google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדר זיסל בלסקי

אלכסנדר זיסל בלסקי, המכונה "זוס" (19 באוקטובר 1912 - 18 באוגוסט 1995) היה מנהיג יחידת הפרטיזנים של בלסקי שהצילו כ-1,200 יהודים מהצבא הגרמני הנאצי בבלארוס במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה

נולד ב-19 באוקטובר 1912 לדוד ובילה בלסקי, משפחה פולנית יהודית יחידה בכפר סטאנקיביץ' (כפר קטן דאז הממוקם בין העיירות נובוגרודק ולידא באזור הקרסי בפולין הכבושה, כיום אזור מערב בלארוס). עם בני המשפחה נמנים אחיו של אלכסנדר: טוביה, עשהאל ואהרון.

בזמן מלחמת העולם השנייה

לאחר כיבוש הכפר על ידי הגרמנים, זוס ואחיו טוביה ועשהאל התבקשו להצטרף לצבא הסובייטי ולהילחם לצידו במבצע ברברוסה (תוכנית המבצעים, שהוכנה על ידי המטה הכללי של צבא גרמניה למלחמה נגד ברית-המועצות וכיבושה על ידי הנאצים ובעלות בריתה) אך לאחר תום המבצע זוס ואחיו ברחו לכפר הולדתם סטאנקיביץ׳, היכן שהוריהם התגוררו. לאחר הגעת הצבא הגרמני לכפר ולקיחתם של בני משפחתם, הצליחו זוס, עשהאל, טוביה ואהרון לברוח ליער. בני משפחתם נרצחו בגטו נובוגרודק באוגוסט 1941.
לאחים בלסקי הצטרפו פליטים יהודים מהכפרים הקרובים שהצליחו לברוח, וזוס ואחיו הקימו את יחידת בלסקי, יחידת פרטיזנים אשר התחבאה ביערות בלארוס במהלך המלחמה. זוס ואחיו הצליחו להציל 1,236 יהודים על ידי כך שהבריחו אותם מהגטאות זמן קצר לפני שפינו אותם ליערות וכך הצילו אותם מהצבא הגרמני ושליחתם למחנות העבודה.
זוס עזב את יחידת הפרטיזנים ועבר להילחם לצד הצבא האדום למשך כמה חודשים ולאחר מכן חזר ליחידה. במהלך המלחמה איבד את אשתו הראשונה, קיריל ברובסקי, ואת בתו הפעוטה, שתיהן נרצחו על ידי הצבא הגרמני. במהלך המלחמה התחתן זוס בפעם השנייה עם אחת הפליטות, סוניה בולדו בת ה-18.

לאחר מלחמת העולם השנייה

זוס ואחיו טוביה, אהרון ועשהאל לאחר שהייה בפולין עלו לארץ ישראל ונלחמו במלחמת העצמאות, אך ב-1956 היגר זוס לניו יורק, שם קנה צי מוניות והקים חברת הובלות עם אחיו טוביה. אלכסנדר זיסל בלסקי נפטר בגיל 82 ב-18 באוגוסט 1995. לזוס ואשתו סוניה נולדו שלושה בנים: דוד, ג׳י וצבי. ג׳י שירת בהתנדבות בצה"ל ב-1973 ובמהלך מלחמת לבנון הראשונה. בניו של ג׳יי, מתתיהו ואלן, שירתו בכוחות המיוחדים בצה״ל.
חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין)

חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), התשנ"ז-1997 מיועד להגנה על עובדים המתלוננים על שחיתות במקום עבודתם. על פי ההגדרות שבחוק, הכוונה להגנה על חושף שחיתות שהתלונן על הפרת חוק או תקנות במקום העבודה או בקשר למקום העבודה, ולגבי גופים ציבוריים, גם על פגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין.
החוק אוסר על מעביד לפטר עובד, או לפגוע בעבודתו, על שום שהגיש תלונה נגד מעבידו או נגד עובד אחר של אותו מעביד, או שסייע לעובד אחר בקשר להגשת תלונה. במקרה של הפרת החוק, החוק מסמיך את בית הדין לעבודה ליתן צו מניעה נגד פיטורים או פגיעה בתנאי העבודה, וכן לפסוק לעובד פיצויים. בנוסף, האיסור לפגוע בחושפי שחיתות הוא גם פלילי, והעובר עליו צפוי לעונש מאסר של עד שלוש שנים.
משה טוביה מזונטהיים

ביוגרפיה

נולד בעיירה זונטהיים שליד היילברון, בצפון מדינת באדן-וירטמברג שבפרנקוניה. בגיל שלוש נמסר  על ידי אמו לקרוב משפחתם רבי נפתלי צבי קצנלנבוגן רבה של מרגנטהיים  שגידל וחינך אותו עד הגיעו לגיל שמונה עשרה, אז נישא לקרובתו זיסה זונדהיים, נכדתו של הרב הלל מינץ שהיה רב במנהיים. גיסו, אח אשתו היה הרב הלל מזונטהיים, שכיהן כרב באשאפנבורג .
אחרי נישואיו עבר לגור בעיר פירט, בה למד בישיבתו של הרב המקומי רבי יוסף שטיינהארט, ישיבת פיורדא. רעו לספסל הלימודים בישיבה זו היה הרב מרדכי בנט, לימים רבה של ניקלשבורג.
בשנת תקנ"ה (1795) התמנה לכהן כרבה של הנאו, בה הקים ישיבה לאחר שנה. עמד בקשרי מכתבים עם רבים מגדולי דורו ודבריו משוקעים בכתביהם. הוא היה בין הרבנים הלוחמים ברפורמים.
שנה לאחר פטירת אשתו הראשונה, נישא בשנית בשנת תקפ"ג (1823) לגיטה בת אברהם בעער מבקנהיים, שגרה בגלנהויזן.
הרב משה טוביה מזונטהיים כיהן ברבנות הנאו במשך 35 שנים עד לפטירתו בד' בתשרי תקצ"א, 21 בספטמבר 1830. הוא נקבר למחרת היום בהנאו במעמד רבני האזור.
בנו, רבי נתן נטע אריה זונדהיים, התפרסם אף הוא כגדול בתורה וטוב לבריות.

ספריו

חידושיו ושאלות ותשובות מכתב ידו, נדפסו בספר "אור פני משה" (פרנקפורט תרפ"ח).
אנואה ההרים

מאפיינים

אנואה ההרים הוא מין תאו קטן הדומה לאנטילופה; גובהו בכתפיים: 75-70 ס"מ, אורך ראשו וגופו: 153-122 ס"מ, אורך זנבו: 27-24 ס"מ, ומשקלו פחות מ-150 ק"ג. לזכרים ולנקבות זוג קרניים קצרות וישרות באורך של 10–15 ס"מ, הצומחות מעט בזווית לאחורה; בשונה מאנואה השפלה קרניו אינם צומחות בצורת V. לאנואה ההרים פרווה ארוכה וצמרירית יותר מאנואה השפלה, בצבע חום כהה-שחור, ומספר מצומצם של נקודות לבנות על הרגלים. לזכרים פרווה כהה יותר משל הנקבות.
בית גידולו כולל יערות גשם טרופיים ואזורים בעלי צמחייה סבוכה ומקורות מים זמינים, בגובה של 2,300 מטר מעל הים בהם הפרעת האדם נמוכה.
האנואה חי בזוג או לבדו ופעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ובשעות הצהריים המאוחרות; בשאר היום הוא ינוח ויעלה גרה מתחת לגזעי עצים שנפלו, סלעים, ובחללי שורשים של עצים. לעיתים קרובות מין זה מתפלש במים או בבוץ. ההיריון נמשך 275–315 ימים לאחריהם נולד עגל אחד בצבע חום בהיר המשתנה לכהה עם הזמן. העגל נגמל בגיל שישה עד שבעה חודשים, ומגיע לבגרות בגיל שנתיים עד שלוש. תזונתו של האנואה כוללת עשבים, עלים, וטחבים. האנואות משתמשים בקרניהם כדי לפלס דרך בצמחייה או לחפור באדמה. הזכרים אינם טריטוריאליים אך ישתמשו בקרניים להצגת דומיננטיות על ידי דקירה עם חודו של הקרן בגוף היריב, או לקרבות על ידי ניסיון לפצוע את היריב בבטן וגוף.
החל משנת 1980 האוכלוסייה נמצאת בירידה, וכיום מצבו של אנואה ההרים בדומה לאנואה השפלה מוגדר ב"סכנת הכחדה" (EN) על ידי IUCN בשל ציד לבשרו ואובדן בית גידול למטרות עצים או להתיישבות אנושית. ארגון השימור העולמי העריך כי יש כיום 2,500 פרטים ורובם נמצאים באזורים מוגנים. אף על פי שהאנואה נחשב מוגן בחוק האינדונזי משנת 1931 האכיפה מנוהלת באופן גרוע, ומלבד זאת תועדו מספר מקרים בהם ירו חיילים אינדונזים באנואות ככל הנראה בשל תוקפנותם של אלו כאשר הם מבוהלים. 
תוחלת חייו של האנואה 20–25 שנים.
ג'וזפה קונטה

ביוגרפיה

קונטה נולד בנפת פוג'ה. הוא למד משפטים בספיאנצה – אוניברסיטת רומא ולאחר מכן למד חוזים במשפט האמריקאי באוניברסיטת ייל. לימד באוניברסיטת מלטה, באוניברסיטת נאפולי והקים משרד עורכי דין. מכהן כפרופסור למשפטים באוניברסיטת פירנצה.
לאחר הבחירות הכלליות באיטליה ב-2018, התגבשה קואליציה בין תנועת חמשת הכוכבים הפופוליסטית בראשותו של לואיג'י די מאיו לבין מפלגת הליגה הימנית ומנהיגה מתאו סלביני, וסוכם על מינויו של קונטה לראש הממשלה בעוד שניהם ישמשו כסגניו.
באוגוסט 2019 הגיש קונטה לנשיא איטליה את התפטרותו מראשות הממשלה בעקבות מחלוקת עם סלביני שהודיע על כוונה להעמיד את קונטה להצבעת אי אמון. בעקבות המשבר ולאחר שתנועת חמשת הכוכבים הרכיבה קואליציה עם המפלגה הדמוקרטית הוטל על קונטה להרכיב מחדש את הממשלה.
קונטה פרוד ואב לילד אחד. הוא קתולי אדוק.
ביוץ

ביוץ הוא תהליך יציאת ביצית בשלה מהשחלה. התהליך מתרחש אך ורק בנקבות של אורגניזמים המתרבים ברבייה מינית (זוויגית).
מבדילים בין ביוץ ספונטני וביוץ מותנה. ביוץ ספונטני מתרחש באופן אוטומטי אחת לתקופה מסוימת. לדוגמה, אצל נשים מתרחש הביוץ בממוצע אחת ל-28 ימים והוא חלק של תהליך הנקרא המחזור החודשי. ביוץ ספונטני גורם לכך שזכרים מסוגלים להפרות את הנקבות רק בתקופות מסוימות, בהן מתרחש הביוץ.
בביוץ מותנה, ההזדווגות היא הגורם הישיר ליציאת הביצית מהשחלה. התופעה ידועה אצל חרקים ויונקים מסוימים, דוגמת החתול והנאקה וקיימת כנראה גם אצל עופות.
לאחר הביוץ נודדת הביצית מהשחלה אל החצוצרה שם, אם יש תאי זרע, היא עשויה להיות מופרית. קיים חלון הזדמנות של כ-24 שעות להפריית הביצית.
מהחצוצרה הביצית ממשיכה את תנועתה לעבר הרחם. אצל האישה, אם הופרתה הביצית, היא תיצמד לקיר האנדומטריום של הרחם. אם לא היא נפלטת יחד עם מעט רקמות ודם, בתהליך הנקרא וסת.
בעיות בתהליך הביוץ עלולות לגרום לאי-פוריות באישה.

ניבוי ביוץ באופן מדויק

איתור הביוץ אצל אישה המנסה להרות יכול להיעשות באמצעות בדיקת שתן ביתית המזהה את הזינוק בהורמון ה-LH המתרחש בין 12 ל-36 שעות לפני הביוץ.
אפשרות נוספת לזהות את מועד הביוץ היא באמצעות בדיקת אולטרה סאונד אצל רופא. בדיקה זו נחשבת לאמינה מאוד.
תומאס ווטסון (רופא)

תוֹמָאס ווֹטְסוֹן (באנגלית: Thomas Watson;‏ 1792–11 בדצמבר 1882) היה רופא בריטי, אשר נודע בעיקר בשל תיאורו את דופק הלם המים אשר מופיע באי-ספיקת מסתם אבי העורקים. שימש נשיא הקולג' המלכותי לרופאים בין השנים 1862–1866.
ווטסון נולד בקנטיסביר, הסמוכה להוניטון שבמזרח דבון במחוז דבון. הוא למד רפואה בבית החולים ברתולומאו הקדוש ובאדינבורו, וקיבל את התואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת קיימברידג' ב-1825. הוא עבד כרופא בבית החולים מידלסקס ב-1827, והיה מרצה לרפואה קלינית באוניברסיטת לונדון במשך שנה. לאחר מכן עבר לקינגס קולג', שם היה מרצה לרפואה משפטית, ובשלב יותר מאוחר לעקרונות הרפואה והעיסוק בה.
בשנת 1833 תיאר לראשונה דומיניק קוריגן, רופא אירי, את המתיחה והתמט של העורקים התרדמניים במטופלים עם אי-ספיקת מסתם אבי העורקים. ווטסון המשיך לתאר את הדופק הנמוש במטופלים אלה, אשר נקרא גם על שמו.
ווטסון התפטר ממשרותיו בקינגס קולג' ב-1840 ובבית החולים מידלסקס ב-1843, וב-1859 מונה לרופא מחוץ למניין. הוא קיבל את התואר ברונט ב-1866, וב-1870 מונה לרופא מן המניין.
בשנת 1857 נבחר לשמש נשיא האגודה לפתולוגיה במשך כשנתיים, ובשנת 1859 נבחר כעמית לאגודה המלכותית. בשנת 1868 נבחר לנשיא האגודה הקלינית של לונדון.
גלוטוכרונולוגיה

גלוטוכרונולוגיה (מיוונית עתיקה, תארוך שפה; גלוטו - שפה, לשון, כרונוס - זמן), היא הכינוי לשיטות לקביעת הזמן שבו שתי שפות או יותר התפצלו משפת אם מסוימת. הרעיון הוצע לראשונה על ידי הבלשן האמריקאי מוריס סוואדש בשנות החמישים של המאה ה-20. 
גלוטוכרונולוגיה מבוססת על ההנחה שקצב שינוי של מילים השייכות לקבוצת המילים הבסיסיות והשימושיות בשפה הוא קבוע. ההשראה לשיטה הייתה תיארוך פחמן-14. היום ניתן להשוות אותה לשיטת השעון המולקולרי לתיארוך התפצלות מינים באבולוציה.
גלוטוכרונולוגיה, ובאופן כללי האפשרות לתיארוך של שינויים בשפה על-פי מידע בלשני בלבד (ללא מידע היסטורי או ארכאולוגי), שנויות במחלוקת ביותר בקרב בלשנים, ורבים רואים בהן שיטות פסבדו-מדעיות. 
לעיתים קרובות משתמשים במונח "לקסיקו-סטטיסטיקה" (Lexicostatistics) במקום גלוטוכרונולוגיה, אך שימוש זה אינו מדויק. לקסיקוסטטיסטיקה היא שם כללי לכל תהליך המשתמש בניתוח סטטיסטי של אוצר המילים (הלקסיקון) של השפה.

השיטה של סוואדש

מוריס סוואדש ערך רשימה של מילים בסיסיות (מילות ליבה), שכללה שמות גוף (אני, את/ה, אנחנו), חלקי גוף (ראש, יד), גופים שמימיים (שמש, ירח), חיות (ציפור, כלב), פעלים המתארים פעולות בסיסיות (אכילה, הליכה), מספרים (אחד, שתיים), צבעים וכו'. סוואדש הניח שמילים אלה אינן תלויות תרבות ואפשר יהיה למצוא אותן בכל שפה. כמו כן, הוא הניח שהיות שהמילים האלה נמצאות בשימוש תדיר, נדיר שהן יוחלפו על ידי מילים מושאלות. הרשימה המקורית, שפורסמה ב-1952, כללה 200 מילים; היא הוחלפה ב-1955 ברשימה של 100 מילים.
כאשר רוצים למדוד את הזמן שעבר מאז התפצלות של שתי שפות זו מזו, יש לתרגם את רשימת סוואדש לכל אחת מהשפות, ואז לספור את הקוגנטים, כלומר המילים שצורתן דומה ומוצאן משותף. ככל שמספר הקוגנטים גדול יותר, השפות קרובות יותר, והזמן שעבר מאז שנפרדו זו מזו קצר יותר. 
על סמך קצב השינוי של כמה זוגות שפות שהיסטוריה שלהן מוכרת, העריך סוואדיש שהשפות מתרחקות זו מזו בקצב של 14 מילים (מתוך רשימת ה-100) ב-1000 שנים.

ביקורת

השיטה המקורית של סוואדיש נדחתה על ידי רוב הבלשנים. 
ההתנגדות העיקרית היא להנחה המובלעת בשיטה, שקצב השינוי הוא קבוע ואחיד. מחקרים מראים שקצב השינוי בפועל שונה מאד בין שפות שונות: לדוגמה, קצב השינוי של איסלנדית הוא כ-4%, בעוד קצב השינוי של השפה-האחות נורווגית ספרותית הוא כ-20%. בנוסף, אירועים היסטוריים וחברתיים משמעותיים נוטים לגרום לשינויים חד-פעמיים מהירים בשפה.
ריצ'רד טרקלד קוקס

ביוגרפיה

ריצ'רד קוקס נולד בעיר פורטלנד שבמדינת אורגון. אביו, שהיה עורך דין, נפטר ואמו נישאה בשנית לפרופסור באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. קוקס החל ללמוד באוניברסיטה זו פיזיקה בשנת 1915. הוא גויס לצבא במלחמת העולם הראשונה ונאלץ להפסיק את לימודיו. הוא סיים תיאר ראשון בשנת 1920 ודוקטורט בשנת 1924. לימד באוניברסיטת ניו יורק מ-1924 עד 1943 ואז חזר ללמד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא נישא בשנת 1926 לשלי שאקלפורד, אמנית שאיירה את ספרו.
סקייט (SSN-578)

היסטוריה מבצעית

ב-24 בפברואר 1958 ערכה הצוללת מסע טרנס-אטלנטי תת-ימי לאי פורטלנד. לפני ששבה לבסיסה ביקרה בנמלים בצרפת ובהולנד.
ב-30 ביולי יצאה למשימה תחת כיפת הקרח של הקוטב הצפוני. הצוללת שהתה תחת הקרח במשך עשרה ימים ותשע פעמים עלתה על פני השטח. לאחר שהות וניווט של 3,900 ק"מ מתחת לפני הקרח יצאה הצוללת אל הקוטב הצפוני. ב-11 באוגוסט (שבוע ימים לאחר שה"נאוטילוס" חלפה מתחת לקוטב), עלתה הצוללת על פני הקרח בקוטב הצפוני. ב-23 באוגוסט השלימה הצוללת את משימתה עם הכנסה לנמל ברגן שבנורווגיה. הצוללת ביקרה בנמלים בהולנד, בלגיה, וצרפת לפני שובה לקונטיקט ב-25 בספטמבר.
לאחר מספר חודשי ניסויים בנמל הבית שבה הצוללת בראשית מרץ 1959 אל האוקיינוס הארקטי, בעת של קור ועובי שכבת קרח קיצוניים. הצוללת עברה 6,300 ק"מ מתחת לקרח ועלתה על גביו עשר פעמים. ב-17 במרץ עלתה על פני השטח בקוטב הצפוני ופזרה את אפרו של חוקר הקוטב סר יוברט וילקינס (Hubert Wilkins). עם שובה זכתה הצוללת בציון כוכב הארד עבור הדגמת היכולת לתפקד מתחת לקרח בעיצומו של חורף.
ב-7 ביולי 1962 יצאה הסקייט לקוטב הצפוני מנמל הבית שלה בגרוטון, במקביל יצאה הצוללת סידרגון ((USS Seadragon (SSN-584) לדרכה אל הקוטב מבסיסה בפרל הארבור. שתי הצוללות נפגשו מתחת לקרח ב-31 ביולי וביצעו תמרונים משותפים. ב-2 באוגוסט עלו שתי הצוללות יחדיו לפני הקרקע בקוטב הצפוני. התמרון המשותף היה חיוני לשיתוף הפעולה בין הצי האטלנטי לצי האוקיינוס השקט של ארצות הברית.
בין אוקטובר לדצמבר 1968 פעלה הצוללת בים התיכון, בסיפוח לצי השישי. ב-שנות השבעים פעלה מספר פעמים בתרגילי נאט"ו במסגרת "הצי הארקטי".
ב-30 באוקטובר 1986 נגרעה ממצבת כלי השיט של הצי. הצוללת פורקה ב-6 במרץ 1995.

בתרבות

הצוללת מופיעה בספרו הבדיוני של טום קלנסי מ-1993, "ללא חרטה" (Without Remorse), שעלילתו מתרחשת ב-1970.
תמנוניים

מאפיינים

זוהי משפחה גדולה בה הגדולים שבתמנונים כלגדול מביניהם - תמנון פסיפי ענק (Enteroctopus dofleini) אורך זרועות של עד 4.5 מטרים (15 רגל) ומשקלו 71 קילוגרם (157 ליברות). התמנונים יודעים להחליף את צבעיהם במהירות ואף לשנות את מרקם עורם למטרות הסוואה שעוזרת להם הן להתגונן מטורפים והן לארוב לטרף. הם בעלי מקור קרני המכיל ארס ובעלי 8 זרועות עם כפתורי יניקה הנצמדים לטרף ומובילים אותו לעבר המקור.
למטרות הגנה תמנון יכול להסתוות במהירות, לפלוט נוזל אפור שמעוור את האויב או להסתחרר במהירות סביב הטורף ולהתלפף סביבו. אם זה לא עוזר התמנון ינשוך במקורו הארסי את האויב.
תמנונים הם בין חסרי החוליות האינטליגנטים ביותר. אך ישנה מחלוקת בין המדענים כמה אינטליגנטים הם. הם שחיינים איטיים אך יודעים להסתתר בין סלעים, אלמוגים וכמה מינים יודעים אפילו להלך מחוץ למים.
ברור חיל

הקמת היישוב

היישוב הוקם בתאריך 5 במאי 1948 בעקבות מבצע אברהם שמטרתו הייתה לפתוח את הדרך ממרכז הארץ לנגב, שנשלטה מהכפר בֻּרֵיר. כך היה ליישוב האחרון שהוקם בארץ ישראל בטרם הקמת מדינת ישראל ואחד משני היישובים היחידים שקמו בתקופה שבין הצעת החלוקה להכרזת העצמאות (קדם לו המושב בית לחם הגלילית). 
נשיא עצרת האו"ם בזמן החלטת החלוקה, הברזילאי אוסוולדו ארניה, תרם לקיבוץ את הפטיש בו חתם את הדיון, ואת הפרוטוקול המקורי של הדיון. בשל בעיות בשימור הפרוטוקול הוא הועבר בנובמבר 2009 לגנזך המדינה.
מקימי היישוב היו עולים ממצרים, אך במשך השנים קלט עולים רבים מברזיל שהגיעו במסגרת גרעיני תנועת 'הבונים'. במרוצת השנים הפך הקיבוץ למזוהה עמם על ידי התקשורת הישראלית. בשנים 1958–1961, במשך שנותיו הראשונות בישראל, גר בקיבוץ הקולנוען דוד פרלוב.

היסטוריה

שמו של הקיבוץ כשם יישוב יהודי שהתקיים ככל הנראה בקרבת מקום בתקופת בית שני, ובו מלו היהודים את בניהם בימי גזירות אדריאנוס שאסרו על קיום ברית מילה. במקום זה התגורר רבן יוחנן בן זכאי, כפי שמובא בגמרא: "תנו רבנן: "צדק צדק תרדף" – הלך אחר חכמים לישיבה [...] אחר רבן יוחנן בן זכאי לברור חיל". שמו של היישוב השתמר בשמו של הכפר הערבי הסמוך בֻּרֵיר . כפר זה נחרב במלחמת העצמאות בקרבות חטיבת גבעתי.
 ועדת השמות הממשלתית הבהירה: "ברוּר חיל בדומה לברוּרְיָה"
במרכז הקיבוץ נמצא גן ארכאולוגי בו ניתן למצוא עתיקות מיישוב זה שנמצאו במשך השנים בשטחי הקיבוץ. אף על פי שלא נעשתה חפירה ארכאולוגית מסודרת במקום, הרי שהממצאים מזוהים עם התקופה הביזנטית והתקופה הרומית.
נכון ל-2019 היישוב נכלל ברשימת אזור קו העימות הדרומי שפרסמה רשות המיסים. בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21 הוא סבל מירי מכיוון רצועת עזה.

שדה הנפט ברור חיל

בנובמבר 1956 החלה חברת לפידות חברת מחפשי נפט לישראל בקידוח "ברור 1" באזור הקיבוץ, לאחר שנמצא נפט בשדה חלץ הסמוך, אך נפט לא נמצא בו. בפברואר 1957 החל קידוח "ברור 2" וביוני 1957, פרץ בו סילון נפט וזרם לאורך מאות מטרים. הוחל מיד בהפקת הנפט ובקידוח "ברור 3", בו גם נמצא נפט. בקידוחים נוספים שנערכו נמצא נפט ב"ברור 5" באפריל 1958 וב"ברור 8" באוקטובר 1964 בשנת 1965 סיפקו שדה ברור יחד עם שדה חלץ וכוכב הסמוכים 10% מתצרוכת הנפט של מדינת ישראל.

אופי היישוב

הקיבוץ היה הקיבוץ הראשון שחילק את נכסי המגורים לחבריו במסגרת שיוך דירות. בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתנת לתושביו הטבת מס בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
כשאר יישובי הנגב המערבי, הקיבוץ סובל ממתקפות של רקטות קסאם מרצועת עזה.
קזאלה מונפראטו

תולדות העיר

העיר נוסדה במאה ה-8 במקום שנקרא "בודינקומאגוס" (Bodincomagus) העתיקה. במאה ה-10 היא עברה לשליטת המרקיזות של  מונפראטו (Marchesato di Monferrato) והוכרזה כעיר הבירה של המרקיזות בשנת 1474. בשנת 1536 היא עברה לשליטת מבית גונזגה (Gonzaga) ממנטובה. העיר הייתה נושא למריבות בין הצרפתים לבין הספרדים. בשנת 1707 היא עברה לשליטת נסיכות בית סבויה.
בסוף המאה ה-18 כבש את פיימונטה נפוליאון בונפרטה. בעיר ניכרת ההשפעה הבארוקית והצרפתית על העיצוב האמנותי של מבני העיר: בתי המשפט, מוסדות החינוך ומבנה מחנות הצבא. הקרב בנוברה, הלחימה נגד הכיבוש האוסטרי ומלחמת העצמאות האיטלקית הראו את חשיבותה האסטרטגית של העיר. בשנות ה-80 של המאה ה-19 היא הפכה למרכז תעשייתי בעל ערך.
העיר זכתה לעיטור זהב על פעולותיה בין השנים 1848 עד 1918: השתתפותה בתנועה לאיחוד איטליה ולחלקה בסיוע האזרחי לצבא האיטלקי שנטל חלק בקרבות באזור במלחמת העולם הראשונה.

כלכלה

קזאלה מונפראטו נמצאת על פני שטח מישורי, שבעבר גודל בו אורז. באזור גדלות היום גפנים. בעיר גם מפעל לממתקים "ביסטפני" (Bistefani). בעיר מפעלים כימיים, מפעל תעשייתי למקררים ומפעל למלט שבשלו כונתה "בירת המלט".
חולות ניצנים

שְׁמוּרַת חוֹלוֹת נִצָּנִים (או חולות אשדוד) הוא מתחם המשתרע על פני 30 אלף דונמים דרומית לאשדוד וצפונית לאשקלון, על חוף הים התיכון. למעט היישוב ניצן השטח כמעט ולא מיושב. החולות הוכרזו כשמורת טבע על מנת להגן על הדיונות המעטות שקיימות בארץ ישראל, ולאחר שנעשה שימוש לא יעיל בחולות למען תעשיית הבנייה בארץ. החולות בניצנים מאופיינים בקרקע הכורכר הטיפוסית למישור החוף הדרומי.
בשמורה יש מגוון צמחים ובעלי חיים הכוללים צבי מצוי ארצישראלי (מעל 100 פרטים), צב יבשה מצוי, תן זהוב, חזיר בר, שועל מצוי, ארנבות, נמיות וחוגלות.
במרחק של כקילומטר מחוף הים משתרעת שורה של בריכות מי תהום. הבריכות נוצרו כתוצאה מחפירתן של מחצבות כורכר בין שנות ה-60 לשנות ה-90, ואורכן הכולל כקילומטר אחד מצפון לדרום. החפירה בין צוקי הכורכר בגובה של כ-20 מטרים אפשרה למי התהום להציף את המחצבות, וכך נוצרו בריכות מלאכותיות שסביבן גדלים צמחים הידרופיליים.
מלבד שמורת הטבע והיישוב הדתי-לאומי ניצן שוכנים במתחם גם בסיס טירונות (בט"ר ניצנים), חוף רחצה בתשלום וכן פארק המשמש להופעות רוק.

היסטוריה של האזור

באזור ניצנים התרחשו קרבות מרכזיים במלחמת העצמאות, שבמהלכם כבש הצבא המצרי את האזור, ובפרט את קיבוץ ניצנים, ולאחר מכן גורש בידי צה"ל.
בשנת 1962 זוהה אזור ניצנים ביחד עם שלושה אתרים אחרים לחוף הים התיכון, כמתאים להקמת כור גרעיני משולב לאספקת חשמל והתפלת מי ים. בשנת 1974 התקדמו הדיונים להקמת כור גרעיני בישראל וניצנים נחשב לאתר המוביל. במקום בוצעו בדיקות גאולוגיות מחשש שבקע בים או תנודות קרקע בקרבת חולות ניצנים יסכנו את הכור. באוגוסט 1980 הוחלט סופית שלא להקים בחולות ניצנים כור גרעיני, בגלל הקרבה למרכזי אוכלוסייה.
בעקבות תוכנית ההתנתקות הועלתה הצעה להעתיק את כל יישובי גוש קטיף לאזור ניצנים, וליישבם בארבעה יישובים באזור. תוכנית זו זכתה להתנגדות רבה מצד ארגוני איכות הסביבה, אך לתמיכתו של ראש הממשלה אריאל שרון, שהכריז שיש להקל על המתיישבים המפונים ככל האפשר. תוכנית התיישבות במתחם ניצנים גררה ספקות רבים לגבי עתיד הדיונות הייחודיות בישראל. מתחם ארבעת היישובים על פי התוכנית היה אמור לקום על כ-500 דונם בלבד, אך רבים מהמפונים רצו לייעד עוד כ-4,500 דונם גם לחקלאות, דבר שהיה גורם להרס הדיונות ולהרס שמורת הטבע. כתוצאה ממאבק סביבתי, נבנה בסופו של דבר יישוב אחד בלבד - באר גנים, ובנוסף הורחב היישוב ניצן, שניהם על חשבון שטחים חקלאיים.
קריית ויז'ניץ

קריית ויז'ניץ (או שיכון ויז'ניץ; השם המקורי: שיכון אהבת ישראל ואור החיים) היא שכונה בבני ברק המשמשת כמרכז לחסידות ויז'ניץ בישראל.

היסטוריה

לאחר השואה, שלח האדמו"ר השישי מויז'ניץ, רבי חיים מאיר הגר, שישב באותה עת בגרוסוורדיין (אורדאה) שברומניה, כמה מחסידיו הנאמנים, לארץ ישראל להכשיר את הקרקע לעלייתו ולבניית מרכז לחסידות ויז'ניץ בארץ. בשנים תש"ו-תש"ח התקיימו מגעים עם בעלי קרקעות בארץ, ולבסוף נרכש שטח גדול סמוך לבני ברק, אז עדיין יישוב קטן יחסית. המקום נקרא בראשית דרכו "כפר ויז'ניץ" ובהמשך התאחד עם בני ברק וזיכרון מאיר.
בחודש ניסן ה'תש"ח נערך מעמד הנחת אבן פינה ובסיוון ה'תשי"א עבר רבי חיים מאיר מתל אביב לבני ברק וכן עברה לשם ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר. בשנת ה'תשי"ב עבר רבי משה יהושע הגר לגור בשיכון ומונה על ידי אביו וועד הקהל לרב הקריה. בה'תשל"ב נפטר האדמו"ר ואת מקומו מילא בנו הרב משה יהושע, שמינה את בנו, הרב ישראל הגר לרב הקריה. בהמשך הורחק הרב ישראל מהחסידות, ומשנת ה'תש"ן כיהן אחיו הרב מנחם מנדל הגר כרב הקריה. בשנת ה'תשס"ב החזיר האדמו"ר את הרב ישראל למעמדו המרכזי בחסידות ולאחר פטירת האב משמש הרב ישראל כאדמו"ר בקריה במקומו.

מוסדות ומאפיינים

בקריה ישנם כ-50 מוסדות חינוך: ישיבות גבוהות וקטנות, כוללים לאברכים, תלמודי תורה, בתי ספר לבנות, סמינרים - יסודי ועל יסודי, גנים ופעוטונים. המבנה המרכזי בשכונה הוא בית המדרש הגדול של חסידות ויז'ניץ שנחנך בשנת תשמ"ג. בשכונה מתגוררות כ-3,000 משפחות, רובן הגדול חסידי ויז'ניץ, בשכונה ישנם "שטיבלאך", בשם "בית הלל", הפועלים כמעט בכל שעות היממה.
הרחובות בשכונה נקראים על שם אדמו"רי קוסוב-ויז'ניץ.
בשנת תשע"ו החלו עבודות להקמת בניין בית המדרש החדש. לשם כך נהרס בתחילת תשע"ז בית המדרש הישן.
ברבאבא

השיר ברבאבא

בעקבות ההצלחה של תוכנית הטלוויזיה "ברבאבא" בארץ, נכתב עליו שיר עבור פסטיבל שירי הילדים התשיעי, שהתקיים בחנוכה תשל"ח. השיר שנכתב על ידי יורם טהרלב, הולחן על ידי נורית הירש בסגנון הדיסקו ובוצע על ידי כוכבת הילדים ציפי שביט.
השיר זכה במקום השני והיה לקלאסיקה ידועה לילדים.
בכמה מקומות הוצמדו ללחן השיר מילים אחרות, והוא הפך ללהיט גם בחסידות ברסלב עם המילים "רבי נחמן, אין כמוך בעולם". וכן בחסידות חב"ד אומץ השיר על ידי חסידיו של הרבי מלובביץ בניו יורק. מספר יורם טהרלב, כותב השיר: "יום אחד ראיתי בטלוויזיה איך הרבי נכנס להתוועדות עם חסידיו וכולם פורצים בשיר הזה שמילותיו קצת "תוקנו": "רבי שליט"א, רבי שליט"א/ אין כמוך בעולם/ רבי שליט"א, רבי שליט"א/ אוהבים אותך כולם". השיר זכה לתפוצתו הגדולה בחסידות חב"ד אחרי שילדים בקייטנה של חב"ד (אולי בהשראת מדריכיהם) תיקנו אותו והתאימו אותו לצורכי הרבי".
וגם בקרב פעילי ימין קיצוניים : ברוך גולדשטיין / ברוך גולדשטיין / אין כמוך בעולם.]

סדרת הטלוויזיה בישראל

הסדרה בגרסה הטלוויזיונית נוצרה בהולנד ודובבה לעברית בידי יצחק שמעוני כמדבב יחיד. תחילה שולבה הסדרה בתוכנית טלפלא ואחר כך שודרה כתוכנית עצמאית בהגשת שמעוני שנקראה "סיפורי ברבאבא" (בכל תוכנית שודרו שני סרטונים). הסדרה הפכה פופולרית מאוד ודמויותיה אומצו על ידי חברות מסחריות לקידום מוצריהן בקרב ילדים בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. כמו כן תורגמו לעברית ספרים שליוו את הסדרה. שיר הפתיחה של הסדרה בארץ היה ללא מילים, אולם בשנת 2017, כשהסדרה דובבה מחדש על ידי ערוץ הופ! הוצמד לה שיר פתיחה עם מילים. הסדרה בדיבוב החדש לוותה בקריינות של יובל דור ושיר הפתיחה הושר על ידי גל לוי וספיר דרמון.