google/wiki40b huggingface dataset:
אנג'י דיקנסון

ביוגרפיה

דיקנסון נולדה בשם אנג'לינה בראון בעיר קולם שבצפון דקוטה למשפחה ממוצא גרמני קתולי. בתם של פרדריקה ולאו הנרי בראון שהיה עורך העיתון המקומי בעיר. היא גדלה בעיר ברבנק שבקליפורניה ולמדה ב"מכללה הקהילתית גלנדייל". דיקנסון היא בעלת תואר בעסקים מהמכללה הקתולית הפרטית "מכללת הלב הטהור" שבלוס אנג'לס.
שינתה את שמה לאנג'י דיקנסון לאחר שנישאה בשנת 1952 לשחקן הפוטבול ג'ין דיקנסון.

קולנוע

דיקנסון החלה את הקריירה הקולנועית שלה בשנות ה-50 במערבון "Gun the Man Down" בהפקתו של ג'ון ויין ובסרט המלחמה של סמואל פולר "שער סין".
היא התגלתה לראשונה במערבון "ריו בראבו" של הווארד הוקס בתפקיד האישה המסתורית "נוצות" ובסרט הפשע של לואיס מיילסטון "האחד עשר של דני אושן" בתפקיד ביאטריס אשתו של דני אושן (פרנק סינטרה).
דיקנסון זכתה למעמד של שחקנית מוערכת בתעשיית הסרטים במהלך שנות ה-60 בזכות תפקידיה בדרמה הקומית "קפטן ניומן", בתור הרופאה הצבאית לוטננט פרנסי קורם, בדרמה של ארתור פן, "המרדף", בתור רובי אשתו של השריף קאלדר (מרלון ברנדו), בסרט המלחמה "הטל צל ענק" בתור אמה, אשתו האלוף דוד מרכוס (קירק דאגלס) ולצידו של הכוכב לי מרווין, בסרטי הפשע "הרוצחים " של דון סיגל, בתור שילה פאר האישה של ג'וני נורת' (ג'ון קסאווטס) ו"טווח אפס" של ג'ון בורמן.
לאחר מספר שנים בהן התמקדה בקריירת טלוויזיה חזרה דיקנסון בשנת 1980 לתעשיית הקולנוע לאחר שנבחרה על ידי הבמאי בריאן דה פלמה לאחד מהתפקידים הראשיים במותחן "לבוש לרצח". דיקנסון הופיעה בסרט בתפקיד עקרת הבית קייט מילר לצידו של מייקל קיין וזכתה על הופעתה בפרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר. מבקרי הקולנוע ציינו את המעבר שעשתה דיקנסון מכוכבנית לגיטימית בצעירותה לסמל מין בבגרותה.
דיקנסון הופיעה בשנות ה-90 בקומדיות "סברינה" של סידני פולאק בתפקיד אינגריד טייסון אמו החורגת של דייוויד לארבי (גרג קיניר) ו"גם לבוקרות יש רגעים קודרים" של גאס ואן סנט.
בשנת 2000 השתתפה דיקנסון בדרמה "תעביר את זה הלאה" בתפקיד גרייס אמה של האם החד הורית ארליין מק'קיני (הלן האנט).
בשנת 2001 השתתפה בתפקיד קטן בשובר הקופות המצליח "אושן 11", דיקנסון הייתה לשחקנית היחידה שהופיעה בסרט זה וגם בעיבוד הקודם "האחד עשר של דני אושן".

טלוויזיה

דיקנסון החלה את קריירת המשחק שלה כשחקנית אורחת בטלוויזיה. היא התפרסמה ככוכבת טלוויזיה מוערכת לאורך שנות ה-70 בזכות משחקה בתור שוטרת משטרת לוס אנג'לס, סמלת סוזן "פפר" אנדרסון, בסדרת הדרמה "אשת משטרה". הסדרה הייתה להצלחה בארצות הברית ובעולם ועל תפקידה בסדרה זכתה דיקנסון בשנת 1974 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.

חיים אישיים

לדיקנסון נולדה בת אחת, ניקי, מנישואיה השניים למוזיקאי ברט בכרך. התינוקת של דינקנסון נולדה 3 חודשים לפני הזמן והיא סבלה מבעיות רפואיות כרוניות, היא אובחנה לאחר זמן מה כחולת תסמונת אספרגר. בשנת 2007 התאבדה בתה ניקי בחניקה בדירתה בדרום קרוליינה.
דוכסות קלדקארי

דוכסות קלדקארי (בגאורגית: კლდეკარის საერისთავო, קלדֶקאריס סאאֶריסתאבוֹ) הייתה דוכסות פאודלית שהתקיימה בגאורגיה בימי הביניים. הדוכסות הונהגה על ידי שושלת אצולה גאורגית בעלת עוצמה, בר'וואשי, והתקיימה בין השנים 876-1103, בדרום מחוז כארתלי תחתית. למרות גודלה הקטן, גרמה הדוכסות לבעיות רציניות למלכים הבגרטיוניים, ששאפו לאחד את כל אדמות גאורגיה לממלכה אחת.
Anti World Tour

רקע

בעקבות יציאתו של אלבומה השביעי, Unapologetic ב-2012, וסיבוב ההופעות החמישי שלה Diamonds World Tour, יצאה ריהאנה להפסקה זמנית. בין השנים 2005 ו-2012, הוציאה ריהאנה כל שנה אלבום או מהדורה מחודשת של אלבום. עם זאת, ב-2013, החליטה ריהאנה לקחת הפסקה ממוזיקה ולא הוציאה אלבום חדש בשנה הזו או בשנה שאחריה. במקום זאת ריהאנה בחרה לקחת חלק בפרויקטים אחרים, וכיכבה בסרט האנימציה "בית", לצד ג'ים פרסונס, סטיב מרטין וג'ניפר לופז, וגם הפיקה את אלבום הפסקול שלו. 
בנובמבר 2015, נודע כי ריהאנה חתמה על חוזה עם חברת סמסונג בשווי 25 מיליון דולר. ריהאנה תקדם את סדרת מוצרי סמסונג גלקסי, בעוד שאלבומה ייצא בחסות סמסונג והחברה תקדם את סיבוב ההופעות של האלבום. ב-23 בנובמבר 2015, הכריזה ריהאנה כי היא תצא להופיע עם סיבוב ההופעות Anti World Tour. הטור ייצא לדרך בפברואר 2016, ומופעי החימום יהיו טרוויס סקוט בצפון אמריקה, וביג שון ודי ג'יי מאסטרד בחלק מההופעות באירופה.
Moves Like Jagger

קומפוזיציה

"Moves Like Jagger" הוא שיר מסוגת דיסקו-פופ ואלקטרופופ, עם אלמנטים של רוק וסול. הוא כולל "פעימות" סינטיסייזר, קצב מהיר ותופים אלקטרוניים.
הקליפ הועלה ליוטיוב ב-9 באוגוסט 2011. בתחילת הקליפ נראים רקדנים מתלבשים ומתאפרים ואת ההכנות לצילום הקליפ. לאחר מכן נראה קטע מראיון עם ג'אגר משנת 1964 שבו הוא אומר כי "מעולם לא חשבתי שאני אעשה את מה שאני עושה עכשיו (מוזיקה) במשך שנתיים" השיר עצמו מתחיל אחרי דקה, במהלך הקליפ מראים את לוין שר על רקע דגל בריטניה כאשר רקדנים מחקים את תנועותיו של ג'אגר, אגילרה מצטרפת לשירה בדקה ה-3:15 ולאחר מכן נפרס דגל ארצות הברית, במהלך כל הקליפ משולבים קטעי וידאו ישנים של ג'אגר מהופעות עם הרולינג סטונס. הקליפ מסתיים בקטע נוסף מראיון עם ג'אגר בו הוא אומר "אני מקווה להישאר בעולם המוזיקה לפחות עוד שנה".

ביקורת

ביל לאמב מהאתר "About.com" נתן לשיר סקירה חיובית, והעניק לו ארבעה וחצי מתוך חמישה כוכבים. לאמב כתב כי השיר הוא: 
קליל, ופאנקי להפליא. האירוח הווקאלי של העמיתה לשיפוט (The Voice), כריסטינה אגילרה הוא פשוט הדובדבן שבקצפת. קיימת כימיה אמיתית בין קולה של אגילרה וקולו של לוין.
— ביל לאמב, About.com
השיר נכנס לאלבום הלהיטים הכללי של שנת 2011 הנקרא "NOW THAT'S WHAT I CALL MUSIC 17", מחברת התקליטים הליקון ו- MTV. 
השיר זכה לגרסת כיסוי פרודית בתוכנית הישראלית "ארץ נהדרת" בשם "זז כמו נחמה", שבה התייחסו היוצרים ללהקת אתניקס ולסולנה, זאב נחמה.
אנגלית אוסטרלית

האנגלית האוסטרלית (באנגלית: Australian English) החלה להבדיל עצמה מן האנגלית הבריטית, זמן קצר לאחר הקמתה של הקולוניה הבריטית ניו סאות' ויילס ב-1788. יעודה המקורי של התיישבות זו הייתה לאסירים בריטיים. רובם היו אנשים מערים גדולות באנגליה. ב-1827 דיווח פיטר קוניגהם, בספרו "שנתיים ב-New South Wales", שאוסטרלים לבנים ילידי המדינה, דיברו במבטא שונה ומובחן, אם כי בעל השפעות מאנגליה. גל נרחב בהרבה של הגירה, שמקורו בגל הבהלה לזהב בשנות ה-50 של המאה ה-19, היה גם הוא בעל השפעה משמעותית על האנגלית האוסטרלית, וכלל מספר גדול של אנשים שאנגלית הייתה שפתם השנייה. מני אותם הזמנים, האנגלית האוסטרלית העשירה עצמה בצורה נרחבת ממקורות חיצוניים. בשנות ה-40 של המאה ה-20 סידני ג'ון בייקר פרסם מספר מילונים של האנגלית האוסטרלית.
תהליך ה"אמריקניזציה" של האנגלית האוסטרלית שהחל בימי הבהלה לזהב, ובא לידי ביטוי בהשאלת מילים, ביטויים ותצורות שימוש מהאנגלית האמריקאית, התעצם עם הגעת הצוותים האמריקאיים לאוסטרליה בזמן מלחמת העולם השנייה. בנוסף, היבוא המאסיבי של תוכניות טלוויזיה ושאר תכנים תקשורתיים מארצות הברית, החל משנות ה-50 של המאה ה-20, גם הוא בעל השפעה משמעותית על האנגלית האוסטרלית. כתוצאה מכך, לדוגמה, האוסטרלים משתמשים במילה האמריקנית truck לציון משאית, ולא במקבילתה הבריטית lorry. 
הקירבה הגאוגרפית וההיסטוריה המשותפת הביאו לכך שהאנגלית האוסטרלית דומה יותר מכל לאנגלית הניו זילנדית. אולם, ההבדל בין שתי הגרסאות המדוברות במדינות הללו בולט לאנשים הבאים מהן (וסביר שגם למי שאינו תושב שלהן). גם אוצר המלים שבשימוש בשתי המדינות מגלה הבדלים ניכרים.
מאפיין בולט למבטאה של האנגלית האוסטרלית, הוא הנמכת הרישא של הדיפתונג /eɪ/ לעבר הדיפתונג /æɪ~aɪ/, עד כדי אי-יכולתה של אוזן זרה (כולל דוברי אנגלית מאזורים אחרים בעולם) להבחין בין שני הדיפתונגים הללו שאצל דוברי האנגלית האוסטרלית.
דרור (שבועון)

דרור (באותיות לטיניות: Deror) הוא שבועון בעריכתו של איתמר בן-אב"י, שיצא לאור בתל אביב החל מ-17 בנובמבר 1933, במשך 16 גיליונות. כל גיליון של השבועון כלל ארבעה עמודים, מהם שלושה בעברית באותיות לטיניות ואחד בעברית רגילה. באמצעות ליטון של העברית נועד השבועון להביא את העברית לציבור האירופי ולעולים חדשים שטרם למדו עברית. היה זה ניסיון שני של בן אב"י להוציא לאור שבועון עברי באותיות לטיניות - קדם לו  ha Savuja ha Palestini ("השבוע הפלסטיני"), שאותו הוציא לאור בן אב"י בירושלים ב-1928. 
כותרת הגיליון הראשון (בתעתיק לאותיות עבריות) הייתה "מה אנו רוצים?", ובכותרת המשנה ניתנה התשובה: "כי שפת כנען תהיה לקניין כל ישראל וכל התבל". מהגיליון הראשון נמכרו 6,000 עותקים, אך בהמשך ירד הביקוש. זאב ז'בוטינסקי וגרשון אגרון תמכו ביוזמה של בן אב"י, ואילו שאול טשרניחובסקי שלל אותה.

שיטת הליטון של העיתון

א-אינה מתועתקת ואין לה אות חלופית.
ב-B לדגושה  וV לרפה. 
ג-G
ד-D 
ה-H
ו-W
ז-Z 
ח-HH 
ט-T כמו ת' ואין הבדל בתעתיק.
י-Y 
כ-K לדגושה וKH לרפה 
ל-L 
מ'-M 
נ-N
ס-S 
ע- מיוצגת על ידי גגון מעל אותיות התנועה. 
פ-P לדגושה וF לרפה
צ-TZ וגם קצת TS
ק-Q
ר-R
שׁ-SH
שׂ- S כמו ס' ואין הבדל בתעתיק.
ת-T
כל השוואים הנעים מיוצגים על ידי E, דגש חזק מיוצג על ידי הכפלת האות המודגשת, הי' של הצירי המלא לרוב לא מתועתקת, אותיות השימוש מופרדות מהמילים ואף משמות הפעלים ,יש הפרדה בכתב בין אותיות בכ"פ רפות ודגושות, יש האחדה בין ט' לת', שׂ' וס' ואין ייצוג לא'.
אוריון (קבוצת כוכבים)

גרמי שמיים עמוקים

חרבו של אוריון תלויה על חגורתו, ומורכבת מהכוכבים ι (יוטא) באוריון, θ (תטא) באוריון, 42 באוריון ו-45 באוריון. θ באוריון הוא כוכב משושה, וגם בטלסקופ קטן ניתן לראות ארבעה מכוכביו, שמכונים "טרפז" ונמצאים בלב ערפילית אוריון (M42). זוהי ערפילית מרהיבה שניתן לזהות בעין לא-מזוינת כעצם שאינו כוכב. ניתן לצפות בה באמצעות משקפת.
עוד ערפילית ידועה היא ערפילית ראש הסוס, IC 434, ליד ζ באוריון (אלניטק). היא מכילה ענן אבק אפל שצורתו נותנת לערפילית את שמה.
מלבד ערפיליות אלו, סקירת אוריון בטלסקופ קטן תגלה עושר רב של גרמי שמיים עמוקים מעניינים, ביניהם M43 וערפילית הלהבה.

היסטוריה

אוריון זוהה כבר בימי-קדם בזכות כוכביו הבוהקים, אם כי תרבויות שונות ראו אותו באופנים שונים.
השומרים הקדמונים ראו בדגם הכוכבים האוריוני 'כבשה', בעוד הסינים הקדמונים הכניסו את אוריון לגלגל המזלות בן 28 המזלות שלהם, קסיו (宿). כנראה בשל חגורת אוריון, שמה הסיני של הקבוצה הוא שן (參), כלומר שלוש (ראה קבוצות כוכבים סיניות).
במצרים העתיקה הכוכבים נחשבו מנחה לאל אוסיריס. שלוש הפירמידות הגדולות בגיזה תואמות לחגורת אוריון, קרי - אוסיריס.

כסיל בספרות היהודית

בתנ"ך כסיל מופיע כקבוצת כוכבים בספר איוב ובעמוס. המילה המקראית היא במשמעות טיפש או מכוסה עיניים: "החכם - עיניו בראשו, והכסיל - בחושך הולך" (קהלת) "ואת היותרת על הכסלים" (ויקרא). אם אמנם אוריון הוא זיהוי כסיל, הרי שמשמעותו מכוסה, וזאת משום שהופעתו בחורף בימים מעוננים. במדרש בתלמוד הבבלי (ברכות, פרק הרואה), הכסיל מזוהה עם הקיץ דווקא. לכן, היו שזיהו את כסיל בקבוצת המחרשה הקטנה - השם הקדום לעגלה הקטנה.
בפיוטים ימי ביניימים שונים מופיע הכסיל, כאחד מהמראות הבהירים, כך לדוגמה בפיוט מראה כהן ליום הכיפורים. בספרות הקבלה לכסיל יש כוחות חימום - בעקבות המדרש, ובעיקר במשמעותו השנייה כרשע במשלי ואיוב.
חתול שלג

חתול שלג (מאנגלית: Snowcat) הוא כלי רכב בעל קבינה סגורה בגודל משאית קטנה ובעל שרשראות, המעוצב לנסיעה של שלג. המונח "חתול שלג" מתייחס לרוב לכלי שנועד לגריפת שלג בגלל השימוש שנעשה בהם להשטחה ועיצוב של מסלולי גלישה או מסלולי אופנועי שלג, אך נעשים בהם גם שימושים אחרים וחלקם מותאמים להסעת נוסעים. 
כלי הרכב עשויים בדרך כלל מגומי, אלומיניום או פלדה והם נעים באמצעות מזקו"ם אחד בכל צד וגלגלי גומי. העיצוב של חתולי השלג מותאם למשטחים מכוסים שלג עמוק או למשטחים רכים כמו ביצות או אדמת כבול. הקבינה בנויה לשימוש בתנאי מזג אויר קיצוניים של טמפרטורות מתחת לאפס ורוחות חזקות. כמו כן שמשות הרכב מתוכננות לראיה אופטימלית גם בתנאים אלה, העלולים ליצור שכבות של קרח ושלג המקשים בנהיגה. 
שם כלי הרכב בעברית, "חתול שלג", נובע מתרגום לקוי של השם באנגלית "snowcat" כיוון שהמילה המקורית באנגלית היא קיצור של "זחל שלג" ("snow caterpillar") המתייחס למזקו"ם של כלי הרכב.
מתקפת ברוסילוב

רקע היסטורי

בספטמבר 1914 פתחו הרוסים במתקפה גדולה על הצבא האוסטרו-הונגרי בדרום החזית המזרחית. תוך זמן קצר נסוגו האוסטרו-הונגרים כשהם סובלים מאבידות כבדות. שיאה של המתקפה הזאת היה כיבוש מבצר פשמישל שעמד במצור במשך 133 יום.
ב-1 במאי 1915 פתחו האוסטרו-הונגרים והגרמנים בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן במתקפה גדולה שהחלה ליד הערים גורליצה וטרנוב, דרומית מזרחית לקרקוב. הצבא הרוסי נאלץ לסגת מגליציה באבידות גדולות (מתקפת גורליצה-טרנוב) בעקבות נסיגה זו החליט הפיקוד העליון הרוסי (הסטאבקה), לסגת גם מפולין כדי לקצר את קו החזית (הנסיגה הגדולה).
הרוסים קיצרו את קו החזית ב-700 ק"מ והיו קרובים לאזורי האספקה שלהם, דבר שאיפשר להם לבנות מחדש את הצבא. בעקבות כשלונות הצבא פיטר הצאר ניקולאי השני את מפקד צבא האימפריה הרוסית ניקולאי ניקולאייביץ' הבן ומינה את עצמו כמפקד העליון של הצבא. 
בתחילת 1916 לחצו הצרפתים על הרוסים לפתוח במתקפה כדי להוריד את הלחץ בחזית ורדן והאיטלקים לחצו עליהם כדי להקל עליהם את הלחץ בחזית האיזונצו.
הגנרל אלכסיי ברוסילוב התמנה במרץ 1916 למפקד "החזית הדרום מערבית". הוא המליץ לסטאבקה על מתקפה באזור גליציה לעומת מפקדים אחרים שדגלו בפעולות הגנתיות. הצאר קיבל את תוכניתו של ברוסילוב.

ההכנות למתקפה

ברוסילוב ריכז ארטילריה, 39 דיוויזיות רגלים ו-10 דיוויות פרשים. הוא בנה בחשאי עמדות סמוך לקווי האוסטרו-הונגרים ותיכנן התקפת פתע לאורך 480 ק"מ.
ב-4 ביוני 1916 פתח ברוסילוב בהרעשה ארטילרית קצרה ומדויקת. הוא התנגד להפגזות הארטילריה הכבדות והממושכות שפגעו באפקט ההפתעה ואיפשרו למותקפים זמן לגייס כוחות מילואים ולפנות את קו ההגנה הקדמי. הוא העדיף הפגזה מדויקת על מפקדות וריכוזי כוחות והתנגד להפגזות ללא מטרה שגרמו הרס רב והיקשו על המתקיפים להתקדם.
ברוסילוב הפעיל לראשונה את הטקטיקה של חיילי סער ביחידות קטנות ויעילות, שחדרו בנקודות חלשות רבות של הגנת האוסטרו-הונגרים ואיפשרו אחר כך לארבע הארמיות שלו להתקדם. טקטיקה כזאת אומצה על ידי הגרמנים בקרב קפורטו ב-1917 ובמתקפת האביב בחזית המערבית ב-1918.
האוסטרו-הונגרים הופתעו והחלו לסגת מערבה. ב-8 ביוני 1916 כבשו הרוסים את לוצק ושבו 200.000 חיילים אוסטרו-הונגרים. ברוסילוב כבש את מזרח גליציה ובוקובינה ובהן הערים לוצק, ברודי ו-צ'רנוביץ'.
הרמטכ"ל האוסטרו-הונגרי קונרד פון הצנדורף נאלץ לעצור את המתקפה בחזית האיטלקית (קרב אסיאגו) ולשלוח כוחות לחזית המזרחית.
בינתיים התקדם ברוסילוב בצפון החזית לעבר קובל, אבל פאול פון הינדנבורג, מפקד החזית המזרחית הצליח בינתיים לשנע כוחות מחזית ורדן. ב-24 ביולי 1916 פתח הגנרל הגרמני אלכסנדר פון לינסינגן בקרב קובל והצליח לעצור את הרוסים ולגרום להם אבידות כבדות.
ב-20 בספטמבר 1916 הגיע ברוסילוב למרגלות הרי הקרפטים, אבל בעיות לוגיסטיות ואבידות כבדות אילצו אותו להפסיק את המתקפה.
איב אנד ליר

ביוגרפיה

האחים בוזגלו נולדו וגדלו באשקלון, הבוגרים במשפחה בת שבעה ילדים. אביהם, משה, היה אף הוא תקליטן, ולדברי האחים, ממנו הם ירשו את האהבה למוזיקה. המשפחה ניהלה קצביה שהפכה ברבות השנים לסופרמרקט בשם "פרבורגר". בצבא שירת אלירון במשמר הנגב, ואילו צחי נמצא לא כשיר לשירות בגלל בעיות רפואיות.

קריירה מוזיקלית

איב אנד ליר החלו את דרכם המוזיקלית בתור תקליטנים באירועים פרטיים ומסיבות. בהמשך, החלו ליצור רמיקסים בהם הוסיפו מילים מקוריות משלהם ללהיטים ים תיכוניים. אחרי שכבשו את הרשת ואת הבמות ברחבי ישראל - החליטו "איב אנד ליר" לפרסם שירים מקוריים כמו למשל ״קזנובה (דודה טובה)״ עם ציפי שביט. עד כה הוציאו הצמד כ-7 שירים מקוריים.
ב-7 באוקטובר 2015 הוציאו איב אנד ליר את השיר "תמונת מצב" כסינגל ראשון מתוך אלבום ראשון.  ב-12 באוקטובר 2016 יצא הסינגל השלישי שלהם, "מכתוב". סינגל זה זכה למספר הצפיות הרב ביותר בכך שעבר את 16 מיליון הצפיות.
האסיף

האסיף (בשמו המלא: האסיף לתקופת השנה) היה אלמנך ספרותי שהוציא נחום סוקולוב בוורשה במשך שש שנים בעשורים האחרונים של המאה ה-19. בכתיבתו השתתפו סופרים עבריים רבים מבני התקופה.

היסטוריה

האסיף נוסד בשנת ה'תרמ"ה-1884, ויצא לאור מדי שנה בשנה בהוצאת יצחק גולדמן עד לשנת ה'תרמ"ט-1889. בשנה זו הפיקה מערכת "האסיף" ספר נספח, אף הוא בעריכת נחום סוקולוב, בשם "ספר זיכרון לסופרי ישראל החיים עמנו היום" – מקבץ ביוגרפי של הסופרים היהודיים בני התקופה.
מהדורתו השישית והאחרונה של "האסיף" התפרסמה בשנת ה'תרנ"ד, 1894.
"ספר השנה", שהוציא סוקולוב בוורשה בין השנים 1899–1902, נחשב לממשיכו של "האסיף".

תוכן

כרכי האסיף כללו דיווחים חדשותיים מסכמים של כל אירועי השנה החולפת, סקירות מיוחדות על מצב העם היהודי בתפוצות ועל מצבה של ארץ ישראל והיישוב המתחדש בה. מדורי ספרות שבהם התפרסמו קטעי פרוזה ושירה, ומדורי היסטוריה וביוגרפיות של אישים מפורסמים, בעיקר יהודים מתחום הספרות. ב"האסיף" התפרסמו גם תמונותיהם של רבים מהאישים שעליהם נכתבה סקירה, לצד תמונות מארץ ישראל.
Bloom (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי טרוי סיון, פיטר סוונסון, אוסקר הולטר ולילנד. סיון חשף לראשונה את השיר בראיון עם Popjustice. הוא תיאר את השיר כ-"שיר פופ טהור, אשר דומה ל-"Teenage Dream", של הזמרת האמריקאית קייטי פרי.  
עם השיר הופיע סיון פעמים רבות בסיבוב ההופעות הרביעי שלו, "The Bloom Tour".

וידאו קליפ

ראשית כל, פרסם טרוי סיון קליפ אנימציה עם מילות השיר, אותו עשה ג'ייסון איבייר. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי ברדיה זינאלי, ופורסם בערוץ ה-Vevo של סיון ב-6 ביוני 2018. סגנון הקליפ הוא טבע ופריחה כשם השיר.
נכון לספטמבר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-12 מיליון צפיות.
כתובות פרוטו-סינאיות

הכתובות הפרוטו-סינאיות הוא כינוי לקבוצת כתובות עתיקות, מתוארכות לאלף השני לפני הספירה, שהתגלו בשני אתרים, בסרביט אל-ח'אדם שבסיני ובוואדי אל-חול שבמצרים. בכתובות אלו, לפי ההשערה, נבחרו סימנים מכתב ההירוגליפים או מכתב היראטי מצרי, והוסבו לכתב פרוטו-כנעני, הוא האלפבית העיצורי הראשון. עם זאת, הכתובות עדיין לא פוענחו במלואן. הכתובות מוואדי אל-חול מתוארכות למאה ה-18 לפנה"ס, והכתובות מסרביט אל-ח'אדם מתוארכות למאה ה-19 או המאה ה-15 לפני הספירה. מספר קטן של חפצים מארץ ישראל-כנען נושאים כתב דומה, והם מתוארכים למאות ה-17 או 16 לפני הספירה.

הכתובות הפרוטו-סינאיות מסרביט אל-ח'אדם

כ- 30 או 40 כתובות בכתב זה התגלו עד כה בסרביט אל-ח'אדם, אתר בדרום-מערב חצי האי סיני אליו נשלחו עובדים ממצרים לשם כריית אבן טורקיז. רבים מהעובדים והאחראים עליהם היו מדרום-מערב אסיה, אשר משערים כי שפתם הייתה שמית, מהענף השמי המערבי - אולי כנענית. הכתובות בסרביט אל-ח'אדם נמצאו בעיקר בסביבת המכרות, ומקצתן על פסלונים במקדש לאלה חָתְחוֹר, אלת-המכרות במיתולוגיה המצרית.
הכתובות הראשונות התגלו בחורף 1904-1905 על ידי האגיפטולוג הבריטי סר פלינדרס פיטרי. משלחות מאוניברסיטת הארוורד גילו נוספות בשנות השלושים, וארכאולוגים ישראליים הוסיפו עליהן בתקופת השליטה הישראלית בסיני.
למרות מעל מאה שנות מחקר, רק מקטע אחד בכתובות פוצח. בשנת 1916 האגיפטולוג הבריטי סר אלן גרדינר פענח את המילה "לבעלת", שמשמעותה 'לגברת', 'לגבירה', שככל הנראה כוּונה לעשתורת. פעמים רבות המילה "מאהבּ", שמשמעותה 'אהוב', באה אחרי "בעלת". אחת ההשערות היא שהעבדים, מצדם, זיהו את חתחור עם האלה הכנענית עשתורת.]
הכתובת משקפת נקודות דמיון גרפיות לכתב ההיראטי, שהינו צורה מפושטת וסדירה של ההירוגליפים. באמצע המאה ה-20, הציג הארכאולוג-בלשן ויליאם אולברייט, תאוריה שלפיה הכתב הכנעני נגזר מההיראטי, לאחר תהליך אקרופוניה ומעבר מכתב ציורים לאבג'ד (כתב עיצורי). התאוריה של אולברייט התקבלה היטב במחקר וקודמה מעט בשנים שלאחר מכן, אך לאחר שההתקדמות בפענוח הכתבים נעצרה, עלו חששות שהתאוריה אינה מבוססת דיה.
פרופסור אורלי גולדווסר משערת שהאלפבית העיצורי הומצא כאן לראשונה בהיסטוריה של תולדות הכתב, על ידי עובדים כנענים חופשים שעבדו במקום. על פי השערתה זו, עובדים אלה ששפתם הייתה כנענית, לא ידעו קרוא וכתוב ואמצו מספר סימני הירוגליפים תוך שימוש בצליל המילה הכנענית המתאימה. דווקא משום שלא ידעו את הכתבים הפיקטוגרפיים היו חופשיים ליצור שיטת כתב חדשה ופשוטה יותר שאינה מצריכה לזכור מאות סימנים. גולדווסר בחנה אסטלה לכבודו של חבדד, בעל משרה בסרביט אל-ח'אדם ממוצא כנעני, ומצאה שגיאת כתיב, שלדעתה מצביעה על כך שאנשיו השתמשו בכתב הפרוטו-סינאי.
אדלהייד, ארכידוכסית אוסטריה

ביוגרפיה

אדלהייד נולדה ב-3 בינואר 1914 בארמון הצנדורף שבווינה, לקרל, ארכידוכס אוסטריה ולזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. סנדקיה היו מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה וסיקסטוס, נסיך בורבון-פארמה. ב-21 בנובמבר 1916 מת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ואביה של אדלהייד עלה לשלטון במקומו כ"קרל הראשון". במהלך מלחמת העולם הראשונה, התלוותה אדלהייד הצעירה אל אביה ואל אחיה הגדול אוטו בביקורים אצל חיילי הצבא האוסטרו-הונגרי בחזית. עם תום המלחמה בנובמבר 1918 ויתר אביה על השלטון, והמשפחה יצאה לגלות בשווייץ, ולאחר מכן באי מדיירה השייך לפורטוגל. בשנת 1920 חזרה הונגריה להיות ממלכה, כשמיקלוש הורטי משמש כעוצר, אולם קרל לא חזר לכהן כמלך הונגריה. 
ב-9 במרץ 1922 יצאה אדלהייד עם אביה ועם אוטו כדי לקנות צעצועים ליום הולדתו של אחיה קרל לודוויג. בדרכם חזור תפסה אותם סערה ואביה לקה בדלקת שממנה מת ב-1 באפריל. בעקבות מותו, עברה המשפחה לספרד ולאחר מכן לבלגיה. ב-1935 קיבלה אדלהייד לבדה אישור מיוחד לחזור לאוסטריה, חרף החוק ההבסבורגי שאסר על בני הבסבורג להיכנס למדינה. ב-1938 היא עזבה לבלגיה עקב האנשלוס. היא השלימה דוקטורט באוניברסיטת לוון, לפני שהיגרה יחד עם שאר משפחתה לארצות הברית ולקנדה בעקבות הקרב על בלגיה. במהלך מלחמת העולם השנייה היא עבדה כפרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת פורדהם. 
לאחר המלחמה חזרה אדלהייד לאירופה והתגוררה בגרמניה. היא ביקרה מספר פעמים באוסטריה. היא נפטרה ב-2 באוקטובר 1971 בעיר פקינג שבבוואריה, ונקברה ליד אינסברוק. במותה היא הייתה בת 57. היא לא נישאה מעולם.
לאון פסטינגר

לאון פסטינגר (8 במאי 1919–11 בפברואר 1989) הוא פסיכולוג חברתי יהודי-אמריקאי, אשר הגה את תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי וכן תרם רבות בתחום הרשתות החברתיות.

ביוגרפיה

נולד בברוקלין. הוריו היו אלכס פסטינגר, יהודי-רוסי אשר היגר לארצות הברית, ושרה סולומון פסטינגר. פסטינגר למד בבית ספר תיכון לבנים. סיים את לימודיו לתואר ראשון בסיטי קולג' של ניו יורק. הוא המשיך ללימודי תואר שני, אותו סיים באוניברסיטת איווה ב-1942. הוא למד שם תחת הנחייתו של קורט לוין, אחד מאבות הפסיכולוגיה החברתית, אשר עבד על תאוריית השדה של הפסיכולוגיה, המבוססת על אנלוגיה לפיזיקה על מנת שתשמש תאוריה חלופית לביהייביוריזם. ב-1951 קיבל פסטינגר את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת מינסוטה. 
לאחר הקמת מעבדה לחקר הדינמיקה הקבוצתית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ב-1945, הצטרף פסטינגר ללוין, וקיבל משרת הוראה זוטרה (Assistant Professor). במהלך הקריירה המקצועית שלו, היה פסטינגר חבר באוניברסיטאות רבות, שהחשובות בהן הן המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת מישיגן וכן בית הספר החדש. 
ב-1942 נישא למארי אוליבר בלו, ולשניים נולדו שלושה ילדים, טרם התגרשו. ב-1969 נישא לטרודי בראדלי, פרופסור במחלקה לעבודה סוציאלית באוניברסיטת ניו יורק; לזוג לא נולדו ילדים.

תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי

פסטינגר ידוע בעיקר בשל פרסום תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי ב-1957. תאוריה זו מתמקדת במצבים בהם יש חוסר איזון הכרתי (למשל סתירה בין מחשבה לבין התנהגות המבוצעת בפועל), הגורם להרגשת מתיחות, שפוגעת ברצונם של אנשים לעקביות בהתנהגותם ובדעותיהם. על פי פסטינגר, אנשים נוטים להתמודד עם מצב כזה באחת משלוש הדרכים הבאות: להפחית מן החשיבות של הקוגניציה; להוסיף קוגניציות חדשות שישנו את המאזן בין התמיכה לסתירה; או לשנות את אחת הקוגניציות. תאוריה זו מסבירה, בין היתר, כיצד ממשיכים אנשים לדבוק באמונות שהוכחו כשגויות, כמו כתות אשר אמונות עיקריות בהן הופרכו. 
במהלך מחקריו הצטרף פסטינגר, יחד עם הנרי ריקן וסטנלי שכטר, לכת בראשה עמדה "נביאה" אשר טענה כי חייזרים דיברו אליה ואמרו כי העולם יוצף ב-21 בדצמבר 1954. משהגיע היום והנבואה לא התממשה, המאמינים דווקא התחזקו באמונתם והחלו במסע גיוסים לכת. לטענת פסטינגר, הרצון לשמור על אמונות נובע מכמות ההשקעה שהושקעה בקוגניציה וכן מהתמיכה שמתקבלת מהאנשים הסובבים. במקרה זה, כמו במקרים רבים של כתות, הייתה תמיכה נרחבת מהסביבה הקרובה, שהרי היא הכת. כמו כן, במקרה הזה, אמונתם הייתה מוצהרת, דבר שחיזק את רצונם לשמור על הקוגניציה. פסטינגר ועמיתיו פרסמו את מסקנותיהם בספר "When Prophecy Fails" שיצא בשנת 1956.
רוברט בלייק (שחקן)

ביוגרפיה

בלייק נולד בשם מייקל ג'יימס וינצ'נזו גוביטוסי בעיירה נוטלי שבניו ג'רזי, הוא החל לשחק מגיל קטן כניצב בהפקות קולנוע. בלייק סבל בילדותו הקשה מהתנכלויות מצד הוריו מאחר שאביו החורג היה אלכוהוליסט, הוא ברח מביתו בגיל 14. אמו של בלייק התאבדה בשנת 1955.

קריירת משחק

בלייק התגלה לראשונה בארצות הברית בסדרת הדרמה בתחילת שנות ה-60 "The Richard Boone Show". בלייק התפרסם כשחקן קולנוע בשנת 1967 בזכות תפקיד ראשי בעיבוד הקולנוע ריצ'רד ברוקס לרומן "בדם קר" בתור הרוצח הפסיכופת פרי סמית. בלייק שיחק בנוסף במערבון של אברהם פולונסקי "תגידו להם שווילי בוי הגיע" בתפקיד הפושע ווילי בוי.
בשנת 1973 הופיע בלייק בסרט הפעולה "אלקטרה גלייד בכחול" בתפקיד השוטר ג'ון וינטרגרין, תפקיד עליו היה בלייק מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר.
ב-1975 החל בלייק לשחק בתפקיד הראשי בסדרת דרמת הבלשים "בארטה". על הופעותיו בתוכנית בתור הבלש הסמוי טוני ברטה זכה בלייק בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
ב-1983 גילם בלייק את דמותו של ראש איגוד נהגי המשאית ג'ימי הופה במיני סדרה "Blood Feud", על הופעתו הועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי.
את תפקידיו האחרונים עשה בלייק בשנות ה-90 במותחן "רכבת הכסף" בתור קפטן דונלד פטרסון ובסרטו של דייוויד לינץ' "כביש אבוד" בתור איש המסתורין.

חיים אישיים

לבלייק בן ובת מאשתו הראשונה השחקנית סונדרה בלייק ובת אחת מאשתו השנייה בוני לי באקלי.

מעצר ואישום ברצח

במאי 2001 נרצחה אשתו השנייה של בלייק בוני לי באקלי ביריות בראשה מחוץ למסעדה איטלקית בה שהו הזוג בלוס אנג'לס. מבדיקת משטרה הועלה שבאקלי נורתה למוות בידי האקדח האישי של בלייק ואף בידיו, להגנתו טען בלייק שכלל לא היה נוכח באירוע.
באפריל 2002 הואשמו בלייק ומאבטחו האישי ארל קולדוול ברצח בוני לי באקלי, הוא הואשם גם בשידול לרצח ובקשירת קשר. הוא ריצה מאסר בפועל במשך שנה עד ששוחרר ב-2003 בערבות על סך מיליון דולרים. בשנת 2005 נוקה בלייק מאשמה לרצח על ידי חבר מושבעים והוכרז כחף מפשע.
Acceptable in the 80s

וידאו קליפ

הקליפ, בבימויו של ווף וואן-באו, הכולל תפניות ורמיזות רבות לשנות השמונים, ביניהם התסרוקות הגדולות והסטראוטיפיות והאורות הצבעוניים.