google/wiki40b huggingface dataset:
טוד וולטרס

ביוגרפיה

וולטרס סיים ב-1982 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר. שירת כמדריך טיסה וכטייס מטוסי OV-10 ברונקו ו-F-15 איגל.
בינואר 1999 מונה למפקד טייסת קרב 19 (טייסת F-15), בשנים 2002–2004 פיקד על להק המבצעים של כנף 1, ב-2003 עמד בראש כוח המשלוח האווירי 482 שהוצב במזרח התיכון. בשנים 2004–2006 פיקד על כנף האימונים 47 בבסיס לפלין שבטקסס. ביוני 2006 מונה למפקד כנף הקרב 325, המפעילה מטוסי F-22 ראפטור. במרץ 2008 מונה לתפקיד מטה במפקדת בעלות הברית בקאבול שבאפגניסטן. באפריל 2009 לקצין המבצעים של פיקוד החלל של חיל האוויר. במאי 2011 מונה למפקד כוח המשימה של חיל האוויר באפגניסטן וסגן מפקד פיקוד הכוחות האמריקאים באפגניסטן. ביוני 2012 מונה לראש הלשכה המשפטית במשרד מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית.
בספטמבר 2013 מונה למפקד חיל האוויר ה-12 ומפקד כוחות האוויר של פיקוד דרום של ארצות הברית. בדצמבר 2014 מונה לסגן לענייני מבצעים של ראש מטה חיל האוויר, ביולי 2015 מונה לראש אגף מבצעים במפקדת המטות המשולבים.
באוגוסט 2016 קודם לדרגת גנרל מונה למפקד כוחות חיל האוויר באירופה ובאפריקה, המפקד גם על כוחות האוויר של נאט"ו. במאי 2019 מונה למפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית ולמפקד העליון של כוחות נאט"ו באירופה.
במהלך שירותו צבר מעל 5,000 שעות טיסה, על מטוסי T-38 טאלון, F-15C איגל, F-22 ראפטור, A-10 ת'נדרבולט II ו-OV-10 ברונקו.
לוולטרס תואר שני בביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצבא, תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת האווירונאוטיקה אמברי-רידל, ותואר ראשון בלימודי תעופה מאקדמיית חיל האוויר.
וילה קלדוניו

אדריכלות

תוכנית המבנה לא פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות", וייחוסה לפלאדיו מושתת על הדמיון לווילות אחרות שבנה ובעיקר וילה סרצ'נו. 
הווילה רבועה במתארה ולה שלוש קומות. מעל קומה תחתונה ששימשה לחדרי שירות שונים בנויה קומת האדון בעלת חלונות מלבניים גבוהים. חדרי הקומה הזו מעוטרים בציורי קיר (פרסקו). מעליה קומה שלישית שבה חלונות קטנים, והיא נועדה לאחסון תוצרת חקלאית. לבניין שתי מבואות, אחת מכל צד. המבואות ניכרות כל אחת בשלושה פתחים סמוכים המקורים בקשתות, וכל אחת מהן נושאת גג גמלוני.
החדרים מעוטרים בציורי קיר (פרסקו) מעשי ידיו של ג'יובני אנטוניו פאסולו (Giovanni Fasolo) – אמן שעיטר גם את התיאטרון האולימפי שבנה פלאדיו בוויצ'נצה - וושל ג'ובאני בטיסטה זלוטי (Giovanni Battista Zelotti), שעיטר גם וילות אחרות שבנה פלאדיו, ובהן וילה אמו ווילה פוסקארי.
גאורג קולנקמפף

חייו

גאורג קולנקמפף נולד למשפחת סוחרים מבוססת. בגיל צעיר מאוד גילה עניין בכינור ומשנת 1904, כשהיה בן שש, החל ללמוד אצל הנגן הראשי של התזמורת הפילהרמונית של ברמן, ובהמשך אצל מנצח התזמורת, ארנסט ונדל. בהמשך קיבל הדרכה ועידוד מלאופולד אאואר (מורם של מישה אלמן, אפרם צימבליסט, נתן מילשטיין ועוד) בדרזדן. הופעתו הראשונה כסולן בקונצרט הייתה בשנת 1912. לפי המלצת אאואר, נשלח ללמוד אצל וילי הס בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין ועם הזמן היה למנצח תזמורת בית הספר.
לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה חזר קולנקמפף לעיר הולדתו לכהן שם בתפקיד הנגן הראשי של התזמורת הפילהרמונית של ברמן. הוא המשיך להופיע כסולן ובשנת 1923 התמנה לפרופסור מן המנין בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. הוא לימד שם עד 1926, אז השתלטה קריירת הסולו שלו על כל עתותיו, אך חזר ללמד שם ב-1931 עד ליציאתו מגרמניה ב-1944. במקביל להוראה המשיך להופיע בקונצרטים ברחבי גרמניה וכן, יותר ויותר, בחלקים שונים של אירופה והרבה לנגן בשידורי רדיו. בשנת 1927 ביצע את הקונצ'רטו הכפול ברה מינור של באך עם אלמה מודי (תלמידה של קרל פלש וכנרת בפילהרמונית של ברלין).
ב-1935 הקים שלישייה עתירת מוניטין עם הפסנתרן אדווין פישר והצ'לן אנריקו מיינרדי, שבה התמיד לנגן עד 1948. לאחר מותו החליף אותו הכנר וולפגנג שניידרמן. פישר ניגן גם בדואו עם פסנתר, בעיקר עם גאורג שולטי ווילהלם קמפף. עם שולטי הקליט את הסונאטות של ברהמס, את 20 הסונאטות של מוצרט ואת סונאטת קרויצר של בטהובן, לחברת דקה. יש גם הקלטה של סונאטת קרויצר עם קמפף (DGG, 1935). עוד הקליט בחברת דקה עם הקונצ'רטו הכפול של ברהמס
עם מיינרדי, בניצוחו של קרל שוריכט.
ב-1937 ניגן בביצוע בכורה את הקונצ'רטו לכינור ברה מינור של שומאן, שיוזף יואכים עיין בו ודן אותו לשיכחה, אך קולנקמפף גילה אותו והשיבו לחיים בעזרת המנהל מטעם הנאצים של "ספריית המדינה הפרוסית", שם הוטמנה הפרטיטורה החתומה בידי שומאן, ופאול הינדמית, שיצירותיו נאסרו כבר להשמעה בצו המשטר הנאצי. הוספת יצירה זו לרפרטואר הייתה פרשה חשובה ומוצלחת מאוד, וזמן קצר לאחר זאת הקליט אותה בפעם הראשונה. לפני המלחמה הקליט את הקונצ'רטו לכינור של בטהובן (הפילהרמונית של ברלין בניצוח הנס שמידט-איסרשטדט ואת הקונצ'רטו לכינור של מנדלסון: הוא לא ויתר על ביצוע הקונצ'רטו של מנדלסון על אף האיסור על יצירותיו, והשתמש בקדנצות של פריץ קרייזלר.
קולנקמפף הופיע בעוד ביצועי בכורה עולמיים, בעיקר יצירות מאת אוטורינו רספיגי (סונאטה לכינור מס' 2) ויאן סיבליוס. הוא היה מבוקש ועסוק מאוד בתקופה הנאצית, כמוזיקאי בן "הגזע הארי", אף כי לא צידד בתורת הגזע והודות לחשיבותו כנגן גרמני, יכול היה לקיים ברפרטואר יצירות מוחרמות. 
בשנת 1940 עבר לפוטסדאם וב-1944, לנוכח דרישות השלטון שהעיקו עליו יותר ויותר, עזב את גרמניה והיגר לשווייץ. משנת 1943 קיימת הקלטה מקונצרט חי של הקונצ'רטו לכינור של סיבליוס, עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח וילהלם פורטוונגלר. משווייץ המשיך לפתח את קריירת הסולו הבינלאומית שלו, והיה לממשיכו של קרל פלש בקונסרבטוריון של לוצרן. משנת 1944 היה כינור ראשון ברביעיית קולנקמפף.
קולנקמפף מת בשפהאוזן, שווייץ, מאנצפליטיס (שיתוק בעמוד השדרה) בגיל 50 בסך הכל, לאחר הידרדרות מהירה זמן קצר אחרי הקונצרט האחרון שלו. עם מותו בגיל צעיר יחסית איבד עולם המוזיקה בכלל והכינור בפרט נגן מכובד, בעל סגנון אישי ואישיות בולטת, הן כמבצע והן כמורה. הקלטת הקונצ'רטו לכינור של בטהובן בביצועו, עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח הנס שמידט-איסרשטדט משנת 1936 עודנה נחשבת למשובחת ביותר. כתביו הופיעו לאחר מותו בשנת 1952, תחת הכותרת "תצפיות של כנר" (Geigerische Betrachtungen).
ג'יי ובוב השקט מכים שנית

עלילה

לאחר שדנטה ורנדל מוציאים צו הרחקה נגד ג'יי ובוב השקט, השניים מגלים שבהוליווד עושים סרט על-פי הקומיקס "Bluntman & Chronic" - הקומיקס לו שימשו בסיס ויזואלי והשראתי. כדי למנוע מאנשים לכתוב עליהם דברים רעים באינטרנט, הם מחליטים להפסיק את הפקת הסרט, אך עליהם להגיע מניו ג'רזי להוליווד לפני כן. במהלך הדרך הם לומדים את "חוקי הדרך" מטרמפיסט (מגולם על ידי ג'ורג' קרלין), פוגשים חבורה מסדרה מצוירת מוכרת, ואפילו תופסים טרמפ עם חבורת שודדות יהלומים.
הסרט עמוס בבדיחות מטה, הצוחקות הן על סרטיו הקודמים של קווין סמית' והן על השחקנים המשתתפים בהם.

מסביב לסרט

הסרט הוקדש למעריציו של סמית', והוא מלא בהופעות אורח של דמויות משלל סרטיו הקודמים, ולעיתים, שחקנים מסרטים קודמים, בתפקידים חדשים. בין השאר מופיעים בסרט: ג'אד נלסון, כריס רוק, ג'ואי לורן אדמס, בריאן או'הלורן, ג'ף אנדרסון, מארק המיל, קארי פישר, אלאניס מוריסט, בן אפלק, מאט דיימון, שאנן דוהרטי, וס קרייבן, גאס ואן סנט, ג'ון סטיוארט, ויל פרל אלי לרטר ועוד רבים.
איסלנד במשחקים האולימפיים

היסטוריה

שני ספורטאים איסלנדים התחרו במסגרת המשלחת הדנית באולימפיאדת סטוקהולם. הבכיר שבהם, המתאבק סיגוריון פטורסון, דורג במקום השישי. באולימפיאדות הראשונות בהן השתתפה כמשלחת עצמאית, מאז ברלין 1936, רשמו הספורטאים האיסלנדים הישגים סמליים בלבד.
במדליה הראשונה עבור איסלנד זכה האתלט ויליאלמור איינרסון בתחרות הקפיצה משולשת באולימפיאדת מלבורן (1956). איינרסון קבע שיא אולימפי חדש כשקפץ למרחק של 16.26 מטרים, אך הפסיד את מדליית הזהב כאשר שיאן העולם הברזילאי אדהמר דה סילבה קפץ אחריו למרחק של 16.35 מטרים. באולימפיאדת רומא (1960) לא הצליח איינרסון לשחזר את הישגו, וסיים במקום החמישי. 
הפעם הבאה בה זכה ספורטאי איסלנדי במדליה אולימפית הייתה רק באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), אז זכה הג'ודוקא ביירני פרידריקסון במדליית ארד. מטיל הכידון איינר ויליאלמסון העפיל לגמר ודורג שישי, ונבחרת הכדוריד דורגה אף היא במקום השישי במשחקים אלה. באולימפיאדת סיאול (1988) דורגה נבחרת הכדוריד במקום השמיני.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) נבחרת הכדוריד כלל לא הייתה אמורה להשתתף, אך בעקבות החלטת הוועד האולימפי הבינלאומי לאסור על השתתפותה של יוגוסלביה במשחקים אלה, כחלק מהסנקציות שהוטלו עליה, הוזמנה נבחרת איסלנד לטורניר במקומה, ורשמה את הדירוג הגבוה ביותר שלה עד אז - המקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת המשלחת המאוחדת ובמשחק על מדליית הארד לנבחרת צרפת. בנוסף, בלט מטיל הכידון סיגורדור איינרסון, שדורג במקום החמישי.
באולימפיאדת סידני (2000) הייתה האתלטית ואלה פלוסאדוטיר לאישה האיסלנדית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית, עם זכייתה במדליית הארד בתחרות הקפיצה במוט. אתלטית נוספת, גונדרון ארנרדוטיר, סיימה במקום השביעי בריצת 400 מטר משוכות. השחיין ארן ארנרסון העפיל אף הוא למקצה גמר, במשחה ל-200 מטר גב, וסיים במקום הרביעי. באולימפיאדת אתונה (2004) בלטו שני ספורטאים איסלנדים: האתלטית ת'וריי אדה אליסדוטיר סיימה במקום החמישי בקפיצה במוט והמתעמל רונאר אלכסנדרסון דורג במקום השביעי בתרגיל על סוס הסמוכות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) נרשם הישג השיא של איסלנד בספורט כאשר נבחרת הכדוריד שלה זכתה במקום השני ובמדליית כסף לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת ספרד, והפסידה בגמר לנבחרת צרפת 23–28. במשחקים אלו הייתה איסלנד המדינה בעלת שיעור האוכלוסין הנמוך ביותר שזוכה במדליה כלשהי. באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה נבחרת הכדוריד את שלב הבתים ללא הפסד, אך הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת הונגריה, לאחר שתי הארכות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לא השיגה המשלחת האיסלנד מדליות, ההישגים הטובים ביותר נרשמו על ידי השחייניות רפנהילדור לות'רסדוטיר שסיימה שישית בגמר משחה 100 מטר חזה ואיגלו אוסק גוסטפסדוטיר שסיימה שמינית בגמר 200 מטר גב וקבעה שיא לאומי חדש.
Lucky (בריטני ספירס)

מידע

השיר, שנכתב והופק על ידי מקס מרטין ורמי, עוסק בשחקנית בת-מזל ("Lucky"). נראה שהשחקנית השיגה כבוד, אושר ויופי, אך מבפנים היא בודדה ועצובה מסיבות לא ידועות. 
Lucky זכה להצלחה פחותה בארצות הברית מהסינגל הקודם של ספירס, "Oops!... I Did It Again" בשל העובדה שהשמעותיו בתחנות הרדיו האמריקאיות היו נמוכות והסינגל נמכר בפורמט "12", שגרם למכירות נמוכות. מסיבות אלו הגיע השיר אל המקום ה-21 במצעד הבילבורד הוט 100, ושהה במצעד תשעה שבועות.
למרות זאת, הסינגל הצליח להיכנס לעשרת המובילים במצעדי מדינות שונות באירופה ובאוסטרליה, והצליח למכור אפילו יותר מסינגלים קודמים. בשוודיה מכר 30,000 עותקים וקיבל תואר פלטינה, בגרמניה קיבל תואר זהב עבור 250,000 עותקים שמכר, בבריטניה מכר הסינגל 203,000 עותקים והגיע למקום החמישי במצעד הפזמונים הבריטי. הסינגל נמכר בכל העולם ביותר מ-4,000,000 עותקים בשנת 2000 בלבד.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי דייב מיירס וצולם בהוליווד שבקליפורניה ב-12, 13 ביוני 2000. הקליפ הציג את ספירס ככוכבת הזוהרת אך בודדה, ולצידה, ספירס בגרסה אחרת, המספרת את סיפורה בשירת השיר.
הקליפ מתחיל כאשר ספירס נמצאת על במת הצגה, ואומרת: "זהו סיפור על ילדה ששמה לאקי" ומתחילה לשיר. באמצע הקליפ צילמו סרט והבמאי אמר: "קאט, יש לנו את זה" ומאפרים אותה לאחר מכן. לקראת סוף הקליפ היא נמצאת בטקס פרסים והמנחה אמר: "השחקנית הטובה ביותר, והמנצחת היא - לאקי". הקליפ נצפה יותר מ-70 מיליון צפיות.
אברהם גרינברג

אברהם בן שמעון גרינברג (1841 קישינב - 1906 גרמניה) היה איש עסקים ואחד ממנהיגיה של תנועת חיבת ציון.

ביוגרפיה

הוא קיבל חינוך מסורתי, אך נתפש להשכלה. הוא היה מעורב מאוד בחיי הציבור היהודי. כשעבר לאודסה היה עוזרו של לאון פינסקר. כשפינסקר התפטר מתפקידו בתנועת חובבי ציון הוא הציע את גרינברג במקומו. כשיחיאל צ'לנוב שאל את משה לייב ליליינבלום על טיבו של גרינברג, תיאר האחרון את גרינברג כך: "הוא (גרינברג) מיליונר, אדם ישר ומעשי, מסור לעניין ארץ-ישראל, חובב ספרות עברית ודתי. יש לו חסרון אחד: הוא קצת פחדן". יום לפני כן שלח ליליינבלום תשובה לשמואל יוסף פין באותו עניין: "הגביר א. גרינברג הוא איש הגון, מיליונר, "חובב ציון" באמת, מוקיר ספרותנו, וביתו בית איש-ישראל לכל דבר, וכסוחר גדול הוא בקי בהוויות העולם עד להפליא, ואין טוב ממנו לעמוד בראש "חובבי ציון", אבל בהיותו מפחד מקול עלה נידף איני חושב, שיתרצה לעמוד בראש חובבי-ציון כל זמן שלא יהיו מאושרים מטעם הממשלה".
גרינברג סייע בהקמת מושבות יסוד המעלה וקסטינה. היה בין הגבאים הפועלים שנבחרו לאחר ועידות בדרוזגניק ווילנה ובין השתדלנים שניסו להשיג רישיון להקמת הוועד האודסאי. לאחר פטירת פינסקר ניהל את הוועד במשך 14 שנים.
הוא נפטר בגרמניה ב-1906 לשם נסע לצורכי מרפא ונקבר בפרנקפורט על המיין.
הפיגוע במסגד א-ראודה

בעקבות הפיגוע

לאחר הפיגוע תקפו מטוסים ללא טייס של צבא מצרים את כלי הרכב של המחבלים, שניסו להימלט, והצליחו לחסל כ-15 מהם. חיל האוויר המצרי ביצע תקיפות נוספות באזור ביר אל-עבד.
פתיחתו של מעבר רפיח, שתוכננה לשבת, נדחתה. במצרים הוכרזו שלושה ימי אבל.
בית עיריית תל אביב-יפו, ספריית ברמינגהאם, ומגדל סי אן הוארו בצבעי דגל מצרים כאות הזדהות. אורות מגדל אייפל כובו.
סם ויטוור

ביוגרפיה

ויטוור גדל בפרבר גלנוויו בפאתי שיקגו, אילינוי. יש לו אח אחד. ויטוור היה סולן בלהקה בתיכון גלנברוק סאות', בו גם למד דרמה ותיאטרון.
ניקולס הולט

ביוגרפיה

הולט נולד בווקינגהאם, ברקשייר שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית-אנגליקנית. כבן השלישי מתוך ארבעת ילדיהם של גלניס, מורה לפסנתר, ורוג'ר הולט, טייס בחברת "בריטיש איירווייז".
האחים שלו הם ג'יימס, רוזי וקלריסטה, ודודתו מדרגה שנייה הייתה השחקנית אנה ניג'ל. 
הולט התגלה בגיל שלוש כשישב עם אמו בקהל בזמן מחזה. הבמאי הבחין בו והציע לאמו של ניקולס להכניס אותו לתחום המשחק. הוא למד בבית הספר לתיאטרון של סילביה יאנג, והופיע בהופעת בכורה בסרט "Intimate Relations" מ-1996 בו גילם תפקיד ראשי. הוא הופיע בעיקר בטלוויזיה, עד הצלחתו של "רווק פלוס ילד", בו גילם את מרקוס בן ה-12.
במהלך לימודיו בבית הספר התיכון, גילם הולט תפקיד ראשי בשתי העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "סקינס" בה שיחק את תפקידו של טוני סטונם. הולט היה מועמד לפרס בשל תפקיד זה. ב-2004 הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה הקנדית "Mystery Hunters" ובשנת 2009 הופיע לראשונה על הבמה כשהשתתף בהצגה "New Boy" המבוססת על רומן מאת ויליאם סטקליף.
בקיץ 2009, לקח הולט חלק בקמפיין בו השתתפו מפורסמים נוספים. הוא שיחק נערה מתבגרת בסרט קצר שנועד לתמוך בקמפיין. בנוסף, בשנת 2009, הופיע הולט בסרט "סינגל מן" בבימויו של טום פורד, המבוסס על רומן בעל אותו שם מאת כריסטופר אישרווד.
בטקס פרסי האקדמיה הבריטי לקולנוע השישים ושלושה היה מועמד הולט בקטגוריית "פרס השחקן העולה", אולם הפסיד לקריסטין סטיוארט. הולט החליף את הדוגמן הספרדי ג'ון קורטג'רנה כפנים החדשות של קולקציית משקפי השמש והראייה של מעצב העל טום פורד, לאביב 2010.
ב-25 במרץ 2010, הופיע בקליפ לשיר "Lez Be Friends" של להקת מידנייט ביסט. ב-8 ביולי 2010, הוא נכנס לתודעה הציבורית כשלוהק לגלם את דמותו של חיה בסרט "אקס מן: ההתחלה" בבימויו של מתיו ווהן. הולט נבחר על ידי MTV לאחד מרשימת "Breakout Stars to Watch for in 2011" שפורסמה באתר האינטרנט של הערוץ.
בקיץ 2011 גילם הולט את דמותו של חיה/האנק מק'קוי הצעיר בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: ההתחלה".
ב-2013 יצא לאקרנים הסרט "מת עליה" בכיכובו. הסרט מספר על רומן בין זומבי לבת אנוש. ב-1 במרץ יצא הסרט "ג'ק צייד הענקים", בכיכובו של הולט. הסרט עוסק בנער עני שמתאהב בנסיכה ויוצא להציל אותה מהענקים שחטפו אותה.
ב-2014 שיחק בסרט המדע הבדיוני "אדמה רעה: הדרך לזעם" לצד מייקל שאנון. במאי 2014 שב לגלם את דמותו של חיה בסרט ההמשך "אקס-מן: העתיד שהיה" - תפקיד אותו חזר לגלם גם בסרטים "אקס-מן: אפוקליפסה" ו"אקס-מן: הפניקס האפלה" (2019). ב-2015 השתתף בסרט "מקומות אפלים". ב-2016 הופיע בתפקיד הראשי בסרט "שווים". ב-2017 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "התנגשות". ב-2018 שיחק בסרט "המועדפת". בשנת 2019 שיחק בסרטים "טולקין" ו"המלחמה על הכוח".
שלמה פפנהיים (ירושלים)

שלמה פפנהיים (י"ד באייר ה'תרפ"ו - ד באייר ה'תשע"ז) (28 באפריל 1926 - 30 באפריל 2017) היה סגן יו"ר הנהלת העדה החרדית בירושלים ועסקן ירושלמי. הקים את בית היתומות "בית לפליטות" ואת בית ההחלמה ליולדות בטלז סטון.

ביוגרפיה

נולד במינכן שבגרמניה לרב גבריאל צבי ולחנה. גדל בעיר הלברשטאדט, ולאחר ליל הבדולח נמלט ביחד עם אחיו ללונדון שבאנגליה. כשנה לאחר מכן עלה לארץ ישראל והתחנך בישיבת תורה ויראה בשכונת מאה שערים בירושלים וכן בישיבת דושינסקיא. באותם ימים החל גם להתקרב לחצרו של הרב אהרן ראטה, מייסדה של שושלת שומרי אמונים - תולדות אהרן, וכן לחתנו הרב אברהם יצחק קאהן. בנוסף היה מקורב גם לרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק ולאדמו"רים מסקווירא ומסאטמאר.
נישא לבלומא בת הרב יעקב אליעזר שטיין שנספה בשואה. לאחר נישואיו עבד בחנות ספרים ובמקביל סייע בהקמת מוסדות חסידות תולדות אהרן ונחשב לעסקן בולט בחסידות ובעדה החרדית.
בעצת רבו, האדמו"ר מתולדות אהרן, הקים בשכונת מאה שערים את בית היתומות "בית לפליטות". בהמשך הקים עם הרב נפתלי רוזנפלד בית החלמה ליולדות בקריית יערים. בנוסף היה ממקימי ומייסדי בתי החינוך לבנות של בני היישוב הישן "בנות ירושלים" ו"חינוך ירושלים".
במשך למעלה מ-60 שנה כיהן כסגן יו"ר וחבר הנהלת העדה החרדית, וכן היה ממייסדי ומקימי ועד הכשרות של הבד"ץ.
למרות השקפותיו והשתייכותו לעדה החרדית, דגל בדו קיום וגישור פערים, למשל בין המחנה החרדי לציבור הדתי לאומי וכו'.
נפטר בד' באייר ה'תשע"ז בגיל 91 ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
דרדר כחול

ייחודו של הדרדר הכחול

הצמח גדל בבתה בשפלה המרכזית ובהר. לזרעונים חסרה "ציצית" - המופיעה בצמחים אחרים ממשפחה זו. הציצית היא קבוצת שערות או מוצים ארוכים בראש הזרעונים ותורמים להסעתם. הפריחה היא בחודשים פברואר עד אפריל.
הדרדר הכחול הוא מין אנדמי לארץ ישראל, ירדן, סוריה, לבנון וקפריסין. בניגוד לכמה מינים אחרים בסוג דרדר שחפי המעטפת שלהם קוצניים, הדרדר הכחול אינו קוצני. הדרדר הכחול הוא ערך טבע מוגן בישראל.

שימושים כלכליים

בארץ, יש המשתמשים בו לחליטות בתערובת עם צמחים נוספים.

בתרבות

הפרח שימש כסמל סודי לזיהוי של חברי המפלגה הנאצית באוסטריה בשנים 1938-1934, כשהייתה מפלגה אסורה, ואומץ כסמל הנענד על דש הבגד של חברי מפלגת החירות האוסטרית הימנית.

דגנית

הצמח מכונה בפי העם גם דגנית בטעות, בגלל דמיונו ל .Centaurea cyanus L שגם הוא כחול ובאירופה הוא עשב רע הצומח בשדות הדגן (ומכונה באנגלית cornflower) אך מין זה כלל אינו מצוי בארץ ואילו הדרדר הכחול אינו צומח בשטחים מעובדים. ציור של פרח דגנית דגניה
הופיע בבול ביום 29 אפריל 1952 ליום העצמאות הרביעי בערך נקוב של 60 פרוטות.

הדרדר ביהדות

הדרדר מופיע פעמיים לצד ה"קוץ" כצמח רע שמצוי בשדה החקלאי כפי שנזכר בקללת ה' לאדם: "ארורה האדמה בעבורך, בעצבון תאכלנה כל ימי חייך, וקוץ ודרדר תצמיח לך" (בראשית ג יז-יח). צמחים אלה עולים במקומות נטושים וחרבים: "ונשמדו במות און חטאת ישראל, קוץ ודרדר יעלה על מזבחותם" (הושע י ח).
במשנה נזכרו ה"חוחים והדרדרים" כמאכל בהמה החייבים בשביעית (שביעית ז, א); לא ברור אם מדובר בשמות כלליים של קוצים, או בשמות מיוחדים כבשאר הדוגמאות שנמנו באותו מקור. הצירוף 'קוץ ודרדר' במקרא מורה שכוונתם של הפסוקים היא לשם קיבוצי של צמחים קוצניים. 
בערבית נקראים כמה מיני צמחים קוצניים מהסוג Centaurea בשמות דומים ל'דרדר', ובשל כך הם מכונים בימינו בשם זה.
מרתון פלסטין

התחרות

משתתפי המרתון רצים במעגל של עשרה וחצי קילומטרים, בשטחי נפת בית לחם.
מסלול המרתון משתרע בתוך בית לחם. תחילת המרתון וסיומו הם בקרבת כיכר מאנגר (רחבת כנסיית המולד) שבעיר העתיקה של בית לחם והרצים חולפים ברחובותיה המרכזיים של העיר ובסמוך לאתריה העיקריים: לצפון לכיוון מחנות הפליטים עאידה ובית ג'ברין ועד חומת ההפרדה בין בית לחם וירושלים, משם פונים לדרום מערב עד אצטדיון אל-ח'דר ובחזרה (משתתפי תחרות המרתון רצים מסלול זה פעמיים). מסלול המרתון הוא קשה יחסית בגלל הסביבה ההררית ומרובת השיפועים של בית לחם, בדומה למרתון ירושלים.
ביום המרתון נערכים בעיר גם מרוץ לחצי מרתון, מרוץ ל-10 קילומטרים ומרוצים עממיים למרחקים קצרים.

פעילויות נוספות במרתון

במתחם המרתון מתקיימות בדרך כלל פעילויות ושיחות על תזונה ובריאות, לפני ואחרי המרוץ, כגון: עמדת טרמפולינות לחימום ולגמישות הגוף וסדנאות עם כדורי גמישות.
אוזאסקו

היסטוריה

אוזאסקו נוסדה במאה ה-19, על ידי המהגר האיטלקי אנטוניו ג'וזפה אגו (שעל שמו קרוי רחוב ראשי בעיר). אגו הגיע מן הקומונה אוזאסקו בחבל פיימונטה באיטליה וקרא ליישוב החדש על שמה של אוזאסקו האיטלקית. היישוב התפתח ותוך זמן קצר נבלע על ידי העיר סאו פאולו והפך לרובע שלה. בעשורים הראשונים של המאה ה-20 הגיעו לאוזאסקו מהגרים איטלקים, ספרדים, פורטוגזים, גרמנים, אירים ויפנים, וסוחרים ממוצא ארמני, לבנוני ויהודי תרמו לפיתוח הכלכלי של אוזאסקו.
ב-19 בפברואר 1962 אוזאסקו הפכה לעיר בפני עצמה לאחר הצבעה בקרב התושבים.

אקלים

כמו כמעט כל הערים של מדינת סאו פאולו, האקלים באוזאסקו הוא סובטרופי. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא סביב ה-18 מעלות צלזיוס, כאשר החודש הקר ביותר הוא יולי, אז הטמפרטורות מגיעות לכ-12 מעלות, ופברואר הוא החם ביותר, אז הטמפרטורות יכולות להגיע לאזור 30 מעלות. כמות המשקעים השנתית היא סביב 1,400 מ"מ.
הקשת הקפריסאית

הקשת הקפריסאית היא שקע בצורת קשת הנמצא מדרום לקפריסין. הקשת נמצאת באזור המפגש בין שני לוחות טקטוניים: הלוח האפריקאי ולוח אנטוליה. הלוח האפריקאי נע צפונה ביחס ללוח אנטוליה ויוצר אזור הפחתה. השקע מהווה חלק מאזור ההפחתה הנוצר בהתנגשות בין הלוח האפריקאי והלוח האירואסייתי.
כתוצאה מהתנגשות הלוחות אזור הקשת הקפריסאית פעיל מאוד מבחינה סיסמית ומתרחשות בו רעידות אדמה המורגשות גם בישראל. בשנת 1996 התרחשה באזור רעידת אדמה בעוצמה של 6.5 בסולם ריכטר, הרעידה החזקה ביותר שתועדה באזור. מוקד הרעידה היה דרום-מערבית לאי.
הקיוסק הראשון של תל אביב

הקיוסק הראשון של תל אביב הוקם בשנת 1910 בצומת הרחובות שדרות רוטשילד והרצל, והיה פורץ-הדרך של העיר תל אביב, בדרכה מפרוור שקט למרכז הכלכלי של המדינה.
בתחילה סירב ועד העיר להקמת הקיוסק, משום שאחוזת בית הייתה אמורה להיות שכונה ללא בתי עסק, אך לבסוף בישיבת ועד תל אביב בא' בסיוון תר"ע אושרה פתיחת קיוסק קטן, בתנאי שמידותיו של המבנה יהיו 2 על 2 מטרים, שימכרו בו רק משקאות קלים, והוא ייסגר בשעה 11 בלילה. רק לאחר מכן התיר הוועד למכור במקום גם משקאות חריפים. זה היה הקיוסק הראשון והיחיד בתל אביב עד שנת 1920, עת הוקמו שני קיוסקים נוספים.
את הקיוסק בנה אדם בשם קסילוב, ותכנן אותו האדריכל יוסף ברסקי. הוא נבנה בצורת משושה, והיה עשוי מעץ. לידו הוקם הפנס הראשון בתל אביב. הקיוסק נבנה ליד ביתו של מייסד העיר תל אביב וראש העירייה הראשון, מאיר דיזנגוף.
בקיוסק הוגשו משקה גזוז, מיץ צוף וברד מתוק. הקיוסק שימש כמקום מפגש מרכזי, וכן כנקודת יציאה למפגשים רומנטיים.
בשנות ה-20 מכר קיסילוב את הקיוסק לסוחר בשם פוגל. פוגל נרצח בשנות ה-30, והזכויות להפעלת המקום נרכשו על ידי האחים שור. לאחר מותם של האחים חזרו זכויות ההפעלה לעיריית תל אביב.
בימי העלייה הרביעית נפתחו בתל אביב קיוסקים רבים, ועלייה זו אף כונתה "עליית הקיוסקים".
בשנת 1989 נהרס הקיוסק לגמרי. לאחר שיחזור שלו ובנייתו מחדש נפתח שוב בשנת 2004 ובו הוצג חלק מהתפריט הנוסטלגי של פעם.
פרידריך ראנקה

פרידריך ראנקה (בגרמנית: Friedrich Ranke) היה חוקר תרבות ופולקלור גרמני.
ג'ייסון בורן (סרט)

תקציר העלילה

ג'ייסון בורן (מאט דיימון) עדיין נמלט מיחידת חיסול של הסי.אי. איי, בעוד הוא מנסה לגלות פרטים נוספים על עברו ועל אביו. כאשר סוכנת סי.אי. איי לשעבר בשם ניקי פרסונס (ג'וליה סטילס) פורצת למחשבים של הסוכנות כדי להוציא פרטים על התוכנית שהפעילה את בורן, היא מגלה מידע חדש על הליך הגיוס של בורן. פרסונס יוצרת קשר עם בורן ומעבירה לידיו את המידע. במסגרת גילוי הפרטים הנוספים מתגלים לפרסונס ולבורן פרטים על תוכנית של הסי.אי. איי להפעיל תוכנית שנויה במחלוקת חדשה.
לאחר הפריצה, המנהל הכללי של הסי.אי. איי רוברט דיואי (טומי לי ג'ונס) מורה על יחידת הסייבר של הסוכנות ולהת'ר לי (אלישיה ויקנדר) העומדת בראשה לאתר את בורן ופרסונס.
ברנהרד השביעי, נסיך אנהלט-צרבסט

ביוגרפיה

ברנהרד נולד ב-17 במרץ 1540 בדסאו, ליוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט ולמרגרטה מברנדנבורג, בתם של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1550 מת אביו, וברנהרד ירש את אנהלט-צרבסט יחד עם אחיו קרל הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט ויואכים ארנסט, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1553 מת דודו גאורג השלישי, נסיך אנהלט-פלצקאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו ברנהרד ואחיו את אנהלט-פלצקאו.
בשנת 1561 מת אחיו קרל, ושבעה חודשים לאחר מכן מת דודו יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו האחים גם את אנהלט-דסאו. בשנת 1562 ויתר דודו וולפגנג, נסיך אנהלט-קתן על אנהלט-קתן, ובעקבות כך איחדו ברנהרד ואחיו את כל שטחי בית אסקניה לנסיכות אנהלט. ב-1 במרץ 1540 מת ברנהרד בדסאו, ויואכים ארנסט נשאר השליט היחיד בנסיכות אנהלט.
קדם גרעינון

קדם גרעינון (Prenucleolus) הוא מושג בתורת המשחקים בתחום המשחקים השיתופיים. הקדם גרעינון הוא מושג פתרון נקודתי עבור משפחת המשחקים בצורה קואליציונית, שממזער את רמת חוסר שביעות הרצון של הקואליציות השונות, ואשר נגזר מאוסף הקדם תשלומים. זהו מקרה פרטי של הגרעינון אשר נגזר מקבוצת וקטורי התשלומים (ובאופן יותר כללי, מקבוצת וקטורים כלשהי).

סימונים

יהי  משחק בצורה קואליציונית כאשר  קבוצת השחקנים.
מבנה קואליציוני הוא חלוקה  של קבוצת השחקנים .
וקטור  נקרא יעיל עבור המבנה הקואליציוני , אם לכל  מתקיים  כאשר . וקטור יעיל נקרא גם וקטור קדם תשלומים, וקבוצת וקטורי הקדם תשלומים ביחס למבנה הקואליציוני  תסומן על ידי . עבור המבנה הקואליציוני , שבעיקר איתו נתעסק, נסמן בקיצור .

תכונות

נפרט מספר תכונות שמקיים הקדם גרעינון (כולן נכונות גם עבור הגרעינון, מלבד הקיום).

קיום ויחידות

משפט: תהי  קבוצה סגורה (ולא ריקה). אם קיים מספר ממשי  כך ש-  לכל  אזי הגרעינון ביחס ל- אינו ריק.
קל לראות שקבוצת וקטורי הקדם תשלומים  מקיימת את התנאי לעיל, ולכן נסיק מיד כי הקדם גרעינון  אינו ריק (קיום).
משפט: אם  קבוצה קמורה (ולא ריקה), אזי הגרעינון ביחס ל- מכיל לכל היותר נקודה אחת.
ברור שקבוצת וקטורי הקדם תשלומים  היא קמורה, ולכן הקדם גרעינון  מכיל לכל היותר נקודה אחת (יחידות).
לפיכך הקדם גרעינון הוא אכן מושג פתרון נקודתי, ולכן נתייחס ל-  בתור וקטור (במקום כיחידון).
(תכונת הקיום אינה נכונה עבור מושג הגרעינון, שכן קבוצת וקטורי התשלומים עלולה להיות ריקה)

סימטריה

משפט: הקדם גרעינון מקיים את עקרון הסימטריה. כלומר אם  שחקנים סימטריים, אזי .
ובאופן יותר כללי -
משפט: הקדם גרעינון מקיים את עקרון האנונימיות.

שחקן האפס

משפט: הקדם גרעינון מקיים את עקרון שחקן האפס. כלומר אם  שחקן אפס, אזי .
ובאופן יותר כללי -
משפט: אם  שחקן גולם, אזי .

קווריאנטיות תחת שקילות אסטרטגית

משפט: הקדם גרעינון מקיים את עקרון הקווריאנטיות תחת שקילות אסטרטגית. כלומר לכל  ולכל  מתקיים .

ניתן להראות (על ידי דוגמה, למשל "משחק הכפפות") שמושג הפתרון של הקדם גרעינון שונה מערך שפלי. לפי משפטי האפיון של ערך שפלי אנו יכולים להסיק שהקדם גרעינון לא מקיים את עקרון החיבוריות או את עקרון השוליות.

הגרעינון לעומת הקדם גרעינון

הקדם גרעינון "מחפש" את וקטורי התשלום שממזער את התלונות בתוך מאגר כל וקטורי התשלום היעילים. הגרעינון של המשחק, עושה זאת במאגר כל וקטורי התשלום היעילים והסבירים פרטית. לפיכך, מבחינה לקסיקורפית, הקדם גרעינון ממזער יותר את התלונות. כלומר: .

תנאים מספיקים לשוויון

אם וקטור הקדם גרעינון סביר פרטית, אז הוא מוכל בקבוצת וקטורי התשלומים , ולכן בגרעינון.
משפט: אם הליבה לא ריקה אזי הגרעינון והקדם גרעינון מוכלים בליבה.
במקרה כזה הקדם הגרעינון סביר קבוצתית, ובפרט סביר פרטית.
ניתן להראות שגם במשחק אפס-מונוטוני הגרעינון והקדם גרעינון מתלכדים.