google/wiki40b huggingface dataset:
מרקוס ויינצירל

קריירת משחק

ויינצירל החל לשחק במועדונים קטנים בגרמניה, עד שהגיע לקבוצת המילואים של באיירן מינכן, בה שיחק במשך 4 שנים, הופיע במדיה 113 פעמים והבקיע עשרה שערים. לאחר תקופה מוצלחת זו עבר ויינצירל לסגל הקבוצה הראשונה, אך לא הספיק לשחק במדיה ולו משחק אחד. לאחר עונה ללא משחק רשמי במדי באיירן, עבר לקבוצת שטוטגרטר קיקרס ששיחקה בבונדסליגה 2, ליגת המשנה הגרמנית. במשך שתי עונות הופיע ויינצירל במדי הקבוצה 40 פעמים וכבש שער אחד. בסיום שתי עונות אלו הקבוצה ירדה לליגה השלישית ודרכיהם של הקיקרס ושל ויינצירל נפרדו. לאחר מכן עבר לחצי עונה במדי אונטרהאכינג ושתיים במדי יאהן רגנסבורג. ב-2004 פרש ממשחק פעיל.

קריירת אימון

באפריל 2006 החל ויינצירל לשמש כעוזר מאמן בקבוצה האחרונה שבה שיחק, יאהן רגנסבורג, ששיחקה אז בליגה השלישית וירדה בסיום העונה לרביעית. בנובמבר 2008 קודם לתפקיד המאמן הראשי במקומו של תומאס קריסטל שפוטר, כשהקבוצה נמצאת בליגה השלישית. בעונת 2011/2012 סיים עם רגנסבורג במקום השלישי בליגה ועלה איתה לבונדסליגה השנייה. מספר ימים לאחר העלייה חתם ויינצירל באאוגסבורג מהבונדסליגה כמאמן ראשי.
בעונת 2015 האריך ויינצירל את חוזהו באאוגסבורג עד עונת 2019. שנה לאחר מכן, ב-3 ביוני 2016, חתם בשאלקה 04 כמאמן ראשי לקראת עונת 2016/2017 בבונדסליגה. בסיום העונה פוטר מאימון הקבוצה.
באוקטובר 2018 מונה ויינצירל כמאמן שטוטגרט, שפתחה בצורה חלשה את עונת 2018/2019, במקומו של טייפון קורקוט שפוטר. באפריל 2019, פוטר ויינצירל משטוטגרט לאחר רצף תוצאות חלשות וסכנת ירידה שריחפה מעל הקבוצה, כאשר במשחקו האחרון הפסידה הקבוצה 6-0 לאוגסבורג.
שסתום בטיחות

שסתום בטיחות הוא ברז אוטומטי המשחרר את התווך הזורם במערכת (גזים, אדים, נוזלים) אם הלחץ עולה על ערך שניקבע מראש כמסכן את המערכת. מוצא שסתום הבטיחות יכול להיות לאוויר או שפיכה חופשית או למערכת משנית המיועדת לטפל בחומר ששוחרר.
היבקושה

היבקושה (יפנית 被爆者) הם אזרחי יפן ניצולי ההפצצה הגרעינית על הערים הירושימה ונגסאקי.
פירוש המילה ביפנית הוא "אנשים שהושפעו מהפצצה", והיא מתארת אנשים שנחשפו לקרינה הרדיואקטיבית בעקבות ההפצצה או נפגעו ממנה בדרכים אחרות. רוב אנשי ההיבקושה חיים כיום ביפן, אך כמה אלפים, יפנים ושאינם כאלו, חיים בקוריאה, ברזיל, ארצות הברית ובמקומות נוספים.

שורדים קוריאנים

במהלך מלחמת העולם השנייה גייסה יפן קוריאנים רבים להירושימה ונגסאקי, והעסיקה אותם בעבודות כפייה. על פי הערכות אחרונות, כ-20,000 קוריאנים נהרגו בהירושימה וכ-2,000 קוריאנים מתו בנגסקי. ההערכה היא כי אחד מכל שבעה מקורבנות הירושימה היה ממוצא קוריאני. 
במשך שנים רבות דרשו הקוריאנים הכרה בהם כקורבנות הפצצה, אך בקשותיהם נדחו והם לא קיבלו קצבת בריאות נוספת. עם זאת, בשנים האחרונות טופלו רוב הבעיות באמצעות תביעות משפטיות.
דאלואה

היסטוריה

אף על פי שצרפת השתלטה על חוף השנהב כבר ב-1842, רק ב-1905 הגיעו לעיר החיילים הצרפתיים הראשונים. כיבוש זה הוביל למרד של התושבים בשנת 1906.
לאחר תום מלחמת האזרחים הראשונה בשנת 2007, הייתה העיר בגבול שבין חלקה הדרומי של המדינה, אשר מאוכלס ברובו בנוצרים ונשלט על ידי ממשלת חוף השנהב, לחלקה הצפוני, אשר בו רוב מוסלמי ונשלט על ידי המורדים. העיר נותרה תחת שלטון הממשלה אשר דאגה לעיר שמהווה יעד חשוב בתעשיית הקקאו שמהווה שליש מכלכלת חוף השנהב. לאחר זכייתו של אלאסן ואטארה, אשר נתמך על ידי המורדים. בבחירות ב-2010, סירב הנשיא לוראן גבאגבו לוותר על השלטון, ובמרץ 2011 החלה מלחמת האזרחים השנייה במדינה. דאלואה הייתה העיר הגדולה הראשונה שנפלה לידי כוחותיו של אואטרה ב-29 במרץ, בדרך לכיבוש של כל חוף השנהב בסיוע צרפת והאו"ם.

שפות

מאז עצמאותה, הצרפתית היא השפה הרשמית של חוף השנהב. הלינגואה פרנקה, שמדוברת ומובנת על רוב האוכלוסייה היא הדיולה, אולם במחוז אוט ססנדרה הלינגואה פרנקה היא הבטה (bété). הצרפתית שמדוברת בדאלואה דומה לצרפתית שמדוברת באבידג'אן ומכונה צרפתית פופולרית איוורית (Français Populaire Ivoirien), היא נבדלת מהצרפתית הרשמית בעיקר בצורת ההתבטאות ולא במילים נוספות. בגלל מרכזיותה של העיר הן מסחרית והן גאוגרפית, ניתן למצוא בה דוברים של רוב השפות המדוברות בחוף השנהב, כ-60.

דת

דאלואה, כעיר גבול בין החלק הדרומי, הנוצרי, של חוף השנהב לחלק הצפוני, המוסלמי. יש קהילות גדולות של נוצרים ומוסלמים. דאלואה היא מקום מושבה של דיוקסיה החל משנת 1955, ובעיר נמצא גם מסגד גדול.
להרוג את המלך (מיני-סדרה)

הפקה

בפברואר 2017 פורסם ב-BBC על הזמנת סדרת דרמה בת שלושה חלקים בפיתוחם של רונאן בנט, קיט הרינגטון ודניאל וסט. את התסריט כתב רונאן בנט והפיקה חברת Kudos. בסדרה מככבים קיט הרינגטון, פיטר מולאן, מארק גאטיס וליב טיילר. הצילומים נערכו החל מסוף פברואר 2017.
אתרי הצילומים כללו את איסט רידלסדן הול ומנזר פאונטיינז שמתוחזקים על ידי קרן הנאמנות הלאומית. אתרים נוספים היו באוקוול הול, טירת ריפלי, האדון הול, קירקסטול אבי, בולטון אבי, גשר לנדל במרכז העיר יורק, ו-Ilkley Moor. הכנסייה בוורלי מינסטר שימשה לצילומי ההדר המלכותי של ארמון וסטמינסטר.

שידור

שידור הבכורה של "להרוג את המלך" היה בערוץ BBC One ב-21 באוקטובר 2017. בארצות הברית שודרה הסדרה ברשת HBO החל מ-18 בדצמבר 2017.
צבי זלבסקי

צבי זלבסקי (נולד ב-1955) הוא מלחין, זמר וצייר ישראלי. מחלוצי ז'אנר המוזיקה היהודית.

ביוגרפיה

זלבסקי נולד וגדל בירושלים במשפחת דתית לאומית. אביו, שאול זלבסקי, כיהן כפרופסור לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן.    
כשהיה נער יצאה משפחתו לשליחות של שלוש שנים באוסטרליה. בשנים אלו התוודע לניגוניו של שלמה קרליבך שלדבריו השפיעו עליו מאוד. כשחזר לארץ למד בישיבת נתיב מאיר ובישיבת ההסדר בקריית ארבע. את שירותו הצבאי עשה במסגרת חיל השריון. מאוחר יותר למד אצל הצייר ישראל הירשברג ב'מדרשה לציור ברוח יהודית' בירוחם.   
זלבסקי מתגורר בנווה דניאל ואב לשבעה. אשתו, שרה, היא נכדתו של אברהם יהושע העשיל וינברג, האדמו"ר מסלונים-תל אביב, ובתו של שמואל וינברג, לשעבר ראש עיריית בני ברק. בעבר התגורר בקריית ארבע.
זלבסקי הוא סופר סת"ם.

יצירתו

הדיסקים שהוציא כוללים את לחניו בלבד, למלים מהמקורות היהודיים, משירי משוררים שונים, כגון זלדה, ש. שלום, פנחס שדה ועוד, ושירים שחיבר בעצמו. בדיסקים הראשונים הוא שר את כל השירים בעצמו, אך החל מהדיסק "כהמון גליו" החל להקליט גם עם כמה מילדיו, ובדיסק "והנה הבית מואר" אירח אומנים נוספים.
מנגינה שהלחין לפיוט "אל מסתתר", התפרסמה מאוד, כניגון עממי מקובל לפיוט זה.
שניים מלחניו הוקלטו גם על ידי הזמרת שולי נתן.

בהופעותיו, משלב בין שיריו ולחניו שלו, לבין ניגונים מחצרות חסידים וניגוני קרליבך.
סוסון (קבוצת כוכבים)

כוכבי הקבוצה

α בסוסון הוא ענק צהוב במרחק של כ-185 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.9 והוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. מדידות ספקטרוסקופיות העלו שלכוכב יש בן זוג כוכב הסדרה הראשית לבן קרוב מאוד, כך שלא ניתן להבחין בו באמצעות טלסקופ.
γ בסוסון הוא כוכב זוגי במרחק של כ-115 שנות אור המורכב מכוכב לבן - צהבהב עם בהירות משתנה סביב דרגה 4.7 ובן זוג עמום בהרבה עם בהירות מדרגה 11.6 הניתן להפרדה רק באמצעות טלסקופ גדול.
δ בסוסון הוא כוכב זוגי נוסף במרחק של כ-60 שנות אור המורכב מכוכב לבן - צהבהב עם בהירות מדרגה 4.5 וכוכב צהוב עם בהירות מדרגה 5.4, הניתנים להפרדה באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים. ביחד הם מהווים את הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.

מיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית הקבוצה יצגה את סלריס בנו (או בגרסאות מסוימות אחיו הצעיר) של פגסוס שניתן על ידי מרקוריוס במתנה לקסטור.
מכיוון שהקבוצה זורחת מעט לפני קבוצת פגסוס, הקבוצה נקראת גם "הסוס הראשון" (Equus Primus בלטינית).
הצבעת מחאה

הצבעת מחאה היא הצבעה בבחירות המפגינה חוסר שביעות רצון מרשימת המועמדים או הבעת התנגדות למערכת הבחירות הקיימת. במקרה האחרון, המחאה יכולה להיות בצורה של הצבעה לגיטימית, אך במקום להצביע עבור מועמדים מרכזיים, היא הצבעה עבור מפלגה איזוטרית, ולפעמים למועמד שוליים מהשמאל הרדיקלי, הימין הרדיקלי או מועמד עצמאי אשר אינו מזוהה עם המערכת. לעיתים הצבעת מחאה יכולה להיות למועמד או מפלגה סאטירית כדוגמת מפלגת הקרנפים בקנדה או למועמד שאינו מתמודד בבחירות (אפילו למועמדים ביזארים, כך לדוגמה ברבות מערכות הבחירות באירלנד מצביעים מאות ואף אלפי בוחרים לדסטין תרנגול ההודו).
לצד הימנעות אשר היא פשוט חוסר הצבעה, היא עלולה לשקף סימן לחוסר בפופולריות לגיטימית של דמוקרטיה מייצגת, שכן מצביעים מיואשים המצביעים הצבעת מחאה עלולים לסכן את אמינות מערכת הבחירות כולה.
הצבעת מחאה בצורה של פתק ריק המכונה גם "פתק לבן", לא נספרת כקול פסול ביחד עם מעטפות שנמצאו בהן פתקי הצבעה שונים או יותר משלושה פתקי הצבעה זהים. מטרת הפתק היא רק להוות כ'פתק חלופי' כאשר המצביע אינו מוצא את הפתק הנבחר, רושם עליו בכתב ידו את האותיות של הרשימה החסרה, מכניס אותו למעטפה ומשלשלו לקלפי.
קישורים חיצוניים
המכון הישראלי לדמוקרטיה  https://www.idi.org.il/articles/3499
קרחון כריבדיס (אנטארקטיקה)

גילוי הקרחון

הראשונים שהגיעו אל הרכס היו אנשי המשלחת הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בינואר 1957 בהנהגת ו. ג. בושר (WG Bewsher).

מקור השם

המשלחת קראה לקרחון על שמה של המפלצת האגדית כריבדיס מהמיתולוגיה היוונית, בשל הקושי של משלחת המחקר בנסותה לחצות את הקרחון.
חברך העכברוש

תקציר העלילה

בסרט, העכברושים רמי ואמיל מציגים את ההיסטוריה של העכברושים בשביל לעשות פיוס בניהם לבני האדם.

הפקה

הרעיון להכין את הסרט הקצר היה ביוזמת ג'ים קפוביאנקו, לאחר שבראד לואיס שלח לו דואר אלקטרוני בו ביקש סרט בונוס למהדורת ה-DVD של הסרט "רטטוי". ג'ים קפוביאנקו חשב לעשות סרט חינוכי בו יפורסם המידע שהם אספו על עכברושים. ההפקה של הסרט החלה בשנה שבה התחילו ליצור את הסרט "רטטוי", והסתיימה בתוך פחות משנה.
האנימציה של הסרט כוללת אנימציה ממוחשבת ואנימציה מסורתית. רמי ואמיל מופיעים באנימציה ממוחשבת, והמידע שבמצגת שלהם מוצג באנימציה מסורתית. במהלך הסרט יש גם קטע פעולה חי המציג עכברוש פרעוש מזרחי .
במהלך ההפקה, הספר "Your Friend the Rat: A Little Golden Book" נוצר על ידי ג'ים קפוביאנקו. בספר מופיעות המילים לשיר "Plan B" (תוכנית ב').
בימה מתרוממת ניידת

בימה מתרוממת ניידת (באנגלית: Aerial Work Platform, מוכרת גם כ"במת הרמה"), היא מכשיר מכני המשמש לגישה זמנית עבור אנשים או ציוד בגובה. ישנם סוגים שונים של בימות מתרוממות ניידות, בהם כאלו המורמים על ידי מנוף טלסקופי וכאלו המורמים על ידי מספריים.
בימה מתרוממת ניידת משמשת בעיקר למטרות תחזוקה, בנייה או חירום. היא נועדה להרים משקל מוגבל יחסית, בדרך כלל פחות מטון. גובה העבודה המרבי הנוכחי של הבימות המתרוממות, נקבע בשנת 2014, לאחר שחברת JLG Industries  האמריקנית הציגה בימה בגובה 56.4 מטרים, ובכך שברה את השיא הקודם של חברת Genie , שנקבע על 54.9 מטרים.

מנגנוני הרמה

ישנם מספר סוגים שונים של מנגנוני הרמה. המנגנון המקובל ביותר הוא הידראולי או פנאומטיקה. 
אחד מסוגי הבימות המתרוממות, מתרומם אנכית בעזרת מנגנון של תומכות מתקפלות בצורת "X" המכונה גם מנגנון מספריים. על מנגנון זה הוגש פטנט בשנת 1963.
אברהם בן-ארצי

ביוגרפיה

אברהם בן-ארצי נולד בכפר מעש, על-יד פתח-תקווה, הילד השני לחיים ודובית (לבית בר). למד בבית הספר העממי הס שבפתח-תקווה ובתיכון ע"ש א. שיין. בנעוריו היה מדריך בתנועת "הנוער העובד והלומד" וכתב בעיתון התנועה, "במעלה". בסיום הלימודים בתיכון החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב בפקולטה למדעי הרוח, ולאחר כשנה של לימודים התגייס לצה"ל. הוא למד לתואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב וסיים בהצטיינות בשנת 1974. בשנת 1994 סיים את הלימודים לתואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון, אף הוא באוניברסיטת תל אביב.

תקופת השירות הצבאי

עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת מטכ"ל. עבר טירונות צנחנים ולאחר מכן מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. לאחר תום המסלול השלים קורס קציני חי"ר בהצטיינות. והשתתף בפעילויות מבצעיות רבות, כלוחם וכקצין. בין המבצעים בהם השתתף היה מבצע תשורה – מבצע פיצוץ המטוסים בביירות. בן ארצי כתב את המנון היחידה, אותו הלחין דובי זלצר. במאי 1972 נישא לדליה רבין, בתו של יצחק רבין. באותה שנה חזר לשירות קרבי תוך הסבה למפקד בשריון. ערב מלחמת יום הכיפורים היה בהסבה לקציני שריון במה שכונה ה"קק"ש שלא נגמר". בהמשך שירותו הצבאי שירת בתפקידים שונים בחיל השריון עד אשר התמנה למפקד גדוד 79 בחטיבה 14 בשנת 1975. בשנת 1976 מונה למפקד גדוד 532, בו הוכשרו חניכי קורס מפקדי טנקים.
ערב מלחמת יום הכיפורים, היה בן-ארצי בבית חותנו בתל אביב בעת הסעודה המפסקת. עם הידיעות על מלחמה, יצא בטרמפים לכיוון בסיס רפידים. בדרכו פגש צוער מבה"ד 1 בשם עודד מאירון. בן-ארצי הקים פלוגה ממספר טנקי מגח שמצאו בסככות בבסיס רפידים ומאירון היה לסגנו. בהמשך המלחמה חברו בן-ארצי ומאירון לגדוד 195 של חטיבה 401.
באחד מימי הלחימה קפץ חייל מצרי על הטנק של בן-ארצי. בן-ארצי הרג אותו באקדח והודיע על כך בקשר: "סודאני בתמסורות". הצירוף הפך לביטוי שגור בחיל השריון לאחר מכן.]
במהלך שירותו כמפקד גדוד טנקים, ב-20 בנובמבר 1976, בהיותו בן 29, נפצע קשה בתאונה בסיני, כשהג'יפ בו נסע התהפך במהלך אימון. הוא היה שרוי בתרדמת במשך כחודש, וכשהתעורר נאלץ לשקם יכולות גופניות בסיסיות כמו אכילה ודיבור. הוא שיקם גם יכולות קוגניטיביות כמו גישה אל זיכרונו והתמודד נפשית עם מצבו החדש. ב-1979 עבר גירושים מאשתו, דליה רבין. בן-ארצי המשיך בשירותו הצבאי ומילא תפקידים מגוונים: סגן-מפקד חטיבה, ראש מטה אוגדה, קצין תודעת אויב בחיל המודיעין וקצין ביחידת מבקר מערכת הביטחון.
אמו, דובית בן-ארצי, כתבה ספר על פציעתו ועל היחסים המורכבים עם דליה רבין והוריה.

בימיו המאוחרים

בן-ארצי נישא מחדש לאסתר בשנת 1985 וב-1994, השתחרר כאלוף-משנה לאחר שבתפקידו האחרון שירת כעוזר קצין שריון ראשי לענייני כשירות. בן ארצי פרסם שני ספרים פרי-עטו, האחד, "אקלים צבאי"- ספר משיריו שחיבר טרם הפציעה, ו"נפילה מצוק גבוה", המגולל את סיפור הפציעה והשיקום שלאחריה. כמו כן, פרסם ספר לזכרו של חברו מסיירת מטכ"ל, אביתר כהן- "נחשול הוכה בסלע".
בן-ארצי נפטר כתוצאה מאירוע מוחי בגיל 62, בשנת 2010, והותיר שישה ילדים – יונתן בן ארצי ונעה רוטמן מנישואיו הראשונים לדליה רבין, וארבעה נוספים מנישואיו השניים.
חומא

חומא (או חומה), שחייתה בדור הרביעי לאמוראי בבל, הייתה בתו של איסי בנו של רב יצחק, בנו של האמורא רב יהודה.
היא הוגדרה בגמרא כאישה קטלנית, משום ששלושת בעליה נפטרו, ככל הנראה בגללה, אם בגלל מחלה מסוימת שגרמה למותם, או בגלל סיבה רוחנית שגזרה עליה שבעליה ימותו ולא יפרנסוה.

שלושת בעליה

בעלה הראשון היה האמורא רחבא דפומבדיתא, וככל הנראה שני בניו, עיפה ואבימי, תלמידי ישיבת פומבדיתא,  שהיו ידועים בחריפותם, ולכן נקראו בשם "חריפי דפומבדיתא", היו בניה של חומא. לאחר שנפטר נשאה רב יצחק בנו של רבה בר בר חנה, ונפטר גם הוא. 
במחלוקת בין חכמים, האם חזקה היא שאישה היא אישה קטלנית לאחר שמתו שני בעליה או רק לאחר שמתו שלושה בעליה, סמך אביי, ראש ישיבת פומבדיתא, על רב יצחק בר יוסף, שקבע שהחזקה היא רק לאחר שלושה מקרים, ונישא לחומא, ונפטר גם הוא, אם כי חלוקות הדעות אם היא הייתה סיבת פטירתו. בעוד שמשמעות הגמרא היא שאביי נפטר משום שנישא לה, יש מפרשני התלמוד המנמקים זאת בסיבות אחרות.
חומא הייתה ידועה ביופיה. לאחר פטירתו של אביי באה לתבוע בבית דינו של רבא את מזונותיה, ובכלל זה  יין, בנימוק שאביי הרגילה בכך, ויופיה האיר את בית הדין. לאחר הדיון הלך רבא לביתו ותבע את אשתו, בתו של רב חסדא, לתשמיש. אשתו, שחשה כנראה שבעלה בא עליה בחמדה יוצאת מגדר הרגיל, ביררה מי הופיעה אותו יום בבית הדין וכשגילתה זאת רדפה אחרי חומא והכתה אותה במנעול של ארגז, וגירשה אותה ממחוזא (עירם של אביי ורבא), בנימוק שחומא רוצה להראות את יופיה כדי שתינשא לאדם נוסף, וימות גם הוא ("קטלת ליך תלתא ואתת למיקטל אחרינא").
קלפנה צ'אולה

חייה

צ'אולה נולדה בקארנל, בהריאנה שבהודו. האחות הצעירה לשתי אחיות ואח. בשנת 1983 נישאה לז'אן-פייר האריסון והיגרה לארצות הברית.
צ'אולה התעניינה בתעופה מילדותה. בשנת 1982 סיימה לימודי הנדסה אוירונאוטית באוניברסיטה ההנדסית של פונג'אב בצ'אנדיגאר. תואר שני בהנדסת חלל קיבלה מאוניברסיטת טקסס בארלינגטון (1984) ודוקטורט בהנדסת חלל מאוניברסיטת קולורדו בבולדר (1988).
עם קבלת הדוקטורט החלה לעבוד כחוקרת במרכז מחקר של נאס"א (NASA Ames Research Center). שם עסקה במחקרים בתחום הידרודינמיקה מיחשובית (Computational fluid dynamics). ב-1993 הצטרפה כסגן נשיא וחוקרת מדעית לחברת Overset Methods בלוס אלטוס, קליפורניה, שם עסקה בין השאר בפיתוח ויישום שיטות יעילות לאופטימיזציה אווירודינמית. עבודותיה התפרסמו בכתבי עת מדעיים ובסיכומי כנסים.
במרץ 1995 הצטרפה לצוות האסטרונאוטים של נאס"א. טיסת החלל הראשונה שלה הייתה במעבורת החלל קולומביה, במשימה STS-87 ששוגרה ב-17 בנובמבר 1997 לטיסה של 15 יום. בכך הייתה לאסטרונאוטית הראשונה ממוצא הודי.
טיסת החלל השנייה שלה הייתה גם היא במעבורת החלל קולומביה, במשימה STS-107 ששוגרה ב-16 בינואר 2003 והתרסקה ב-1 בפברואר 2003. בהתרסקות המכונה "אסון הקולומביה" נספו כל שבעת חברי הצוות וביניהם צ'אולה.
קיושי ימשיטה

ביוגרפיה

ימשיטה נולד באסקוסה (Asakusa) שבטוקיו. בגיל 3 חלה בהפרעה חמורה במערכת העיכול והיה על סף מוות. עקב הפגיעה סבל מלקות דיבור קלה ושונות נוירולוגית. אביו מת בילדותו, והוא נשלח לבית-ספר פרטי לחינוך מיוחד. ימשיטה עסק שם בציור צ'יגירי-אה (Chigiri-e), יצירת תמונות מפיסות נייר צבעוני. הפסיכולוג פרופ' ריוזבורו שיקיבה (Ryuuzaburou Shikiba) גילה עניין בכשרונו וערך ב-1939 באוסקה תערוכה שבה הוצגו תמונותיו הרבות, בעקבותיה התפרסם ימשיטה.
ימשיטה החל בגיל 18 לשוטט ולנדוד בכל רחבי יפן, תקופה שנמשכה עד 1954. הוא כתב על האירועים והחוויות שעבר בספרו "יומן נדידה", שיצא לאור בשנת 1956. על בסיס הספר הופקה דרמה טלוויזיונית בשם "ספר נדידתו של Hadaka-no-Taisho"" ("גנרל עירום", כינוי שדבק בימשיטה עקב נוהגו לנוד בלבוש מצומצם), ובו שיחק גנוסוקה אשייה (Gannosuke Ashiya) בתפקיד ימשיטה הנודד.
ימשיטה ניחן בזיכרון צילומי יוצא דופן והיה מצייר מראות ונופים בפירוט, מתוך זכרונו בלבד. לאחר מלחמת העולם השנייה נערכה תערוכה ליצירותיו של "גוך של יפן", כפי שכונה, בה ביקרו כחמישה מיליון איש. 
ב-1971 נפטר בגיל 49 בעקבות דימום תוך גולגולתי.

יצירתו

יצירותיו המגוונות והדרמטיות של ימשיטה, עוסקות בנושאים שונים, החל מציורי נופים שונים ועד לציורים המשלבים דמויות אנושיות ומיתיות. את רוב יצירותיו צייר ימשיטה בביתו שבטוקיו או במוסד בו שכן, כשהוא משתמש בזכרונו הצילומי לשחזור הנופים והדמויות שפגש במסעותיו. יצירותיו עשירות בצבעוניותם ומשלבות אלמנטים מן התרבות היפנית המסורתית והמודרנית. רוב יצירותיו הידועות צוירו בשיטת Chigiri-e. יצירותיו היו אהודות בקרב הבורגנים היפנים, וידוע על לא מעט זיופים שלהן, כולל כמה שהוצגו בטעות בתערוכות. ימשיטה לא השתייך לקבוצה אמנותית כלשהי, ולכן קשה למומחי אמנות אקדמיים רבים להבחין בין תמונה אמיתית שלו למזויפת.
TKS

תכנון ופיתוח

סדרת הטנקים הזעירים TK פותחה בפולין על בסיס השריונית קרדן-לויד מתוצרת בריטניה. יצור ה-TK החל בשנת 1931, ובשנת 1933 הוצג דגם משופר - ה-TKS. דגם זה, יחד עם דגם ה-TK-3, היו הדגמים העיקריים בסדרה, מהם יוצרו 540 כלים מתוך סך של 575 שריניות TK שנבנו. בשנת 1939, לאור התפתחות הכח המשוריין בגרמניה הנאצית, החלו הפולנים לערוך ניסויים בהסבתן של טנקי ה-TK, אשר היוו את עיקר הכח המשוריין הפולני, לנשיאת תותחים בקטרים 20 ו-37 מ"מ, כדי לאפשר להם להילחם בטנקים הגרמנים של התקופה. לאחר מספר אבות טיפוס, נכנסו טנקים זעירים TKS חמושים בתותח בקוטר 20 מ"מ לייצור סדרתי, אולם רק 24 טנקים מסוג זה הושלמו לפני הפלישה לפולין. טנקים אלה היו למעשה משחיתי הטנקים הראשונים בהיסטוריה.

שירות מבצעי

575 הטנקים הזעירים מסדרת ה-TK היוו את עיקר של הכוח המשוריין הפולני לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. טנקים זעירים אלה ספגו אבדות כבדות במהלך הפלישה לפולין. עקב החימוש הקל שלהם, שהורכב ממקלע יחיד, הם לא היו מסוגלים להתמודד אם אף אחד מכלי השריון הגרמניים, למעט הפנצר 1, אך גודלם הקטן אפשר להם לבצע בהצלחה משימות של סיור וסיוע לכוחות רגליים. בעת הפלישה החזיק הצבא הפולני ב-24 טנקי TKS חמושים בתותח בלבד (כאמור לעיל), אך אלה מהם שנכנסו לקרב כנגד כוחות שריון גרמניים, הוכיחו את עצמם היטב - במקרה אחד, ב-18 בספטמבר 1939, השמיד סמל רומן אורליק, בפקדו על טנק זעיר TKS חמוש בתותח 20 מ"מ, שלושה טנקי פנצר 35(t) גרמנים.
הקורפוס ה-67 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-24 בספטמבר 1942 בשם "קורפוס המילואים ה-67", והועמד תחת פיקוד ולטר פישר פון וייקרשטהאל.
ב-20 בינואר 1944 הפך הקורפוס לקורפוס ה-66, ובפברואר הוכפף לארמייה ה-15. ב-25 ביולי 1944 מונה אוטו שפונהיימר למפקד הקורפוס, וב-28 באוקטובר 1944 הוחלף על ידי קרל פליכר. ב-1 בדצמבר 1944 מונה פליקס שוואלבה למפקד הקורפוס, וב-17 בדצמבר 1944 הוחלף על ידי אוטו היצפלד, שלחם עם הקורפוס במהלך הקרב על הבליטה כחלק מארמיית הפאנצר השישית. בינואר 1945 הוכפף הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15, ובפברואר הוכפף הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית. היצפלד לחם עם הקורפוס בקרבות בגרמניה, ובאפריל פיקד עליו כחלק מארמייה ה-11 שמונה למפקדה, עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.
ניהול איכות כוללני

TQM (ראשי תיבות באנגלית של Total Quality Management, ניהול איכות כוללני) היא אסטרטגיית ניהול, שמטרתה הטמעת מודעות לאיכות בכל התהליכים הארגוניים, על-מנת לספק את כל הדרישות והצרכים של הלקוחות תוך כדי ביצוע שיפור מתמיד בארגון.
גישה זו מעמידה את הלקוח במוקד התעניינותה, משטיחה את המבנה הפירמידלי בארגון הבירוקרטי, מחנכת לשיפור מתמיד של תהליכי עבודה (מתוך שאיפה להגיע לבקרה מלאה של אפס ליקויים), ומחייבת את העובד לשאוף לשיפור תמידי באיכות התוצר שהוא מפיק. TQM נמצאת בשימוש נרחב בתהליכי ייצור, ממשל, חינוך ותעשיית השירותים.

היסטוריה

שיטת TQM פותחה באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20 על ידי ד"ר ו. אדוארדס דמינג, אז יועץ דגימה של לשכת המפקד האמריקאית ומי שיהיה פרופסור לסטטיסטיקה בבית הספר לניהול של אוניברסיטת ניו יורק. בראשית דרכה לא הוכרה השיטה ורק לאחר מלחמת העולם השנייה כאשר הזמינו ראשי התעשייה היפנית את דמינג, תפסה היא מרכיב עיקרי בהתאוששות הכלכלה היפנית, שלאחר המלחמה. הצלחת השיטה הקנתה לה מוניטין ברחבי העולם ומפעלים וארגונים רבים החלו ליישמה.
עם התפתחות תחומי מחקר חדשים בתחום האיכות, החלו מוסדות למצוא שילובים יעילים יותר ליישום גישת האיכות הכוללת. אחת מהן נעשתה באופן רשמי בשנת 1984 על ידי מרכז המחקר והפיתוח של הצי האמריקאי, כאשר החל לחקור שימוש בשילובים הללו: תהליכי בקרה סטטיסטיים (SPC-Statistical Process Control) עם שיטת "השליטה הכוללת לאיכות" (TQC-Total Quality Control), של אישיקווה, ובגישות הניהול לאיכות של פיל קרוסבי, ו. אדוארדס דמינג וג'וזף ג'וראן. התוצאה של מחקרים אלו הייתה גישה, ששילבה את עקרונות ה-SPC עם הפילוסופיה של דמינג.

TQM בייצור

אבטחת איכות תוך שימוש בכלים סטטיסטיים היא כלי מפתח בארגוני ייצור. שיטת ה-TQM מתחילה בדרך כלל בדגימה אקראית מהמוצר. הדגימה נבחנת בפרמטרים החשובים למשתמשי המוצר, כאשר כל כישלון בבחינה זו מבודד. מדידות משניות של תהליך הייצור נבנות, והסיבות לתקלה מתוקנות. מתקיים מעקב אחר ההתפלגויות הסטטיסטיות של מדדים חשובים. כאשר המדדים של חלק מסוים גולשים ל'רצועת הטעות' המוגדרת מראש, התהליך מתוקן. נהוג להגדיר את 'רצועת הטעות' בצורה רחבה יותר מאשר 'רצועת הכשל', כך שתהליך היצור יתוקן לפני התהוות תקלות.
רישום המדדים חשוב לא רק לצורך הגדרת טווחי מדידה, אלא גם כדי לדעת אילו תקלות גרמו להגדרתם. כך, תיקונים גדולים יותר יכולים להיות מוחלפים מאוחר יותר (בעת תכנון מחדש של המוצר, לדוגמה), ללא אובדן איכות. לאחר פרק זמן מסוים, שבו פועלת שיטת ה-TQM, חלקים מתוכננים מחדש פעמים רבות כך שגדלים בעייתיים מפסיקים להתקיים או הופכים לפחות בעייתיים.
אהוד דקטר

ביוגרפיה

דקטר גדל בעומר ושחה בקבוצה הפועל המקומית. בהמשך התאמן בהדרכתו של המאמן הלאומי לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט ושחה בקבוצת הפועל ירושלים.

1994

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכה דקטר בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.04 דקות, אחרי מורן זומרפלד ממכבי נהריה (1:56.08 דקות) ולפני דימה ריבינסקי מהפועל ירושלים (1:59.91 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:11.73 דקות, אחרי מורן זומרפלד (4:07.06 דקות) ולפני לירן אורן מהפועל נהריה.

אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 1995 זכה דקטר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.25 דקות, לפני מורן זומרפלד (4:06.51 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:38.30 דקות, לפני מיקי חליקה מהפועל ירושלים (16:44.19 דקות).

2002

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2002 זכה דקטר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית ארד אישית, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.99 דקות, אחרי שי לבנת ממכבי חיפה (1:54.59 דקות) וארי לימור ממכבי קריית אונו (1:55.21 דקות). מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר, ביחד עם שילו איילון, יואב גת ומיקי חליקה בשיא ישראלי חדש של 7:39.43 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-13 שנים שנקבע במכביה ה-13 ועמד על 7:39.99 דקות.

חייו האישיים

דקטר בוגר תואר ראשון בכלכלה במכללת פרדו בארצות הברית ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון. הוא עבד בבנק ההשקעות ובפועלים שוקי הון. באוגוסט 2010 הוא התמנה לסמנכ"ל מכירות ופיתוח עסקי בחברת HighView. נשוי למיטל ואב לשתי בנות. מתגורר בנס ציונה.
מגדל המים בבארי

מגדל המים של קיבוץ בארי שוכן במקום בו הוקמה לראשונה בארי (נאחביר) בעת הקמת 11 הנקודות, כ-3 קילומטרים צפון-מערבית לשטח הקיבוץ כיום. 
המגדל הוקם בשנת 1947 על ידי חברת סולל בונה, גובהו של המגדל הוא 11 מטרים וקוטרו 7 מטרים, ומכיל כ-250 מ"ק מים. הוא שימש לאגירת מים לאנשי הקיבוץ לשתיה ולחקלאות וכעמדת התצפית והשמירה של הקיבוץ. במלחמת העצמאות שימש כעמדת לחימה מול הצבא המצרי שהטיל מצור על הקיבוץ. עם מעבר הקיבוץ למיקומו החדש (כשלושה קילומטרים דרום מזרחית לשטח הקיבוץ הישן) ננטש המגדל.
בשנת 2011 הוכרז כמבנה לשימור.