google/wiki40b huggingface dataset:
מתחת לאף

עלילה

הסרט, המבוסס על מקרה אמיתי שאירע, מספר את סיפורם של צמד פושעים קטנים: סמי (אורי גבריאל) והרצל (משה איבגי), שגונבים כספת שמורה מתוך מחלק הבילוש בבניין של משטרת ישראל. 
צמד הפושעים שמוצאם המזרחי ותרבותם המזרחית ניכרים בהם, זכה לאהדת הקהל והביקורות, והסרט השתתף בפסטיבל קולנוע בצרפת ואף זכה בפרס השופטים בפסטיבל קוניאק. הסרט צולם בחלקו בבניין המשטרה הבריטית ביפו שהיה למעשה באותה העת שלוחת המטה הארצי של משטרת ישראל.
לימים נחשב הסרט לסרט פולחן ישראלי.
ב-1994 ביים גולדווסר את "מקס ומוריס", מעין סרט המשך ל"מתחת לאף", בכיכובם של איבגי וגבריאל.
טסטוסטרון

חוסר בטסטוסטרון

היפוגונדיזם הוא המונח הרפואי ל"תסמונת חוסר בטסטוסטרון": הפרשת הטסטוסטרון מגיעה לשיאה בגיל הבגרות, אולם עם השנים רמת הטסטוסטרון פוחתת והחל מגיל 50–60 עשויה לחול ירידה משמעותית בייצורו. אצל גברים מסוימים חלה ירידה קיצונית החורגת מתחום הנורמה, ואז מדובר בתסמונת חוסר בטסטוסטרון היפוגונדיזם. כ-10% מבני ה-50–60 לוקים בתסמונת, ומעל גיל 60 מדובר ב-20% מהגברים. הגברים שנמצאים בסיכון יתר לתסמונת הם אלו שכבר סובלים מהשמנה בטנית מוגברת, סוכרת, רמת שומנים גבוהה ויתר לחץ דם.
כשגבר סובל ממחסור בטסטוסטרון, בעיקר עם הגיל, כאשר נוצרת ירידה טבעית בכמותו עקב הזדקנות הרקמה באשכים המפרישה אותו, התפקוד המיני שלו עלול להיפגע, מסת השריר עלולה להצטמצם ומצב רוחו עלול להידרדר עד לכדי דיכאון.

טסטוסטרון וסוכרת

מחסור בטסטוסטרון תורם להשמנה בטנית ולעלייה ברמת השומנים בדם וכך לעלייה בסיכון לסוכרת - מה שמעלה את הסיכון למחלות לב וכלי דם. זאת מכיוון שכאשר נוצר מחסור בטסטוסטרון, האנזים LPL, שמטרתו להעביר את חומצות שומן מהדם אל תוך התאים ולפרק טריגליצרידים (שומנים בדם), מתחיל לעבוד ביתר שאת במערכת העיכול מסיבה שאינה ידועה וכך גורם לספיגה מוגברת של שומנים במעי.

טסטוסטרון והתסמונת המטבולית

כאשר אצל גברים חלה ירידה חריגה ברמת ההורמון טסטוסטרון בגוף, הם נמצאים בסיכון יתר לתסמונת מטבולית. מחקרים מצאו קשר בין רמות נמוכות של טסטוסטרון להופעת מחלות לב ומחלות כלי דם, הפרעה בשומני הדם (Dyslipidemia), טרשת עורקים וסוכרת מסוג 2, כך שחוקרים רבים סבורים שרמות נמוכות של טסטוסטרון הן חלק מהתסמינים המאפיינים תסמונת מטבולית, ואף מהוות גורם סיכון להופעתה.
ניתן לטפל בחוסר בטסטוסטרון באמצעות נבידו - טיפול ארוך טווח הניתן בהזרקה ומשפר את רמות הטסטוסטרון.
אפמרה

המושג אֵפֵמֵרָה (Ephemera, בעברית חוֹלְפוֹת) מתייחס ליצירות כתובות או מודפסות שאינן מיועדות להישמר. המילה היוונית "אפמרה" (ἐφήμερα) פירושה "בשביל יום", כלומר חומר שנועד לשימוש ליום אחד בלבד, ומיועד להשלכה. דוגמאות לסוגי אפמרה הם: מודעות, פשקווילים, כרטיסי ביקור, כרטיסי ברכה, מכתבים, סטיקרים, עלונים, גלויות, פוסטרים ועוד.
בעבר, חומרי אפמרה נאספו בעיקר על ידי אספנים פרטיים שפיתחו אוספים, לעיתים אזוטריים. בשנים האחרונות מקדישים ספריות וארכיונים מאמצים רבים לאיסוף אפמרה, מתוך הבנה שחומרים אלו משמרים ומספרים את ההיסטוריה היומיומית; לעומת פרסומים רשמיים, חומרי האפמרה שומרים על אותנטיות, ואין בהם את המלאכותיות המצויה בחומרים קלאסיים כגון ספרות מודפסת. כיום מקובלת בקרב היסטוריונים ההכרה שיכולתם של חומרי האפמרה לתעד את התרבות אינו נופל – ולעיתים אף עולה – על יכולתם של חומרים קלאסיים כגון פרסומים בכתבי-עת וספרים.

סוגי אפמרה

באנציקלופדיה מקיפה המוקדשת לאפמרה, מונים ריקרדס וטוימן יותר מחמש מאות סוגים של חומרי אפמרה, ביניהם: מסמכים בירוקרטיים, כרטיסי תחבורה ציבורית, תוכניות, תפריטים, כרטיסי ברכה, מכתבים, עלונים ופרוספקטים, גלויות, פוסטרים, ועוד.

אוספי אפמרה בעולם ובישראל

אוסף ג'ון ג'ונסון (John Johnson) שבספריית הבודליאנה שבאוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה הוא מאוספי האפמרה המודפסים הגדולים בעולם. הספרייה הלאומית אוצרת, ככל הנראה, את אוסף האפמרה הגדול ביותר בישראל. אוסף זה מכיל מאות אלפי ניירות, המתעדים את החברה הישראלית בשלל גוונים.
יצחק ירושלמי

קורות חיים

נולד בשנת 1928 באי רודוס למשפחה רבנית. עשה את לימדיו בסורבון שבפריז, ובשנת 1963 קיבל ממנו תואר דוקטור. הוסמך לרבנות בהיברו יוניון קולג'. בשנת 1959 היה רב מתלמד בבית הכנסת Rodef Shalom Temple בפיטסבורג.
Loeb Classical Library

Loeb Classical Library (לוֹבּ קלאסיקל לייבררי, בראשי תיבות LCL) הוא שמה של סדרת ספרים בהוצאת אוניברסיטת הרווארד, הכוללת תרגומים לאנגלית של יצירות מן הספרות היוונית והרומית. הספרים ערוכים עמוד מקור (יווני או לטיני) מול עמוד תרגום.
הוגה הסדרה היה ג'יימס לוֹבּ (James Loeb). עורכי הכרכים הראשונים היו פֵּייג' וקֶפּס (T. E. Page & W. H. D. Rouseand Edward Capps). הסדרה יצאה לאור עד ידי William Heinemann and company בשנת 1919 כשכבר אז הוחל הנוהג הקיים עד היום ולפיו הטקסט היווני עטוף בכריכה ירוקה ואילו הטקסט הלטיני עטוף בכריכה אדומה. מאז נוסף מספר רב מאוד של כותרים חדשים, ואילו התרגומים המוקדמים הוגהו פעמים אחדות. בשנים האחרונות הדבר כלל הסרתה של צנזורה ספרותית מאת העורך שהייתה נהוגה בעבר, על פי רוב מדובר בהסתרתה של התייחסות הומוסקסואלית בטקסטים. הרווחים מההוצאות ממשיכים לממן מלגות לסטודנטים לתארים מתקדמים באוניברסיטת הרווארד.
לוב קלאסיקל לייבררי אינה מיועדת למחקר רציני, מכיוון שיש בה מיעוט של הערות שוליים, היא גם אינה מיועדת לקורא הרגיל – יכולתם של המתרגמים לכתוב בצורה יפה ובשטף נפגמת תכופות בשל הצורך לשמור שתרגומם יהיה מדויק ככל האפשר ותואם למה שנכתב במקור.
וירג'יניה וולף כתבה ב-1917 (ב-Times Literary Supplement):
"לוב קלאסיקל לייבררי", בה יש טקסט יווני או לטיני בצד אחד וטקסט אנגלי בצד שני, היא מתנה נפלאה... ההוצאה של הסדרה היא הכרה בקיומו של החובב, ובמידה רבה היא נעשית בצורה הגונה... לא נותנים מספיק את הדעת לקושי ביוונית, ייתכן שהדבר נובע בעיקר מפני שהסירנות המפתות אותנו למים המסוכנים הללו הן בדרך כלל מלומדים ששכחו... מהם הקשיים הללו. אבל בשביל החובב הרגיל הם ממשיים מאוד וגדולים מאוד, ועלינו לשקול את הדברים על מנת להכיר בעובדה הזו ולהבין שלעולם לא נהיה עצמאיים בעזרת הלב שלנו.
הוצאת אוניברסיטת הרווארד לקחה על עצמה את הוצאת הסדרה בשנת 1989 ובשנים האחרונות יוצאים מחדש ארבעה או חמישה כרכים חדשים שעברו עריכה מחודשת מדי שנה.
בשנת 2001 הרווארד החלה להוציא סדרת ספרים שלישית בפורמט זהה. The I Tatti Renaissance Library כוללת יצירות מופת מתקופת הרנסאנס בלטינית עם תרגום לאנגלית, צורת הכריכה דומה לזאת של "לוב קלאסיקל לייבררי", אך צבעה כחול. Clay Sanskrit Library מעוצבת לפי המתכונת של "לוב קלאסיקל לייבררי".
ג'ונתן קוק

ביוגרפיה

קוק נולד וגדל בבקינגהאמשייר, הממלכה המאוחדת. הוא קיבל תואר ראשון בהצטיינות בפילוסופיה ופוליטיקה מאוניברסיטת סאות'המפטון בשנת 1987, תואר שני בעיתונות מאוניברסיטת קרדיף בשנת 1989, ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מהמכללה ללימודי המזרח ואפריקה בבלומסברי, לונדון, בשנת 2000.
בשנת 1988 החל לעבוד ככתב ועורך במספר עיתונים בסאות'המפטון. הוא עבד כפרילנסר בעיתונים בריטיים בשנים 1994-1996 והיה חלק מצוות העיתונאים בגארדיאן ובאובזרבר בשנים 1996-2001.
בספטמבר 2001 עבר קוק להתגורר בנצרת. הוא כתב בקביעות לגארדיאן עד 2007. לאחר מכן טען קוק שהגארדיאן תוקף במגמתיות כתבים בעלי דעות עצמאיות כמו גלעד עצמון, ג'וליאן אסאנג', נועם חומסקי ואחרים. מאמרים שנכתבו על ידי קוק פורסמו בעיתונים רבים, ביניהם הרולד טריביון, לה מונד, אל-אהראם ואל-ג'זירה, וכן באתר קאונטרפאנץ'.
בשנת 2011 קוק קיבל פרס מיוחד מקרן מרתה גלהורן לעיתונות, על סקירותיו בנושאי המזרח התיכון.

ספריו

קוק כתב שלושה ספרים. בספר "דם ודת" (2006) טוען קוק שישראל מבצעת תהליך ארוך ואיטי של טיהור אתני של פלסטינים, הן מחוץ לקו הירוק והן מעבר לקו הירוק. בספר הוא מביא מספר טיעונים תומכים לטענה זו, ובין השאר כותב שהרעיון של "מדינת כל אזרחיה" נתפס כאיום על ידי ההנהגה הישראלית. ראמי ג'ורג' ח'ורי כתב על הספר שהוא "חשוב אך מטריד."
בשנת 2008 קוק פרסם את הספר "ישראל והתנגשות הציביליזציות: עיראק, איראן והתוכנית לסדר חדש במזרח התיכון." אנטוני לוינשטיין כתב על הספר: "קוק משפד באומץ את הנרטיב המרכזי של מדינה יהודית החותרת כל הזמן לשלום עם הפלסטינים." לדברי לוינשטיין, קוק טוען כי ישראל "מאמצת מדיניות שמובילה למלחמת אזרחים" על ידי פירוק רוב המדינות במזרח התיכון. לטענתו, רעיון זה פותח על ידי מערכת הביטחון הישראלית בשנת 1980 ואומץ על ידי השמרנים החדשים ועל ידי ממשל בוש. קוק מנתח בספר מאמר שנכתב על ידי עודד ינון ופורסם על ידי ההסתדרות הציונית העולמית בשנת 1982 שבו קורא ינון להפוך את ישראל למעצמה אזורית באמצעות פיצול העולם הערבי, כך שהמזרח התיכון יהפוך "לפסיפס אתני של עדות וקבוצות שיהיה קל יותר לטפל בהן."
ספרו השלישי, "פלסטין הנעלמת: ניסויי ישראל בייאוש אנושי", פורסם אף הוא בשנת 2008. לספר שני חלקים. בחלקו הראשון של הספר טוען קוק כי "מטרתה של המדיניות הישראלית היא שפלסטין והפלסטינים ייעלמו לתמיד." לדברי קוק, ישראל מעודדת הגירה מרצון בכך שהיא הופכת את חיי הפלסטינים לבלתי נסבלים, באמצעות "מערכות מתוחכמות של עוצר, מחסומים, חומות, היתרים ותפיסת קרקעות." חלקו השני של הספר הוא אסופת מאמרים שנכתבו על ידי קוק כעיתונאי.
כל ספריו ומאמריו של ג'ונתן קוק כתובים בשפה האנגלית. חלקם תורגמו לשפות אחרות.
ז'מילה קולונומוס

קורות חייה

ז'מילה קולונומוס נולדה בביטולה. אביה יצחק-איסאק היה מנהל הבנק הצרפתי-סרבי שבעיר. איסאק היה בן למשפחת קָלונימוס אשר היגרה למונסטיר מיאנינה והייתה רומניוטית במקורה. השם קולונומוס היא שיבוש של השם קלונימוס. אימה של ז'מילה הייתה אסתרינה לבית פרנסז. ז'מילה רכשה השכלה אקדמית בפילוסופיה ובהמשך בפילולוגיה בסקופיה. ב-1941 לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית ומסירת מקדוניה לחזקת בולגריה בשל הצטרפותה להסכם התלת-צדדי, הצטרפה ז'מילה למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. ב-1942 חברה קולונומוס לכוחות הפרטיזנים של טיטו. היא לחמה בגדוד הפרטיזנים על שם "גוצה דלצ'ב" מביטולה ובהמשך קודמה לדרגת סגן קומיסר של אוגדת הפרטיזנים ה-42 בדרגת מאיור.
ב-11 במרץ 1943 ביצעו הבולגרים אקציה בביטולה, עצרו 3,296 מיהודי העיר וכלאו אותם במחנה המעבר מונופול שהוקם בתוך מפעל לטבק בסקופיה. מקצת מיהודי העיר נמלטו לפני האקציה לאלבניה. ב-29 במרץ נשלחו יהודי העיר והאזור ישירות למחנה ההשמדה טרבלינקה. קולונומוס הצליחה להימלט מהאקציה ומצאה ביחד עם חברתה אסתריה עובדיה מסתור בביתו של סטויאן-בוגויה סיליאנובסקי, שהיה בעל חנות לממכר טבק בעיר. לימים העניק ארגון יד ושם לסיליאנובסקי את עיטור חסיד אומות העולם.
לאחר המלחמה התקדמה קולונומוס לדרגת קולונל בצבא יוגוסלביה. בהמשך, כיהנה במספר תפקידים ב"ליגת הקומוניסטים של מקדוניה", שהייתה המפלגה השלטת בחבל תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, ובכללם נשיאת ארגוני הנשים במקדוניה, ונשיאת הארגון לרווחת הילד והמשפחה. ב-1962 מונתה לפרופסור חבר בפקולטה לפילולוגיה של שפות רומאניות אשר באוניברסיטת סקופיה.
נישואיה הראשונים של ז'מילה קולונומוס היו לגנרל מאיור צֶ'דֶה פִילִיפּוֹבְסְקִי דָמֶה (1945-1923), מפקד האוגדה ה-48 "המקדונית" של צבא יוגוסלביה אותו הכירה במהלך הלחימה בשורות הפרטיזנים של טיטו. פיליפובסקי נהרג בתאונת דרכים ביוני 1945. ב-1963 נהרגה ביתם צ'דומירקה-מירה ברעידת האדמה בסקופיה כאשר הגיעה לביתה לחגוג את יום הולדתה ה-18.
קלונומוס נישאה בשנית לפרטיזן אברהם סדיקריו (1919 – 2007) ולזוג נולד בן אחד - פרופסור שמואל סדיקריו, רופא, אנדוקרינולוג וקרדיולוג.
אקילה באסקט טרנטו

היסטוריה

המועדון נוסד ב-1995, כתוצאה מאיחוד של שני מועדוני חובבנים, בשנת 2000 עלה המועדון לליגה השישית, וכעבור שנתיים לליגה החמישית.
תחת מאמנה מאוריציו בוסקאליה עלתה הקבוצה לליגה הרביעית בעונת 2004/2005.
בעונת 2013/2014 סיימה הקבוצה במקום הראשון בטבלת הליגה השנייה, ולאחר שניצחה בפלייאוף את פורטיטודו אגריג'נטו (3:0 בסדרה), את טורינו (3:2) ובגמר את קאפו ד'אורלנדו (3:0) עלתה לראשונה לליגה הבכירה. כבר בעונתה הראשונה בליגה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בתום העונה הסדירה והעפילה לפלייאוף, שם הודחה על ידי דינמו ססארי, שזכתה באליפות באותה עונה. בעונת 2015/2016 העפילה שוב לפלייאוף, הפעם מהמקום השמיני, ושוב הודחה בסיבוב הראשון, הפעם על ידי אולימפיה מילאנו, שגם היא זכתה אחר כך באליפות.
באותה עונה השתתף המועדון גם ביורוקאפ. את שלב הבתים סיימה הקבוצה במקום השני מתוך שישה, כשמעליה ניצבת רק ביזקאיה בילבאו הספרדית. את השלב הבא, שלב 32 האחרונות, סיימה בראשות הבית, והעפילה לשמינית הגמר. בשמינית הגמר ניצחה את סרגוסה מספרד (162:150 בסיכום שני המשחקים), וברבע הגמר פגש את אולימפיה מילאנו, וגם אותה ניצחה (175:152). היא הגיעה עד לחצי גמר המפעל, עד שהודחה כשהפסידה בסיכום שני המשחקים 152:154 לשטרסבורג הצרפתית.
אורן כהן (שחקן)

קורות חייו

כהן נולד וגדל בשדרות, למעט תקופה של מספר שנים בילדותו שהתגורר עם משפחתו בקנדה. הוריו, אסתר ושמואל כהן, הם ממוצא מרוקאי. כהן הוא בן הזקונים במשפחתו, לו שני אחים מבוגרים ממנו, עמיר וקובי. בצה"ל שירת בבסיס חיל האוויר בחצרים. 
בתום שירותו הצבאי למד כהן לתואר ראשון בכלכלה וניהול ובמקביל עבד כמנהל צוות בחברת בזק און ליין ואחר-כך היה מנהל מוקד, בתקופה זו החל ללמוד בסדנה למשחק עם הבמאי רמי דנון בשעות הפנאי, ולאחר שלוש שנים החליט לזנוח את לימודיו באוניברסיטה וללמוד משחק בצורה רצינית. 
כהן הוא בוגר המחזור הראשון של גודמן - בית ספר למשחק בנגב, השוכן בבאר שבע, בראשותם של שמוליק יפרח ורפי ניב (2008-2005). במהלך לימודיו זכה כהן במלגת הצטיינות על שם מרק חסמן בשנים 2006/5 ו-2007/6, במלגת תחרת מונולוגים בשנים 2006/7 ו-2007/8 ובמלגת מצטיין המחזור התלת-שנתית 2007–2008. במהלך סדנה הוא כתב יחד עם צביקה הדר ושלושה חברים מופע קומי בשם "החצר של סרוסי", אותו הציגו כמופע עצמאי במהלך השנה השנייה ללימודיו. בתום לימודיו גייס אותו נתן דטנר, מנהל תיאטרון באר-שבע דאז, לתיאטרון באר שבע והוא משחק בו מאז. 
אורן כהן שיחק בין היתר בתיאטרון באר שבע בהצגה "קן הקוקייה" בתפקיד בילי ביביט, עליו זכה בפרס התיאטרון בקטגוריית השחקן המבטיח לשנת 2011. ההצגה הועלתה בהתחלה בבית הספר למשחק, כחלק מעבודת התחקיר לתפקיד הלך אורן יחד עם קאסט השחקנים למרכז לבריאות הנפש בבאר-שבע וערך סדנאות תיאטרון עם המטופלים. באחד מביקוריו במקום פגש כהן ילד מהמטופלים שמאוד הזכיר לו את דמותו של בילי ביביט במחזה, הוא השתמש בלבושו של הילד ולמד את שפת גופו, בהם הופיע בהצגה.
כהן שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "תרנגול כפרות" בתיאטרון הקיבוץ בה גילם את דמותו של נורי, לפי ספרו של אלי עמיר. 
שיחק בסרט "וסרמיל" בבימויו של מושון סלמונה ובסרט "כביש 40 דרום" בבימויו של אלדד בוגנים. 
ב-2011 הצטלם למיני-סדרה "שביתה" בבימויו של רני בלייר, ששודרה ב-YES. 
השתתף במספר פרסומות. 
כהן מלמד במגמות תיאטרון בבתי ספר שונים בבאר-שבע ומביים הפקות נוער.
בשנת 2007 החל כהן לשחק בטלנובלה המוזיקלית השיר שלנו את עתניאל נבון אחיו הגדול של הראל לצידם של אושרי כהן,רן דנקר, נינט טייב,רן בכור, ליאור אשכנזי, רונה לי שמעון, אלי אלטוניו, עידו מוסרי ועוד.
החל מאוגוסט 2012 הוא מנחה ביחד עם השחקן ירמי רייך את "שותפים לתשע" תוכנית סאטירה מדי בוקר ברדיו דרום.
החל מסוף נובמבר 2012 ישחק כהן בתפקיד הראשי בהצגה "משחיז הסכינים הסיני", שתעלה בתיאטרון באר שבע. ההצגה מבוססת על סיפורי ילדותו של ניסים אלוני; כהן יגלם את דמותו של אדירנה, בן דמותו של אלוני.
אורן כהן נשוי ללילך, להם שני בנים, והם מתגוררים בבאר שבע.
טחנה (משחק)

טחנה (או "טחנות") הוא משחק אסטרטגיה מופשט לשני שחקנים, ששורשיו בעת העתיקה.
באנגלית המשחק ידוע במספר שמות, בהם Mill ו־Mills (כלומר "טחנה" או "טחנות", כמו בעברית), שהנפוץ ביניהם הוא Nine Men's Morris ("מוריס של תשעה חיילים", כמספר הכלים על הלוח). למעשה מדובר במשפחה של משחקים שההבדל ביניהם הוא בגודל לוח המשחק ומספר הכלים על הלוח, וידועים בשמות מוריס של שלושה חיילים, מוריס של שישה חיילים ומוריס של 12 חיילים (הידוע בדרום אפריקה בשם מורַבַרַבה).
המשחק מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר, "חלום ליל קיץ", שבו אומרת טיטניה: "The nine men's morris is fill'd up with mud"; בתרגומו של אפרים ברוידא: "ריבוע הפסיפסים כוסה ברפש",‏ ובתרגומו של אהרן קומם: "משחק האבנים מושבת מרוב בוץ".‏

לוח המשחק

המשחק נערך על גבי לוח המכיל 24 צמתים המצוירים על הלוח על ידי 3 ריבועים בגדלים שונים המחוברים על ידי 4 קווים היוצאים ממרכז צלעות הריבועים. מטרת המשחק היא להותיר בידי היריב פחות מ-3 חיילים או לחסום את היריב מלבצע מהלכים.

מהלך המשחק

המשחק מתחיל בלוח ריק. בשלב ראשון מניח כל שחקן בתורו חייל בצומת פנוי. כאשר שחקן יוצר רצף של שלושה חיילים שלו באחד מהקווים הישרים שעל הלוח (רצף הקרוי "טחנה"), הוא מסיר מהלוח חייל של היריב (אם ניתן, יש להסיר חייל שאינו בטחנה). חייל זה יוצא מהמשחק. לאחר שכל שחקן הניח על הלוח תשעה חיילים, מתחיל השלב השני של המשחק בו השחקנים מזיזים, כל אחד בתורו, חייל אחד. הזזת חייל נעשית מהצומת בו הוא נמצא לצומת סמוך פנוי.‏ גם בשלב זה שחקן שיצר טחנה מסיר מהלוח חייל של היריב. שחקן שנותר עם פחות משלושה חיילים או שאינו מסוגל לזוז בהגיע תורו מפסיד במשחק.
מקורו של המשחק איננו ידוע ולוחות משחק חרוטים באבן נחשפו באתרים שונים באזור אגן הים התיכון. המשחק היה פופולרי בתקופת האימפריה הרומית. המשחק צבר פופולריות באירופה בימי הביניים ולוחות משחק חרוטים נמצאו בקלויסטרים של מנזרים באנגליה, בגרסאות אלו נוקבו חורים בלוח המשחק על מנת לייצג את העמדות של כלי המשחק.
מדוזות (סרט)

עלילה

העלילה מספרת אודות שלוש נשים והדמויות סביבן, כולן מתרכזות בתל אביב, וסיפוריהן מתחברים במוטיב חוף הים. 
הסיפור הראשון הוא סיפורה של בתיה (שרה אדלר), מלצרית בקייטרינג חתונות, שביום בו עוזב אותה בן-זוגה, מוצאת ילדה בת חמש (ניקול לייטמן), היוצאת מהים, ואינה מדברת. בלית-ברירה נאלצת בתיה לטפל בילדה, ובמקביל מוצאת קשר בין סיפורה לבין טראומה מילדותה, תוך היכרות מקרית עם צלמת החתונות באולם, נעמי (נעמה ניסים). 
הסיפור השני הוא סיפורה של קרן (נועה קנולר), שבמהלך חתונתה (באותו אולם אירועים בו עובדת בתיה), ננעלת בשירותים, וכשהיא קופצת מעל דלת התא, שוברת את רגלה. ירח הדבש של קרן ומיכאל (גרא סנדלר), שנחגג במלון בתל אביב במקום באיים הקריביים, לא מתנהל בצורה חיובית, וצלע שלישית, רלי (ברוריה אלבק), המתארחת אף היא במלון, מאיימת על הקשר ביניהם. 
הסיפור השלישי הוא סיפורה של ג'וי (מה-נניטה דה לטורה) פיליפינית, שלאחר שטיפלה בסבתהּ של קרן, שנפטרת מעט לאחר החתונה, נשלחה לטפל במלכה (זהרירה חריפאי), קשישה המתאוששת מניתוח לב, שהיא אמהּ של גליה (אילנית בן-יעקב), שחקנית, עמה מנהלת יחסי אם-בת קשים, שג'וי, לא במודע, הופכת מתווכת בהם. ג'וי מתגעגעת לבנה הקטן שנשאר בפיליפינים.

פרשנות

פבלו אוטין תיאר את הסרט:
"מדוזות" הנו סרט על קשרים נשיים, אשר שם דגש על כפילויות ואנטגוניזם בין נשים. בכל אחד מהסיפורים הקשר של הגיבורה עם אישה אחרת מציל אותה, משנה אותה, או גורם לה להבין משהו עמוק על עצמה באופן לא צפוי. בהרבה מובנים האישה האחרת הופכת להשתקפות של הגיבורה. זאת אומרת, כל גיבורה מוצאת באישה הזרה ביותר את עצמה, או השתקפות של צדדים שלה שהיא אינה מודעת להם. הרצון של ג'וי לחזור לבנה משתקף בחוסר היכולת של מלכה להתחבר לבתה. הילדה הקטנה שהלכה לאיבוד היא למעשה השתקפות של בתיה, שמרגישה כמו ילדה אבודה, בלי אמא. למעשה, אחד המוטיבים החוזרים ב"מדוזות" הוא של אימהות שאינן יכולות לטפל בבנות שלהן ולתקשר עמן.

סביב יציאת הסרט

במאי 2007, טרם יציאת הסרט לאקרנים, הוקרן "מדוזות" בפסטיבל הקולנוע בקאן שבצרפת. בשבוע המבקרים של הפסטיבל, בו התקיימה הבכורה העולמית של הסרט. הסרט זכה לביקורות משבחות בעיתון תעשיית הקולנוע "וראייטי" ובאתר המוערך "סיניורופ". במהלך הפסטיבל הוענקו ליוצרי הסרט, אתגר קרת ושירה גפן, פרס איגוד היוצרים הצרפתיים (SACD) ופרס המבקרים הצעירים.
ב-27 במאי, באחד האירועים הסוגרים של פסטיבל הקולנוע קאן, הוענק לקרת וגפן פרס מצלמת הזהב, פרס המוענק לסרט ביכורים, ונחשב לפרס החשוב בעולם לסרט ביכורים, ובכך גברו על 32 סרטים מרחבי העולם, וזכו בפרס כספי (50 אלף אירו ליצירת סרטם הבא, בנוסף ל-160 אלף אירו להפצתו בצרפת). ביוני אותה שנה, לצד הפצתו בארץ (שהוקדמה עקב הזכייה בפרס מצלמת הזהב בפסטיבל הקולנוע קאן, מדצמבר) התפרסם כי הסרט נרכש להפצה באיטליה, בארצות הברית, בגרמניה, בהולנד ובקנדה בין השאר.
ביולי היה "מדוזות" מועמד ב-10 קטגוריות בטקס פרסי אופיר. מאוגוסט ועד ספטמבר הוקרן הסרט במספר רב של פסטיבלים לקולנוע, בין-השאר בספרד, ביפן, באוסטרליה, ביוון ובפולין.
בספטמבר הופץ הסרט בצרפת באופן מיוחד, שלא מקובל לסרט שאינו דובר אנגלית או צרפתית. בצרפת, זכה הסרט למכירות של עשרות אלפי כרטיסים ולביקורות משבחות. בנובמבר זכה הסרט בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סנט לואיס בארגנטינה וזכה בפרס כספי (50 אלף דולר).
פלייאוף

משחקי פלייאוף, משחקי סוף עונה, משחקי גמר או משחקי הצלבה בליגות ספורטיביות ובתחרויות ספורט בינלאומיות, הם משחקים הנערכים בתום העונה הסדירה או בתום סדרת משחקים, על מנת להכריע בדבר זהות אלופת הליגה או תואר כבוד אחר (למשל: מדליה, גביע וכדומה). השיטה מקובלת מאוד בליגות המקצועניות של צפון אמריקה, בתחרויות ספורט בינלאומיות כגון המונדיאל והאולימפיאדה ובענפי ספורט פופולריים דוגמת טניס וכדורסל.
מאטי ואנהאנן

מאטי ואנהאנן (בפינית: Matti Vanhanen, להאזנה (מידע • עזרה); נולד ב-4 בנובמבר 1955) הוא פוליטיקאי פיני, ראש ממשלת פינלנד בשנים 2003–2010, לשעבר יו"ר מפלגת המרכז בפינלנד, ונשיא המועצה האירופית במחצית השנייה של שנת 2006.

חייו

ואנהאנן נולד ביובסקולה שבפינלנד, בנם של האקדמאי טאטו ואנהאנן ואנני טיהונאן. הוא רכש ידע אקדמי בתחום מדע המדינה במסגרת תואר במדעי החברה אותו קיבל ב-1989. בשנים 1980–1983 היה ראש ליגת הצעירים במפלגת המרכז. לאחר מכן שימש חבר מועצת העיר אספו, בין השנים 1981–1984. החל מ-1985 ועד 1988 עבד כעיתונאי במקומון "קהסאנומאט", ולאחר מכן כעורך בפועל עד שנת 1991.
בשנה זו נבחר ואנהאנן לכהן כחבר בפרלמנט הפיני. כחבר הפרלמנט עסק בנושאי איכות הסביבה: הוא התנגד להקמת תחנת כוח גרעינית ב-1992, ובאותה העת שימש כחבר בהנהלת חברת החשמל "פורטום". הוא כיהן כחבר הוועדה לאיכות הסביבה בין 1991 ל-1995 והיה סגן יושב ראש סיעת מפלגת המרכז בפרלמנט בין 1994 ל-2000, ולאחר מכן ממלא מקום יושב ראש המפלגה עד 2003.
כמשקיף באיחוד האירופי היה ואנהאנן חבר בוועדת החוקה, שם ביקר את יושב ראש הוועדה, גיסארד דה אסטינג, כשתלטן. ואנהאנן התפטר מהוועדה ב-2003, אז מונה לשר ההגנה בממשלתה של אנלי יאטנמקי. אחרי התפטרותה הוא מונה לראש הממשלה.
כפוליטיקאי השתייך ואנהאנן לזרם הליברלי של מפלגת המרכז המקורית, יחד עם שני שרים נוספים ממחוז אוסימה. ממשלתו קיצצה בהכנסות המסים מ-35.5 אחוזים ל-33.5 אחוזים, וואנהאנן שב וטען כי הוא מעוניין להמשיך בקיצוץ המיסים.
כמועמד מפלגת המרכז רץ ואנהאנן נגד הנשיאה המכהנת, טריה הלונן, אך הפסיד לאחר שהגיע למקום השלישי עם 18.6% תמיכה בלבד. בסיבוב השני תמך במועמד סאולי ניסטו כנגד שותפתו לקואליציה, הלונן.
ואנהאנן הכריז כי הוא מתנזר ממשקאות חריפים, באומרו שהוא לא אוהב את טעם האלכוהול. הוא נישא למריה ב-1985 ולזוג שני ילדים. עם זאת, הם הודיעו על רצונם להתגרש במהלך 2006.
אריסטיוס

אריסטיוס (ביוונית: Ἀρισταῖος; בלטינית: Aristaeus) הוא אל במיתולוגיה היוונית. פטרון מלאכות המשק והחווה: גידול בהמות, עצי פרי, ציד וכוורנות.
המיתולוגיה היוונית זוקפת לזכותו של אריסטיוס את המצאת מלאכת הכוורנות, את גידול הבהמות וניהול משק חווה. הוא מתואר גם כאדם הראשון שייצר שמן זית, חבץ חמאה והכין גבינה.
פולחן אריסטיוס פרח בעיקר באזורים שהוא עבר במסעותיו המיתיים, בהם הביא את בשורת הציוויליזציה ולימד את אנשי המקום מלאכות רבות. בין המקומות נמנים קיאה, ארקאדיה, בויאוטיה (שם נישא לנסיכת תבאי והביא ילדים), תסליה (בעמק טמפה) וסרדיניה.

משפחה

אריסטיוס נולד כאל למחצה. הוא נולד בלוב לאל אפולו ולבת התמותה קירנה, נסיכה לפיתית מהעיר תסליה. על פי המיתוס, אפולו התאהב בקירנה, לקח אותה עמו לחופי לוב ונישא לה. שם הפך אותה לנימפה ולמלכה על עיר שנקראה על שמה. קירנה הרתה לאפולו וילדה את אריסטיוס ואת אחיו אידמון, שהיה נביא ארגונאוט. 
לאחר שאריסטיוס נולד, שליח האלים הרמס לקח אותו אל משכנם של האלים והזין אותו באמברוסיה ונקטר. בזכות מאכלי האלים הפך אריסטיוס לבן אלמוות ולפיכך גם לאל. לאחר מכן, לקח אותו אפולו אביו לגדול במערתו של הקנטאור ומחנך הגיבורים כיירון.
אריסטיוס נשא לאישה את אוטונואה, בתו של קדמוס המייסד האגדי של העיר תבאי. הוא הביא עמה שני ילדים: בנו אקטיון ובתו מקריס. 
משפחתו של אריסטיוס ידועה במיוחד בכישורי הציד שלה. האלה ארטמיס, דודתו של אריסטיוס, היא אלת הציד. אמו הייתה ידועה כמי שלא הייתה מוכנה לעסוק במלאכות הנשיות באותה התקופה והתעסקה בציד במקום. אריסטיוס עצמו הוא פטרונם של הציידים ובנו, אקטיון, היה ציד מפורסם.

מיתוסים מרכזיים

אריסטיוס מופיע במיתוס על בנו, אקטיון. אקטיון הפך לאיל ומת בידיהם של כלבי הציד שלו לאחר שראה בטעות את האלה ארטמיס מתרחצת. לאחר מותו של אקטיון חיפשו הוריו את גופתו לשווא. רוחו של אקטיון הופיעה לפני אריסטיוס אביו וסיפרה לו שעליו לחפש גופה של איל. אריסטיוס מצא את גופת בנו בדמות האיל וקבר אותה.

פולחן הכוכב סיריוס

המיתוס מספר שבאי קיאה סבלו ממגפה שיוחסה להופעתו של הכוכב סיריוס בשמיים לפני הזריחה. הופעתו הבהירה של הכוכב מופיעה תמיד בתקופות של מזג אוויר חם ויבש. לכן ייחסו לכוכב עצמו את הבצורת שהגיעה עמו. תושבי המקום ביקשו את עזרתו של אריסטיוס, שבעצת אביו עבר לאי וקבע בו את מושבו. אריסטיוס הקים מזבח לאל זאוס. הוא הקריב קורבן כפול: קורבן שגרתי לזאוס וקורבן נוסף – בטקס כתוני ומסתורי – לכוכב סיריוס. לאחר הקורבן הכפול של אריסטיוס הגיעו ארבעים ימים של רוחות צפוניות שבישרו ברכה עבור תושבי האי. פולחן כפול זה הפך לטקס קבוע שקיימו כהני הדת בקיאה במשך דורות רבים.

אריסטיוס ופרוטאוס

בגאורגיקה של ורגיליוס מסופר שיום אחד, כל הדבורים של אריסטיוס חלו ומתו. אריסטיוס פנה לאמו לעזרה. קירנה סיפרה לבנה שישנו אל שיודע כל דבר שהיה, הווה ויהיה, ולו היכולת לענות לאריסטיוס על תהייתו בנושא הדבורים. לאל קוראים פרוטאוס וביכולתו לשנות צורה לכל דבר, רק מי שיצליח ללכוד אותו בלי שיתחמק יוכל לקבל מענה לשאלותיו. קירנה ליוותה את בנה אל משכנו של פרוטאוס. בעצת אמו קפץ אריסטיוס על פרוטאוס הישן עם שלשלאות, פרוטאוס הצליח להחליף את צורתו פעמים רבות אך מכיוון שהשלשלאות כבר סבבו אותו הוא לא הצליח לפרוס כנפיים כדי לברוח, לבסוף חזר לצורתו המקורית. 
פרוטאוס השיב לשאלתו של אריסטיוס וגילה לו שהדבורים חלו מכיוון שהנימפות כועסות על מותה של אאורידיקה. מסופר שאריסטיוס רדף אחרי הנימפה אאורידיקה כשהסתובבה בעמק טמפה, במהלך מנוסתה היא דרכה על נחש ארסי ומתה. בנוסף, פרוטאוס הסביר לאריסטיוס שעליו להרוג פר ומגופתו יופיעו דבורים והוא יוכל לשוב ולגדלן.