google/wiki40b huggingface dataset:
ביל הגרטי

ביוגרפיה

הגרטי נולד בנאשוויל בירת טנסי. הוא למד לתואר ראשון ולתואר שני במשפטים באוניברסיטת ואנדרבילט. הוא החל הקריירה שלו בבוסטון קונסלטינג גרופ, שהגיעה לשיאה כאשר נשלח לשליחות בת שלוש שנים לטוקיו. הגרטי שימש כיועץ כלכלי וכעמית הבית הלבן בממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש ואז החל להתמקצע בתחום ההון הפרטי, תחילה בחברה "טרידנט קפיטול" בעמק הסיליקון. ב-2008 היה יושב ראש מדור ניהול הכספים במטה הבחירות של מיט רומני לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008.
בשנים 2011–2014 שימש הגרטי כנציב המחלקה לפיתוח כלכלי וקהילתי של מדינת טנסי בקבינט של המושל ביל האסלם, שם מילא תפקיד בהשקעות של מספר חברות בטנסי, בהן ניסאן וברידג'סטון. בשלבים הראשונים של הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, שימש הגרטי כיו"ר מטה הניצחון של דונלד טראמפ בטנסי. אחרי היבחרו של טראמפ למועמד המפלגה הרפובליקנית, נבחר הגרטי באוגוסט 2016 כמנהל המינויים של צוות המעבר של הנשיא הנבחר.
חודשים אחדים אחרי השבעתו של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית, הועמד הגרטי בידיו לתפקיד שגריר ארצות הברית ביפן. מינויו אושר על ידי הסנאט ב-13 ביולי 2017 ברוב של 86 סנאטורים. ב-27 ביולי הגרטי הושבע לתפקידו בידי סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. טרם אשרור מינויו לשגריר ארצות הברית ביפן, דווח כי הנשיא טראמפ שקל למנות את הגרטי לנציב הסחר של ארצות הברית, בהתבסס על ניסיונו בסחר בינלאומי וקריירת העסקים שפיתח בתחום השקעות חוץ.
ב-16 ביולי 2019 הודיע ​​הגרטי על כוונתו להתפטר מתפקידו כשגריר. ימים קודם לכן, ב-12 ביולי, הכריז הנשיא טראמפ ​​כי הגרטי יעזוב את תפקידו כשגריר, כך שיוכל להתמודד בבחירות לסנאט שייערכו בנובמבר 2020. במקביל, בין הדיווחים כי מייק פומפאו שוקל להתמודד על מושבה של מדינת קנזס בסנאט שיתפנה עם פרישתו של פט רוברטס, היו מי שגרסו כי הגרטי מועמד אפשרי להחליף את פומפאו כמזכיר המדינה של ארצות הברית.
הגרטי השיק באורח רשמי את מסע הבחירות שלו לסנאט ב-9 בספטמבר 2019. עד 10 באוקטובר גייס 1.9 מיליון דולר אמריקאי עבור מסע הבחירות.
בסיס נתונים

בסיס נתונים או מסד נתונים (באנגלית: Database, או בקיצור DB) הוא אמצעי המשמש לאחסון מסודר של נתונים במחשב, לשם אחזורם ועיבודם. בסיס נתונים מאוחסן באמצעי אחסון נתונים, בדרך כלל על גבי דיסק קשיח, המאפשר גישה ישירה לנתונים. הגישה לבסיס הנתונים נעשית באמצעות תוכנה ייעודית - מערכת לניהול בסיס נתונים (DBMS - Database Management System). בסיס הנתונים בנוי לפי מודל לאחסון הנתונים, כמו מנגנונים פנימיים למיון ולחיפוש.
ישנם מספר מודלים לבסיסי נתונים: רשתי, היררכי, טבלאי, מונחה עצמים ו-NoSQL. המודלים הללו מבטאים סוגי קשרים שונים בין הנתונים השונים.
המודל הנפוץ ביותר היום, הוא המודל הטבלאי שמכונה גם יחסי. במודל זה בסיס הנתונים בנוי מטבלאות, כאשר כל טבלה מכילה מידע על ישות מסוימת (לדוגמה, לקוחות במערכת בנקאית). בכל טבלה יש רשומות (שורות), כאשר כל רשומה מתייחסת למקרה ספציפי (למשל לקוח מסוים). לכל רשומה בטבלה יש מפתח ראשי שמזהה באופן ייחודי את הרשומה. הקשר בין הרשומות בטבלאות שונות נעשה באמצעות שדה מפתח זר כאשר מספר הפעמים בו יכול להיות משויך המפתח לרשומה ספציפית בטבלה האחרת מגדיר את ריבוי הקשר (יחיד לרבים - רבים לרבים וכו'). שליפת מידע ופעולות עדכון בבסיס נתונים טבלאי נעשות באמצעות שפת SQL, המהווה ממשק המאפשר גישה לנתונים מבלי להתייחס לאופן שמירתם בבסיס הנתונים.

מרכיבי בסיס הנתונים

יחידת הנתונים הקטנה ביותר בבסיס הנתונים היא השדה (field). בנתוני אזרח במרשם התושבים, למשל, מספר הזהות, השם הפרטי, ושם המשפחה הם שדות בטבלה. השדה חייב להיות מסוג מסוים, שמגביל את הזנת הערכים לו לאותו סוג נתונים. כך, למשל, שדה שהוגדר מספרי לא יוכל להכיל תווי אותיות. 
אוסף כל השדות המתארים את האזרח הוא הרשומה (record) של אותו אזרח. לכל רשומה יש מפתח ראשי (primary key), המשמש לזיהוי חד-משמעי שלה. מפתחות משניים משמשים לאיתור מהיר של רשומות ולקישור בין רשומות. ברשומת האזרח, מספר הזהות משמש כמפתח ראשי, ושם המשפחה והשם הפרטי משמשים כמפתח משני. מפתח המורכב מכמה שדות קרוי מפתח מורכב.
בסיס נתונים מכיל בדרך כלל רשומות רבות, המקושרות באמצעות מפתחות. לתרשים שמבטא את כל הקשרים בין הרשומות השונות קוראים דיאגרמה. היחסים בין רשומות יכולים להיות מכמה סוגים. הנפוצים ביותר הם יחס של אחד לרבים, שבו לכל רשומה יכולות להיות מקושרות מספר רשומות אחרות, ויחס של אחד לאחד, שבו לכל רשומה יכולה להיות רק רשומה אחת שמקושרת אליה. דוגמה: במרשם התושבים, לאם אחת מקושרים ילדים אחדים (יחס של אחד לרבים), אך לא יותר מבן-זוג אחד (יחס של אחד לאחד). בבסיס הנתונים יש מנגנון בקרה מיוחד האוכף את התנאים הללו ושמו מנגנון אימות היחוסים הוא גם מכונה מנגנון בקרת יתומים ואלמנות, מכיוון שאינו מאפשר ליצור או להותיר רשומות "יתומות". 
המפתח או האינדקס הוא שדה שמוגדר ככזה. כמעט כל שדה יכול להיות מוגדר כשדה מפתח (למעט שדה בינארי ושדה מזכר), אבל רק שדה אחד בכל טבלה יכול להיות מוגדר כמפתח ראשי, שאר המפתחות יהיו מוגדרים כמפתחות זרים או מפתחות משניים. שדה מפתח הוא שדה שהתוכנה יוצרת בעבורו מפתח פנימי ממוין של כל הערכים באותו שדה. תפקידיו של המפתח הם: להאיץ את העבודה עם הרשומה, במיון, בחיפוש ובשליפה של ערכים, וכן למנוע הזנת ערכים זהים במפתח שהוגדר ללא כפילות.
מפת אוצר

מפת אוצר או מפת מטמון היא מפה עליה מסומן מיקומו של אוצר או מטמון שהוחבא. מפות אלה מהוות מרכיב עיקרי בעלילות ספרי הרפתקאות ומתח, ובייחוד ספרים הקשורים לשודדי ים.

שודדי ים

תמת מפת האוצר מופיעה ברבים מהסיפורים על שודדי הים, אולם אין עדויות היסטוריות רבות לשימוש אמיתי במפות אוצר על ידי שודדי ים, ואלה לרוב לא נטו להטמין אוצרות.
המקרה היחיד למעשה בו קושר שודד ים למפות אוצר היה אוצר שהטמין קפטן קיד באי גארדינר בסמוך ללונג איילנד שבניו יורק בטרם נתפס והוצא להורג. מרבית האוצר נמצא אולם חלקים מהאוצר לא התגלו, ובמשך השנים ניסו מחפשי אוצרות רבים להסתמך על מפות עתיקות בניסיון למצוא את האוצר.

אל דוראדו

בשנת 1595 יצא מגלה הארצות האנגלי סר וולטר ראלי למצוא את העיר האגדית אל דוראדו. העיר לא התגלתה אולם ראלי תיאר בספריו את מסעותיו, ובעקבות ספרים אלה נהגו קרטוגרפים לציין את מיקומה של העיר במפותיהם. כך למשל הקרטוגרף יודוקוס הונדיוס ציין את מיקומה של העיר במפתו משנת 1598 וכן במפותיו של תאודור דה בריי הופיעה העיר. העיר המשיכה להופיע במפות עד שנת 1808.

מפות אוצר בתרבות

ספרים וסרטים רבים מבוססים על התמה של חיפוש אוצר באמצעות מפת אוצר. תיאור סטריוטיפי מציין את האוצר על המפה באמצעות האות "X". סימון זה הפך פופולרי בעקבות ספרו של רוברט לואיס סטיבנסון "אי המטמון" משנת 1883. השימוש באות "X" הופיע לראשונה בספרו של ג'יימס פנימור קופר "אריות הים" משנת 1849. 
סרטי קולנוע רבים, בעיקר סרטי ילדים התבססו על תמה זו, ובהם "הגוניז" בה מחפשים ילדים אוצר של שודד ים בן המאה ה-17, וכן הסרט של אולפני וולט דיסני "X מסמן את האוצר".
רדומים (סדרת טלוויזיה)

עונה 1

העונה הראשונה מתרחשת בשנת 2013 בתקופה של החמרה במצב המדיני במדינות המזרח התיכון ובצפון אפריקה, על רקע התדרדרות יחסי החוץ באירופה. הסדרה מכסה אירועים של מספר שבועות, במהלכם השירותים החשאיים הרוסיים חושפים מבצע מורכב ומסוכן של סוכנויות ביון יריבות.
"הרדומים" הוא שם תוכנית של שירותי המודיעין הזרים, הכוללת שימוש בסוכנים מושתלים ואנשי עסקים שנשלחו לרגל ברוסיה ולהמתין ליום פקודה וליום שבו תחל פעולתם. על התוכנית יודעים רק כמה מוותיקי המודיעין המערביים שיצרו את רשת הריגול. על רקע המשבר המדיני בעולם התוכנית ה"ישנה" מתחדשת.
קולונל שירות הביטחון הפדרלי אנדריי רודיונוב חוזר למוסקבה לאחר חמש עשרה שנים של שירות בשגרירות רוסיה במדינות כמו לוב ועיראק. הוא המום מהשינויים שקרו במהלך הזמן הזה ברוסיה ומנסה להסתגל למציאות החדשה. אבל לחיים תוכניות משלהם: רודיונוב מקבל משימה חשובה: לגלות כיצד קשורים התאבדותו של פקיד בכיר במשרד החוץ, להכנות לפיגועי טרור על ידי קבוצה של חמושים והגעתו למוסקבה של פקיד בכיר של שירותי המודיעין הזרים, הידוע כמומחה למהפכות הקטיפה, כל זאת על רקע מתקפות על דיפלומטים רוסים בלוב וחשיפת שחיתויות בתוככי שירותי הביטחון הרוסיים.
במהלך חקירתו, הקולונל מבין שאירועים אלה אינם מקריים, אלא הם שלבים במבצע רחב היקף של שירותי המודיעין הזרים.
במקביל, מתפתחת גם עלילת משנה: יחסיו האישיים של רודיונוב וניסיונות השתלבותו בשירות המודיעין, בעוד כמה מחבריו מתבררים כסוכנים כפולים.

עונה 2

ינואר 2015. בבסיסי המחבלים בתוניסיה ובלוב נערכות ההכנות להוצאתו לפועל של פיגוע רב נפגעים במוסקבה. איש האו"ם ג'פאר ספראדי אחראי לפקח על תנאי המחיה במחנה פליטים שבו מסתתרים המחבלים ומוצא עצמו עד להכנות אלה ומדווח על כך למוסקבה.
אנדריי רודיונוב, שמכיר את ג'פאר מימי שירותו בלוב, מקבל לידיו את הממצאים ונשלח על ידי מפקדיו חזרה לשטח. עבור אנדריי זו הזדמנות לחזור לשטח המוכר לו.

ביקורת

במאי הסדרה, יורי ביקוב, ספג ביקורת רבה על הפקת הסדרה שמתארת כיצד המערב, לכאורה, מנסה להוביל למהפכה ברוסיה, בנוסח מהפכות הצבע שהתרחשו בקירגיזסטן, גאורגיה ואוקראינה ועל כך שהעם הרוסי לכאורה אינו דורש מיוזמתו שינויים מהשלטון ואינו מוחה כנגדו.

ב-13 באוקטובר 2017, יורי ביקוב יצא בהצהרה ציבורית בכל הנוגע לעבודתו על הסדרה. בפנייתו ברשת החברתית "VK", הוא אמר שהוא "בגד בכל הדור המתקדם הזה שרצה לשנות משהו". את הצעד הזה הוא הסביר כדלקמן:
אני לא יכול להגיד שלא הבנתי לאן אני נכנס, אבל כנראה שלא לגמרי הבנתי איך זה בלתי נסלח להיות לא מספיק מדויק, ישר ומסודר עם הנושא כמו בסדרה  "רדומים". מאות אנשים ישרים סבלו מהמשטר והכוח השרירותי, שניסיתי להגן בסדרה הזו. הרצון לתרום להשאיר משהו נגד המהפכה הכתומה בארץ, מבוסס על פטריוטיות, — המטרה היא ראויה לשבח, אבל לגמרי ארכאית. אנשים עדיין צריכים למחות ולדרוש צדק, אחרת לא יהיה שום שינוי.
כותב הסדרה סרגיי מינאייב והמפיק פיודור בונדרצ'וק תיארו את הלחץ על ביקוב מצד החברה הליברלית כהטרדה. לדברי בונדרצ'וק, עצם זה שהסדרה עוררה דיון ציבורי נרחב ברשתות החברתיות הוא סימן חיובי וכי הוא עצמו היה מוכן לכך, בניגוד לביקוב. נשיא הקרן "האקדמיה הרוסית לטלוויזיה" אלכסנדר אקופוב אמר שזמן רב לא ראה מתקפות שכאלה כנגד במאים ומפיקים וכי מתקפות שכאלה מצביעות למעשה על הנחיצות והאקטואליה של הנושאים שהועלו בסדרה.

דירוגים

על פי פורטל "Mediascope" הסדרה שעלתה לאוויר בערוץ הראשון זכתה לדירוג רייטינג של 4,2% ונתח של 14.6% בלבד. למרות זאת, לדברי סרגיי מינאייב, הסדרה חודשה לעונה השנייה, וצולמה בתוך פחות מחודשיים בתחילת 2018 לפני עריכת הבחירות לנשיאות.
ג'ים ת'ומפסון

ראשית חייו

ת'ומפסון נולד בגרינוויל, דלאוור שבארצות הברית כאחיהם הצעיר של ארבעת הילדים של הנרי ומארי ת'ומפסון ב-21 במרץ 1906, הנרי היה גם הוא סוחר בדים. מארי הייתה בתו של ג'יימס האריסון ווילסון שהיה מפקד בכיר בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון. באולימפיאדת אמסטרדם שנערכה באותה שנה ייצג את ארצות הברית באירוע שיט. ת'ומפסון נרשם ללימודי אדריכלות באוניברסיטת פנסילבניה אך לא סיים אותם.
בשנות ה-30 עבד בחברת אדריכלות שהייתה אחראית לעיצוב ובניית מבנים לכל אורך החוף המזרחי .
ב-1941, עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, התגייס ת'ומפסון לצבא ארצות הברית, במהרה הכיר קצין בשם אדווין פליישי בק ששכנע אותו להצטרף למשרד לשירותים אסטרטגיים. במהלך המלחמה לחם תו'מפסון לצד לוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית בצפון אפריקה, לאחר מכן נשלח להילחם באירופה.
לאחר תום המלחמה נשלח ת'ומפסון לסרי לנקה, שהייתה תומכת של תנועת השחרור התאית מהכיבוש של הצבא יפני, על מנת לסייע לתנועת השחרור התאית שפעלה משם. לאחר יום הניצחון על יפן באותה שנה נשלח לבנגקוק, בירת תאילנד שזה עתה שוחררה מהכיבוש היפני על מנת לארגן משרד לשירותים אסטרטגיים מקומי. שם הכיר את קוני מנגסקאו, מתורגמנית, שעתידה להפוך לאחת מידידותיו הקרובות של ת'ומפסון.
אחרי המלחמה עבד בבנגקוק לצד הדיפלומט האמריקאי צ'ארלס יוסט, שהיה חברו לספסל הלימודים באוניברסיטת פרינסטון. במסגרת עבודתו השתמש במידע מודיעני שהיה בידו על מנת להקל על סכסוכים בגבולות תאילנד, לצדו של תומפס'ון באותה משלחת אמריקאית עבד קנת' לנדון, שאשתו, מרגרט כתבה את הספר "אנה ומלך סיאם" שעובד בשנת 1956 לסרט שאליו ת'מפסון עתיד לעצב את בגדי השחקנים.

אחרי השירות הצבאי והעלמותו

אחרי שהשתחרר מהצבא ב־1946 ולאחר שהתגרש מאשתו פטרישיה, חזר ת'ומפסון לתאילנד על מנת להפוך לשותף במלון מנדרין אוריינטל, בין ת'מפסון לשותפיו הופיעו חילוקי דעות וזה נטש את השותפות במלון. לאחר מכן פנה ת'ומפסון לתעשיית המשי.
ב-1948 הקים יחד עם ג'ורג' ברי את חברת Thai Silk Company Limited, כאשר כל אחד מהשותפים החזיק ב-18% ממניות החברה, שאר המניות נמכרו בעיקר לשותפים זרים. לחברה היו שתי הצלחות עיקריות, הראשונה, עיצוב בגדים למחזמר הידוע המלך ואני והשנייה, העלאת מאות תאילנדים, בעיקר נשים מעל קו העוני, על ידי העסקתם.
בשנת 1958 החל ת'ומפסון לבנות ולעצב את ביתו שעל גדות נהר הצ'או פראיה בבנגקוק. ת'ומפסון ליקט בתוך ביתו, שהוא למעשה "אוסף" של מספר מבנים ישנים יותר, חפצי ארכאולוגיה ואומנות, חלקם הגדול פסלים בודהיסטיים, אותם אסף במהלך חייו במזרח הרחוק. כיום המבנה משמש כמוזיאון.
ת'ומפסון נעלם באופן מסתורי במהלך הליכה באזור הרי קאמרון שבמלזיה בעת שבילה שם עם ידידיו. הוא הוכרז כמת על ידי בית המשפט התאילנדי בשנת 1974. על אף שנמצאו עקבות של עצמות באזור בו ת'ומפסון נעלם ב-1985 לא הוכח כי אלו שייכות אליו. היעלמותו נחשבת עד היום לאחת התעלומות הנחקרות ביותר בתולדות המזרח הרחוק.
כיום המותג Jim Thompson הוא מותג בדי משי פופולרי ולו סניפים רבים ברחבי המזרח הרחוק ואוסטרליה.
פול רמון

פול רמון (בצרפתית: Jules Narcisse Paul Rémond; ‏1873, סאלין-לה-בן (צר')‏ - 1963, ניס) היה הבישוף של ניס וחסיד אומות העולם מצרפת.

קורות חיים

רמון נולד למשפחה קתולית אדוקה בחבל פראנש-קונטה ולמד במכללה קתולית בבזאנסון, באוניברסיטת בזאנסון ובאוניברסיטת פריבור בשווייץ. הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1899 ותואר דוקטור לתאולוגיה בשנת 1900. בשנה זו התמנה בתור כומר בדיוקסיה של בזאנסון. לאחר מכן כיהן במשרות כמורה שונות באזור מזרח צרפת.
רמון היה פטריוט צרפתי, דמוקרט וליברל, ופעל במסגרות פוליטיות דמוקרטיות וליברליות. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא ושירת בתור כומר צבאי. בשנת 1921 מונה לתפקיד הכומר הצבאי של צבא הכיבוש הצרפתי של חבל הריין  וכן של כוחות צרפת ששהו בחבל הרוהר. במסגרת תפקידו שהה במיינץ עד השתלטות גרמניה על חבל הרוהר  בשנת 1936. מאז היה רמון מתנגד חריף של גרמניה הנאצית.
רמון היה הבישוף של ניס משנת 1930.
לפני מלחמת העולם השנייה השתתף רמון בפעולות מחאה נגד האנטישמיות.

פעילותו בתקופת השואה

רמון העריץ את המרשל פטן והאיץ בקהילתו לתמוך בפטן. עם זאת, רמון תעב את הגרמנים והתנגד למדיניות האנטישמית של משטר וישי.
בספטמבר 1943, לאחר כניעת איטליה לבעלות הברית, כבשו הגרמנים את אזור ניס. מוסה עבאדי החל לפעול להצלת ילדים יהודים בסיועו של רמון. רמון סיפק לעבאדי שם בדוי, מרסל, ומינה את עבאדי בשמו הבדוי למפקח כללי על מוסדות החינוך של הבישופות בכל אזור ניס. עבאדי-מרסל הקים את רשת מרסל (צר'), שפעלה להצלת ילדים יהודים נוכח המצוד שקיים איש האס אס אלויס ברונר אחרי היהודים. 
רמון סייע לעבאדי בהבטיחו שכל המוסדות הקתוליים שבתחום הבישופות שלו יפתחו את שעריהם בפני פליטים יהודים. הוא הבטיח לעבאדי חדר בכנסייתו וכן את סיועם של אנשי הצוות שלו-עצמו בזיוף מסמכי זהות נוצריים על מנת לספקם ליהודים וכך להגן עליהם מפני גירוש. כך הצליחה רשת מרסל להציל מעל 500 ילדים יהודים, במסתורים במעונות ובבתי ספר קתוליים ובחסות תעודות זהות מזויפות.

אחרי המלחמה

בשנת 1950 מונה רמון על ידי האפיפיור פיוס ה-12 לתפקיד ארכיבישוף.

הכרה

בשנת 1991 הוכר רמון על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
מרינה הורקה

תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה במאה ה-16, עת היה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית. בשנת 1938 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

יהודי מרינה הורקה

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו ביישוב כ-800 יהודים. ב-1 ביולי 1941 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, ובספטמבר ריכזו את יהודי היישוב בגטו.
ב-28 בספטמבר 1941 נרצחו כ-1,000 יהודי היישוב וסביבתו כשלושה ק"מ ממנו.
מיצובישי ריג'נל ג'ט

פיתוח

MRJ יהיה המטוס הראשון בו יורכבו מנועי הטורבו-מניפה החדשים של פראט אנד וויטני; ה-PW1000G המטוס תוכנן להיות המטוס האזורי הראשון שבו ישולבו חומרים מורכבים, בקנה מידה משמעותי. עם זאת בספטמבר 2009 הודיעה מיצובישי, כי הכנפיים יהיו מאלומיניום, ואחוזי החומרים המורכבים במטוס יהוו רק 10-15%, בעיקר בזנב המטוס.
תכנון המטוס החל בשנת 2003, כשמשרד התעשייה והכלכלה היפני, הוציא מכרז לפיתוח מטוס אזורי לכשלושים נוסעים. דגם תא הנוסעים הוצג לראשונה בסלון האווירי בפריז שהתקיים ביוני 2007, שם הוצע המטוס לראשונה ללקוחות באופן רשמי. תחילת הייצור תוכננה לתחילת 2012, וטיסת הבכורה תוכננה להתקיים ברבעון השני אותה השנה. בשל עיכובים בפיתוח, מתוכננת טיסת הבכורה לשנת 2015. כמו כן, המשלוח הראשון שתוכנן לתחילת שנת 2014, נדחה לשנת 2017.
ב-15 בספטמבר 2010 הודיעה מיצובישי כי החלה בתהליך הייצור. הרכבת הדגם הראשון החלה בחודש אפריל 2011.

גרסאות

למטוס מתוכננות שתי גרסאות עיקריות, ולכל דגם יהיו שלושה דגמי משנה: STD הרגיל, ER‏ (Extended Range - טווח מורחב), ו-LR‏ (Longer Range - טווח ארוך יותר).
דגם ה-MRJ70 יהיה בעל קיבולת של 70-80 נוסעים, וה-MRJ90 יהיה בעל קיבולת של 86-96 נוסעים.
הצמד

עלילת הסדרה

עלילת הסדרה מתרחשת בתחילת שנות ה-70 בעיר ניו יורק, בעיקר באזור מנהטן וטיימס סקוור, העוקבת אחר התפתחותה של תעשיית הפורנו בעיר, אשר החלה בתהליך לגליזציה בשנים אלה. הסדרה מתחקה אחר מספר דמויות מתחומים שונים של חיי הלילה בעיר. בין הדמויות הבולטות בסדרה ניתן למצוא את וינסנט מרטינו (אותו מגלם ג'יימס פרנקו") - איש קשה יום אשר עובד בשתי עבודות (בר ומסעדה) על מנת לפרנס את משפחתו ועל מנת לכסות את חובות ההימורים של אחיו התאום פרנקי (שגם אותו מגלם פרנקו). במקביל עוקבת הסדרה אחר מספר פרוצות, בהן לורי (אמילי מיד) ואשלי (ג'יימי ניומן), וכן אחר הסרסורים המנהלים אותן, דוגמת רודני (מת'וד מן) וסי-סי (גארי קאר). כמו כן עוקבת הסדרה אחר איילין (בכינוייה "קנדי"), אם חד הורית העוסקת בזנות על מנת לפרנס את בנה (אותה מגלמת מגי ג'ילנהול), אשר בניגוד לשאר הפרוצות, בוחרת לעבוד באופן עצמאי.

הפקה

סיימון החל לעבוד על הפרויקט בשנת 2015, לאחר שהחל לחקור לעומק, ביחד עם שותפו ג'ורג' פלקנוס (שעבד עמו ביחד בסדרה "הסמויה"), את השפעות הפיכת תעשיית הפורנו בניו יורק לחוקית במהלך שנות ה-70 ואת השפעתה על מפת הנדל"ן בעיר. בדומה לנעשה ב"סמויה", היה חשוב לסיימון לבסס את דמויות הסדרה על סיפורים של אנשים אמיתיים. צוות ההפקה של הסדרה כולל נשים רבות, בהן מישל מקלרן, במאית "שובר שורות", "משחקי הכס" ו-"ווסטוורלד", שביימה את פרק הבכורה ואת הפרק החותם את העונה. ג'ילנהול, שלה תפקיד ראשי בסדרה, אף נמנית עם צוות המפיקים, תפקיד שאיפשר לה לפתח ולעצב את דמותה של "קנדי", כדי לוודא שתזכה לזמן מסך הולם.
כנס האספרנטו העולמי

כנס האספרנטו העולמי (באספרנטו: Universala Kongreso, ובקיצור: "אוּ־קוֹ" – UK) הוא הכנס השנתי של אגודת האספרנטו העולמית. הכנס מתקיים בכל קיץ במקום אחר בעולם, ונמשך כשמונה ימים. הכנס מיועד לאספרנטיסטים בכלל (לא רק לחברי ארגונים מקצועיים שונים), ומשמש הן כמפגש חברתי, תרבותי ותיירותי, והן כשבוע של עבודה מרוכזת לארגוני אספרנטו בינלאומיים שונים. במהלך הכנס מתקיימות גם כל מליאות המועצה של אגודת האספרנטו העולמית.
ישראל נבחרה לארח את הכנס פעמיים. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1967, אך במאי 1967, כחודשיים לפני הכנס ה־52, הועתק מקומו מתל אביב לרוטרדם בשל החשש שתפרוץ מלחמה. בשנת 2000, ב־25 ביולי עד 1 באוגוסט, נערך הכנס העולמי ה־85 בתל אביב. הנושא המרכזי היה "שלום של לשון ושל תרבות", ונשיא הכבוד היה שמעון פרס.
במקביל לכנס האספרנטו העולמי, ובמסגרתו, נערך הכנס הבינלאומי הקטן לילדים (באספרנטו: Internacia Infana Kongreseto, ובקיצור "אִי־אִי־קוֹ" – IIK) לגילי 6-14. בין השנים 1951 ו־2007 התקיימו 38 כנסים לילדים.
הרחבה ספרבילית

באלגברה מופשטת, הרחבה ספרבילית היא הרחבה של שדות שהפולינום המינימלי של כל איבר בה הוא ספרבילי, כלומר כל שורשיו בשדה הפיצול שונים זה מזה. להרחבות ספרביליות חשיבות רבה בתורת גלואה: כל הרחבת גלואה היא ספרבילית, ולכל שדה יש סגור ספרבילי, שהוא ההרחבה האלגברית הספרבילית הגדולה ביותר של השדה.
לספרביליות יש משמעות אלגברית גם מחוץ לתורת השדות - ראו אלגברה ספרבילית.

תכונות

כל הרחבת ביניים של הרחבה ספרבילית היא ספרבילית. מאידך, ספרביליות היא טרנזיטיבית: אם K/F ו-E/K הרחבות ספרביליות, אז גם E/F ספרבילית.
כל הרחבה ספרבילית סופית היא פשוטה, כלומר, נוצרת על ידי איבר אחד: \ E=F(\theta) עבור \ \theta\isin E מתאים.
רסג'ילין

אופן פעולה

רסג'ילין הוא חומר המעכב את האנזים MAO-B, שאחראי לפירוק הדופמין בגרעיני הבסיס במוח, מה שגורם למחלה.
גואנגשי

גאוגרפיה

אף על פי שהמחוז מוגדר כאוטונומיה של בני הג'ואנג, הם מהווים רק 32% מהאוכלוסייה, בעוד שמרבית התושבים (כ-62%) הם בני האן. עם זאת יש במחוז נוכחות רבה של קבוצות מיעוט, כשהבולטות שבהן, פרט לג'ואנג, הן המיאו (הְמוֹנְג), היאו (מְייֵן), הדונג, והגֶלאו. המגוון הזה תורם גם למגוון לשוני עשיר. השפות המדוברות במחוז הן מנדרינית דרומית, קנטונזית, פינגחווה, וכן לשונות המיעוטים השונות.
האזור האוטונומי מוכר לתיירים במיוחד בזכות העיר גווילין והעיירה יאנגשואו, הסמוכות לנהר הלי על נוף גבעות הגיר המיוחד לו, חלק מאתר המורשת העולמית הקארסט של דרום סין. צפון המחוז, בעיקר בקרבת הגבול עם מחוז גוויג'ואו מספק גם הוא נופים יפהפיים והזדמנות להתבונן באורח החיים המסורתי של קבוצות אתניות שונות.
אטנאסיו חירארדוט

אטנאסיו חירארדוט (Atanasio Girardot,‏ 2 במאי 1791 - 30 בספטמבר 1813) היה קצין קולומביאני, ממוצא צרפתי, אחד מגיבורי המלחמות המהפכניות לעצמאותן של קולומביה וונצואלה בתחילת המאה ה-19, אחד מעוזריו של סימון בוליבאר. נהרג בקרב בגבעת בארבולה. היה משפטן בהכשרתו.

בקולומביה

אטנסיו חירארדוט נולד ב-2 במאי 1791 בסאן חרונימו כבן לסוחר וכורה צרפתי בשם ז'אן לואי ז'ירארדו, שהתיישב במחוז אנטיוקיה ואחר כך בעיר בוגוטה,
ולאישה מקומית ממחוז אנטיוקיה בשם מריה חוזפה דיאס דה הויוס.
למד משפטים במכללת "נואסטרה סניורה דל רוסאריו" (גבירתנו של רוסאריו) בבוגוטה וסיים את התואר ב-30 באוקטובר 1810. לאחר מכן התגייס יחד עם שני אחיו, פדרו ומיגל, לצבא המהפכני שנלחם בעד העצמאות במחוז לידתו.
היה ללוטננט (סגן) בגדוד המתנדבים של המשמרות הלאומיים בפיקודו של הקולונל אנטוניו בראיה. הצטרף למסע דרומה שאורגן על ידי החונטה הממשלתית העליונה של נואבה גרנדה (קולומביה של היום) לצורך התמיכה בקונפדרציית הערים והצטיין בשחרור העיר פופאיאן מידי הכוחות המלוכנים בהנהגתו של מיגל טאקון אי רוסיקה, הידוע כרודן מפופאיאן. תרומת לוחמיו של חירארדו הייתה מכרעת בקרב שהתנהל ב-28 במרץ 1811 בבאחו פלאסה.
מאוחר יותר השתתף ב"מלחמת האזרחים הגרנדית הראשונה" בין הפדרליסטים ובין הריכוזיסטים
(סנטרליסטים). ניצח את הריכוזיסטים בקרבות בפאלובלנקו ובאלטו דה לה ווירחן אך הובס על ידי כוחותיו של אנטוניו נריניו על גבעת מונסראטה בבוגוטה ב-9 בינואר 1813.

בוונצואלה

במלחמת העצמאות של ונצואלה חירארדוט לקח חלק לראשונה תחת פיקודו של הקולונל מנואל קסטייו אי ראדה לראשונה בעת הקרב באנגוסטורה דה לה גריטה ב-13 באפריל 1813. בנוסף השתתף במבצעים צבאיים אחרים במהלך "המסע המדהים" Campaña Admirable של שנת 1813.
באותה שנה, 1813, הקונגרס של נואבה גרנדה החליט לשלוח כתגבורת לכוחותיו של סימון בוליבר, יחידה בת 600 לוחמים על מנת להילחם למען שחרור ונצואלה. בין חבריה היה גם אטנסיו חירארדוט.
בראש כוח חלוץ של צבא השחרור, חירארדוט הביס את הכוחות המלוכנים ברמת פונומסה ואת אלו של הקפטן מנואל קניאס בקרב באגואה אוביספוס. ב-31 ביולי 1813 השתתף בקרב טגואנס.
אחרי שחרור קראקס ובמשך המצור הראשון של פוארטו קבייו על ידי המלוכנים, בוליבאר נסוג אל ולנסיה, שם נתקל בחיילי המפקד הספרדי דומינגו מונטברדה. באתר המוכר כ"בארבולה", תקף בוליבאר ב-30 בספטמבר 1813 את הכוח הקדמי של המלוכנים של רמיחיו בובאדייה.
באותו קרב נורה למוות אטנסיו חירארדוט בעת שנשא את דגל הרפובליקה.
גופתו נקברה בכנסיית איגלסיה מטריס דה ולנסיה, גם כן בוונצואלה.
גרשון (ג'ורג') גרי

ד"ר גרשון (ג'ורג') גרי (תר"נ, 1890 – כ"ה בטבת תש"ב, 14 בינואר 1942) היה רופא כירורג בארץ ישראל.

חייו

גרי נולד באלכסנדריה שבחבל ווהלין, אז ברוסיה. הוריו היו מנחם מנדל גרגוס, סוחר, וחנה לבית שוכמן. ב-1905 היגרה משפחתו לארצות הברית. גרי סיים לימודי רפואה באוניברסיטת בוסטון, ולאחר מכן התמחה בבית החולים היהודי בית ישראל בניו יורק. ב-1915 נשא לאישה את ברטה קרמר. 
ב-1918 התנדב גרי לגדוד העברי האמריקאי והגיע איתו לארץ ישראל. עם שחרורו בשנת 1919 התמנה כמנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים הדסה בתל אביב, ולאחר מכן שימש במשרות דומות בבתי החולים של הדסה בצפת ובירושלים. ב-1927 התפטר מ"הדסה" בעקבות חילוקי דעות עם ההנהלה. 
במאורעות תל חי, ב-1 במרץ 1920, הגיע גרי לטפל בפצועים, והיה עם יוסף טרומפלדור בשעת מותו. בעדותו על האירועים, שפורסמה בכתב העת קונטרס ב-12 במרץ, כתב גרי כי שאל את טרומפלדור איך הוא מרגיש, וטרומפלדור ענה "אין דבר, כדאי למות בעד הארץ". 
בשנת 1928 התמנה למנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים שערי צדק. היה חבר הוועדה הרפואית שבדקה את גופות ההרוגים במאורעות תרפ"ט בחברון.
בשנת 1939 עבר לגור בגדרה והחל לעסוק בחקלאות. מאז חילק את חייו, מחצית השבוע עסק בחקלאות ובמחצית השנייה נסע לתל אביב לעיסוקיו הרפואיים.
גרי נפטר בירושלים בשנת תש"ב, והובא לקבורה בגדרה. המרפאה בכפר גלעדי נקראה על שמו.