google/wiki40b huggingface dataset:
אנתוני מייסון

קריירה מקצועית

מייסון נבחר בבחירה ה-53 בדראפט ה-NBA לשנת 1988 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. עם זאת, החליט מייסון להתחיל את קריירת המשחק שלו באפס פילזן הטורקית בה שיחק עונה אחת. בסיום עונת 1988/1989 ויתרו הטרייל בלייזרס על זכויות השחקן, ששיחק בשנתיים הבאות בניו ג'רזי נטס ודנוור נאגטס מליגת ה-NBA, "טולסה פאסט ברייקרס" מליגת ה-CBA ו-"רינוס דה אוריינטה" הונצואלנית. בעונותיו בניו ג'רזי ודנוור מיעט מייסון לקבל דקות משחק והעמיד ממוצעים צנועים של 2 נקודות ו-1.6 ריבאונדים ב-24 משחקים בסך הכול.
עונת הפריצה של מייסון הגיעה בעונת 1990/1991 לאחר שחתם בשורות ניו יורק ניקס על חוזה לשתי עונות. תחת המאמן פט ריילי הפך מייסון לשחקן רוטציה קבוע, ויחד עם פטריק יואינג, צ'ארלס אוקלי וצ'ארלס סמית' הרכיב קו קדמי חזק במיוחד. בחמש עונותיו בניקס תפקד מייסון בעיקר כשחקן ספסל, והעמיד ממוצעים של 9.9 נקודות, 7.7 ריבאונדים, ו-2.6 אסיסטים למשחק. בעונת 
1993/1994 הגיעו הניקס לגמר ה-NBA, לראשונה מאז עונת 1972/1973, אך נכנעו ליוסטון רוקטס בתוצאה 4-3. בעונת 1994/1995 זכה מייסון בתואר השחקן השישי של העונה ב-NBA, ובסיום עונת 1995/1996 נשלח בטרייד לשארלוט הורנטס בתמורה ללארי ג'ונסון. בעונתו הראשונה בשארלוט רשם מייסון ממוצעי שיא של 16.2 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק, ובסיום העונה נכלל לראשונה בחמישייה השלישית של העונה וכן בחמישיית ההגנה השנייה. בעונת 1998/1999 קרע מייסון את שריר הזרוע הדו-ראשי ונאלץ להחמיץ את כל העונה הסדירה.
בסוף עונת 1999/2000 הועבר בטרייד למיאמי היט, יחד עם אדי ג'ונס, ריקי דייוויס ודייל אליס, בתמורה לפי ג'יי בראון, ג'מאל משבורן, טים ג'יימס, רודני ביופורד ואוטיס ת'ורפ. מייסון הובא למיאמי כשחקן משלים, אך לאחר שאובחן כוכב הקבוצה אלונזו מורנינג כלוקה במחלת כליות נדירה ונאלץ להחמיץ את מרבית העונה, ניצל מייסון את ההזדמנות והפך לשחקן מפתח בקבוצה. בעונתו היחידה בקבוצה קלע מייסון 16.1 נקודות בממוצע למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר.
באוקטובר 2001 חתם מייסון על חוזה בקבוצת מילווקי באקס, במדיה שיחק במשך שנתיים. בסיום עונת 2002/2003 הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 36.
ב-12 בפברואר 2015 סבל מייסון מהתקף לב ואובחן כלוקה באי-ספיקת לב. כשבועיים לאחר מכן, ב-28 בפברואר, נכנע מייסון למחלה ונפטר בגיל 48.
שיטת הרטרי-פוק

תקציר היסטורי

תחילת הפיתוח של שיטת Hartree-Fock התרחשה זמן קצר לאחר פיתוח משוואת שרדינגר ב-1926. ב-1927 דאגלס הרטרי (Douglas Hartree) הציג שיטה לחישוב קירוב לפונקציות הגל והאנרגיות של אטומים ויונים. הרטרי חיפש דרך להיפטר מפרמטרים ניסיוניים ולפתור את משוואת שרדינגר הבלתי-תלויה בזמן בעזרת עקרונות פיסקלים בסיסיים (ab-initio). ההצעה הראשונה שלו לפתרון נקראת שיטת Hartree. ב-1930 סלייטר וולדימיר פוק  ציינו ששיטת Hartree לא מקיימת את עקרון האנטי-סימטריות של פונקציות הגל שנובע מעקרון האיסור של פאולי. על-פי עקרון זה שני אלקטרונים בעלי אותו מצב קוונטי (ספין בדרך-כלל) לא יכולים להתקיים באותו מיקום. הם הראו ששימוש בדטרימננט סלייטר, שהוא בעצם מכפלה של פונקציות אורביטלים של חלקיקים בודדים, מקיים את האנטי-סימטריות ולכן מייצג יותר את הפתרון האמיתי ומתאים יותר לשיטה. לאחר הכללת הדטרמיננטה של סלייטר השיטה נקראה שיטת Hartree-Fock.
למרות ששיטת Hartree-Fock הייתה יותר מדויקת פיזיקלית היא כמעט ולא הייתה בשימוש עד לכניסת המחשבים הראשונים בשנות ה-50, מכיוון שדרשה יכולות חישוביות גדולות יותר.

האלגוריתם של Hartree-Fock

השיטה משמשת בדרך-כלל כדי לפתור את משוואת שרדינגר הבלתי-תלויה בזמן עבור מערכת מרובת חלקיקים. מכיוון שלא ניתן לפתור את הבעיה המורכבת הזאת בצורה אנליטית הבעיה נפתרת בשיטות נומריות.

חולשות, הרחבות ואלטרנטיבות

מבין הקירובים שהוצגו, הקירוב האחרון הוא המשמעותי ביותר. הזנחת הקורלציה בין האלקטרונים יכולה להביא לתוצאות רחוקות מהתוצאות הנסיוניות. ישנן מספר שיטות שמנסות להתמודד עם הבעיה הזאת ונקראות שיטות post-Hartree-Fock.
אלטרנטיבה פופולרית לחישוב בשיטת Hartree-Fock היא שימוש בתורת פונקציונל הצפיפות (DFT) בה הקירוב כולל גם את הקורלציה בין האלקטרונים.
יוסף שנקר

יוסף שנקר (נולד ב-20 בנובמבר 1933) הוא פרופסור מן המניין (אמריטוס) למיילדות וגינקולוגיה, מנהל לשעבר של מחלקת נשים ויולדות במרכז הרפואי הדסה עין כרם מחלוצי הטפול בהפריה חוץ גופית בישראל, ומחבר ספרי רפואה.

קורות חיים

נולד בקרקוב בשם יז'ה, גאורג, לד"ר יצחק שנקר שהיה כירורג ידוע בקרקוב ולאנה (ג'וניה) לבית גרשלר (1910–2012), אח קטן למרישיה (מרים). הם חיו ברווחה כלכלית עם אוטו ונהג פרטי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-1 בספטמבר 1939, הם ברחו לפשמישל. כעבור זמן קצר נאלץ האב שהיה קצין רפואה פולני לעזוב עם יחידתו לכיוון צ'רנוביץ והם נפרדו ממנו לתקופה של שש שנים. הם הגיעו ללבוב וממנו גורשו במאי 1940, כמו פליטים פולנים רבים, לסיביר. בסיביר הם שהו במחנה עבודה וסבלו מקור מקפיא ומרעב ממושך והתקיימו מאכילת תפוחי אדמה שהיה מצליח בתור ילד להבריח לביתם. 
האב הצליח במהלך המלחמה להגיע לארץ ישראל כעולה בלתי ליגלי. בארץ נודע לו שאשתו של וינסטון צ'רצ'יל עומדת לבקר בברית המועצות בראש משלחת של הצלב האדום. הוא פנה אליה בבקשה לאתר את משפחתו ולאפשר להם לצאת מברית המועצות, בקשתו נענתה והמשפחה אותרה וקבלה אישור לעזוב את ברית המועצות. לאחר מסע מפרך של אלפי קילומטרים ובסיוע פעילי עלייה ב הגיעו לנמל מרסיי, שם עלו על האוניה שמפוליון והגיעו לנמל חיפה ב-24 באפריל 1946. לאחר שהיה קצרה במחנה המעפילים עתלית התאחדו עם אבי המשפחה.
שנקר למד עברית במהירות והשתלב עם חברת הילדים בבית הספר תל נורדאו. במלחמת העצמאות עבד האב ככירורג צבאי בבית החולים הצבאי בצפת ונפטר ממחלה תוך המלחמה בגיל 60. המשפחה נותרה בחוסר כל ובמצב כלכלי קשה. הוא התקבל לגמנסיה הרצליה ובעזרת עבודות מזדמנות ומלגה שקבל ממנהל הגימנסיה חיים בוגר (בוגרשוב) הצליח לסיים את לימודיו במחזור מ' של הגמנסיה.
במסגרת העתודה האקדמית התקבל ללימודי רפואה ב-1952 והיה מבוגרי המחזור הראשון (המלא) של הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים והדסה. לאחר שירות צבאי כרופא, החל בהתמחות במיילדות בבית חולים הדסה שהיה עדיין בתוך העיר ירושלים. ב-1968 קיבל תואר מומחה במיילדות וגינקולוגיה והמשיך לעבוד במחלקת מיילדות של הדסה. ב-1978 מונה למנהל מחלקת מילדות וגינקולוגיה במרכז הרפואי הדסה עין כרם ושימש בתפקיד זה עד 1999. 
בשנת 1968 מונה למרצה באוניברסיטה העברית. ב-1979 קבל תואר פרופסור מן המניין של האוניברסיטה העברית.

פעילות רפואית וציבורית

שנקר פרסם מאות מאמרים בחשובי העיתונים הרפואיים, בעיקר בשטח רביית האדם. הוא הקים את היחידה להפריה חוץ גופית בהדסה.
ב-1971 יילד את החמישייה הראשונה בישראל (חמישיית ברמן).
ב-3 בנובמבר 1983 נולדה תינוקת המבחנה הראשונה בהדסה. 
ב-22 באוקטובר 1985 יילד בהדסה את תינוקת המבחנה הראשונה שנולדה מתרומת ביצית אצל אשה שסבלה מתסמונת טרנר.
היה נשיא החברה הישראלית למיילדות וגינקולוגיה. הוא נשיא האקדמיה הבינלאומית לרביית האדם וחבר כבוד בארגונים בינלאומיים רבים. ב-1989 קיבל אות יקיר העיר מעיריית קרקוב שקבעה לוחית זיכרון על הבית בו גרה משפחתו.
בשנים 1988–2008 היה יו"ר ועדת הבחינות לקראת סטאז' ורישוי רופאים.
ב-2005 הוענק לו אות יקיר ירושלים על פעילותו לשיפור וקידום שירותי הרפואה לנשים וילודים בירושלים.
ב-2007 נבחר להדליק משואה בהר הרצל. בסוף 2007 פרש מהאיגוד הישראלי למיילדות וגינקולוגיה ומההסתדרות הרפואית בישראל על רקע מחלוקת בנוגע למתן חוות דעת רפואית שכתב
ב-2014 פרסם אוטוביוגרפיה על חייו ופועלו בשטח הגינקולוגיה בארץ ובחו"ל.
רעייתו, קיטי, מורה בהכשרתה, פעילה-מתנדבת שנים רבות בקליטת עליה, בהעצמת נשים ובארגוני בריאות בירושלים.
בניו הם: ד"ר ינון שנקר - חוקר בתחום האיידס וד"ר ערן שנקר - רופא וחוקר בתחום רפואת חלל ותעופה.
סופר בוי

עלילה

הסרט מספר על תום בן ה-12 (תום אבני), ילד חולמני ולא מקובל בחברה, שהסובבים אותו הם אביגיל (מיטל סגל), חברתו לכיתה; ופרופסור גנץ (עודד תאומי), חוקר מוח בעל תוכי וחיבה לנוזלים צבעוניים. בעקבות תאונת דרכים הפרופסור הופך את תום לגאון מבריק וחזק במיוחד.
במציאות חדשה זאת, הופך תום לילד מקובל ואהוד על חבריו, ומסתבך בפרשיית פלילים משעשעת. זהו רומן ילדות רגיש והתמודדות מול מציאות ודמיון, כאשר סיפור דוד וגוליית משמש תפאורה לגבורתו של תום.
שיר הנושא של הסרט, אותו שר תום אבני, נקרא "סופר בוי".
עוד משתתפים בסרט: דודו טופז המגלם עיתונאי, חנוך רוזן בתפקיד בובת כלבו, ולהקת היי פייב. בתפקיד אורח מופיע העיתונאי אילן ליזרוביץ' בתפקיד עצמו (כתב).
ביל מלקיוני

קריירת תיכונים ומכללות

מלקיוני נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובנערותו למד ב"תיכון בישופ יוסטס" אשר בניו ג'רזי. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של בית הספר זכה עמה באליפות התיכונים של ניו ג'רזי.
בין השנים 1962–1966 למד באוניברסיטת וילאנובה אשר בפנסילבניה, ובשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע ממוצע של 19.2 נקודות למשחק. בעונתו האחרונה, 1965/1966, היה אחד השחקנים הבולטים בליגת המכללות, כשקלע 27.6 נקודות בממוצע למשחק.

פילדלפיה 76'

בדראפט ה-NBA‏ 1966 נלקח מלקיוני בבחירה ה-19, על ידי פילדלפיה 76'. בעונתו הראשונה בליגה שיתף פעולה עם ארבעה חברי היכל התהילה לעתיד – וילט צ'מברליין, האל גריר, בילי קנינגהם וצ'ט ווקר – אשר הובילו את פילדלפיה לזכייה באליפות ה-NBA. בעונה העוקבת הודחה הקבוצה בסדרת גמר האזור המזרחי, בו הפסידה מול בוסטון סלטיקס. בשתי עונותיו בפילדלפיה קלע מלקיוני ממוצע צנוע של 4.4 נקודות למשחק.

טרנטון קולוניאלס

בעונת 1968/1969 עבר לשחק בליגת הכדורסל המזרחית המקצוענית (EPBL) עבור קבוצת "טרנטון קולוניאלס", בעונתה האחרונה בטרם התפרקה.

ניו יורק נטס

לקראת עונת 1969/1970 חתם על חוזה בניו יורק נטס מליגת ה-ABA. בארבע עונותיו הראשונות בניו יורק היה אחד השחקנים המובילים של קבוצתו, ואחד הרכזים הבולטים בליגה כולה; לאורך התקופה העמיד מלקיוני ממוצעים של 16.8 נקודות ו-7.5 אסיסטים למשחק, השתתף 3 פעמים במשחק האולסטאר, נבחר פעם אחת לחמישיית העונה, והוביל פעמיים את שחקני הליגה בממוצע אסיסטים למשחק. בעונות 1973/1974 זכה עם הקבוצה באליפות ה-ABA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על יוטה סטארס (4–1). בעונת 1975/1976, האחרונה של ה-ABA בטרם התמזגה עם ה-NBA, זכו הנטס באליפות נוספת לאחר שגברו בגמר על דנוור נאגטס (4–2). בסיום אותה עונה פרש מלקיוני ממשחק, בגיל 31. לאורך הקריירה ב-ABA מסר מלקיוני 3,044 אסיסטים בסך הכול, אשר מציבים אותו במקום השלישי בתולדות הליגה.
שמש-שום-אוכין

שמש-שום-אוכין היה מלך בבל בתקופת השושלת העשירית האשורית של בבל. הוא מלך בבבל בין השנים 648-668 לפנה"ס. הוא היה נסיך אשורי, בנו השני של המלך האשורי אסרחדון, שמלך על בבל לפניו.

היסטוריה

סין-אידינה-אפלה, שהיה הבן הבכור של אסרחדון, היה יורש העצר ומת בשנת 672 לפנה"ס. אסרחדון מינה את אשורבניפל, אחיו הצעיר של שמש-שום-אוכין, ליורש עצר על אשור, ואת שמש-שום-אוכין הועיד למלוך על בבל, שהייתה באותה עת ממלכה וסאלית של אשור. הסדר זה גרם למחלוקות באשור. אחד מנושאי המשרה בפקידות של אשור, כתב מכתב אזהרה לאסרחדון כנגד הסדר זה. המושלים במחוזות של אשור ובמדינות הווסאליות נדרשו להישבע שהם מקבלים את ההסדר הזה, והם התחייבו לעזור לאחים לעלות למלוכה בהתאם למה שנקבע בעת מותו של אסרחדון. נוסח השבועה היה: "ברעבונך תאכל את בשר בניך. במחסור ובמצוק תאכל איש את בשר רעהו".
אסרחדון מת במפתיע בעת מסע מלחמה בעקבות מרד שהתרחש במצרים בתקופתו של המלך תהרקה. רק פעולתה התקיפה של סבתו, נַקִיַה-זַכּוּתּוּ, אלמנתו של סבו סנחריב ואמו של אביו, העלתה את אשורבניפל לשלטון באשור, וזאת בניגוד לרצונם של פקידי החצר וחלק מהכהונה. היא השביעה את תושבי הממלכה בשבועת נאמנות נוספת לאשורבניפל. שמש-שום-אוכין, שהיה מבוגר יותר, הפך למלך בבל. ההסדר נועד להחמיא לבבלים על ידי מתן מראית עין של עצמאות. 
בשנת 668 לפנה"ס, החזיר שמש-שום-אוכין את פסלו של האל מרדוך, אשר נלקח על ידי סבו סנחריב, בחזרה לבבל. בשנה לאחר מכן, בטקס יום השנה החדשה, הוא לקח את ידו של האל בל והפך למלך החוקי של בבל.
שטח השליטה של ממלכת בבל כלל את העיר בבל, והערים בורסיפה, כותה וסיפר. כשליט העליון, המשיך אשורבניפל להקריב קורבנות בערים הללו, בעוד ששמש-שום-אוכין היה השליט הריבוני של הדרום רק בתאוריה. אשור החזיקה חיל מצב בניפור וכמה ממושלי המחוזות הדרומיים ניסו לקבל הטבות ממנה. מכתבו של סין-בלסו-איקבי, מושל העיר אור, מראה כיצד הוא ניסה להתחבב על אשורבניפל.
אשורבניפל השאיר לעצמו את האחריות על הגנת בבל ומדיניות החוץ. שמש-שום-אוכין עסק בכלכלת הממלכה ובבעלות על קרקעות. אשורבניפל לקח תפקיד פעיל בשיקום מקדשים בדרום. אסטלה שנמצאת כעת בלונדון מנציחה את עזרתו בשיקום מקדש אסגילה. אסטלה אחרת מתארת איך הוא שיקם את מקדשו של האל נבו בבורסיפה. בתקופה זאת, חזרה השפה השומרית לתחיה ושימשה כשפה רשמית. לתקופה מסוימת השילוב הזה בין שני האחים עבד. בהמשך הושפע שמש-שום-אוכין מהלאומיות הבבלית וטען שהוא ולא אחיו הצעיר הוא היורש האמיתי של מלכי האימפריה המסופוטמית, ששטחה נמתח בין שטח איראן של היום עד לים התיכון, והרי הקווקז ועד ערב וצפון אפריקה. 
בשנת 656 לפנה"ס יזם שמש-שום-אוכין ברית סודית במטרה למרוד באשור. בין שותפיו היו נבו-בל-שומת (Nabu-bel-shumate) מלך בשושלת ארץ-הים, ממלכת עילם, שבטי הכשדים בדרום, המלכים של שבטי הגותים, המלוהה (Meluhha), מצרים העתיקה ושבטים ערבים מערב. נסיגת עילם המובסת מהברית, הביאה את שמש-שום-אוכין לתקוף את אשור בסוף שנת 652 לפנה"ס, בלי לחכות לסיוע ממצרים. אשורבניפל המופתע הצליח לגייס את כוחותיו. לאחר שנתיים של מאבק, בורסיפה ובבל היו נצורות, עילם הובסה ונהרסה. לאחר 4 שנות מרד, בשנת 648 לפנה"ס, נכנעה העיר בבל.
שבר של טקסט מאנלים של אשורבניפל שנחפרו בכלח, מציין ששמש-שום-אוכין נפצע על ידי חץ. בטקסט אחר נכתב שהוא זרק את עצמו לתוך ארמונו הבוער בעת שבבל נכבשה על ידי כוחות אשור. לאחר מותו.
יורשו של שמש-שום-אוכין על כס המלוכה בבבל היה כנדלנו, שמונה על ידי אשורבניפל.
Samsung Galaxy Note 10

חומרה

קו ה־Galaxy Note 10 כולל ארבעה דגמים עם מפרטי חומרה שונים; גלקסי נוט 10 / גלקסי נוט 10 5G, ונוט 10 פלוס / נוט 10 פוס 5G הכוללים 6.3 אינץ' 1080p ו־640 אינץ' 1440p "AMOLED דינמי" עם תמיכת HDR10+ ותמיכה בטכנולוגיית "מיפוי טון דינמי" בהתאמה. לתצוגות צלעות מעוקלות המשופעות מעל הקצוות האופקיים של המכשיר. המצלמות הפונות קדימה תופסות חתך מעוגל בחלקו העליון של הצג, וכל הדגמים משתמשים בקורא טביעות אצבע קולי במסך.
דגמים בינלאומיים של ה־Note 10 משתמשים במערכת-על-שבב Exynos 9825, ואילו הדגמים בארצות הברית, דרום אמריקה וסין מנצלים את Qualcomm Snapdragon 855. כל הדגמים נמכרים עם אחסון פנימי של 256 ג'יגה-בייט, כאשר ה- Note 10+ ו־Note 10+ 5G נמכרים גם בדגם 512 GB. הם מכילים סוללות של 3500 ו־4300 מיליאמפר / שעה (בהתאמה) התומכות בטעינה סופר מהירה של סמסונג עבור Note 10 / Note 10 5G ובטעינה סופר מהירה 2.0 עבור Note 10+ / Note 10+ 5G, טעינה אלחוטית Qi, ויכולת לטעון מכשירים אחרים התואמים Qi מכוח הסוללה שלהם. ה־Note 10 ו־Note 10+ הם הסמארטפונים הראשונים של סדרת ה־Note שמשמיטים את שקע האוזניות 3.5 מ"מ. כפתור Bixby הוסר גם הוא.

מצלמה

סדרת ה־Note 10 כוללת הגדרת מצלמה מרובת עדשות הפונה לאחור באמצעות טכנולוגיית Scene Optimizer של סמסונג. המכשירים מכילים עדשת זווית רחבה בעלת צמצם כפול של 12 מגה פיקסל, עדשת טלפוטו עם 12 מגה פיקסל ועדשת זווית רחבה במיוחד של 16 מגה פיקסל בNote 10+ / Note 10+ 5G עם מצלמת VGA Depth Vision נוספת המאפשרת מיפוי תלת מימד AR. המצלמה הפונה קדימה בכל הדגמים מלווה בעדשת 10 מגה פיקסל. תוכנת המצלמה כוללת תכונה חדשה של "הצעת שוט" עבור סיוע למשתמשים, "מסננים חיים אומנותיים", כמו גם היכולת לפרסם ישירות לפוסטים ולסיפורים ("סטורים") באינסטגרם. שתי מערכות המצלמות תומכות בהקלטת וידאו 4K ו־HDR10+ עם ייצוב וידאו מתקדם יותר. יש גם וידאו עם פוקוס חי המאפשר למשתמשים לצלם רקעים של בוקה בווידאו, בדומה למצב פורטרט.

S-pen

ה־S-pen עבר גם שינויים בולטים בהשוואה לNote 9. העט הוא חתיכת פלסטיק אחת, במקום שתיים כמו ב־Note 9, ותומך בפעולות אוויר מתקדמות יותר המאפשרות למשתמשים לשלוט בטלפון מרחוק באמצעות העט. זה כולל שינוי הגדרות המצלמה וייצוא טקסט בכתב יד ל-Microsoft Word מרחוק.

תוכנה

ה־Note 10 נשלח עם אנדרואיד 9.0 "פאי" עם המערכת One UI של סמסונג. אלמנט עיצובי עיקרי של One UI הוא מיקום מכוון מחדש של אלמנטים מרכזיים בממשק המשתמש באפליקציות מלאי כדי לשפר את השימושיות במסכים גדולים. אפליקציות רבות כוללות כותרות גדולות שדוחפות את תחילת התוכן לכיוון מרכז התצוגה, בעוד שלפקדי ניווט והנחיות אחרות מוצגות לרוב בסמוך לתחתית התצוגה במקום.
כ"ג יורדי הסירה (אוניית מעפילים)

כ"ג יורדי הסירה הייתה אוניית מעפילים. נקראת על שם 23 מתנדבים יהודים ארץ-ישראליים שיצאו, בפיקודו של קצין בריטי, ב–18 במאי 1941 לפעולת חבלה בלבנון בשלטון ממשלת וישי, ועקבותיהם נעלמו.
הפליגה ב-2 באוגוסט 1946 מבוקה דה מגרה באיטליה כשעל סיפונה 790 מעפילים. התוכנית הייתה להעביר אליה בקרבת הארץ מעפילים נוספים מהאוניה ”כתריאל יפה". התוכנית נכשלה בשל תקלות טכניות. הספינה נתפסה באזור קפריסין, הובלה לנמל חיפה והמעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין לאחר מאבק אלים.
תחיית ישו

תחיית ישו (באנגלית: Resurrection of Jesus) הוא רכיב מהותי באמונה ובתאולוגיה הנוצרית. על פי המתואר בברית החדשה, לאחר שהרומאים צלבו את ישו, הוא נקבר בקבר חדש אך קם מהמתים והופיע לעיני אנשים רבים במהלך ארבעים יום, ולאחריהם חזר השמיימה.
הנוצרים חוגגים את תחיית ישו ביום ראשון של פסחא, היום השלישי לאחר יום שישי הטוב, המסמן את מועד הצליבה (פסחא נחגג בסביבות פסח).
בכמה מהבשורות הקנוניות ישו חוזה את מותו ואת תחייתו ומציין כי יתרחשו לפי תוכניתו של האל האב. הנוצרים רואים בתחיית ישו חלק מהתוכנית לגאולה.
חוקרי דתות חלוקים לגבי מקורם של הנרטיבים של התחייה. ישנם חוקרים בני תקופתנו הסבורים כי תחיית ישו נגזרה מחוויות תלמידיו ומאלו של השליח פאולוס.
מרדכי הכהן (מקובל)

רבי מרדכי הכהן (מכונה בעל הש"ך על התורה) (חי במפנה המאות ה-16 - ה-17) היה מקובל וכותב הספר שפתי כהן על התורה. התגורר בצפת, ולמד שם מפי רבי יוסף קארו, רבי ישראל די קוריאל ורבי משה מטראני. בהמשך גורש ונדד לארם צובא. 
ספרו, "שפתי כהן", הוא פירוש לחומש על דרך רמז וסוד. הספר נדפס בוונציה בשנת ה'שס"ה (1605), בחיי המחבר, ומאז נדפס במספר מהדורות נוספות.
קרצינומה

קרצינומה ממקור ראשוני לא ידוע (CUP)

המונח קרצינומה מיוחס גם לגידולים ממאירים המורכבים מתאים שמקורם אינו ידוע, שעברו טרנספורמציה סרטנית ומציגים כעת מאפיינים היסטולוגיים הקשורים לתאי אפיתל, כגון ציטוקרטין, פניני קרטין, מאפיינים של תאי קשקש וכדומה.

קרצינומה נחה

המונח קרצינומה נחה (carcinoma in situ, ובראשי תיבות CIS), מתייחס לקרצינומה ממוקמת, כלומר קרצינומה שלא חדרה עדיין את ממברנת הבסיס באזור שהתחילה בו. ממברנת הבסיס היא קרום התוחם את רקמת האפיתל מהרקמות שמתחתיה, וחדירתה על ידי הגידול הופכת את הקרצינומה לחודרנית (invasive). על כן, קרצינומה שטרם חדרה את הממברנה אינה נחשבת לגידול חודרני אלא לגידול טרום חודרני (pre-invasive cancer) ויש לכך משמעות בקביעת הפרוגנוזה ובאופן הטיפול בחלק מן המקרים. 
במרבית סוגי הסרטן מסוג קרצינומה נחה, הגידול יתפשט ויחדור את ממברנת הבסיס ויהפוך לגידול חודרני. עם זאת, אם מתבצע טיפול להסרת הקרצינומה טרם חדירתה (הסרה כירורגית, צריבה על ידי לייזר, קריותרפיה ועוד) הרי ששיעורי הריפוי קרובים ל-100%. 
במקרים מסוימים, קרצינומה נחה נסוגה ונהיית גידול שפיר או עוברת פיברוזיס ואינה מתפשטת יותר. דוגמה לכך היא גידולי קרצינומה נחה מסוג קרצינומה קשקשית הנמצאים בריאה, שלאחר הפסקת העישון נסוגים ואינם מתפתחים לגידול חודרני. דוגמה נוספת היא שהמערכת החיסונית של הגוף מצליחה להתגבר על נגיף הפפילומה האנושי (HPV), ובעקבות כך נסוגים נגעי קרצינומה נחה בתאי האפיתל של צוואר הרחם שעברו התמרה כתוצאה מהנגיף.

סוגים היסטולוגיים של קרצינומה

קרצינומת תאי קשקש היא קרצינומה שמקורה בתאי אפיתל קשקשי ואשר מאופיינת בקרטיניזציה, גשרים בין-תאיים ופניני קרטין. לעומת זאת, אדנוקרצינומה היא קרצינומה המאופיינת במבנה מיקרוסקופי בלוטי וביכולת להפריש חומרים שונים כגון מוצין. קרצינומה אדנו-קשקשית כוללת הן מאפיינים קשקשיים והן מאפיינים בלוטיים.
קרצינומה אנאפלסטית היא קבוצה הטרוגנית של קרצינומות שתאיהן חסרים מאפיינים היסטולוגיים או ציטולוגיים שונים. במרבית המקרים, הקרצינומות האלה בעלות פרוגנוזה גרועה. קרצינומה של תאים גדולים מציגה מאפיינים היסטולוגיים של תאים גדולים, עגולים או מונוטוניים בצורתם, עם ציטופלזמה רחבה, בעוד שקרצינומה של תאים קטנים מתאפיינת בתאים קטנים, עם ציטופלזמה מעטה סביבם. 
קיימים סוגים נוספים של קרצינומות כגון קרצינומות לא ממוינות, פלאומורפיות, של תאי כישור (spindle cell) או סרקומטואידיות.

חדירה וגרורות של קרצינומה

סימן ההיכר של גידול ממאיר הוא יכולתו לחדור ולהתפשט לרקמות שכנות ולהביא לבסוף לגרורות מרוחקות. קרצינומה חודרת ומתפשטת לרוב דרך כלי הדם או צינורות הלימפה.

אבחנה

אבחנה של קרצינומה נעשית בדרכים שונות, כגון ביופסיה (ביופסיית מחט, ביופסיית חרוט, הסרת קשרי לימפה וכדומה). לאחר מכן מתבצעת בדיקה פתולוגית של הביופסיה כדי להעריך את סוג הגידול ומידת התמיינותו.

דירוג

דירוג קרצינומה הוא האופן שבו קובעים את מידת ההתמיינות המיקרוסקופית של הגידול, ועד כמה הוא דומה במאפייניו לתאים נורמליים. באופן כללי, ככל שתאי הגידול ממוינים היטב ודומים במראם לתאים נורמליים, כך הדירוג נמוך יותר והפרוגנוזה טובה יותר, וככל שהתאים אינם דומים לתאים בריאים אלא מציגים תמונה היסטולוגית שאינה ממוינת היטב, כך הפרוגנוזה גרועה יותר. שיטת המיון הזו כוללת ארבעה תת-סוגים של דירוג, מ-1 עד 4, כשדרגה 1 מסמנת גידול ממוין היטב שבו תאי הגידול הסרטני דומים מאוד במראם לתאים בריאים, ואילו דרגה 4 מסמנת גידול שאינו ממוין או שממוין ברמה מועטה. קרצינומות מדרגה 4 אינן דומות כלל לתאים המקוריים והבריאים שמהם נוצרו, ואין מאפיינים ברורים ומובנים של תאים בריאים בגידול זה.
ניסוי הקונפורמיות של אש

ניסוי הקונפורמיות של אָש נערך בשנת 1951 על ידי החוקר סולומון אש, מטרת הניסוי: חקירת כוחה של הקונפורמיות הקבוצתית, והוא משתייך לתחום הפסיכולוגיה החברתית.

מהלך הניסוי

אָש הושיב שבעה אנשים בחדר, כאשר מתוכם אדם אחד הוא הנבדק והשאר משתפי פעולה עם החוקר. לאנשים הוצגו שלושה קווים אנכיים באורכים שונים, ועליהם היה לומר איזה מהקווים דומה ביותר באורכו לקו נוסף שהוצג (המטלה הייתה קלה). האנשים נשאלו זה אחר זה לגבי תשובתם לכל סט קווים, כאשר הנבדק היה תמיד האחד לפני האחרון שענה את תשובתו, כך ששמע את תשובותיהם של חמישה אנשים אחרים.
בפעמיים הראשונות ענו כל המשתתפים את התשובה הנכונה, אך בשאר צעדי הניסוי, ענו משתפי הפעולה את התשובה הנכונה רק ברבע מהפעמים. בשאר הפעמים ענו כולם את אותה תשובה שגויה.
אש רצה לבדוק האם הנבדק ישנה את התנהגותו לאור התנהגותם של שאר האנשים. כאשר שאר האנשים ענו נכון, הנבדקים לא טעו בזיהוי הקו הדומה. אך כאשר משתפי הפעולה נתנו תשובה שגויה, נטו הנבדקים לענות כמוהם. חצי מהנבדקים ענו תשובה שגויה כמו שאר המשתתפים לפחות במחצית מצעדי הניסוי. רק רבע מהנבדקים לא התנהגו בצורה קונפורמית באף אחד מהמקרים ונתנו תשובה נכונה בכל הצעדים.
אש שאל את נבדקיו מדוע הם ענו כפי שענו. התשובה הנפוצה ביותר הייתה שהנבדק ידע שהוא עונה תשובה שגויה, אך לא רצה לענות באופן שונה. בנוסף, חלק מהנבדקים הטילו ספק ביכולת השיפוט שלהם ואילו אחרים טענו שהשתכנעו שהקו עליו הצביעו יתר המשתתפים הוא הדומה ביותר.
אש בחר דווקא משימה קלה שהתשובה שלה כה ברורה מכיוון שרצה לחקור צייתנות, קונפורמיות ציבורית באופן טהור, תוך נטרול האפשרות שהמשתתפים שינו את דעתם לגבי התשובה הנכונה, או טעו לגביה מלכתחילה.

אימות

מחקרים מאוחרים יותר (של אלן ולווין) שהשתמשו בפרדיגמה ניסויית זו מצאו שכאשר הקבוצה אינה מציגה עמדה אחידה, יורדת בצורה דרסטית מידת ההתנהגות הקונפורמית. מספיק שאדם אחד יציג עמדה שונה מיתר המשתתפים (גם אם היא אינה זהה לזו של הנבדק), כדי להקטין את הסיכוי להתנהגות קונפורמית של הנבדק.
למעשה, עלה כי מה שחשוב לשם קונפורמיות הוא הקונצנזוס, ולא מספר האנשים החושבים אותו הדבר.
סמל מיחזור

סמל מיחזור (יוניקוד: U+2672) הוא סמל בינלאומי המייצג את פעולת המיחזור. הסמל מורכב משלשה חיצים המסודרים במשולש, כשכל אחד מכוון לקצהו של האחר, כך שהם יוצרים יחד טבעת מביוס (צורה דו-ממדית בעלת צד אחד). הסמל לעיתים קרובות, אך לא בהכרח, מופיע בצבע ירוק (המשויך אף הוא לסביבתנות ואיכות הסביבה).
הסמל עוצב לקראת יום כדור הארץ הראשון, ב-1970, כאשר חברת Container Corporation of America (כיום חלק מתאגיד RockTenn), הכריזה על תחרות עיצוב לסמל שיוצג על מוצרי החברה שיסמל את עובדת היותם ניתנים למיחזור. הצעתו של סטודנט בן 23 מאוניברסיטת דרום קליפורניה בשם גארי אנדרסון זכתה בתחרות והסמל הפך תוך שנים ספורות לבינלאומי. בהצעתו המקורית, עיצב אנדרסון את הסמל כאשר המשולש ניצב על קודקודו, אך הגרסה הנפוצה של הסמל מציגה אותו כשהוא עומד על בסיסו.
הסמל כיום הוא ברשות הציבור ואינו סימן מסחר, אם כי חברת Container Corporation of America בתחילה הגישה בקשה לרישום הסמל בבעלותה, אך בעקבות ערעור על הבקשה החליטה החברה שלא לרשום את הסמל בבעלותה. כך שהשימוש בסמל הוא חופשי. יחד עם זאת, במספר מדינות (לדוגמה באנגליה) הטיל הממשל חוקים המגבילים את השימוש בסמל, כך שניתן לסמן מוצרים באמצעות הסמל רק כאשר המוצר אכן ניתן למיחזור.
עיצוב הסמל היווה השראה לסמלים רבים העוסקים בתחום המיחזור והסביבתנות, כמו למשל הנקודה הירוקה ואחרים.
אנדרואיד ג'לי בין

פיתוח

אנדרואיד ג'לי בין 4.1 נחשפה לראשונה בכנס המפתחים של גוגל ב-27 ביוני 2012, תוך התמקדות בשיפורים בממשק המשתמש, יחד עם שיפורים בחוויית החיפוש בגוגל על גבי הפלטפורמה, אינטגרציה והסייען הדיגיטלי החדש Google Now. 
בגרסה זו הייתה גם כן אופטימיזציה של הביצועים החזותיים והתגובתיות במערכת ההפעלה באמצעות סדרה של שינויים המכונים "פרויקט חמאה".
לאחר גרסה 4.1 פורסמו עוד שתי גרסות אנדרואיד תחת שם הקוד ג'לי בין; שתי הגרסות התמקדו בעיקר בשיפורי ביצועים, ומעט מאוד שינויים עבור המשתמשים. לצד אנדרואיד 4.1, גוגל החלה גם לפרק ממשקי API של שירותיה באנדרואיד לרכיב חדש במערכת המכונה שירותי Google Play, הניתן להורדה מחנות האפליקציות. הדבר אפשר הוספת צורות מסוימות של פונקציונליות מבלי להפיץ שדרוג למערכת ההפעלה, תוך מתן מענה לפיצול שחוותה המערכת עד אז.

חוויית משתמש

מבחינה ויזואלית, הממשק של ג'לי בין משקף עידון של מראה ה-Holo שהוצג באנדרואיד 4.0. מסך הבית המוגדר כברירת מחדל קיבל תכונות חדשות, כמו היכולת של קיצורי דרך ווידג'טים אחרים לסדר עצמם מחדש כך שיתאימו לפריט או ישנו את גודלם. מערכת ההודעות שופרה בתוספת התראות "הניתנות להרחבה" ו"ניתנות להפעלה"; התראות בודדות היו יכולות לאחר העדכון להציג כפתורי תוכן או פעולה נוספים (כמו "התקשרות חזרה", "הודעה" ואחרים) על ידי פתיחת ההודעה.
אנדרואיד 4.2 הוסיפה תכונות לממשק המשתמש; ניתן להחליק את מסך הנעילה כדי לראות דפי וידג'טים ולהחליק לכיוון ההפוך לפתיחת המצלמה. חלונית הגדרות מהירות נוספה גם היא לאזור ההודעות, על ידי החלקה מטה. בגרסה 4.2 הוחלפה אפליקציית הדפדפן בגוגל כרום, וכמו כן נוספו מחוות במקלדת, אפליקציית שעון מחודשת ומערכת שומר מסך חדשה המכונה "חלומות בהקיץ". בטאבלטים, החלה המערכת לתמוך במספר משתמשים.

פלטפורמה

עבור המפתחים, הוסיפה 4.1 ממשקי API חדשים לנגישות, תמיכה מורחבת בשפה עם תמיכה בטקסט דו-כיווני, תמיכה בניהול התקני קלט חיצוניים, תמיכה ב-USB, ממשק API חדש לניתוב מדיה. אנדרואיד 4.2 הוסיפה כתיבה מחדש של הבלוטות' ועוד. אנדרואיד 4.3 כללה שינויים נוספים ופחותים, וכמו כן תכונת פרטיות המכונה "App Ops" שאפשרה למשתמשים לשלול באופן פרטני הרשאות לאפליקציות. עם זאת, התכונה הוסרה בהמשך באנדרואיד 4.4.2; דובר גוגל טען כי התכונה הייתה ניסיונית ועלולה הייתה לגרום לפגיעה באופן פעולתן של אפליקציות אם משתמשים בהן בדרכים מסוימות. הרעיון עבר ביקורת מחדש כבסיס למערכת התראות מחודשת באנדרואיד מרשמלו.