יוסף שוב

ביוגרפיה

יוסף שוב נולד בנר חמישי של חנוכה תרצ"א וגדל במושב גני עם בשרון, שם חי מרבית חייו. בן בכור לברכה ומאיר שוב – חלוצים וחקלאים. הוא למד בתיכון כצנלסון בכפר סבא ובבית הספר החקלאי מקווה ישראל. בשלהי מלחמת העצמאות, בגיל 17, גויס לצה"ל, לפלוגת הנח"ל הראשונה. לאחר מלחמת העצמאות הצטרף לקיבוץ הראל שהוקם על ידי יוצאי פלמ"ח ועבד כנוטע במטעי הקיבוץ.

התמחות מקצועית

בשנת 1955 פורק קיבוץ הראל על רקע פוליטי והחברים נטשו את המקום. יוסף שוב נרשם ללימודים בפקולטה לחקלאות ברחובות, שהיא שלוחה של האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא בחר להתמחות כאגרונום במחלקה לפרחים שהיה בין מקימיה. את עבודת הדוקטורט שלו הקדיש לחקר צמח נץ החלב הערבי, במטרה להופכו לגידול כלכלי ליצוא.
עם סיום לימודיו המשיך שוב לעבוד כחוקר וכמרצה במחלקה לפרחים במשך 18 שנים. בשנים 1970–1990 ערך את כתב העת המקצועי "חממות ופרחים", שהתפרסמו בו מחקרים פורצי דרך בגידול ענף הפרחים בארץ, וכתב בהאנציקלופדיה לחקלאות את הערכים: בצלים ופקעות וגרברה.
את הפוסט דוקטורט עשה באוניברסיטה של מדינת מישיגן (MSU) בשנים 3–1972, במהלכו עסק בחקר הפיזיולוגיה והמורפולוגיה ההתפתחותית של צבעוני ויקינטון. מאמרו על מחקריו בצמחי הצבעוני שהתפרסם בכתב העת המדעי Journal of the American Society for Horticultural Science נבחר על ידי מערכת העיתון כמאמר המדעי הטוב ביותר לשנת 1976 וזכה בפרס Alex Laurie Award.
בד בבד עם עבודתו כמרצה בפקולטה לחקלאות הקים ד"ר שוב במשקו שבמושב גני עם חממה לטיפוח זני גרברה. כשהקים את החממה ב-1963 נחשב עדיין צמח הגרברה כמין בוטני המתאים לגינון בלבד (Gerbera jamsonii). ד"ר שוב תיאר את המבנה המורפולוגי של צמח הגרברה ופיתח את שיטת ריבויו באמצעות ייחורים - שיטה שקידמה מאוד את התפתחות ענף הגרברות בארץ ובעולם. את תוצאות מחקרו על הגרברה פרסם בכנס הקונגרס הבינלאומי של החברה להורטיקולטורה שנערך בישראל ב-1965. בעקבות פרסום זה הגיע צוות המחקר של תחנת הניסיונות באלסמיר שבהולנד (Research Station for Floriculture, Aalsmeer, Netherlands ) ללמוד את שיטת הריבוי שפיתח. מאז הפך גידול הגרברה לגידול כלכלי שאיפשר את ריבויים המהיר של זנים חדשים ואת הפצתם למגדלי פרחים בעולם.
על מחקר ופיתוח ענף הגרברות בישראל זכה ד"ר שוב בפרס משרד החקלאות בשנת 1986, ובאות הוקרה מענף הגרברה על פועלו ותרומתו רבת השנים בתחום ההדרכה וטיפוח זני הגרברה בשנת 2004.

זני גרברה על שם גיבורות ישראל

לימים עזב ד"ר שוב את עבודתו בפקולטה לחקלאות והתמקד בטיפוח זנים חדשים של פרח הגרברה בחממה שלו. במהלך השנים פיתח עשרות זני גרברות המופצים בארצות רבות. ברוח א. ד. גורדון וההתיישבות העובדת הציונית בארץ ישראל ד"ר שוב עובד בעצמו בחממה שלו ונעזר רק לעיתים רחוקות בעובדים שכירים. בשנים 1978 - 1982 התנדבה שושנה ספקטור, מי שהייתה קצינה בפלמ"ח ויד ימינו של יצחק שדה, לעזור בעבודת הטיפוח בחממה, וביקשה שזני הפרחים החדשים שיפותחו בזמן עבודתה יקראו על שמות 22 בנות ישראל (רובן מהפלמ"ח) שלחמו ונפלו במלחמת העצמאות. ד"ר שוב קיים את בקשתה וכך זכו לוחמות כגון חנה סנש, ברכה פולד, זהרה לביטוב ואחרות שפרחי גרברה נקראו על שמן.

אוטואגרונום

בשנת 2005 ד"ר שוב התוודע לרעיון ישראלי מקורי בשם אוטואגרונום, המציע ניהול אוטומטי של ממשק ההדשיה (השקיה הכוללת דשנים) המסונכרן עם מהלכי פעילותם הפיזיולוגית של הצמחים עצמם, בזמן אמת של צריכת המים, החמצן והמינרלים לצורך פעילותם זו. עקב השימוש במערכת בקרת השקיה זו בעשרות גידולים חקלאיים התברר שהצמחים צורכים מים גם בלילה בכל אחד מימי השנה, ושהם זקוקים רק לכ-50 אחוז מכמות המים וכ-20 אחוז מכמויות הדשנים המומלצות על ידי מערכת המחקר וההדרכה החקלאית הממוסדת.
כיום משמש ד"ר שוב בהתנדבות כחוקר וכדובר של חברת אוטואגרונום בארץ ובעולם.

המצאת השם סוסיתא

בשנת 1959 הכריזה יצרנית הרכב הישראלית אוטוקרס על תחרות לבחירת שם למכונית ישראלית חדשה פרי פיתוחה. שוב, אז עדיין סטודנט, הציע את השם סוסיתא, שנבחר מבין 2,355 ההצעות שהוגשו. שישה אנשים נוספים הציעו את השם הזה, ולצורך הכרזה על הזוכה נערכה הגרלה. בשל הבחינות, שוב נעדר מטקס ההגרלה שנערך בחיפה, וקיבל את ההודעה על זכייתו במברק. הוא זכה בפרס בסך 500 לירות ובהנחה גדולה על רכישת הסוסיתא הראשונה שלו.
ד"ר יוסף שוב נשוי לשרה שוב - חוקרת חגי ישראל; ואב ליעל שוב – מבקרת קולנוע; לעמוס שוב - איש תיאטרון וטלוויזיה; למורן שוב – אוצרת אמנות; ולעודד שוב – גיטריסט קלאסי.