתחרויות שחייה בינלאומיות בגלל שלא נירשמה כראוי בלידתה, עקב עיסוקיו של אביה. לכן, היא נאלצה להגיש בקשה לבית המשפט ולשלם על כך, ואז ניפתחה לה הדלת, להשגיה הגדולים.

אלופת אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה במונטה קרלו מונקו בספטמבר 1947 זכתה ואן וליט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.6 דקות, לפני אווה סקלי מהונגריה (2:57.9 דקות) ויני דה חרוט  בת ארצה (3:00.5 דקות).
בינואר 1948 נסעה ואן וליט לשיקגו להתאמן במועדון המקומי עם המאמן וולט שלוטר. היא ניצחה בכל התחרויות שבהם השתתפה. שיאה העולמי ב-100 יארד חזה בתוצאה של 1:09.2 דקות.

אלופה אולימפית

אל אולימפיאדת לונדון (1948) הגיעה ואן וליט כשיאנית עולם. במשחקים עצמם זכתה ואן וליט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:57.2 דקות (8 שניות איטי משיאה העולמי), לפני ננסי ליונס מאוסטרליה (2:57.7 דקות) ואווה נובק ג'ררד מהונגריה (3:00.2 דקות). רביעית סיימה אווה סקלי אף היא מהונגריה (3:02.5 דקות). סקלי הובילה במרבית המשחה, עד שון וליט החלה לעבור אותה. בשלב המוקדמות קבעה ואן וליט שיא אולימפי חדש בתוצאה של 2:57.4 דקות ובשלב חצי הגמר היא שיפרה את שיאה וקבעה תוצאה של 2:57.0 דקות.
זמן קצר לאחר חזרתה של ואן וליט לביתה, המדליה האולימפית שלה ניגנבה מבית הוריה. רק בשנת 2004 זכתה ואן וליט לקבל מדליה חלופית, מידי אריקה טרפסטרה, בעצמה שחיינית בעלת שתי מדליות אולימפיות מאולימפיאדת טוקיו (1964), בשם הוועד האולימפי ההולנדי על פני זו שניגנבה. בשנת 2006 ניפטרה ואן וליט בגיל 80.
ורנר יארווינן

ביוגרפיה

יארווינן נולד וגדל ברווסי.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת אתונה (1906) זכה ורנר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס יווני בתוצאה של 35.17 מטר, לפני ניקולאוס גאורגנטס מיוון (32.80 מטר) ואישטוואן מודי מהונגריה (31.91 מטר). מדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.82 מטר, אחרי מרטין שרידן מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש של 41.46 מטר וניקולאוס גאורגנטס (38.06 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בהטלת כידון בתוצאה של 44.25 מטר, אחרי 4 מטילים שוודים וכן השתתף בהדיפת כדור ברזל ובזריקת אבן אך פסל בתחרויות אלה. 
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה ורנר במדליית ארד בזריקת דיסקוס יווני בתוצאה של 36.48 מטר, אחרי מרטין שרידן (37.99 מטר) וביל הור מארצות הברית (37.32 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.43 מטר, 2 ס"מ ממדליית ארד ופסל בתחרויות להדיפת כדור ברזל ולהטלת כידון. 
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) בגיל 42 סיים יארווינן במקום 12 בזריקת דיסקוס בשתי ידיים בתוצאה של 
66.69 מטר (יד ימין: 37.84 מטר, יד שמאל: 28.85 מטר) ובמקום 15 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.60 מטר.

משפחתו

ליארווינן 4 בנים, שלושה מהם היו ספורטאים מצטיינים שאותם אימן: מאטי הצעיר, אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932) ושיאן עולם בהטלת כידון, אקילס בעל שתי מדליות כסף אולימפיות (אמסטרדם 1928 ולוס אנג'לס 1932) ושיאן עולם בקרב עשר והבן הבכור קלה, מקום 9 באולימפיאדה (לוס אנג'לס 1932) ושיאן אירופה בהדיפת כדור ברזל.
קווה-קווה

קווה-קווה (אנגלית: Cootie Catcher) היא יצירת אוריגמי אשר משמשת כמשחק ילדים בעל גרסאות שונות. בישראל בגרסה נפוצה של המשחק, המחזיק בקווה-קווה פותח את הקווה-קווה מספר פעמים לפי בחירת השחקן השני פותח את הקיפול וקורא את התשובה שתחת הסימון שבחר עמיתו למשחק. התשובה אשר רשומה בפנים יכולה להיות כל דבר, לרוב היא "תחזית עתידות", משימה כלשהי או תואר (כגון יפה, מכוער, חכם, טיפש וכדומה) המיוחסים לשחקן השני.
היינריך השלושה עשר, דוכס בוואריה

ביוגרפיה

היינריך נולד ב-19 בנובמבר 1235, לאוטו השני, דוכס בוואריה ואגנס מפפאלץ, בתם של היינריך החמישי, רוזן הפלטינט שעל הריין ואגנס מהוהשטאופן.
בשנת 1253 מת אביו אוטו השני, דוכס בוואריה, והיינריך ואחיו לודוויג השני, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו. בשנת 1255 חולקה דוכסות בוואריה בין היינריך לאחיו: היינריך קיבל את בוואריה התחתונה, ואילו לודוויג קיבל את בוואריה העליונה ואת רוזנות הפלטינט שעל הריין.
מאחר שחלוקת הדוכסות הייתה בניגוד לחוק, היא עוררה את זעמם של הבישופים בבוואריה, ובעקבות כך הם שיתפו פעולה עם אוטוקאר השני, מלך בוהמיה שפלש באוגוסט 157 לבוואריה. שני האחים שיתפו פעולה ביניהם, והצליחו להדוף את הפלישה. בשנים הבאות נלחם היינריך נגד ארכיבישוף זלצבורג ונגד בישוף פזאו, ובסכסוך בין רודולף הראשון, מלך בוהמיה לאוטוקאר השני, מלך בוהמיה הוא החליף את נאמנותו כמה פעמים.
הינריך תיקן כמה תקנות למען שלום האזרחים, שקבעו שחובה להסתובב בלילה עם פנס, וכן שאסור להסתובב עם חרב או פגיון ברחבי העיר.
ב-3 בפברואר 1290 מת היינריך, ובניו אוטו השלישי, דוכס בוואריה, לודוויג השלישי, דוכס בוואריה ושטפן הראשון, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו. בשנת 1305 הוכתר בנו אוטו השלישי, דוכס בוואריה כמלך הונגריה.