google/wiki40b huggingface dataset:
רועי (ספר)

עלילה

בספר מתוארים חייו של רועי, אשר גדל ללא אב. בנעוריה, אמו דליה הייתה המאהבת של רפי, מפקד בצה"ל - אביו הביולוגי של רועי.
בחלוף השנים, דליה נישאת לרופא בשם מייק. בעת טיול במדבר יהודה, דליה פוגשת את רפי ומוזמנת יחד עם מייק לארוחה משותפת. בתום הארוחה, מייק מגלה כי רפי הוא אביו הביולוגי של רועי, שאינו יודע דבר על כך. בנו של רפי, עמרי, מפתח קשר חברי עם רועי, ומזמין אותו לביקור במושב בעמק יזרעאל בו הוא גר עם משפחתו. הגילוי מעורר את זעמו של מייק, שרב עם דליה. מאותו הרגע יחסיהם של מייק ורועי משתנים, והופכים לקרים מאוד. למייק ודליה נולדים תאומים. מייק אוהב את ילדיו ומפנק אותם, מה שמדגיש את יחסו הרע לרועי.
כעבור שנתיים, רועי מקבל מכתב מעמרי, ומחליט לנסוע למושב. באותה עת, מייק מקבל הזמנה להשלים את לימודי הפרופסורה שלו בארצות הברית. הוא מסרב לקחת את רועי עמו, לאחר הדרדרות ביחסיהם. בעקבות כך, דליה מסרבת לטוס ביחד עם מייק, ומותירה את מייק לבדו. במהלך חופשת הפסח מייק חוזר לביקור, שנגמר בפתאומיות, כאשר מסתבר שהוא לקח את התאומים איתו לארצות הברית. דליה טסה לשם אך לא מצליחה להחזיר אותם לארץ. בינתיים רועי עובר לגור בקביעות עם סבו וסבתו, חיים ורות, אצלם נהג להתארח בזמן שמייק הגיע לביקוריו בארץ. בין היתר הוא פוגש את סמדר, נערה בבית ספר התיכון שבו הוא לומד, בה הוא מתאהב. אחרי כמה שנים מייק דליה והתאומים חוזרים לארץ.
בסיוע של חברתו, רועי מגלה את האמת אודות זהותו האמיתית של אביו הביולוגי, דבר אשר גורם למשבר במשפחתו של רפי. אשתו ובנותיו מתכחשות לקיומו של רועי. היוצרות מתהפכות, כאשר הוא מתפייס איתן. בינתיים, יחסיהם של דליה ומייק עולים על שרטון. לבסוף הם מתגרשים. דליה מוצאת נחמה בכך שתוכל להחזיר את רועי אליה. היא משלימה עם רפי ורעייתו.
במהלך הספר רועי מתאר את ההתרחשויות בארץ, ביניהם האינתיפאדה השנייה, אשר גובה מחירים רבים. חברו של רועי, ליאור, אשר גורש מביתו ועבר לפנימייה, נרצח על ידי מחבל, דבר המקשה על חייו של רועי. הוא וסמדר מחזיקים בדעות פוליטיות שונות אך הדבר אינו מעיב על מערכת היחסים שלהם.

ערכי משפחה

הספר מציג מערכות יחסים סבוכות בכל הרבדים. רועי גדל במשפחה חד הורית. אמו בחרה במערכת היחסים החדשה שלה, תוך כדי וויתור על בנה. מייק הוא גבר קנאי, וברגע שהכיר את רפי שינה את יחסו אל דליה ורועי. רועי גדל עם סבו וסבתו המשמשים עבורו כהורים. הוא מכיר נערה וחווה אהבה ראשונה. הוא אף חווה שכול. רועי פוגש את אביו ומשפחתו בטיול, ומיד חש קשר רגשי עמוק איתם, למרות שלא ידע מדוע. זהו מאפיין קבוע בספריה של אסתר, הזיקה החזקה למשפחה.
גדעון לוין

ביוגרפיה

לוין נולד בסתיו 1921 בעיר ברסלאו שבגרמניה. היה חבר בתנועת נוער ציונית, ובשנת 1937 עלה לארץ עם חבריה והגיע לקיבוץ אפיקים. היה חבר בקבוצה שייסדה בשנת 1940 את קיבוץ להבות הבשן שעלה לקרקע בשנת 1945. ארבע שנים לאחר מכן הצטרף להנהלתו, והיה חבר בו עד לפטירתו. בשנת 1949 הצטרף למחלקת החינוך של הקיבוץ הארצי, והיה חבר בה עד לשנת 1972.
בין השנים 1949–1952 הדריך וסייע בקיבוצים צעירים בנושא הקמת בתי ילדים וארגון מערכת החינוך. אל תחום החינוך לגיל הרך הגיע כבר בקיבוצו. בשנת 1953 החל ללמד פסיכולוגיה בסמינר הקיבוצים ומאוחר יותר בסמינר אורנים, תפקיד אותו ביצע במשך 35 שנה.
במהלך פעילותו באורנים פנה מתורתו של אבי הפסיכואנליזה זיגמונד פרויד אל תורתם של אריקסון ופיאז'ה ופיתח את תורת "הגן האחר" (או "הגן הזורם").
בשנת 1975 הקים את "המרכז ללימוד פעילויות הילד" באורנים, אותו ניהל ובו חקר את מהות הפעילות של הילדים וההשלכות על העבודה מולם בגן הילדים, תפקיד שנשא בו עד לפרישתו בשנת 1988.
לוין התמקד בפעילות הילד ומהות הגן, הוא לימד שיטות להבחנה בעקרונות פעילות זו וגיבש פעולות שיש לעשות על מנת לקדמה. במהלך פעילות ב"מרכז ללימוד פעילויות הילד" גיבש את גישת "זרימה חופשית" ובהמשך את "זרימת פעילות" ולבסוף את תורת "גן אחר", המאפשרת לילד מעבר בין פעילויות בגן בהתאם להעדפותיו ויכולותיו, כאשר תפקידם הפדגוגי של המחנכים בגן הוא בהענקת דוגמה חינוכית בתחומי הפעילות השונים.
לוין התמודד עם הדילמות של החינוך בגיל הרך בתנועה הקיבוצית ובהן התייחסות לצורכי החברה המעוגנים בערכי הקיבוץ אל מול צורכי הילדים וזכותם לצרכים כערך עליון. "גדעון ביקש לגשר על פני מה שנראה לעתים כצרכים מנוגדים, זאת על ידי פיתוח גישה חינוכית, ממנה גזר שיטות ייחודיות לחינוך בגיל הרך. את אלה ביסס על אינטרפרטציה נוספת של התאוריות הפסיכולוגיות הרווחות (פרויד, אריקסון, פיאז'ה), שהתייחסו לסוגיות שעמדו בפניו. בכך בוודאי העשיר והרחיב את הדיון בתאוריות אלה ותרם לתובנתן."
לוין פרסם ספרים ומאמרים רבים בנושאי הגיל הרך, מרביתם בביטאונים "החינוך המשותף" וב"הד הגן". הכשיר עשרות עובדי הוראה והיה חוקר ומחנך לפי גישת החינוך הפרוגרסיבי. לוין התייחס לסָפֵק כאל חלק חשוב מעבודת המחנך שעליו להתלבט במציאת פתרונות שונים, והאמין כי מחנכים יכולים להשתנות.
לוין נפטר ב-28 באוגוסט 2004. החל משנת 2009 מתקיימים לזכרו ימי כנסים לגיל הרך.
בנו, האלוף עמירם לוין, כיהן כמפקד פיקוד הצפון, המשנה לראש המוסד ויושב ראש החברה הלאומית לדרכים.
יוהנה אליזבת, נסיכת הולשטיין-גוטורפ

ביוגרפיה

יוהנה אליזבת נולדה ב-24 באוקטובר 1712 בטירת גוטורפ, לכריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין ולאלברטינה פרדריקה, מרקיזת באדן-דורלאך, בתם של פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך ואוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ.
ב-8 בנובמבר 1727 התחתנה יוהנה אליזבת עם כריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט, שהיה גנרל בצבא הפרוסי, ושירת תחת פרידריך ולהלם הראשון, מלך בפרוסיה. לאחר נישואיהם התגוררו השניים בשטטין, ונולדו להם 5 ילדים.
בשנת 1744 נסעה יוהנה אליזבת עם בתה סופיה אוגוסטה פרדריקה, נסיכת אנהלט-צרבסט לרוסיה, על פי הזמנתה של יליזבטה, קיסרית רוסיה, וב-21 באוגוסט 1745 התחתנה בתה עם קרל פטר אולריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ, אחיינה של יליזבטה. לאחר הנישואים הואשמה יוהנה אליזבת בקשירת קשר נגד הקיסרית, עקב קשריה עם הרוזן בקי, ומשום כך נאלצה לחזור לגרמניה.
בשנת 1747 מת בעלה כריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט, ויוהנה אליזבת מונתה לעוצרת בשם בנה פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1750 עברה יוהנה אליזבת להתגורר בארמון דורנבורג על האלבה, ובשנת 1751 הוכתר אחיה אדולף פרידריך למלך שוודיה. בשנת 1758 ברחה יוהנה אליזבת עם משפחתה לצרפת בעקבות מלחמת שבע השנים, וב-30 במאי 1760 מתה יוהנה אליזבת בפריז.
ואנגליס

נעוריו (1943 - 1960)

ואנגליס נולד כאיוונגלוס אודיסאיאס פאפאתאנאסיו (ביוונית: Ευάγγελος Οδυσσέας Παπαθανασίου) ב־29 במרץ 1943 בוולוס, יוון.
ואנגליס התחיל להלחין עוד בגיל 4, ונודע כמוזיקאי אוטודידקטי. הוא סירב לקחת שיעורים על הפסנתר המסורתי אך לעומת זאת למד ציור באקדמיה לאמנויות יפות באתונה.

תחילת הקריירה (1961–1972)

בשנות ה-60 המוקדמות הוא הקים את להקת הפופ פורמינקס (Forminx), שהייתה אז פופולרית ביוון.
במשך מהומות הסטודנטים ב־1968 ואנגליס עבר לפריז ויחד עם דמיס רוסוס ולוקאס סידראס הקים להקת רוק מתקדם שנקראה בנה של אפרודיטה. ללהקה היה להיט יחיד באירופה בשם "Rain and Tears", שנחשב לציר חשוב בהתפתחות הרוק המתקדם, במיוחד בגלל פריצת הדרך של אלבומם "666".
ב־1972 הלהקה התפרקה, אך מאז הספיק ואנגליס להפיק כמה אלבומים וסינגלים לרוסוס וגם רוסוס תרם קטע מושר לפסקול של "בלייד ראנר".

קריירת הסולו (1973–1980)

ב־1973, התחיל ואנגליס את קריירת הסולו שלו כשכתב מוזיקת רקע לשני סרטים של הבמאי הצרפתי פרדריק רוסיף. אלבום הסולו הרשמי הראשון שלו נקרא "Earth", והוקלט גם כן ב־1973. בערך באותו הזמן, הוא חזר לשבועיים ללהקת פרוג-רוק אחרת, שנקראה יס. אף על פי שמעולם לא הצטרף ללהקה, הוא נעשה לידידו של זמר הלהקה ג'ון אנדרסון.
אחרי שעבר ללונדון, ואנגליס חתם על עסקה עם RCA Records, להקמת אולפן - Nemo Studios. שם הוא התחיל להקליט סדרה של אלבומי מוזיקה אלקטרונית, בהם האלבומים "Heaven and Hell"‏ (1975), "Spiral"‏ (1977) ו-"China"‏ (1979). בנוסף הוא גם תרם כמפיק וקלידן לאלבום "Phos", שייתכן שהיה הדיסק החשוב ביותר של להקת הרוק היוונית Socrates Drank the Conium.

(1981–1999) העבודה בסרט וההצלחה המסחרית

ב־1981 ואנגליס כתב את מוזיקת הרקע ל"מרכבות האש". הסרט גרף שישה פרסים, וואנגליס עצמו זכה בפרס אוסקר למוזיקת הרקע המקורית. נעימת הפתיחה של הסרט יצא לאור ב־1982 וטיפסה לפסגת מצעד ה"בילבורד" לשבוע אחד. ב-1982 הלחין את פסקון הסרט נעדר.
עקב הצלחת "מרכבות האש", ב-1983, הבמאי פיטר ויר השתמש במוזיקה של ואנגליס שיצאה לפני כן, בסרטו "שנה בצל הסכנה" ("The Year of Living Dangerously"), בייחוד ב"L'enfant" מהאלבום "Opera Sauvage".
ב־1982 הוא התחיל לעבוד עם הבמאי רידלי סקוט: הוא חיבר את מוזיקת הרקע ל"בלייד ראנר" (1982), ולאחר מכן את מוזיקת הרקע ל־"1492: מעבר לאופק" (1992). שיר הנושא של הסרט Conquest of Paradise הפך ללהיט עולמי וזכה לגרסאות כיסוי רבות. באותה שנה הוא גם כתב את המוזיקה לסרטו של רומן פולנסקי "ירח מר". בנוסף חיבר מוזיקת רקע לסרטיו התיעודיים "מתחת לפני הים" של ז'אק איב קוסטו. ב־1992 הוא קיבל מצרפת הזמנה למסדר האמנויות והספרות.
במקביל לעבודתו בסרטים במשך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, הקליט יחד עם ג'ון אנדרסון מספר אלבומים בשם ג'ון & ואנגליס.

(2000 - הווה) השנים האחרונות

ב-2001 הוא הוציא לאור את האלבום "Mythodea", שהיה יותר אינסטרומנטלי מאלקטרוני, באלבום משתתפת מקהלה בת 120 חברים ותזמורת כלי הקשה של 20 מתופפים. האלבום נכתב כבר ב־1993, ונאס"א השתמשה בו כשיר נושא למשימת החלל למאדים.
ב־2004 הוא הוציא לאור את הדיסק "Alexander", אלבום פסקול לסרט "אלכסנדר" של אוליבר סטון. בהמשך הוא היה מעורב בפרויקטים במולדתו.
נתונים לא-מפוקחים

נתונים לא-מפוקחים (באנגלית: unsupervised data) הם נתונים שאינם מתאימים לדרישות ניתוח על ידי סטטיסטיקה. חסרים בהם אחד או יותר מהרכיבים הנדרשים לניתוח כזה, כגון: הגדרת מטרה, מדגם שמיצג את אוכלוסיית המבחן, מבנה ברור של משתנים, אי-תלות בין משתנים (או הגדרת התלות במידה וקיימת), סביבה חיצונית יציבה, וערכים כמותיים במהותם.
חסרונם של אחד או יותר מהרכיבים הללו הדרושים לפתרון, מחליש את יכולת הפקת מסקנות מהנתונים.
רוב הנתונים בימינו הם מסוג unsupervised, מאחר שהם זורמים ממערכות אנלוגיות ודיגיטליות שונות, עוברים אינטגרציה ואחסון, ולעיתים גם "ניקוי". כך שאף אם הוקמו לצורך מטרה מסוימת, הרי שעד הגיעם למחשב הקצה של מנתח הנתונים, הם מאבדים את המטרה והמבנה המקוריים כפי שתוכננו בתחילה.
קימות הגדרות נוספות, חלקיות יותר לנתונים לא-מפוקחים, לדוגמה: "נתונים ללא הגדרת מבנה, שלא נלמדו עדיין", או "נתונים חסרי הגדרת מטרה". שתי הגדרות לדוגמה הנ"ל לא מכסות את האפשרויות, של נתונים בעלי מבנה מוגדר אך הוכנו למטרות אחרות, או של נתונים בעלי מטרה תקפה אך מבנה בלתי ידוע – בשני המקרים הנתונים נחשבים ל"לא-מפוקחים" מאחר שהגדרתם לא שלמה.
הגדרה מעשית:
נתונים לא-מפוקחים הם כאלה שנאספו בדרך כלל מהשטח ללא תכנון ומטרה אחידים. הם מכילים אוכלוסייה מגוונת של אירועים, "רעש", קשרים חבויים, כמויות גדולות של מישתנים, גורמים נעלמים, או דינמיקה לא-מוגדרת.
עד כמות מסוימת של נתונים, ניתן היה להתגבר על הסיבוכיות על ידי ניקוי וארגון הנתונים מחדש, כך שיתאימו לצורך הפקת מסקנות. אך בכמויות גדולות של נתונים, האפשרות לשחזר אותם באמצעות ניקוי וארגון - קטנה, והחריגות מהמודל הסטטיסטי הן רבות ומשמעותיות. כל אלה הביאו לפתיחתו של תחום פתרונות חדש.
התחום העוסק בפתרונות חדשים לנתונים לא-מפוקחים הוא כריית נתונים או data mining.
קלרה פרידמן

ביוגרפיה

פרידמן נולדה וגדלה באוראדיה‎, רומניה, בתם של גזה ואליזבט הודוסי. היא עלתה עם בעלה הפסיכיאטר ובנם לישראל בשנת 1961. מספר חודשים לאחר מכן, היא סיימה במקום ראשון ביחד עם מרים גלובר חיימוביץ באליפות ישראל שהסתיימה בתחילת 1962. ב-31 בינואר אותה שנה היא זכתה בתואר לאחר שניצחה את חיימוביץ במשחקי ההכרעה בתוצאה 3–0.
בשנת 1966 קיבלה פרידמן דרגת אמן בינלאומי לנשים (WIM) ובכך הייתה לשחקנית הישראלית הראשונה בישראל שזכתה בדרגה זו.
בטורניר מוקדמות לאליפות העולם בשחמט לנשים שנערכה בסובוטיצה, סרביה בשנת 1967 סיימה פרידמן במקום 17. בטורניר היא ניצחה את אלופת רומניה אלכסנדה ניקולאו  ואת אלופת ארצות הברית ג'יזלה קאהן גרסר.

חייה האישיים

פרידמן התגוררה בירושלים עם משפחתה. היא עבדה כחרטת הראשונה בעיר וכאחות.
מרד נובמבר

פרוץ המרד

המאבק המזוין החל כאשר קבוצה של מורדים, בראשותו של צוער מהאקדמיה הצבאית בוורשה, פיוטר ויסוצקי, לקחו את כלי נשקם מהבסיס שלהם ב-29 בנובמבר 1830 ותקפו את ארמון בלוודר, מקום מושבו המרכזי של הדוכס. הניצוץ האחרון שהבעיר את וורשה הייתה תוכניתה של רוסיה להשתמש בצבא הפולני כדי לדכא את מהפכת יולי ואת המהפכה הבלגית, תוך הפרה ברורה של חוקת פולין. המורדים הצליחו לחדור אל ארמון בלוודר, אבל הדוכס קונסטנטין ברח מחופש לאישה. לאחר מכן המורדים פנו אל המחסן הנשק המרכזי בעיר, וכבשו אותו לאחר מאבק קצר. למחרת, תושבים פולנים חמושים הכריחו את החיילים הרוסים לסגת מוורשה. התקרית נקראת לעיתים מרד וורשה (לא להתבלבל עם מרד וורשה התרחש במהלך מלחמת העולם השנייה) או ליל נובמבר (בפולנית: Noc listopadowa).
התרנגול

תקציר הסרט

גדי צור (חיים טופול) המכונה "התרנגול", הוא סמל במילואים באחד מהמוצבים בקו בר-לב על גדות תעלת סואץ.
הוא מגיע למוצב כשהוא נוהג בזחל"ם תחת הפגזה כבדה, ומחלק מכתבים לחיילי המוצב, וגם מכתב המיועד לו, ובו הזמנה לטקס גירושים מאשתו ברבנות.
הוא מקבל לשם גירושיו, שלושה ימי חופשה, וחיילים מוסרים לו את מספרי הטלפון שלהם לשם דרישת שלום.
הוא מגיע לשדה תעופה במדבר, ופוגש בקצינת הטיסות סגן תמר (תמי צפרוני) העומדת לפני נישואין. תוך זמן קצר הוא מוצא חן בעיניה, ולאחר מקלחת משותפת הם מקיימים יחסי מין בתוך הליקופטר. תמר מסדרת לו טיסה לישראל בהליקופטר הזה.
גדי נוחת בישראל ועולה על טרמפ בו נוהגת ד"ר שטרן, רופאת אף אוזן גרון ממוצא בריטי (נעמי צ'אנס). הם מגיעים לתל אביב וגדי מוזמן לדירתה. הוא מתפשט לפניה, ונכנס לאמבטיה ותוך זמן קצר הם מקיימים יחסי מין.
לאחר שהיא נאלצת לצאת לביקור בית דחוף, הוא נקלע למסיבה בדירה סמוכה. לבסוף מצטרפת אליו אריאלה (הלית קתמור), חברתה והמלווה שלהם, הפלייבוי המזדקן, הרמן (יצחק שילה), המסיע אותם לחוף תל אביב, שם הם מצליחים להיפטר ממנו, להגיע לנמל תל אביב, להתפשט ולקיים יחסים בשלישייה תחת שמיכה.
גדי עוזב אותן בבוקר ומגיע לביתה של הרופאה, שם הוא מבקש מבעלה הנדהם (ביטוש דוידוב) את חפציו שנשארו בדירה.
לבסוף מגיע גדי לחיפה ונפגש עם אשתו גליה (גליה טופול) וארוסה עקיבא (גדעון שמר).
הם מזמינים אותו למסעדה המנוהלת על ידי חברו לשעבר, אורי (אורי לוי). לאחר מכן הם מגיעים למועדון לילה שם עורך אורי זוהר מופע, מזמין את גדי וגליה לבמה ומשתעשע איתם. עקיבא נעלב ומסתלק וגדי מלווה את גליה לדירתה, שם הם מבלים את הלילה בדיבורים על העתיד הטוב המצפה להם.
למחרת הם מתגרשים ברבנות וגדי חוזר למוצב. החיילים מכבדים אותו בעוגה, אבל הוא שקוע במחשבות על עתידו.
מ. דניאל

קורות חיים

דניאל נולד בעיר דבינסק שבאימפריה הרוסית למשפחת בעלי מלאכה עניים, וזכה לחינוך דתי מסורתי. עסק במלאכות רבות בטרם הפך למורה בגיל עשרים. בעת מלחמת העולם הראשונה גלה להרי אורל. לימים שימשה לו גלות זו מקור ורקע לספריו.
בשנת 1921 השתקע במוסקבה, השלים לימודי ספרות רוסית באוניברסיטת מוסקבה, וכתב מספר מחזות, שאחדים מהם הוצגו וזכו להצלחה רבה, תורגמו לרוסית, והקנו לו פרסום רב. ספרי הילדים שלו ביידיש זכו אף הם להצלחה רבה, ונדפסו בבתי הוצאה גדולים במוסקבה ובחרקוב.
דניאל פרסם קרוב לשלושים כרכים של סיפורת, לילדים ולמבוגרים. אף לא אחד מספריו תורגם לעברית. בנו, יולי דניאל (1925–1988), התפרסם מאוד בשעתו כאחד מן המתנגדים האמיצים והחריפים למשטר הסובייטי.
עיר המתים (קהיר)

עיר המתים הוא כינוי לבית קברות גדול בצפון קהיר המכיל בתוכו רשת צפופה של מבני קבר ומאוזוליאה רבים, שביניהם חיים למעלה ממיליון בני אדם.
מתחם בית הקברות מוקף חומה ומצויים בו קברים ממאה ה-14 ועד היום. במשך מאות שנים התגוררו בבית הקברות אנשים מדלת העם שלא יכלו לרכוש מגורים רגילים בעיר, פושעים נמלטים או פליטים. אולם מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 גדלה מאוד אוכלוסיית בית הקברות בעקבות תהליכי העיור המואצים שעברו על קהיר בתקופת שלטונו של גמאל עבד אל נאצר. על פי מחקר של הבנק העולמי משנת 1990 התגוררו במקום למעלה ממיליון בני אדם. 
תושבי "עיר המתים" חיים במאוזוליאומים המפוארים ובמבנים שהוקמו לצד הקברים. חלקם משלמים דמי שכירות מועטים למשפחות המשכירות את מתחם הקבר של קרוביהם. השבילים הצרים בין הקברים מונעים כניסה של כלי רכב לבית הקברות. ברוב המאוזוליאומים קיימות בארות מים, וחיבור לחשמל מתבצע בדרך כלל באופן פיראטי לשכונות הסמוכות. 
בצפון המתחם הוקם בית קברות לחללי מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים.
עיניים (מגזין לילדים)

סיפורים קבועים

איש הפנדה: סדרת סיפורי קומיקס שהחלה כבר בגיליון הראשון: עלילות הדמות המצוירת פנד האדום. את פנד יצר ילד (בסיפור) בשם יואב ירדן בנובמבר 1994, על מפית נייר. משפחת ירדן כוללת את: יואב (הבן), נגה (האם), דוד (האב) חלילה (אחותו של פנד, נוצרה בגיליון 78 בנושא 'צהוב'), חבריו של פנד הם: רותי, עודד, תמר ויאיר. את הקומיקס יוצרים : תמיר ראונר (טקסט) ונעם נדב (ציור).
לולו וקופיק: עלילותיהם של לולו ואחיה הצעיר קופיק. העלילות החלו בגיליון 37 בנושא "חג" והמשיכו להופיע גיליונות רבים אחריו. את "לולו וקופיק" כתבה ואיירה רותו מודן.
המכשפה מניירה: סדרת סיפורים שכותבת רונית הד. הגיבורה הראשית בסדרת הסיפורים, שהחלה כבר בגיליון 1 בנושא "נייר", היא מכשפה בשם "מניירה".
משפחת גורגלי: סדרת סיפורים מאת בר חיון. הסדרה העוסקת בחייהם של בני משפחה קצת מוזרה ובכלב שלהם, החלה להתפרסם בגיליון 81 בנושא "מקום" והסתיימה בגיליון 87 בנושא "שחור-לבן".
עלילות ממה צחיקה, התאומים ומיקי הסמור: סדרת סיפורים מאת הסופר עמית ויסברגר שאוירה על ידי דורון זהרי ועומר הופמן (לסירוגין), המספרת על הרפתקאותיהם ומסעם בעולם של התאומים שאול ושאולה, סבתם העשירה ממה צחיקה ומיקי הסמור החכם. הסדרה החלה להתפרסם בגיליון 88 בנושא "קנאה" והסתיימה בגיליון 101 בנושא "רוח", אבל עלילות ממה צחיקה המשיכו להתפרסם.
ג'חנון הגמל המנשנש: סדרת סיפורי קומיקס שכותב ומצייר האמן זאב אנגלמאיר. הסדרה ההומוריסטית החלה בגיליון 108 בנושא 'סיפורי קומיקס'.
ארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן

ביוגרפיה

ארנסט פרידריך נולד ב-10 ביוני 1727 בקניגסברג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד, לארנסט פרידריך השני, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולקרולינה, רוזנת ארבאך-פירסטנוי, בתו של פיליפ קרל, רוזן ארבאך-פירסטנוי.
בשנת 1745 מת אביו ארנסט פרידריך השני, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ובמקומו עלה ארנסט פרידריך לשלטון, תוך שאמו קרולינה, רוזנת ארבאך-פירסטנוי משמשת כעוצרת עד לשנת 1748.
ארנסט פרידריך נחשב אינטליגנטי, מוכשר, ואחד הנסיכים הנאים ביותר של זמנו. הוא תרם ספרייה לעיר הילדבורגהאוזן, אך לבסוף הפזרנות המוגזמת שלו בחצרו, משכה את תשומת לבו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1769 הוא מינה את שרלוטה אמליה, נסיכת הסן-פיליפסטאל לעוצרת הדוכסות, ולממונה על ענייני הכספים. בשנת 1779 פרצה שריפת ענק בהילבורגהאוזן, ובשל כך עבר ארנסט פרידריך להתגורר בדירת הציד שלו בשטראופהיין.
ב-23 בספטמבר 1780 מת ארנסט פרידריך בשטראופהיין, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן.
פיסול בתיל

כלי העבודה

היצירה נעשית בעזרת כלי עבודה הנחשבים לפשוטים לעבודה באופן יחסי, כגון פלייר אף ארוך, מִצְבָּטַיִם, שׁוֹפִין, צבט, קאטר, פלייר רגיל ושאר כלי עבודה לצורך הידוק, מתיחה, מעיכה, קיבוע וכו'.
גורן אגמון

גורן אגמון (נולדה ב-17 באפריל 1954) היא מחזאית, במאית תיאטרון ודרמטורגית ישראלית.

ביוגרפיה

גורן אגמון נולדה  וגדלה בקיבוץ קבוצת שילר. 
לאחר שחרורה מצה"ל, למדה תואר ראשון במגמת בימוי בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. המחזה הראשון שכתבה לתיאטרון רפרטוארי "כמו ציפור בודד על גג" עלה בשנת 1979 בתיאטרון הבימה.  
לימדה כתיבה דרמטית באוניברסיטת תל אביב, בתיאטרון פסיק ובבית ספר למשחק ענת ברזילי. 
נישאה לעידן אגמון, בנו של יעקב אגמון. מאוחר יותר השניים התגרשו. אמא לשני בנים וסבתא לשלושה נכדים.
אביגיל (יישוב)

אביגיל הוא מאחז בתחום מועצה אזורית הר חברון. ממוקם על גבעה בין סוסיא למעון, נקרא על שמה של אביגיל, אשת נבל הכרמלי שעל פי המקרא התגוררה במעון המקראית שמזוהה באתר סמוך.
המאחז הוקם בערב יום הכיפורים תשס"ב (2001) על ידי קבוצת חיילים משוחררים מצה"ל, במטרה ליצור רצף התיישבותי ולתת מענה ביטחוני לפיגועי טרור שהתרחשו באזור באותן שנים. מיד לאחר העלייה לקרקע הוצא על ידי בג"ץ צו ביניים שהקפיא את עבודות הפיתוח עד לבירור מעמד הקרקע. הדיונים נמשכו כשנתיים וחצי, בסופם נמחקה העתירה לאחר שנקבע שההתנחלות אינה ממוקמת על קרקע פרטית.
באביגיל חיות נכון לשנת 2013 כ-20 משפחות ולהן כ-30 ילדים. במקום קיימים כמה מבני קבע, בית כנסת, מקווה, גן ילדים, פעוטון וכן פועלים בו מספר עסקים עצמאיים. עד שנת 2008 פעל ביישוב דיר עזים שסיפק חלב למחלבה בסוסיא.
בשנת 2013 הוגשה עתירה נוספת לבג"ץ בטענה שבמאחז הוקמו חמישה מבנים על קרקע פרטית, כי כביש הגישה למאחז עובר על קרקע פרטית וכי המנהל האזרחי מונע או אינו דואג לגישה חופשית של בעלי קרקע בסמוך למאחז לאדמותיהם. בעקבות העתירה פונו המבנים נשואי העתירה, המדינה החלה בהליך להסדרת הכביש ובמקביל הבטיחה לעשות מאמץ לאפשר גישה של העותרים לקרקעותיהם.
שרבוט

שרבוט הוא רישום שבמתבצע בשעה שהקשב של האדם נודד למקומות אחרים.
שרבוטים הם איורים שיכולים להיות בעלי משמעות קונקרטית או בעלי אופי מופשט.
ננסי וייק

ננסי גרייס אוגוסטה וייק (באנגלית: Nancy Grace Augusta Wake; ‏ 30 באוגוסט 1912 - 7 באוגוסט 2011), הידועה בכינוייה "העכברה הלבנה" ("The White Mouse") שירתה כסוכנת בריטית במהלך חלקה האחרון של מלחמת העולם השנייה. וייק הייתה דמות מובילה ב"מאקי", אחת מתנועות ההתנגדות הצרפתית ואף לחמה לצד הכוחות. וייק היא האישה המעוטרת ביותר מקרב חיילות צבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.

חייה

וייק נולדה בשנת 1912 בוולינגטון שבניו זילנד. הצעירה מבין ששת ילדי המשפחה. ב-1914, בהיותה בת שנתיים, עברה משפחתה להתגורר בסידני, אוסטרליה. מאוחר יותר עזב אביה, צ'ארלס וייק, את המשפחה ושב לחיות בניו זילנד, מותיר את אימה, אלה וייק (1874-1968) לטפל בששת ילדיהם. ננסי למדה בבית ספר לבנות North Sydney Girls High School ובגיל 16 ברחה מביתה ועבדה כאחות. לאחר מכן, עם ירושה של 200 פאונד מצוואת דודתה, יצאה לבדה ללונדון וניו יורק שם הכשירה עצמה כעיתונאית. בשנות השלושים עבדה בפריז. מאוחר יותר שימשה ככתבת עבור רשת עיתונים אירופאית Hearst בבעלות ויליאם רנדולף הרסט. בתפקיד זה הייתה עדה, לראשית מוראות שלטונו של היטלר, אלימות נגד יהודים, צוענים, שחורים ואנשי המחאה ברחובות פריז ווינה.
בשנת 1937 פגשה וייק תעשיין צרפתי אמיד בשם הנרי פיוצ'ה (1898–1943). לו נישאה ב-30 בנובמבר 1939 וחיה עמו במרסיי בעת פלישת צבא גרמניה לעיר. לאחר נפילת צרפת בשנות הארבעים, החלה וייק לשמש אשת קשר עבור תנועת ההתנגדות הצרפתית. מאוחר יותר הצטרפה לרשת ההברחה של קפטן איאן גראו (Ian Garrow). בשל יכולותיה לחמוק מידי הגסטפו, כינו אותה בשם הקוד "עכבר לבן" ("White Mouse"), ופעילויותיה מטעם התנועה נבחרו בקפידה מחשש לחייה ולגילוי פעילויותיהם. בשנת 1943 התגברו החששות עם הכרזת הגסטפו על וייק כאדם מבוקש וחמישה מיליון פרנק הובטחו תמורת הסגרתה.
לאחר חשיפת הרשת עמה עמדה בקשר, בדצמבר 1943, וייק עזבה את מרסיי ונפרדה מבעלה, שנשאר במרסיי. לאחר המלחמה נודע לוייק על מות בעלה בעינויים ב-16 באוקטובר 1943, בעת שסירב להסגיר את מקום הימצאה. וייק נתפסה ונעצרה בטולוז, אך שוחררה ארבעה ימים לאחר מכן. לאחר שישה ניסיונות, צלחה בחציית הרי הפירינאים אל עבר ספרד. מספרד עברה לאנגליה והצטרפה בה למנהלת המבצעים המיוחדים, מטעמה הוצנחה בליל ה-29 באפריל 1944 חזרה אל צרפת ופעלה בה כאשת קשר בין לונדון וקבוצת ההתנגדות המקומיות. פעילויות ההתנגדות של הקבוצה וגיוס חבריה תוכננו על ידה ובהנהגתה התקיימו התקפות על מתקנים גרמנים ומטה הגסטפו המקומי.
מאפריל 1944 ועד לשחרורה של צרפת מהכיבוש הנאצי לחמו כ-7,000 מחברי קבוצות ההתנגדות שבהנהגתה כנגד 22,000 חיילי אס אס וגרמו למותם של כ-1,400 מהם. עמיתיה בתקופה זו שיבחו את רוח הלחימה שלה, אשר הוכיחה עצמה בעת שהרגה חייל אס אס במו ידיה על מנת למנוע ממנו את הפעלת האזעקה בעת פשיטה על מקום מושבם של הכוחות הגרמנים.
היא הועסקה בשגרירויות בריטניה בפריז ובפראג כעובדת אגף המודיעין של המשרד הממשלתי בבריטניה האמון על חיל האוויר המלכותי.
וייק נישאה בשנת 1957 לג'ון פורוורד. היא חיה עמו 40 שנים באוסטרליה עד לפטירתו בשנת 1997, אז שבה לאנגליה.
לאחר המלחמה הוענקו לוייק עיטורים רבים ושונים, בהם מדליית החירות הנשיאותית ואות לגיון הכבוד. בשנת 1985 פורסם ספרה האוטוביוגרפי "העכבר הלבן".
חנה מרון (שחיינית)

ביוגרפיה

מרון התאמנה בקבוצת "ברית מכבים עתיד" בהדרכתם של נחום בוך וד"ר אבוני מהונגריה.

1959

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באמצע אוקטובר 1959 זכתה מרון במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:31.4 דקות, אחרי חיותה מרצ'ביאק מהפועל תל עמל (3:18.5 דקות) וחברתה לאגודה נעמי נייגר (3:28.5 דקות).

אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה באוקטובר 1960, זכתה מרון ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:06.6 דקות, לפני רבקה קרטין ממכבי חיפה (6:08.9 דקות) ונורית שלו מהפועל בית שאן (6:16.2 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:31.8 דקות, לפני נורית שלו (1:33.2 דקות) וקורין מהפועל אפיקים (1:33.6 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.8 דקות, אחרי רבקה קרטין (1:13.8 דקות) ולפני תלמי מהפועל גוש זבולון (1:18.3 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:21.9 דקות, אחרי תמר זליג ממכבי חיפה (3:21.8 דקות) ולפני נעמי נייגר (3:30.7 דקות). שבוע לאחר מכן, היא זכתה במשחה המסורתי ל-3 ק"מ משבי ציון לנהריה בתוצאה המהירה ביותר למשחה זה של 63:05.0 דקות.

1962

באליפות ישראל שנערכה באוקטובר 1962 זכתה מרון במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:17.7 דקות.