פרדריק מולנברג

משפחתו, ראשית חייו ותפקידו ככומר

מולנברג נולד בטראפה, פנסילבניה, להורים אנה מריה (לבית ויזר) והיינריך מלכיור מולנברג, השלישי מבין 11 אחים ואחיות, מתוכם הגיעו שבעה לבגרות. אביו, אשר היגר מגרמניה לפנסילבניה ב-1742, נחשב לפטריארך הראשון ולמייסדה של הכנסייה הלותרנית באמריקה. סבו מצד אימו היה מנהיג קולוניאלי בפנסילבניה ממוצא גרמני בשם קונראד ויזר. אחיו, פיטר, היה גנרל בצבא הקונטיננטלי ואחיו גוטהילף היינריך ארנסט היה בוטנאי.
ב-1763, בצוותא עם אחיו פיטר והיינריך, נסע מולנברג לגרמניה ללימודים ב-Franckesche Stiftungen שבהאלה וב-1769 התקבל ללמוד באוניברסיטה באותה עיר שם למד תאולוגיה. מולנברג הוסמך לכמורה על ידי הכנסייה הלותרנית בפנסילבניה ב-25 באוקטובר 1770, הטיף בקהילות שבעיירות סטאוצ'ברג (Stouchsburg) ולבנון (Lebanon) שבפנסליבניה בין השנים 1770 ל-1774 ולאחר מכן בעיר ניו יורק עד 1776. כאשר נכנסו הבריטים לניו יורק עם תחילתה של מלחמת העצמאות של ארצות הברית נמלט מולנברג, אשר צידד במורדים, וחזר לעיירת הולדתו טראפה. לאחר מכן עבר להתגורר בניו הנובר טאונשיפ שבפנסילבניה ושימש ככומר שם ובקהילות של אוליי (Oley Township) וגושנהופן (Goshenhoppen) עד אוגוסט 1779. 
ב-15 באוקטובר 1771 נשא מולנברג לאישה את קתרין שפר (Catherine Schaeffer), ביתו של מזקק סוכר עשיר מפילדלפיה, ולזוג נולדו ששה ילדים.

הקונגרס הקונטיננטלי

מולנברג היה חבר בקונגרס הקונטיננטלי ב-1779 וב-1780, שירת בבית הנבחרים של פנסילבניה מ-1780 ועד 1783 ונבחר ליושב הראש של בית הנבחרים של פנסילבניה ב-3 בנובמבר 1780. מולנברג היה נציג ונשיא ועדת החוקה של פנסילבניה ב-1787 שהתכנסה כדי לאשרר את החוקה והיה הראשון מבין החותמים על מגילת הזכויות של ארצות הברית.

בית הנבחרים של ארצות הברית

מולנברג שימש כחבר בית הנבחרים מטעם פנסילבניה בקונגרס הראשון והשלישי ונבחר לשמש גם כיושב הראש הראשון והשלישי של קונגרסים אלה. מולנברג לא הציע את מועמדותו לכהונה נוספת כיושב ראש ב-1796 וב-29 באפריל אותה שנה, בתפקידו כיושב ראש הוועדה השלמה (Committee of the Whole), היה הקול המכריע לצורך החוק עבור הקצאת כסף לביצוע אמנת ג'יי (Jay Treaty) בין ארצות הברית לבריטניה, אשר נחתם ב-19 בנובמבר 1794. ההצבעה הביאה לסופה של הקריירה הפוליטית שלו, מכיוון שהאמנה לא הייתה מקובלת על אמריקנים רבים ומולנברג לא העמיד עצמו לבחירה פעם נוספת. ההצבעה גם כמעט ועלתה לו בחייו: גיסו, שהיה רפובליקני קנאי, ניסה להורגו באמצעות דקירה בגבו.
ב-1794, במהלך כהונתו השנייה של מולנברג כיושב ראש, נדחתה הצעה ברוב של 42 מול 41 לתרגם חלק מהחוקים לגרמנית. מולנברג, אשר נעדר מההצבעה, צוטט כביכול באומרו ש"ככל שיהפכו הגרמנים מהר יותר לאמריקאים כן ייטב" ("The faster the Germans become Americans, the better it will be"). אף על פי שלא הצביע כנגד ההצעה, נולדה עקב כך האגדה האורבנית אגדת מולנברג, לפיה הצבעתו כנגד ההצעה מנעה מגרמנית להפוך לשפה רשמית בארצות הברית.
על פי אגדה אחרת, היה למולנברג חלק בקביעת אופן הפנייה לנשיא ארצות הברית כ"אדוני הנשיא" (Mr. President), זאת לעומת הצעותיו של ג'ון אדמס, אשר תמך בתארים בריטיים מסורתיים, כגון "הוד מלכותו הנשיא", ו"הוד מעלתו, נשיא ארצות הברית ומגן חירותנו".

משרות אחרות

במהלך העשור של 1780 ניהל מולנברג חנות כלבו בסמוך לביתו שבטראפה. עם מותו של חותנו, דייוויד שפר, נכנס מולנברג אל עסקי זיקוק הסוכר וצבר בזכותו הון רב ורכש מעמד חברתי והשפעה פוליטית ניכרת. 
מולנברג שימש כנשיא מועצת הצנזורים של פנסילבניה. בין השנים 1790 ל-1797 היה נשיא האגודה הגרמנית של פנסילבניה. ב-8 בינואר 1800 מונה לגזבר משרד הקרקעות של פנסילבניה ושימש בתפקיד זה עד למותו בלנקסטר ב-4 ביוני 1801, בגיל 51.

מותו ומורשתו

מולנברג נקבר בבית הקברות וודווארד היל (Woodward Hill Cemetery) שבלנקסטר. הבית בו התגורר בילדותו, ובשלב מאוחר יותר של חייו, בטראפה שבפנסילבניה מכונה "בית יושב הראש". הבית ניצל מהריסה בזכות התארגנות של תושבים מקומיים אשר רכשו אותו ב-2004 והחלו בפרויקט שימור ושחזור לתקופה בה חי מולנברג, תהליך הנמשך גם בימינו. 
במלחמת העולם השנייה נקראה לכבודו אוניית הליברטי סס. פ.א.ק. מולנברג (SS F. A. C. Muhlenberg).