google/wiki40b huggingface dataset:
טקס חנוכה בבית הלבן

טקס חנוכה בבית הלבן (באנגלית: White House Hanukkah Party) הוא טקס קבלת פנים שנתי שנערך בבית הלבן, בחסותם של נשיא ארצות הברית והגברת הראשונה, לציון החג היהודי, חנוכה. המסורת החלה בשנת 2001, בתקופת ממשלו של ג'ורג' בוש הבן. רשימת האורחים כוללת מאות פוליטיקאים יהודים, ראשי ארגונים, בתי ספר וראשי ישיבות מקרב יהודי ארצות הברית.
בהכנה לטקס, מטבח הבית הלבן עובר הכשרה, המוצרים שבשימוש לקראת הטקס הם כשרים ותהליכי הכנת המזון נעשים כולם תחת השגחת משגיח כשרות, כדי לאפשר לאורחים היהודים המקפידים על כשרות ליהנות מאוכל כשר.
טקס קבלת הפנים הפך לאחת הדרכים שבהן הנשיא מכיר בחג היהודי, יחד עם נשיאת דברים, או השתתפות של הנשיא עצמו או חבר בצוות שלו בהדלקת חנוכייה בשדרה המרכזית של וושינגטון הבירה. בנוסף, בשנת 1996 הוצא בארצות הברית בפעם הראשונה בול דואר לכבודו של החג.
החנוכייה המשמשת בטקס מתקבלת בהשאלה מבית כנסת או מוזיאון יהודי. כמדליקי החנוכייה נבחרים אישים שיש להם נגיעה לאירועי התקופה. כך, בשנת 2007 הוזמנו להדליק את החנוכייה הוריו של העיתונאי דניאל פרל, שנרצח על ידי טרוריסטים בפקיסטן.
הם

הם (Heme) הוא שם של מספר תרכובות אורגניות בעלות תפקידים חשובים בתאיהם של כל היצורים החיים.
מיץ פטל (משקה)

מיץ פטל (ידוע גם בשם: תרכיז מיץ פטל) הוא מיץ ותרכיז פירות המופק מסחיטת פטל. הנוזל המופק ממיץ הפטל משמש בדרך כלל לשתייה מעורבת. כלומר, נהוג לערבב את התרכיז עם מים וכך נוצר מיץ פטל. מיץ פטל מכיל כמות גבוהה של ויטמין C וברזל. משקאות קלים המכילים מיץ פטל כמו המשקה האמריקאי "Bouvrage" עשויים בדרך כלל מפטל סקוטי שטעמו מתוק. לעיתים רחוקות המיץ מכיל מים מוגזים או שאריות פרי, בניגוד למוצרים אחרים.
תרכיז מיץ הפטל יכול לשמש כתוספת באפיית עוגות, לצד אוכמניות. מיץ הפטל מוכר כרכיב עיקרי בחלק מן הקוקטיילים ובחלק מן המשקאות האלכוהוליים בברים ובמסעדות. הוא נמכר גם כקינוח בשם "ג'לי פטל".
מיץ הפטל מיוצר בדרך כלל בייצור מסחרי, ורכיביו דומים ברוב מדינות העולם. היצרניות העיקריות של המיץ הן מקסיקו, פולין, רוסיה וארצות הברית.
אלן ויליאמס (שחקן)

ביוגרפיה

ויליאמס נולד במנצ'סטר, ולמד ב-The Manchester Grammar School. הוא למד משחק בבית הספר, אבל את עיקר הכשרתו המקצועית רכב בתיאטרון האל טראק. ויליאמס הופיע בטרילוגיה של מחזות יחיד (The Cockroach That Ate Cincinnati, The Return of the Cockroach and The Cockroach Has Landed) בתיאטרון השוליים בלונדון, תיאטרון בוש. ב-1981 שיחק בפסטיבל התיאטרון בטורונטו שבאונטריו, והחליט שהוא רוצה להישאר במקום. הוא היה מחזאי הבית של תיאטרון טאראגון שבעיר.

קריירה בקנדה

בהמשך עבר ויליאמס לוויניפג שבמניטובהפפ והחל ללמד תיאטרון באוניברסיטת ויניפג.
המחזות שלו בקנדה כוללות את "The Warlord of Willowdale",‏ "The White Dogs of Texas",‏ " King of America",‏ "Dixieland's Night of Shame",‏ "Welcome to the NHL" ו-"The Duke of Nothing". הוא גם שיחק במחזות של אחרים, שהבולט שבהם היה המחזה "The Darling Family" לצדה של לינדה גריפית'ס, ובעיבוד הקולנועי של המחזה משנת 1994 של אלן צווייג.
ב-1996 עובדה טרילוגיית קוקרוץ' לסרט הקולנוע "The Cockroach that Ate Cincinnati". על הופעתו בסרט היה ויליאמס מועמד לפרס ג'יני לשחקן הטוב ביותר שהוענק בטקס פרסי ג'יני ה-18.

חזרה לבריטניה

זמן קצר אחרי השלמת הסרט "The Cockroach that Ate Cincinnati", חזר ויליאמס לאנגליה. שם הופיע בסרטים כגון "רסן הסוררת", "Touching Evil", "החיים על פי פיטר סלרס", ו"וירה דרייק". סדרות טלוויזיה בהן הופיע כוללות את "Always and Everyone", "קורוניישן סטריט", "מחשבות רצחניות", "Life Begins", "המלכה הבתולה", "רומא", "לות'ר", "האב בראון", "דוק מרטין" ו"סטארלינגס".
ב-2015 חזר ויליאמס לקנדה לסיבוב הופעות עם טרילוגיה חדשה של מחזות בשם "The Girl with Two Voices".
מכשירי התופת

עלילה

זוהי טרילוגיה המתרחשת באותו עולם של ציידי הצללים, שנכתבה על ידי קסנדרה קלייר, אך מקדימה את מאורעות ספרי בני הנפילים ב-100 שנה.
הספר הראשון בטרילוגיה - מלאך מכני, פותח את הסיפור עם טסה גריי בת ה-16, אשר מגיעה בספינה מניו יורק ללונדון כדי למצוא את אחיה שנעלם באופן מסתורי. טסה התמימה לא מודעת לעולם הצללים הרוחש ממש מתחת לפני השטח, וכשהיא מניחה את רגלה בפעם הראשונה על אדמת לונדון האפורה, היא לא יכלה להעלות בדעתה עד כמה החיים שלה הולכים להסתבך באופן בלתי הפיך. כשטסה נחטפת על ידי אחיות האופל ועוברת עינויים מצדן של האחיות - חברות אגודת סתרים בשם "מועדון פנדמוניום", היא עד מהרה מגלה שגם היא עצמה מהווה חלק מהעולם האפל, וכי גם לה יש כוחות על טבעיים רבי עוצמה ונדירים במיוחד, כוחות שחברי מועדון פנדמוניום חומדים לעצמם. בודדה, נרדפת וללא חברים טסה מוצאת מקלט בקרב מסדר ציידי הצללים אשר נשבעים לסייע לטסה למצוא את אחיה אם תסכים להשתמש בכוחותיה לטובת מאבקם הנצחי ביצורי האופל. אך האם על טסה לבטוח בהם? האם הם מנצלים אותה? האם אחיה בחיים? מדוע היא חשובה כל כך? אלו רק מעט מהשאלות אשר עוברות במוחה ואם זה לא מספיק, טסה מוצאת את עצמה נקרעת בין שני חברים - וויל כחול העיניים, השנון, הנאה, הגאוותן והאמיץ, שנראה שסודו המסתורי והלא ברור מסוכן מכפי שטסה יכולה לשער. וג'יימס האדיב, אשר סודו לא פחות רחוק מלהיות טראגי וקטלני. יחד הם עוברים הרפתקאות מסמרות שיער, וטסה מגלה שהיא עומדת בפני בחירות בלתי אפשריות.
מוריץ, דוכס סקסוניה-צייץ

ילדותו

מוריץ נולד ב-28 במרץ 1619 בדרזדן ליוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולמגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה, בתו של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה.
מאוגוסט 1642 עד ספטמבר 1645, מוריץ ואחיו כריסטיאן ביצעו את הטיול הגדול בצפון גרמניה והולנד.

שלטונו

בשנת 1652 ציווה יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה שבניו הצעירים גם יירשו חלק מנחולותיו. לאחר מותו של יוהאן גאורג בשנת 1656, הסכימו בניו ב-22 באפריל 1657 על אופן החלוקה; בנו הבכור יוהאן גאורג קיבל את נסיכות הבוחר מסקסוניה, בנו אוגוסט קיבל את דוכסות סקסוניה-וייסנפלס, בנו כריסטיאן קיבל את דוכסות סקסוניה-מרזבורג, ובנו הצעיר מוריץ קיבל את אזור בישופות נוימבורג לשעבר, שהפך לדוכסות סקסוניה-צייץ.
מוריץ שיפץ את מעונו הישן של הבישוף, ובנה במקומו בין השנים 1657–1678 את ארמון מוריצבורג בסגנון הבארוק, והפך אותו למעונו הרשמי.
ב-4 בדצמבר 1681 מת מוריץ בעיר צייץ, ובמקומו עלה לשלטון בנו מוריץ וילהלם.
RDF (מיחזור)

תהליך הייצור

חומרים כגון זכוכית, מתכת, חול ואבנים מוסרים במהלך תהליך העיבוד והטיפול שכן הם חומרים לא דליקים. המתכת מוסרת באמצעות מגנט והזכוכית, חול ואבנים באמצעות נפה / מסננת מכנית. לאחר מכן, סכין אוויר משמש להפריד את החומרים הקלים מן הכבדים. לחומרים הקלים יש ערך קלורי גבוה יותר והם יוצרים את ה-RDF הסופי. החומרים הכבדים ימשיכו בדרך כלל למטמנה. את החומר הסופי ניתן להעביר הלאה בצורה שבה הוא מתקבל, כתערובת פשוטה, או שניתן לדחוס אותם למלבנים דמויי לבנים.

טכנולוגיית RDF בישראל

מפעל נשר רמלה החל לקלוט RDF מחברת דניאלי בסביבה בע"מ בשנת 2014 והחל משנת 2016 גם ממפעל לייצור RDF הנמצא במתחם פארק המחזור בחיריה, בסמוך לפארק אריאל שרון.
בעוד חברת דניאלי בסביבה בע"מ מכינה את ה-RDF מפסולת יבשה מהתעשייה בלבד, המפעל לייצור RDF מכין אותו מפסולת עירונית מוצקה (MSW).
המפעל לייצור RDF הוקם בשנת 2015 על ידי ורידיס בשיתוף פעולה משולש עם איגוד ערים דן לתברואה ועם נשר מפעלי מלט ישראליים.
מפעלי המלט התחייבו לקנות RDF מהמפעל למשך תקופה של 30 שנה ואיגוד ערים דן התחייב לספק במשך תקופה זו את הפסולת הדרושה להכנת RDF זה.
למפעל כושר ייצור של כ-500 טון RDF ביום כאשר הוא מקבל לטיפול כ 1,500 טון פסולת ביום, כמחצית מהכמות היומית המגיעה אל איגוד ערים דן לתברואה.
במפעל נשר רמלה, ה-RDF משמש כתחליף לשימוש במזוט, כחומר הבעירה המחזיק את הכבשן הראשי בטמפרטורה של 1200 מעלות.
מעליות קנאל דו סנטר

היסטוריה

מאז שנתגלו מרבצי פחם במחוז אינו בסוף המאה ה-12, נעשו מאמצים לשפר את דרכי התעבורה באזור. הרעיון לחפור תעלה שתקשר את אזור העיר מונס עם נהר הסכלדה, הועלה לראשונה על ידי הצרפתים שקבלו את החזקה באזור בשנת 1655, אך התוכניות לא יצאו אל הפועל עד תחילת המאה ה-19, עת נחפרו מספר תעלות ברחבי בלגיה, ואשר חיברו את מונס דרומה לפריז, ואת שרלרואה צפונה אל בריסל. הקטע החסר היחיד ברשת תעלות זו היה זה שבין מונס לשרלרואה. חפירתו קטע תעלה זה, שנודע לימים כ"קנאל דו סנטר" (Canal du Centre - "תעלת המרכז") אושרה על ידי נפוליאון בשנת 1810, ועקב כך נפתחו דיונים ארוכים בין מהנדסים בלגים, הולנדים וצרפתים על הנתיב הרצוי והשיטות המועדפות להקמת המיזם. שתי הבעיות העיקריות שנצבו בפני המתכננים היו כמות המים הזמינה הקטנה והפרש גבהים של 89.46 מטרים בין שתי הערים, הפרש שעיקרו היה בחלקה העליון של התעלה סמוך למונס. ברי היה שבקטע זה יהיה צורך בהקמת מעליות. ב-1871 התערבה ממשלת בלגיה במיזם והחליטה לממנו, וסמוך לאחר מכן הוחלט להקים ארבע מעליות מדגם בריטי שנודעו בחסכנותן במים. מהנדסים בלגים נשלחו לאנגליה כדי ללמוד את השיטה שיושמה לראשונה בתעלת טרנט ומרזי (Trent and Mersey Canal), שהוקמה בין השנים 1872-1875, וב-1884 הוחלט באופן סופי על חפירתה של קנאל דו סנטר.
הקמת המעלית הראשונה באודן-גני הסתיימה בחודש אפריל 1888, והיא נחנכה על ידי לאופולד השני, מלך הבלגים ב-4 ביוני 1888. הקטע הראשון של התעלה עצמה הושלם רק ב-1892, והקמת יתר הקטעים ושלוש המעליות האחרות החלה רק ב-1909. עם כיבוש בלגיה בידי גרמניה במלחמת העולם הראשונה נמשכו עבודות ההקמה, שכן הגרמנים ייחסו לתעלה חשיבות אסטרטגית, והמיזם כולו הסתיים באוגוסט 1917. החל ב-1957 הוקמה תעלה חלופית מקבילה לקנאל דו סנטר ובה מעלית מודרנית, אשר אפשרה לסירות במשקל מרבי של 1,350 טון לנוע לאורכה (במפה מסומנת בכחול כהה). התעלה הקיימת שבה שוכנות ארבע המעליות, ושהסירות הגדולות ביותר שהיו יכולות לנוע בה היו במשקל כולל של עד 300 טון, הפכה לכאורה למיותרת. הרשויות שקלו את הריסת התעלה כולה או חלקים ממנה, ולבסוף, מסיבות כלכליות הוחלט להותירה במצבה, והיא תוחזקה על בסיס קבוע כאתר נופש ותיור. עם זאת רק קטע של כשבעה קילומטרים מהתעלה פתוח כיום לתנועת סירות.
רודרי הגדול

שלטון

רורדי נולד ככל הנראה בשנת 820, בנו של מלך גוויניד' 'מרווין "המנומש" אפ גוריאד'. מרווין לקח לעצמו את שלטון הממלכה לאחר שהמלך האחרון של בית קונד'ה; היוואל, נפטר ללא בן יורש. כך הקים מרווין את שושלת אברפראו (על שם מרכז השלטון באנגלסי), שבתקופתו נקראה שושלת מנאו ממנה הוא בא. אימו של רורדי, נסט פארך קאדל, הייתה ביתו של מלך פוויס קאד'ל (מלך: 808–773) ואחותו של המלך סינגאן אפ קאד'ל (מלך: 854–808).
כאשר נפטר אביו מרווין, ירש רורדי את כס ממלכת גוויניד' בשנת 844. מספר שנים לאחר מכן ב-855, נפטר מלך פוויס ללא בן יורש ורורדי ניצל את ההזדמנות ומשום שאימו הייתה שייכת לבית המלוכה בפוויס, לקח לעצמו את השלטון בממלכה. רורדי נשא לאשה את אנגהארד פרץ' מוריג ממלכת סייסלוויג, כך שכאשר אחיה גוואגון מלך סייסלוויג נפטר אף הוא ללא בן יורש, ניצל רורדי גם את הזדמנות זו ולקח לעצמו את הכתר של סייסלוויג בשנת 872.
בתקופת שלטונו, התמודד רורדי הן בלחץ שהופעל מכיוון מזרח באנגליה והן מחופי ויילס במערב אם התגברות התקפות הויקינגים. בשנת 854 ישנו אף תיעוד לכך שהויקינגים תקפו ובזזו התיישבויות ברחבי האי אנגלסי, שנתיים לאחר מכן רורדי ניהל מערכה מוצלחת נגד הפולשים הוויקינגים ואף הרג את מנהיגם 'גורם'. בשנת 878 נהרג רורדי במהלך מערכה כנגד פלישה של ממלכת מרסיה לפוויס, במותו השאיר רורדי לפחות ארבעה בנים לחלק ביניהם את הממלכה המאוחדת שיצר אביהם.
מבין בניו של רורדי, אנרוואד הבכור ירש את ממלכת גוויניד', מרווין ירש את ממלכת פוויס וקאד'ל ירש את ממלכת סיסלווג. הבן הרביעי תוד'וואל "העלוב", היה ככל הנראה צעיר מכדי לרשת תואר כל שהוא, לקח חלק במערכה כנגד מרסיה בשנת 881 שם הוא נפצע וקיבל את כינויו. משום שבניו עמדו כעת בראש שלוש ממלכות כשהם מקימים בהם שושלות חדשות, נוצר בסיס לחיזוק קשר השלטון בין ממלכות ויילס והטענה לקרבת דם בין מלכיה, מה שיהווה בסיס בהמשך לשיח האחדות של ממלכות ויילס ולבסוף ליצירת נסיכות ויילס במאה ה-13.
ג'פרי (מכונית)

היסטוריה

יצרנית הרכב האמריקאית Rambler נוסדה על ידי Thomas B. Jeffery ובנו Charles T. Jeffery בקנושה, מדינת ויסקונסין בשנת 1902.
עם מותו של "Thomas B. Jeffery" בשנת 1910, שינה בנו את שם החברה ל-Thomas B. Jeffery Company, ובשנת 1917 מכר את החברה לCharles Williams Nash. החברה הייתה קרויה "Nash Motors", ומשנת 1937 "Nash-Kelvinator Corporation".
בשנת 1954 שם החברה שונה ל"American Motors Corporation (AMC)". בשנת 1987 החברה נקנתה על ידי קונצרן הרכב האמריקאי קרייזלר.
משנת 1904 ייצרה חברת "רמבלר" את הדגמים : L Rambler ו- K Rambler.
מחירו של  דגם "L Rambler" עמד על 1,350 דולר.
מחירו של דגם "K Rambler" עמד על 1,200 דולר.
דאגלס DC-6

פיתוח

המטוס פותח על ידי חברת דאגלס לפי מפרט חיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1944 כגרסה מתקדמת למטוס הסקיימאסטר. עם סיום מלחמת העולם השנייה ביטל הצבא האמריקאי את הזמנת המטוסים, ודאגלס המירה את המטוס הצבאי לאזרחי.
המטוס טס לראשונה ב-15 בפברואר 1946, והפרט הראשון נמסר ללקוח במרץ 1947. אולם מספר תאונות, בהן זו של טיסה 608 של יונייטד איירליינס, שבה נהרגו כל 52 נוסעי המטוס, גרמו לקרקוע המטוס עוד בשנה הראשונה לפעילותו. הגורם לתאונות היה מיקום מכל הדלק סמוך למנוע. המטוסים תוקנו ואחרי ארבעה חודשים שבו לטוס.
מפרץ הנסיך ויליאם

מפרץ הנסיך ויליאם (ברוסית: Čugatski zaliv) הוא מפרץ נמצא בשולי מפרץ אלסקה בחוף הדרומי של המדינה בארצות הברית. הוא ממוקם בצידו המזרחי של חצי האי קנאי. הנמל הגדול ביותר במפרץ הוא ואלדז, שם נמצא הקצה הדרומי השער של צינור הנפש טרנס אלסקה. יישובים אחרים על גדות המפרץ, אשר בו איים קטנים רבים, כוללים את קורדובה וויטייר (Whittier) וכן כפרים של ילידי אלסקה: Chenega ו Tatitlek.

היסטוריה

ג'יימס קוק נכנס למפרץ הנסיך ויליאם בשנת 1778 וקרא לו בשם מפרץ סנדוויץ', לכבוד פטרונו הברון מסנדוויץ'. באותה שנה שונה שמו של המפרץ והוא נקרא על שם בנו השלישי של ג'ורג ' השלישי, הנסיך ויליאם הנרי, אשר אז בגיל 13, ושירת כפרח קצונה בצי המלכותי.
בשנת 1793, אלכסנדר אנדריאביץ ברנוב הקים במפרץ, אותו כינה מפרץ צ'וגח, את נמל ווסקרסנק (Voskresensk). שם נבנתה ספינה תלת-תרנית ראשונה שנבנתה על ידי הרוסים ביבשת אמריקה, הפניקס.
בשנת 1964 צונאמי, כתוצאה מרעידת האדמה של יום שישי הטוב, נהרגו מספר תושבים בצ'וגח והעיר ואלדז נהרסה.
ב-1989, מכלית הנפט "אקסון ואלדז" עלתה על שרטון בשונית בלאי בשעה שעשתה דרכה מנמל ואלדז. התאונה גרמה לדליפת נפט, והביאה לנזקים סביבתיים אדירים, כולל מוות של כ-250,000 ציפורים, כמעט 3,000 לוטרות ים, 300 כלבי ים, 250 נשרים קירחים ועוד 22 קטלנים.

גאוגרפיה

רוב היבשה המקיפה את מפרץ הנסיך ויליאם היא חלק מן היער הלאומי צ'וגח, היער הלאומי השני בגודלו בארצות הברית. מפרץ הנסיך ויליאם סאונד מוקף בהרי צ'וגח, הרים תלולים ועליהם קרחונים. קו החוף במפרץ הוא מפותל, עם איים רבים ופיורדים, בכמה מהם קרחונים המגיעים לקו החוף. שורה של איים חוצצת בין המפרץ לבין הים הפתוח.
הסכם קיל

רקע

בראשית מלחמות נפוליאון, ניסו דנמרק-נורווגיה וממלכת שוודיה לנטור עמדה נייטרלית, אך עד מהרה היו מעורבות בזירת הלחימה. בשנת 1805 כרת גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה ברית עם הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד והאימפריה הרוסית ויחד הכריזו מלחמה נגד צרפת הנפוליאונית. בריטניה אשר הכריזה מלחמה על נפוליאון ב-1803 שילמה סובסידיות לשוודיה. טרם הורה לצבאו לנסוג מפרובינציית פומרניה בשוודיה, ניהל גוסטב הרביעי אדולף משא ומתן שיוביל להסכמה מצד פרוסיה שלא תתקוף אותה. דנמרק נשארה נייטרלית.
תמסח (דוברה)

תמסח (באנגלית: Gillois amphibious tank-carrier, בצרפתית: Le Bac amphibie ou Gillois) הוא כלי רכב אמפיבי לצליחה שפותח עבור נאט"ו. תוכנן על ידי הגנרל הצרפתי ז'אן ז'ילואה (Jean Gillois)‏ ויוצר על ידי החברה הגרמנית EWK. משקלו הוא 26.9 טון, בעל 220 כוחות סוס, ו-4 אנשי צוות מפעילים את הכלי.

התמסח בצה"ל

מיד לאחר מלחמת ששת הימים היה ברור לישראל כי היא זקוקה לאמצעי לצליחת תעלת סואץ, למקרה שבו תתפתח מלחמה בדרום. אך עקב אמברגו על אמצעי צליחה היא לא יכלה לרכוש אמצעי צליחה תקניים. בתחילת 1971 לאחר שנתברר שאין לנאט"ו צורך בכלים האמפיביים, והם החלידו והפכו לגרוטאות ביערות ולמטרות ירי, רכשה ישראל מגרמניה 62 תמסחים במצב פיזי ומכני ירוד. התמסחים הועברו לישראל במבצע סודי ועברו שיפוץ מקיף בחברת "מרכבים". לפי פרסומי צה"ל, עלות ההשקעה ליחידה, הגיעה לסך 340 אלף דולר. 19 ה"תמסחים" ששופצו והושמשו לא הספיקו לגישור התעלה, ואפשר היה לעשות בהם שימוש רק כדוברות בודדות, או כמעבורות .
מערכת הצליחה מורכבת משלושה או יותר כלי רכב המתחברים תוך ציפה במים לדוברה אחת. חיבורם של שלושה "תמסחים" זה אל זה ופריסת המיסעות שעל סיפונם, איפשרה ליצור מעבורת במעמס של 60 טון. 
דוברה המורכבת מ–6 כלי "תמסח" מסוגלת לשאת 2 טנקים כבדים במעמס של כ–120 טון.
בשנת 1968 החל חיל ההנדסה הישראלי להכשיר צוותים שיתפעלו את אמצעי הצליחה ולפתח עבורן תורת לחימה. הוקם גדוד צליחה אמפיבי 634 שהיה גדוד מוקטן המותאם למספר הכלים ששוקמו במרכבים ונקלטו בצה"ל. כבר מתחילת 1968 החל חיל ההנדסה להתאמן בכנרת ומאוחר יותר, בחורף 1972, ערך תרגיל בסכר הרואיפה (ליד אבו עגילה במזרח סיני), שם נוצל מקווה המים שנוצר בעקבות הגשמים לדימוי תעלת סואץ, ותורגל מערך הצליחה ובכללו התמסחים בשילוב כוחות שריון, ושולבו בתוכניות הלחימה של חילות ההנדסה והשריון. בתחילת 1973 הורה המטכ"ל, בהמלצת סגן הרמטכ"ל, ישראל טל, על הפסקת שיפוץ והשמשת התמסחים והתקציב שנחסך הועבר לפיתוח גשר הגלילים. בכך הפכו התמסחים לחלופה הנחותה מבחינת אמצעי הצליחה של צה"ל.
שלושה ימים אחרי פרוץ מלחמת יום כיפור הועברו התמסחים מחוף אמנון בכנרת לבסיס טסה בצפון סיני, מרחק 34 קילומטרים מהתעלה. לאחר שהחלופות המועדפות על חיל ההנדסה במבצע אבירי לב לצליחת התעלה - גשר הגלילים וגשר הדוברות נשברו ונתקעו בנתיבים הפקוקים ולא הגיעו לאזור הצליחה במועד, הופעלו ב-15 באוקטובר התמסחים ונעו דרך ציר "עכביש" אל עבר נקודת הצליחה. 18 הכלים לוו על ידי פלוגת שריון מחטיבה 421. ב-04:00 בבוקר 16 באוקטובר הגיעו הכלים לשפת תעלת סואץ. עד 06:30 הם התחברו לשתי דוברות שהיו יכולות להוביל שני טנקים כל אחת ולדוברה שלישית שהייתה מסוגלת להעביר טנק אחד. התמסחים העבירו את גדוד השריון הראשון (גדוד 264 מחטיבה 421) שמנה 21 טנקים, לגדה המערבית של תעלת סואץ והיווה ראש גשר להמשך פעולות הצליחה. כוח שריון זה אף השמיד שני בסיסי טילי נ"מ ואיפשר פעולה של חיל האוויר באותה גזרה. במהלך הצליחה הגדולה נעשה בהם שימוש רב, לצד שימוש בגשר הדוברות. במהלך הצליחה נפגעו מרבית הדוברות מירי ארטילרי ומתקיפות מטוסים מצרים.
יעקב (ג'קי) אבן, סגן מפקד אוגדה 143 במלחמת יום הכיפורים, כתב אודות ה"תמסחים":
ב-22 לחודש פונה גדוד ה'תמסח' מה'חצר' ואיתו פונתה ל'לקקן' דוברת ה'תמסח' היחידה שנותרה לפליטה. כך נסתלק לו מראש הגשר השריד האחרון של גיבוריו האמיתיים של קרב הצליחה – ה'תמסחים'. אילו היו כלים 'יד שנייה' אלה עשויים זהב טהור ומשובצים יהלומים, עדיין לא היה ערכם מגיע לאלפית הפרומיל מערך תרומתם להצלחת קרב הצליחה ולהכרעת המצרים.
— יעקב אבן ושמחה מעוז, בנקודת הכובד - המצביאות בחזית התעלה במלחמת יום הכיפורים
מעגנית המלח

מעגנית המלח (בערבית: רוג'ם אל בחר, רוגם הים) היה חצי אי בצפון ים המלח ועליו שרידי מגדל ושרידי יישוב מתקופות שונות. זיהוי המעגנית אינו ודאי, היו שהציעו לזהותה עם "בית הערבה" המקראית, זיהוי נוסף שהוצע הוא עם "עיר המלח"- אחת משש ערי המדבר של שבט יהודה. מהממצאים הארכאולוגים במעגנית ניתן ללמוד על אופי ים המלח ובפרט על תכונתו לשינוי קיצוני במפלס, על פי מזג האוויר. כמו כן ניתן ללמוד על שינויים שהיו בעבר בגאוגרפיה ובאקלים.
התנודות המשמעותיות במפלס ים המלח במאות השנים האחרונות הביאו לתיאורים שונים של המעגנית על ידי נוסעים, חוקרים ותיירים שעברו באזור, ביניהם תיאורו של בנימין מטודלה. בתקופות שעלה מפלס המים המעגנית הפכה לאי, וכאשר הים נסוג הפך המקום למעגן. היו אף שנים ברוכות גשמים שהמקום הפך לשרטון תת-ימי. בעקבות ההתייבשות שחלה באזור, נחשף כל האתר והוא מרוחק מחוף הים.
בשנת 1917 אותרה המעגנית מתחת לפני הים על ידי ה' קופה (H.Koppe) שהיה קצין-מטאורולוג בצבא הגרמני. במדידות שביצע הסתבר שראש המעגנית היה בגובה 3.25 מטר לפני הים. ועומק השרטון שהוביל מהחוף אל המעגנית היה 7 מטר. בשנת 1940 במפה נוספת שהוכנה, עדיין הייתה המעגנית מתחת לפני המים. במשך השנים נחשף האי, הפך לחצי אי. בשנת 1977 הפך לתל קטן על יד שפת הים. ב-1964 החלה שאיבת המים על ידי המוביל הארצי שהשפיעה על גובה מפלס פני ים המלח. גם שאיבת המים אל בריכות האידוי של מפעלי ים המלח השפיעה על גובה המפלס. 
בשנים 1979-1977 נערכו במקום חפירות שבראשם עמד פסח בר אדון, ארכאולוג שחפר במדבר יהודה. במהלך החפירות התגלו ממצאים המעידים על תפקידיו של חצי האי במהלך ההיסטוריה. עם גילוי חרסים מהתקופה הישראלית, סברו החופרים שהמקום מתאים להיות בית הערבה המקראית, אחת משש ערי יהודה המדבריות (יהושע ט"ו). הממצאים בשטח הראו על שכבת חורבן. ממצא זה תואם את החורבן שנמצא בכל יישובי המדבר שחרבו כנראה בחורבן בית ראשון. יישובים אלה נושבו מחדש רק בתקופה החשמונאית.

המעגן ההלניסטי

אחד הממצאים המשמעותיים במעגנית הוא שרידי מגדל וסביבו מעגן ושובר גלים באורך 100 מטרים. המגדל בנוי מסלעים גירניים, סלע שאינו מצוי באזור זה של ים המלח, מכאן שהובא כנראה ממצוק ההעתקים שנמצא כ-4 ק"מ מערבה. בר אדון סבר שהמגדל נבנה בימיו של אלכסנדר ינאי. הוא העריך שהמגדל התנשא לגובה של 20-30 מטר, ושימש כמעגן ספינות. להערכתו איפשרו המגדל ששימש גם כמגדלור והמעגן תנועת ספנות באזור. בנוסף העריך, שתפקידו של המגדל היה גם להגן על אזור ערבות יריחו, ועל מעיין עין ג'היר שנמצא מצפון למעגנית. במאמרו על המעגנית מעלה בר אדון אפשרות שהמגדל נבנה על פי דגם מגדל פארוס, המגדלור של אלכסנדריה במצרים, שהיה אחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק. המגדל לא שימש תקופה ארוכה וכנראה קרס לכיוון דרום ברעידת האדמה בשנת 31 לפנה"ס. בר אדון מעלה גם סברה שהמגדלור הראשון באתר נבנה לבימי המלך עוזיהו (שחי במחצית הראשונה של המאה השמינית לפנה"ס) ונחרב עם חורבן הבית הראשון. 
באתר נמצאו ממצאים מהתקופה הישראלית, התקופה ההלניסטית, התקופה הרומית והתקופה הביזנטית. בקו החוף, מדרום למבנה, נתגלו מספר קווי בנייה בגבהים שונים. בר אדון סבר שאלו הם שרידי מזחים קדומים המעידים על מפלסו המשתנה של ים המלח. 
הארכאולוג עמיחי מזר חולק על חלק מהתיארוכים של בר אדון. לדבריו הממצאים בשטח אינם מאפשרים לקבל את התיארוך לימי עוזיהו. לפי ניתוחו את הממצא הארכאולוגי, ההתיישבות באזור חופו הצפוני-מערבי של ים המלח ובשולים המערביים והצפוניים של מדבר יהודה לא קדמה למאה השביעית לפנה"ס.
מנזר איווירון

מקור השם

מקור השם איווירון מהממלכה הגאורגית הקדומה, ממלכת איבריה, שממנה הגיע האדריכל הראשי של המנזר, יואנס, בתמיכתו של מלך טאו-קלארג'תי, דוד השלישי קורופלטס (966-1000).
כריס פרגוסון

כריס פיליפ פרגוסון (נולד ב-11 באפריל 1963), הוא שחקן פוקר מקצועי אמריקאי. הוא זכה ב-6 צמידים באליפות העולם בפוקר, כולל האירוע המרכזי של שנת 2000. פרגוסון ידוע בכינויו "ישו" לאור מראהו – זקן ושיער ארוך.

שנותיו הראשונות

פרגוסון נולד וגדל בלוס אנג'לס קליפורניה. אביו היה פרופסור למתמטיקה שלימד את תורת המשחקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1999 קיבל פרגוסון תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם למד גם תואר ראשון. יחד עם אביו חיבר פרגוסון מאמר על מודל הפוקר של ג'ון פון נוימן.

קריירה כשחקן פוקר

פרגוסון החל לשחק פוקר בגיל 10. תחילה החל לשחק בצורה חובבנית, והיה מהראשונים ששיחקו באמצעות האינטרנט. בשנת 1994 החל לשחק בטורנירים חיים בקליפורניה, ובשנת 1995 לקח חלק לראשונה באליפות העולם בפוקר. הוא ניצח את טי ג'י קלוטיה באליפות העולם בפוקר בשנת 2000, וגרף פרס של מיליון וחצי דולרים. בשנת 2004 סיים פרגוסון במקום ה-26 (מתוך 2576 שחקנים), וגרף כ-120,000$. באותה שנה, היה פרגוסון ממקימי אתר הפוקר המצליח פול טילט. הוא סיים פעמיים במקום השני באליפות ההדס אפ הלאומית (National Heads-Up Poker Championship), ופעם אחת במקום הראשון. פרגוסון הרוויח סך כולל של מעל 4 מיליון דולרים באליפויות העולם, ב-59 אליפויות שונות. הישג זה מיקם אותו במקום ה-3 בכל הזמנים במספר ההכנסות מאליפויות עולם.
פרגוסון טוען כי הצליח בחצי שנה בלבד להפוך דולר אחד ל-20,000$ במשחק באינטרנט, וזאת לאחר שהציב זאת לעצמו כאתגר אישי. בצורה דומה, הוא טוען כי הצליח להרוויח 10,000$ באמצעות הרווחת סכום ראשוני מטורנירי פרירול.
הולכת קולות

במוזיקה, הולכת הקולות היא הדרך ליישם את תנועתם של קולות שונים כחלק מהרמוניה. הולכת הקולות נגזרת מחוקי ההרמוניה הטונאלית הפונקציונאלית. במוזיקה המערבית הקלאסית, להולכת הקולות יש "חוקים בלתי כתובים" שבאו לידי ביטוי החל מן המוזיקה הדתית של הרנסאנס, ועד לשלהי הכתיבה הטונאלית-אומנותית. אותם כללים נוסחו לאחר בחינה סטטיסטית של הכתיבה הקלאסית, על ידי תאורטיקנים, בערך ב-150 השנים האחרונות. לפיכך, ברוב המקרים מדובר בהמלצות, בין אם תקיפות ובין אם לא. כדאי להבחין אם כן, שישנה התגמשות רבה מאוד של הכללים בין הכתיבה הטונאלית המוקדמת (רנסאנס ובארוק), לבין זו המאוחרת יותר. כמו כן, בגלל יכולותיהם הטכניות, הכתיבה לכלי נגינה מאפשרת מרווח תמרון רב יותר בין הכללים.
איבן ווקוביץ'

קריירת מועדונים

ווקוביץ' התחיל את הקריירה שלו בזטה. כבר בעונתו הראשונה הפך לשחקן מפתח וסיים את העונה עם הקבוצה במקום ה-3 של ליגת העל של סרביה ומונטנגרו שנחשב להישג הגדול ביותר של הקבוצה דאז. בקיץ 2006 חתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה עימה זכה באליפות בתום עונת 2007/2008 אך בעונה זו לא כבש ב-16 משחקים בהם שותף. בשלוש העונות שלאחר מכן, היה מלך השערים של הקבוצה בכל עונה ובעונת 2010/2011 של הליגה כולה עם 20 שערים.
בקיץ 2011 חתם בהיידוק ספליט תמורת 425 אלף אירו. ב-28 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בספליט בהפסד 1-0 נגד סטוק סיטי במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונתו הראשונה בספליט לא עלה על הציפיות וכבש שני שערים בלבד, אולם עונה לאחר מכן כבש 9 שערים. בקיץ 2013 חתם בסאנגנם הדרום קוריאנית בה שיחק במשחק שנה.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם בOFK בלגרד הסרבית. בינואר 2015 חזר למונטנגרו כאשר חתם במלאדוסט פודגוריצה בה כבש 7 שערים ב-15 הופעות. ב-4 באוגוסט 2015 חתם במכבי נתניה. אך פרש מהמועדון תוך פחות מחודש. בפברואר 2016 חזר למלאדוסט פודגוריצה לאחר שהיה שחקן חופשי כחצי שנה.

נבחרת מונטנגרו

ב-18 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו במשחק ידידות נגד בלארוס.