google/wiki40b huggingface dataset:
יהודה בר

ביוגרפיה

בר נולד וגדל בפתח תקווה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1958 במסגרת גרעין נח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים בר עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה בגדוד וכמפקד פלוגה בגדוד. בשנת 1964 פיקד על פלחה"ן צנחנים. במלחמת ששת הימים לחם עם חטיבה 55 בקרב על ירושלים. לאחר מכן שירת כסמג"ד גדוד 890, ובשנים 1972-1970 שימש כמפקד סיירת חרוב. במלחמת יום הכיפורים לחם כסגן מפקד חטיבה 55, בין היתר במבצע אבירי לב. לאחר מכן בשנים 1976-1974 פיקד על חטיבת הבקעה. לאחר מלחמת לבנון הראשונה פיקד על עוצבת הגליל בדרגת תא"ל. בשנת 1985 היה לראש חטיבת המבצעים במטכ״ל ולאחר מכן פרש מצה"ל. בשנת 1987 יצא לאוסטרליה לכהן כנספח ובשנת 1992 פרש מצה"ל.
בין השנים 1997-2017 שימש כמנכ"ל המרכז הזואולוגי תל אביב - רמת גן (הספארי).
טוקמק (אוקראינה)

היסטוריה

לשנת ייסוד של העיר נחשבת 1784. ההתיישבות המאסיבית של האזור החלה ב-1791, אז החלו להגיע קוזאקים ואיכרים. להתפתחות המהירה של היישוב תרמה הימצאות דרך מסחר חשובה.
בזמן מלחמת קרים בכפר היה ממוקם בית חולים צבאי, בין 1854–1856 כאן נקברו 281 חיילים.
ב-1861 טוקמק קיבלה מעמד של עיירה.
ב-1918 הסובייטים השתלטו על העיירה.
ב-7 באוקטובר 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים, שוחררה על ידי הצבא האדום ב-20 בספטמבר 1943.
רופן הראשון, נסיך ארמניה

ייסודה של הממלכה הארמנית

רופן הראשון הכריז על עצמאות מהאימפריה הביזנטית בשנת 1080.
הוא החל במסעות צבאיים מוצלחים נגד הביזנטים, רופן כבש את מבצר ברדזרפרט (כיום אנדירין, טורקיה), מה שלאחר מכן הפך למעוז של השושלת הרופנית.
בשנת 1086 כבש מלכשאה הראשון את צפון סוריה ואת מזרח אנטוליה, מה שהביא לארמנים שחיו באזור לסבול מהמיסים הכבדים שהטיל עליהם מלכשאה הראשון.
ארמנים רבים ברחו לממלכת קיליקיה או לאימפריה הביזנטית כתוצאה מכיבושם של הסלג'וקים במחצית השנייה של המאה ה-11.
בשנת 1090 קוסטנדין, בנו של רופן (לימים קוסטנדין הראשון, נסיך ארמניה) קיבל שליטה מלאה על צבאו של אביו, באותה שנה גם כבש את מבצר ואקה (כיום פקה, טורקיה).
רופן הראשון נפטר בשנת 1095 בגיל 70 (או 60), ונקבר במנזר קסטלון.
קרוזון

גאוגרפיה ואוכלוסין

שטחה הכולל של הקומונה הוא 80.37 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2015, מתגוררים בקומונה 7,601 תושבים. בדרום הקומונה נמצא אתר הנופש מורגד אשר שוכן על חוף הים.
כריס קאוולי

ביוגרפיה

קאוולי נולד בוירצבורג שבמערב גרמניה היכן שאביו שירת כקצין בצבא ארצות הברית בתקופת המלחמה הקרה. בעקבות אביו נדדה משפחתו והוא גדל בין השאר בוירצבורג, בויצ'נצה, ורונה וברומא.
ב-1987 סיים תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון אותו עשה במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית. עם גיוסו לצבא הוצב כקצין בגדוד השלישי של הרגימנט המוטס ה-325 בויצ'נצה שבאיטליה והשתתף במלחמת המפרץ. לאחר מכן שימש כמדריך ברגימנט הריינג'רס ה-75 וכקצין מטה לזירת רוסיה. ב-1999 הוצב בבוסניה כחלק ממטה הדיוויזיה ההררית העשירית ולאחר מכן שימש קצין מבצעים גדודי בדיוויזיה. בשנים 2001–2005 שירת במטות המשולבים כראש דסק רוסיה ושימש עמית מחקר באוניברסיטה לביטחון לאומי.
בשנים 2005–2007 פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט החי"ר ה-32 של הדיוויזיה ההררית העשירית ולחם עמו בגזרת מחוז נורסתאן במזרח אפגניסטן. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצבא, מונה ביולי 2009 למפקד החטיבה השלישית בדיוויזיה המשוריינת הראשונה. ביולי 2011 מונה לסגן מפקד האזור המערבי בכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן ומילא תפקיד זה במשך שנה.
באוגוסט 2013 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82. ביולי 2014 מונה למפקד המרכז הבינלאומי לאימונים משותפים של הארמייה השביעית בגרמניה.
באוגוסט 2016 מונה למפקד דיוויזיית החי"ר ה-25 המוצבת בהוואי. בינואר 2018 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד כוחות הצבא בפיקוד אירופה (הארמייה השביעית).
קאוולי נשוי לכריסטינה והם הורים לשני בנים. הוא בוגר תואר שני באוניברסיטת ייל ודובר בנוסף לאנגלית גם איטלקית, רוסית וצרפתית.
שמעון שוואב

תולדותיו

נולד בפרנקפורט, בנם של יהודה (ליאופולד) וחנה, בת אברהם ארלנגר. כרבים מבני דורו חניכי הנאו-אורתודוקסיה הוקסם ממה שנראה כאותנטיות השורשית של יהדות מזרח אירופה ויצא ללמוד בישיבות בליטא. ב-1934, לאחר עליית הנאצים, התנער משיטתו של רש"ר הירש במאמר פומבי והכריז שגם הירש סבר שהיא הייתה אך לצורך השעה, אך מאוחר יותר חזר בו וסבר כי הרב הירש ראה בשיטתו ערך מרכזי בתורה. לאחר הגירתו לארצות הברית היה רב בבולטימור. משנת 1958 ועד מותו היה רב ב"קהל עדת ישורון" ​​בוושינגטון הייטס, מנהטן.
הוא היה אידאולוג של אגודת ישראל באמריקה, ועסק במיוחד בהגנה על דרך התורה על פי היהדות. הוא כתב כמה יצירות פופולריות (רובם באנגלית) במחשבה היהודית.
בשנת 1930, הוא בילה סוף שבוע עם הרב ישראל מאיר הכהן (החפץ חיים). הביקור עשה עליו רושם חזק, ולעיתים קרובות בנאומיו הפומביים הוא התייחס לביקור זה.
הרב שוואב כתב ספר בעברית על התפילה: "עיון תפילה".
בזאנסון

היסטוריה

העיר יושבה לראשונה בתקופת הברונזה, 1500 לפנה"ס על ידי שבטים גאלים.

העיר נכבשה על ידי יוליוס קיסר במאה ה-1 לפנה"ס, והיא הייתה חלק מאזור גאליה, בתקופה זו העיר נקראה Vesontio.

בשנת 843 חולקה האימפריה הקארולינגית בהסכם ורדן, והעיר נפלה בחלקו של לותאר הראשון נכדו של קרל הגדול. משנת 1034 הייתה העיר חלק מהאימפריה הרומית הקדושה, והקיסר פרידריך הראשון הפך אותה לעיר אוטונומית תחת שלטונו של הארכיבישוף של בזאנסון.

בסוף המאה ה-12 נלחמו הארכיבישופים המקומיים בקיסר, ובשנת 1290 קיבלה העיר את עצמאותה.

בתחילת המאה ה-15 נישאה דוכסית בורגוניה מארי למקסימיליאן הראשון והוא קיבל את דוכסות בורגונדיה ובזאנסון בתוכה בנחלתו, בשנת 1519 קיבל קרל החמישי מלך ספרד את הדוכסות.

בשנת 1678 נחתם חוזה ניימיכן שהותיר את העיר בשליטת צרפת, בזמן זה הפכה העיר למרכז מנהלי. במלחמת צרפת-פרוסיה הופצצה העיר מספר פעמים.

במהלך מלחמת העולם השנייה כבשו הנאצים את העיר, בין השנים 1940 ל-1944 הוצאו להורג כמאה לוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית ששהו במקום, בשנת 1959 הפכה ממשלת צרפת את המצודה מעל העיר למוזיאון.

תחבורה

העיר מקושרת באמצעות מערכת כבישים מהירים בין היתר לשטרסבורג ולנאנסי. בעיר עוצר קו של הרכבת המהירה TGV. יש בקרבתה שני שדות תעופה קטנים המשמשים לתעופה קלה. התחבורה הציבורית מסופקת על ידי חברת ג'ינקו. בשנת 2014 אמורה להתחיל לפעול בעיר מערכת חשמליות. בעיר פרושה רשת של תחנות עגינה של אופניים ציבוריים, בדומה לקיים בפריז.
תיק נעדר

תמצית העלילה

חנה שרעבי מגיעה למשרדו של פקד אברהם אברהם במשטרת חולון, ומדווחת על היעדרותו של בנה בן ה-16 וחצי, עופר שרעבי, שיצא בבוקר לבית הספר, אך לא הגיע לשם ולא יצר קשר. אברהם מרגיע אותה, אך כאשר חולפים עוד יומיים והנער לא נמצא, מתחילים חיפושים אחריו, בראשותו של פקד אברהם. אילנה, המפקדת של אברהם, מצרפת לחקירה, למורת רוחו של אברהם, את אייל שרפשטיין, חוקר צעיר ושאפתן, ובנוסף לו את אליהו מעלול, חוקר נוער ותיק. 
רפאל שרעבי, אביו של הנעדר, הוא ימאי, קצין מכונות ראשי, שיצא להפלגה לטרייסטה שעות ספורות לפני שנודע דבר ההיעדרות. אחותו של עופר, הצעירה ממנו בשנתיים, סובלת מפיגור שכלי. אח נוסף צעיר מעופר ב-11 שנים. בעקבות ההיעדרות מוזעק רפאל שרעבי הביתה, וחוזר בטיסה מאיטליה.
שכן של משפחת שרעבי, המורה לאנגלית זאב אבני, שנתן שיעורים פרטיים לעופר, מציע עזרתו למשטרה, באומרו שיש לו היכרות קרובה עם הנער. אבני משתתף בקורס לכתיבה יוצרת, וההיעדרות נחשבת בעיניו לאירוע הפותח את מעייני היצירה שלו. הוא כותב מכתבים בשמו של עופר, ושם אותם בתיבת הדואר של הוריו. בנוסף הוא מטלפן למשטרה, בלי להזדהות, וממליץ לחפש את עופר בחולות חולון, אך החיפושים אינם מעלים דבר. 
אברהם יוצא לשבוע של סיור לימודי, שתוכנן קודם להיעדרות, במשטרת בריסל. במהלך שהייתו שם נמצא ילקוטו של עופר מושלך במכולת אשפה. זהו ממצא ראשון המאפשר להתקדם בחקירה. אברהם אינו נהנה בביקורו בבריסל, שם עסוקים מארחיו בתיק היעדרות משלהם, והוא אינו שולט בשפתם. רק ביומו האחרון שם יש לו מעט נחת, כאשר השוטרת מריאנקה לוקחת אותו לסיור חפוז בעיר. 
עם חזרתו לישראל מתוודה זאב אבני על המכתבים ששלח, וצעד זה פותח פתח לפתרון התעלומה.

אברהם אברהם

פקד אברהם אברהם הוא בן לאב שעלה מעיראק ואם שעלתה מהונגריה. הוא בן 38, מופנם ועצור, ומתגורר לבדו בחולון, לא רחוק מבית הוריו. לקראת סוף הספר מתפתח רומן בינו ובין מריאנקה, שוטרת בלגית שמוצאה מסלובניה. הוא מספר לה על תחביבו: "אני קורא כל ספר מתח, ואז אני עורך חקירה משל עצמי ומוכיח שהבלש בספר טועה או מטעה את הקוראים במכוּון, ושהפתרון האמיתי שונה מהפתרון שאותו הוא מציג". בספר אין כמעט התייחסות לשם הכפול, אברהם אברהם, ומוצג רק מקרה אחד של קנטור, בשיחת טלפון לאברהם, המתחילה במילים: "שלום אברהם אברהם, מדבר אורי אורי מהשב"כ שב"כ".

חולון

עלילת הספר מתרחשת בחולון, ובהתאם לכך מוזכרים בספר אתרי העיר: שכונת קריית שרת, שכונת נווה רמז, רחוב אלופי צה"ל, רחוב ההסתדרות, כיכר סטרומה, מוזיאון העיצוב ועוד. מיקום העלילה בחולון, הנחשבת לעיר שינה אפרורית, עורר את תשומת לבם של המבקרים. תלמה אדמון כתבה על כך: "בחירתו בחולון כזירת ההתרחשות היא מעשה אמנותי נכון ואמיץ. חולון היא ישראל, יותר מתל אביב וירושלים ואפילו יותר מדימונה. בהדהוד התודעה הקולקטיבית חולון היא המקום שבו גרים כולם, מקום חסר ייחוד שנכפה על החולות, ובכל זאת החיים רוחשים בו. הסופר הנוקב בשמות רחובות בחולון, כפי שסימנון נוקב בשמות רחובות בפריז, מכיר בזהות המקום החולוני מפני שהוא קיים." חנה הרציג שבחה אף היא בחירה זו: "ההתוודעות למרחב ולדמויות בעיר בעלת התדמית הכי לא סקסית, מאפשרת, בלי שום אזכור של מציאות פוליטית וחברתית, להציג את החתך המרכזי של יושבי הארץ, ללא תוויות של עשוקים, מזרחיים, או מודרים."

פרטים אוטוביוגרפיים

פרטים אחדים בספר קשורים לביוגרפיה של המחבר. חולון, העיר שבה מתרחשת העלילה, היא עיר הולדתו של משעני. אביו של פקד אברהם אברהם הוא עורך דין, וכך גם אביו של משעני. אברהם מתאהב בשוטרת זרה, מריאנקה, ומשעני נשוי לחוקרת ספרות, מרתה (לה הוא מקדיש את הספר), שמוצאה מפולין.
קמרון בויס

קריירה

בויס התגורר יחד עם משפחתו בלוס אנג'לס, קליפורניה, שם נולד. היה חבר בצוות הברייקדאנס "X-Mob" יחד עם ארבעה מחבריו.
הוא החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2008, בסרט המסתורין "מראות" בתפקיד מייקל קרסון.
באותה השנה השתתף בויס בקליפ המוזיקלי "That Green Gentleman", של להקת הרוק האלטרנטיבי "Panic! At The Disco" שהופץ ב-5 במאי 2008.
בשנת 2010 שיחק את קית' פדר בסרט "מגודלים" לצד אדם סנדלר, סלמה הייק וכריס רוק.
בשנת 2011 החל לככב בסדרת הטלוויזיה הקומית של ערוץ דיסני, "ג'סי" בתפקיד דמותו של לוק רוס, לצד דבי ראיין. את תפקיד זה גילם למשך 4 עונות, עד לסיום השידור של הסדרה ב-2015.
בשנת 2013 חזר לשחק בסרט "מגודלים 2" את דמות בנו של אדם סנדלר. באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה "גוד לאק צ'ארלי" בכיכובה של ברידג'יט מנדלר בערוץ דיסני.
בשנת 2015 שיחק בסרט מקורי של ערוץ דיסני, "היורשים", בתפקיד קרלוס, בנה של קרואלה דה ויל. באותה שנה החל לדבב את אותה דמות בסדרת האנימציה "היורשים: עולם מרושע", גם היא בערוץ דיסני. בסוף שנה זו החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרה "המדריך של הגיימר להכל", בתפקיד קונור.
בשנת 2016 שיחק בשני פרקים של הסדרה "קיקיוואקה: מחנה קיץ" - פרק אחד בעונה הראשונה ואחד בשנייה, בתפקיד לוק רוס, אותו תפקיד שגילם בסדרה "ג'סי", גם היא בערוץ דיסני. בסוף אותה שנה הצטלם לסרט ההמשך "היורשים 2", אשר עלתה לשידור בקיץ 2017. בויס שיחק גם בסרט השלישי, "היורשים 3" (2019), שעלה לשידור כחודש לאחר מותו.

מותו

ב-6 ביולי 2019 נפטר בויס בגיל 20 מהתקף אפילפסיה בזמן שישן.
DHKP/C

הקמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ההפיכה הצבאית (1980)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התקוממות (1990 - היום)

בשנות ה-90 החל הארגון לתקוף מטרות זרות, בהן דיפלומטים, אנשי צבא ומבני שגרירות ומתקני צבא אמריקניים. במהלך מלחמת המפרץ התנקש ה-Dev Sol בשני אנשי צבא אמריקנים, פצע קצין בחיל האוויר והטמין פצצות ביותר מ-20 מבנים צבאיים, מסחריים ותרבותיים של ארצות הברית ושל נאט"ו. על אף שהארגון היה תחת מעקב של סוכנויות המודיעין המערביות, הוא הווה אתגר עבור היחידות שעסקו בלוחמה בטרור בשל יכולתו להוציא לפועל מבצעים מתוכננים היטב ולבצע ריגול נגדי.
ב-13 באוגוסט 1991, נרצח ביריות אנדרו בלייק, שעמד בראש האיחוד המסחרי של בריטניה באיסטנבול. ה"שמאל המהפכני" קיבל אחריות על ההתנקשות בו, אולם הפלג הטורקי של הג'יהאד האסלאמי קיבל אף הוא אחריות לרצח. נוסף על כך, טען ה"שמאל המהפכני" כי בין השנים 1992-1990 הוא התנקש בחייהם של היראם עבאס, ממדו אונלוטורק, איסמעיל סלן, אדנן ארסוזנד סיין וכמאל קאייצ'ן – כולם שירתו בעברם בצבא או במודיעין הטורקי.
ב-9 בינואר 1996 התנקש הארגון באיש העסקים הטורקי הבולט אוזדמיר סבנצ'י ובשני אנשים נוספים שהיו עמו במתחם גורדי השחקים סבנצ'י שבאיסטנבול.  

הסלמה (שנות ה-2000 - היום)

החזית המהפכנית לשחרור העם החלה להוציא לפועל ב-2011 גם פיגועי ההתאבדות, כשתקפה שוטרים בחודשים ינואר וספטמבר באותה שנה. ב-10 בספטמבר 2011, מחבל מתאבד פוצץ את עצמו באיסטנבול והרג שלושה אנשים נוספים.
פעילות כוחות הביטחון בטורקיה ובמקומות נוספים באירופה החלישו את הארגון, שלא ביצע אף מתקפה משמעותית ב-2003. ב-20 במאי באותה שנה פעילת הארגון שנשאה חגורת נפץ התפוצצה בחדר שירותים באנקרה בזמן שהתכוננה לבצע פיגוע. ב-24 ביולי 2004 אירעה תאונה דומה, כשמחבל מתאבד של הארגון התפוצץ באוטובוס שנסע באיסטנבול, הרג יחד עמו שלושה בני אדם נוספים ופצע 15 איש אחרים. ב-1 ביולי 2005 ביצע הארגון פיגוע התאבדות כושל במשרד המשפטים באנקרה ובמהלכו נהרג המחבל.
ב-11 בספטמבר 2012 נהרגו שני בני אדם, בהם קצין משטרה, בפיגוע התאבדות של הארגון ברובע סולטנגאזי באיסטנבול.
ב-1 בפברואר 2013 מחבל מתאבד התפוצץ בכניסה לשגרירות ארצות הברית באנקרה והרג מאבטח טורקי שהיה במקום. כמה בני אדם נוספים נפצעו בפיגוע שבוצע בידי החזית המהפכנית לשחרור העם.
ב-19 במרץ 2013 ביצעו פעילים של הארגון מתקפה כפולה נגד משרדי מפלגת הצדק והפיתוח השלטת במדינה ונגד משרד המשפטים.

רצח התובע באיסטנבול

ב-31 במרץ 2015 חטפן שני פעילים של הארגון את התובע מחמט סלים קיראז בבית משפט באיסטנבול. הם דרשו מהמשטרה לפרסם את שמותיהם של ארבעה מחברי כוחות הביטחון, שלטענתם היו קשורים להרג של הנער ברקין אלוון בן ה-15, שמת בהפגנה נגד השלטון בשנת 2013. המשטרה ניהלה עמם משא ומתן במשך שש שעות, אבל לבסוף הסתערה על המקום לאחר שלטענתה נשמעו יריות ממשרדו של התובע. שני פעילי הארגון נהרגו במבצע, בזמן שהתובע שנפצע אנושות מירי של הפעילים בראשו, מת מאוחר יותר מפצעיו בבית החולים.

הגדרה כארגון טרור

החזית המהפכנית לשחרור העם היא אחת מ-12 ארגוני טרור הפועלים בטורקיה לפי היחידה ללוחמה בטרור של המשטרה המקומית.
כמו כן, החזית המהפכנית לשחרור העם הוספה לרשימת ארגוני הטרור הזרים של מחלקת המדינה האמריקנית בשנת 2011.
יצחק קארו

רבי יצחק קארו (נולד בטולדו בשנת רי"ח (1458) - נפטר בשנת רצ"ה (1535)) היה ראש ישיבה, דרשן, ורופא, ממגורשי ספרד. דודו ומגדלו של רבי יוסף קארו.

קורות חייו

רבי יצחק למד תורה אצל רבי יצחק קנפנטון. בתחילה עסק בלימוד תורה בישיבה בטולדו. בשלב מאוחר יותר עבר לליסבון על מנת להקים בה ישיבה.
בעת גירוש ספרד גורשה משפחתו מספרד והגיעה לפורטוגל. בשנת 1497 גורש מפורטוגל עקב גזירה שחייבה את היהודים להתנצר או לעזוב את הממלכה. מפורטוגל נדד לטורקיה. במהלך מסע זה אירעו לו אסונות כבדים, כל בניו מתו במהלך המסע. ככול הנראה הייתה לו לפחות בת אחת שכן ידוע שהיה לו נכד, רבי אברהם צהלון. 
קורות חייו של רבי יצחק בטורקיה אינם ברורים. נראה שנדד בין איסטנבול למגנזיה. בקהילות אלו נשא דרשות בפני הקהל, אך אין ידוע אם שמש בהם במשרה רבנית כלשהי. ככול הנראה, נחשב רבי יצחק סמכות רבנית שכן אחיינו הגדול, רבי יוסף קארו שאף גדל בביתו של רבי יצחק באיסטנבול, התייעץ עמו בענייני הלכה.  
בשנת 1517 מסר את ספרו תולדות יצחק לדפוס. באותה שנה יצא למסע לארץ ישראל אך לא ברור אם הגיע לבסוף לארץ ישראל. מחד ישנן מסורות שהתעכב בדמשק ונשאר בה. מאידך ישנן מסורות המחזקות את האפשרות שהגיע לצפת, בה ישב אחיינו רבי יוסף קארו.
פינוי אוכלוסייה בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה

פינוי אוכלוסייה בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה - שמו של תהליך בו פונו אכלוסיה, סחורות וממון בתחילת מלחמת העולם השנייה מחוץ לטווח ההפצצות.
בין השנים 1939-1941 פונו מרבית ילדי בריטניה מלונדון וערים מופצצות אחרות לאזורי ספר, הועברו סחורות ומשאבים מחוץ לטווח הפצצות בבריטניה ולמושבות בריטיות אחרות.
במסגרת מבצע Pied Piper שהתחיל ב 1 בספטמבר 1939 הועברו כ-3.5 מיליון תושבים, בהם כ-1.4 מיליון ילדים, במהלך יוני 1940 הועברה אוכלוסייה מהחוף המזרחי והמערבי מחשש ממבצע ארי-הים ובספטמבר פונו הערים שהושפעו מהבליץ.
זאמוט

שם חבל הארץ

במקורות רותנים מוכר האזור בשם "זֶ'מוֹטְסְקַיַה זֶמְלְיָה" ("жемотьская земля") . מִשֵם זה השתלשלה הצורה הפולנית "Żmudź" (ז'מודז'). בטקסטים לטיניים נקרא האזור סמוגטיה (Samogetia) או סמוגיטיה (Samogitia), אך בקרב תושבי האזור ושאר תושבי ליטא, הוא מכונה כבר זמן רב ז'מאיטייה (Žemaitija). השם סמוגיטיה אינו בשימוש בליטא, ולא היה בשימוש בה לפחות מראשית המאה ה-19. באנגלית נעשה שימוש בשם הלטיני, בשם הליטאי, בפירוש המילולי: "ליטא תחתית", ובשם היידי: זאמוט.

יהדות זאמוט

בניגוד לשאר חבלי ליטא התיישבו יהודים בזאמוט רק במאה ה-14 וגם אז היו אלו יהודים בודדים, הסיבות לכך הן היסטוריות: זאמוט על אגמיה הרבים ויערותיה העבותים גובלת בצפונה ובמזרחה בשטחים שהיו בעבר בשליטת נסיכות פולאצק  ורפובליקת נובגורוד בהן לא הייתה ליהודים דריסת רגל. בדרום-מערב היא גובלת בפרוסיה, כבר במאה ה-13 הגיעו לאזור אבירי המסדר הטבטוני, שגורשו קצת קודם לכן משטחי ארץ ישראל, ונקראו בידי נסיך פולני בשם מזובצקי שסבל מהצקות של השבטים הליטאיים, לבוא ולהשתלט על האזור. ב-1230, נוסף לפלישת הטבטונים לאזור ממד דתי; בעקבות ועידה שהתקיימה בעיר רימיני, החליטו הרמן פון זלצה, מפקד המסדר, והדוכס קונראד ה-1 ממזוביה כי עליהם לבצע פלישה משותפת לפרוסיה הפגאנית על מנת לנצר את תושבי האזור. האבירים הקימו את מדינת המסדר הטבטוני וניהלו נגד שכנות המדינה החדשה, ובעיקר כנגד ליטא הפגאנית. תוך זמן קצר השתלטו הטבטונים על כל המרחב, השליטו עליו את דתם ובוללו תרבותית את יושבי הארץ בני השבטים הליטאים והפרוסים. השלטון הקתולי הקנאי של אבירי המסדר הטבטוני, לא היווה רקע נח להתיישבות יהודים באזור. בצפון מערב גבלה זאמוט בשטחי החוף הבלטי, בהם שלטו בתקופה זו אבירים גרמנים קנאים לא-פחות, אבירי המסדר הליבוני. מסיבה זו נתיבי ההגירה של יהודים משטחי רוסיה וערבות קרים ואוקראינה, מערבה, היו רק לווהלין, רוסיה הלבנה ("רייסין"), ולפלכים ספורים בליטא (כיום בבלארוס): גרודנה, מינסק ועמה: בריסק, פינסק והורדנה, ווילנה.
במאה ה-16 התרחבה הגירת היהודים במרחב הליטאי עד שטחי קורלנד. ואולם לפי השערת חוקרי התקופה, הגיע גודל האוכלוסייה היהודית במרחב הליטאי כולו, כולל המחוזות הרוסיים (רוסיה הלבנה) לכדי 10,000–12,000 נפש. חלקם של יהודי זאמוט היה זניח בתוך מניין זה.
שני גלי ההגירה היהודית הגדולים ממערב אירופה למזרחה: הראשון, במאה ה-12 בימי מסעי הצלב, והשני, במאה ה-14 בימי המגפה השחורה (1349); פסחו על אדמת ליטא והתנקזו כולם לנקודות היישוב היהודי המרכזיות בפולין, למרות כתבי הזכויות שהעניק ויטאוטאס הגדול ליהודי טרוקי, הורדנה ובריסק.
המטרופולין של שיקגו

דמוגרפיה

הפרוורים, אשר שוכנים על קרקע שטוחה, התפשטו בשיעור עצום משנות השישים המוקדמות של המאה ה-20. 
דפוסי ההתיישבות באזור הפרוורי של שיקגו נוטים לעקוב את אלו של העיר: הפרוורים הצפוניים לאורך חופי אגם מישיגן בעלי אוכלוסייה אמידה באופן יחסי לפרוורים הדרומיים בהם ההכנסות הממוצעות נמוכות יותר ומחירי המחייה נמוכים יותר. אף על פי כן, בעוד שהאזור המערבי של שיקגו הוא החלק העני ביותר של העיר, הפרוורים הצפון-מערביים והמערביים מכילים אזורים עשירים רבים. לפי המפקד של שנת 2000, מחוז דופייג' היה בעל ההכנסה הגבוהה ביותר לבית של קו החוצה של כל מחוז בכל אזור המערב התיכון. 
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000, שעור העוני במחוזות הגדולים ביותר למחוזות הקטנים ביותר הם: מחוז מקהנרי 3.70%, מחוז דופייג' 5.90%, מחוז וויל 6.70%, מחוז לייק 6.90%, מחוז קיין 7.40%, מחוז קוק 14.50%.
אנצ'בדזה

אנצַ'בַּדזה (בגאורגית: ანჩაბაძე) הידועים גם כאצ'בּה (באבחזית: А́чба) היא משפחה אבחזית-גאורגית ומשפחת אצולה אבחזית הוותיקה ביותר ששרדה עד היום.
שורשיה המשוערים של המשפחה נעוצים בתחילת ימי הביניים בתקופת שלטונה של השושלת ששלטה על אבסגיה. לאחר ההפרדות מהממלכה הגאורגית המאוחדת במאה החמש עשרה, הייתה אבחזיה תחת השפעה עות'מאנית והאסלאם, מספר חברי המשפחה נאלצו לפלוש לשטחי הממלכה המזרח גאורגית, כארתלי-קאחתי. כך הם יצרו ענפים ראשיים של נסיכים: הענף האבחזי של נסיכי אנצ'בדזה, בית מאצ'בלי מכארתלי, בית אבחזי מקאחתי. כל ענפי המשפחה השתלבו, מאוחר יותר, עם סיפוח גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית, באצולה הנסיכית (קניאז) של האימפריה הרוסית, כאשר מאצ'אבלי ואבחזי השתלבו ב־1826/1850 ואנצ'בדזה בשנת 1903.
צאצאי המשפחה ששרדו מתגוררים כיום באבחזיה ובטביליסי, ונושאים בשם המשפחה אצ'בה ואנצ'בדזה.
יוהאן קרמר

חייו לפני אושוויץ

קרמר נולד בשטלברג. החזיק בדוקטורט ברפואה ובפילוסופיה ולמד גם מדעים מדויקים ומתמטיקה. הוא למד באוניברסיטאות בהיידלברג, שטרסבורג וברלין. קיבל את תוארו ברפואה בשנת 1919 ואת תוארו בפילוסופיה בשנת 1914. החזיק במשרות בכירות, ביניהן פרופסור בפקולטות לאנטומיה בבון ובמינסטר, אחראי על מחלות פנימיות בבית החולים העירוני של ברלין ועוד. בשנת 1929 נהיה לדוצנט לאנטומיה ובשנת 1936 נהיה לפרופסור מן המניין. ביומנו האישי החזיק שני מאמרי מחקר שחיבר בתחום התורשה וחקר התאים.

ניסויים רפואיים

הרופאים במחנות הריכוז לא הוצבו בהם כדי לטפל באסירי המחנות, אלא כדי ליצור את הרושם שקיים טיפול רפואי באסירים. בפועל, הם סייעו בפעולות ההשמדה, בררו בסלקציות מי מבין האסירים החדשים שהגיעו למחנה יישלח לעבודה ומי יישלח למוות, נכחו בהוצאות להורג וברציחות בגז, ערכו ניסויים רפואיים על האסירים, ובנוסף, חתמו על אלפי תעודות פטירה ורשמו בהן סיבות מוות פיקטיביות. הניסויים באסירים נערכו על ידי רופאי האס אס משלוש סיבות עיקריות: על מנת לדעת איך לשפר את בריאות חיילי גרמניה הנאצית, לצורך תוכניות לאחר המלחמה (ריבוי הילודה) וכן לצורך תמיכה בעקרונות הגזע הארי. חלק מהניסויים נערכו בחסות חברות תרופות ומוסדות רפואיים על מנת לשרת את האינטרסים שלהם ולקדם את הקריירה של המועסקים בהם. קרמר התעניין במיוחד בהשפעה שהייתה להרעבה על הגוף, בייחוד על הכבד, הוא ערך ניסויים על אסירי המחנה שהתאשפזו בבית החולים במחנה, שם בחר את אלו שהתאימו ביותר לצרכיו. לעיתים קרובות הוא ביצע ניתוחים בהם הסיר דגימות מהכבד, הטחול והלבלב. במספר רישומים ביומן שלו הוא תיעד הסרה של דגימות "חיות וטריות" ממספר קורבנות, כגון רישום מיומנו מיום 15 באוקטובר 1942 בו כתב "דגימות חיות וטריות של כבד, טחול ולבלב הוצאו מפרטים יוצאי דופן". ביומנו תיעד עוד לפחות חמישה "ניתוחים" דומים. קרמר הצהיר בעדות שלו בפני בית המשפט ב-30 ביולי 1947: "בחנתי היטב את האסירים בקבוצה זו (שנועדה להשמדה) וכשאחד מהם עניין אותי במיוחד בשל המצב המתקדם של הרעב בגופו, הורתי לסניטר הרפואי להשאיר אותו לסוף ולהודיע לי לאחר שחולה זה ייהרג על ידי זריקה".

אקציות מיוחדות

כל רופאי האס אס נדרשו להיות נוכחים במה שנקרא "אקציות מיוחדות", שם קוד לרצח האסירים בגז. הקורבנות העיקריים של רציחות אלה היו ילדים, קשישים, אימהות עם תינוקות וכל האסירים האחרים שלא נחשבו ככשירים לעבודה. במהלך משפטו, קרמר תיאר כיצד התבצעה ההמתה בגז ומה היה תפקידו שם כרופא. הפעלת תאי הגזים נעשתה בפאתי המחנה; הקורבנות הועברו לשם ברכבות, וברגע שהגיעו לשם "האנשים הוכנסו לצריפים בהם הופשטו ואז נלקחו עירומים לתאי הגזים. לרוב לא אירעו תקלות, מאחר שאנשי האס אס שמרו על השקט בכך שסיפרו לאסירים שהם הולכים להתקלח ולעבור חיטוי נגד כינים. לאחר שכולם הוכנסו לתא הגזים הדלת נסגרה ואיש אס-אס במסכת גז זרק פחית של גז ציקלון בה דרך פתח בקיר הצדדי". תפקידו של קרמר היה לשבת במשאית יחד עם צוות רפואי ולהיות בכוננות לטפל בקציני אס-אס שאולי ייפגעו מהגז.

הוצאות להורג והלקאות

לאורך יומנו של קרמר מופיעים תיעודים רבים של נוכחותו בהוצאות שונות להורג ובהלקאת האסירים. קיימים לפחות ארבעה רישומים על הוצאות להורג בירי, הזרקה קטלנית של פנול ושיטות אחרות שלא ציין במשפט. הוא תיאר לא פחות משלושה אירועים בהם חזה בענישה של אסירים. הרופאים נדרשו לבדוק את הקורבנות לפני העונש ולהיות נוכחים במהלכו. בפועל, הרופאים מעולם לא בדקו את הקורבנות ומעולם לא התנגדו לענישות.
פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר

היסטוריה

פרס האוסקר בקטגוריית עיצוב התלבושות ניתן לראשונה בטקס פרסי האקדמיה ה-21 שהתקיים ב-24 במרץ 1949. בתחילה, הפרס חולק לשתי קטגוריות: אחת לסרטים בשחור-לבן ואחד לסרטים בצבע. בטקס פרסי האקדמיה ה-30, שנערך בשנת 1958, שתי הקטגוריות אוחדו (איחוד זה בא כתוצאה ממהלך של איחוד הקגוריות באוסקר מ-30 ל-24 קטגוריות), אך בשנת 1959 הקטגוריה פוצלה מחדש. הפיצול המשיך עד שנת 1967, שבה אוחדו הקטגוריות סופית.
בשנים שבהם הפרס היה מפוצל (1949–1966), הפרסים בקטגוריית סרטים שחור לבן ניתנו לרוב לסרט "עכשוויים" בנושאים מודרניים. מן הצד השני, אפוסים, פנטסיות ומחזות זמר שלטו בקטגוריית הצבע. מאז המיזוג, סרטים עכשוויים זכו רק פעמיים (למרות שהיוו רוב במועמדויות).

שיאים

הכי הרבה פרסים - אדית הד - 8 פרסים
הכי הרבה מועמדויות - אדית הד - 35 מועמדויות
Network Access Server

Network Access Server (או שרת גישת רשת) - או בראשי תיבות NAS הוא מונח בתקשורת מחשבים המתייחס לנקודת גישה יחידה למשאבי מערכת חיצוניים. שרת המשמש כ-NAS יהיה שרת הגישה אליו יתחבר המשתמש בניסיונו ליצור קשר עם משאב הנמצא ברשת מרוחקת, אשר אינה הרשת שאליה מחובר המשתמש. התחברות זו מתבצעת באמצעות פרוטוקולים ודרכים שונות.

שימושים

דוגמאות לסוגים שונים של שימושים:
ספקית אינטרנט אשר מספקת גישה לרשת באמצעות מודם סטנדרטי או התקני דמויי מודם, יהיו אלו PSTN, DSL, אינטרנט בכבלים או GPRS/UMTS - יכולה להשתמש בהתקן NAS אחד או יותר, אשר מקבל תקשורת PPP, PPPoE, או PPTP, בודק את פרטי ההזדהות (שם משתמש וסיסמה) ומתעד את פרטי החשבון באמצעות RADIUS אחורי, מאפשרת גישה למשתמשים באמצעות קישור זה.
דוגמה נוספת היא שיטת פורטל אחיזה אשר בשימוש על ידי ספקיות אלחוטיות, כאשר משתמש מבקש גישה לאינטרנט באמצעות רשת אלחוטית ופותח את הדפדפן שלו ה-NAS מזהה, שהמשתמש אינו מאושר כעת לגישה לאינטרנט וכך ה-NAS מבקש מהמשתמש את שם המשתמש והסיסמה שלו באמצעות דף אינטרנט. המשתמש מספק אותם ושולח אותם חזרה ל-NAS. ה-NAS משתמש בפרוטוקול RADIUS ומתחבר לשרת אימות חשבון (AAA) ומוסר את שם המשתמש והסיסמה. שרת ה-RADIUS מחפש במאגרי המידע שלו ומאתר את פרטי ההזדהות ומאמת אותם ומדווח ל-NAS שיאפשר גישה. אז ה-NAS מעניק גישה למשתמש לרשת האינטרנט.
שימוש נוסף ב-NAS הוא VoIP. עם זאת, במקום להשתמש בשם משתמש וסיסמה, פעמים רבות יעשה שימוש במספר טלפון או בכתובת IP. אם מספר הטלפון מאומת, המשתמש יכול להתקשר. שימוש אחרים יכולים להיות במקרה ומספר הטלפון בעל יכולת חיוג חוץ-אזורית או שאילתא של מספר הדקות, אשר נשארו בכרטיס טלכרט.

פרוטוקולים משויכים

אף על פי שאין זה נדרש, התקני NAS ישתמשו כמעט בבלעדיות בשרתי אימות (authentication), אישור (authorization) ושירותי חשבון (accounting) - המסומנים בראשי התיבות AAA. מתוך פרוטקולי ה-AAA הקיימים, RADIUS נוטה להיות להיות בשימוש נרחב. פרוטוקל מבוסס Diameter מאפשר לשירותי RADIUS באמצעות מתן דוחות שגיאה ותקשורת בתוך הדומיין. פרוטוקול זה בשימוש ברשתות דוגמת IMS.