google/wiki40b huggingface dataset:
אוזון

תכונות החומר

בטמפרטורת החדר האוזון הוא גז חסר צבע. טמפרטורת הרתיחה שלו היא 161 קלווין (בטמפרטורה נמוכה מזו האוזון הופך לנוזל כחול כהה), וטמפרטורת ההיתוך שלו היא 80 קלווין (בטמפרטורה נמוכה מזו האוזון הופך למוצק כחול כהה). בניגוד לO₂ האוזון דיאמגנטי. סף הריכוז להרחה של אוזון באוויר הוא בין 0.0076 ל 0.036 חלקים למיליון (ppm).

מבנה

לפי ספקטרום המיקרוגל של הגז (בליעות של רמות רוטציה של המולקולה) מולקולת האוזון מכופפת -חבורת הסימטריה C2ᵥ (בדומה למולקולת המים). אורך הקשר חמצן-חמצן 127.2pm וזווית הקשר 116.78°. שני הקשרים ברזוננס: קשר כפול בצד אחד וקשר בודד בצידה השני של המולקולה יוצרים אל-איתור וסדר הקשר של שני קשרי החמצן-חמצן 1.5 כ"א.

התפרקות חשמלית

באמצעות יצירת פלזמה על ידי התפרקות חשמלית ניתן לקבל 10% אוזון. זוהי השיטה בה מייצרים אוזון לצרכים תעשייתיים ורפואיים. כאשר ההתפרקות החשמלית היא דרך אוויר נוצרות גם תחמוצות חנקן כתוצר לואי. הקפדה על אוויר יבש מונעת היווצרות של חומצה חנקתית (מהמגע בין אדי מים לתחמוצת חנקן). שיפור הניצולת מושג על ידי הזרמת חמצן במקום אוויר.

יצירת אוזון על ידי קרינת UV

בשיטה זו מחקים את מנגנון יצירת האוזון בסטרטוספירה ומקרינים חמצן בUV. שיטה זו זולה יותר אך ניתן להגיע לריכוזי אוזון של 2% בלבד. בנוסף נדרש זמן הקרנה ארוך של החמצן כך שהשיטה אינה ישימה למצבים בהם נדרשת אוזונציה של זרם מהיר של גז.

אוזון בריכוז גבוה

ניתן לקבל אוזון טהור על ידי ניזול של תערובת O₂ ו O₃ . מתקבלת מערכת נוזלית בה פאזה אחת יציבה ומכילה 25% אוזון ופאזה שנייה שצבעה סגול עמוק מכילה 70% אוזון והיא נפיצה.

היסטוריה

ההיתקלות הראשונה באוזון התרחשה ב-1785 כאשר המדען מרטינוס ון מארום, שהתעניין מאוד בחשמל, בנה בעזרתו של ג'ון קאתברטסון גנרטור חשמלי המופעל על ידי חיכוך (חשמל אלקטרו סטאטי) בדומה לגנרטור ון דה גראף, במהלך אותו ניסוי נוצר מתח חשמלי הקרוב ל-750 מיליון וולט. בנוסף למטען החשמלי אשר הפקתו הייתה מטרת הניסוי, תיארו הנוכחים תחושה מוזרה של מעין קורי עכביש העוטפים אותם. תחושה זו לוותה בריח חריף אשר  היה ניתן להרגיש בו גם למרחק של כתשעה עד עשרה מטרים מהגנרטור.  מארום ציין ברשימותיו כי זהו "ריחו של החשמל", ואף שיער כי זו השפעת החשמל על אוויר או חמצן, אך לא התעניין הרבה מעבר לכך בתופעה.
בשנת 1840, כ-55 שנים לאחר ההיתקלות הידועה הראשונה באוזון, הבחין גם הכימאי כריסטיאן שנביין (Christian Friedrich Schönbein), במהלך ניסויים בחמצון ובאלקטרוליזה של מים, באותו ריח חריף אותו תיאר מארום. בניגוד למארום אשר לא התעניין בכימיה, שונביין התעניין בתופעה, ואף כינה את הגז בעל הריח החריף שנוצר בשם אוזון, מהמילה היוונית אוזיין שמשמעותה: "להריח".  
בשנת 1857, תכנן ארנסט ורנר פון סימנס את המכונה הראשונה המיועדת ליצירת אוזון. מאז ועד היום מתוכננים המכשירים על בסיס התכנון שלו.
בויסטר

עלילה

בויסטר הוא חצי ילד וחצי צדפה והוא גר עם אחיו הקונכייה שלבי. ביחד עם ראפיק חברו הטוב ביותר הוא שומר את סודו על כוחות הצדפה שלו.
לינדה ג'זק

ביוגרפיה

לינדה ג'זק נולדה בפאלו אלטו, קליפורניה. היא התאמנה במועדון השחייה של סנטה קלרה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכתה ג'זק במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:20.47 דקות, אחרי מזרח גרמניה (4:14.74 דקות) ולפני הולנד (4:21.45 דקות). בנוסף, סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.74 דקות, המנצחת הייתה אולריקה ריכטר ממזרח גרמניה (1:03.30 דקות).
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה ג'זק במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:14.55 דקות, אחרי מזרח גרמניה (4:07.95 דקות) ולפני קנדה (4:15.22 דקות). במשחה השליחות היא שחתה את 100 מטר גב בתוצאה של 1:04.15 דקות. בנוסף, היא סיימה במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.01 דקות.

תחרות השיא שלה

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, גרמניה המערבית בשנת 1978 זכתה ג'זק ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא תחרות חדש של 1:02.55 דקות
לפני בריג'יט טרייבר ממזרח גרמניה (1:03.18 דקות) ושריל גיבסון מקנדה (1:03.43 דקות), במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 2:11.93 דקות, לפני טרייבר (2:14.07 דקות) וגיבסון (2:14.23 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא תחרות חדש של 4:08.21 דקות, ביחד עם טרייסי קולקינס ג'ואן פנינגטון וסינתיה וודהד, לפני מזרח גרמניה (4:09.13 דקות) וברית המועצות (4:14.91 דקות).
בשנת 1979 במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסן חואן בפוארטו ריקו זכתה ג'זק ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.33 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:16.07 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:13.24 דקות.
ג'זק ניבחרה לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980) שהייתה אמורה להיות הגדולה שלה, אך היא לא השתתפה בה בגלל החרם האמריקאי בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
קוראים לי סם

עלילה

הסרט עוסק בסם דוסון (שון פן), אב מוגבל בשכלו, המגדל את בתו לוסי לאחר שאמה נטשה אותה כשהייתה תינוקת (דקוטה פנינג). מוגבלותו של סם מקשה עליו מאוד במלאכת גידול בתו, והאדם היחיד שעוזר לו במלאכה זו היא שכנתו הסובלת מפוביות ואינה מעיזה לצאת מביתה. אולם, לוסי זוכה מאביה לאהבה רבה ועל אף כל חסרונותיו כאב, היא קשורה אליו מאוד.
בית הספר מסייע ללוסי בדרכים שונות, ואינו מדווח לרשויות הרווחה על המצב בביתה, מתוך חשש, שהפקעת הילדה מאביה תגרום לבעיות קשות יותר מאלה שהיא באה לפתור. אולם, רשויות הרווחה מגלות את המצב בכוחות עצמן, ומחליטות לקחת את הילדה מאביה אל משפחה אומנת, על מנת לאפשר לה "חיים נורמליים". סם, שנותר חסר אונים, פונה לעורכת הדין ריטה האריסון, שמסכימה לעזור לו בחינם, עקב התערבות עם חברותיה שהיא מוכנה לעבוד גם ללא תמורה.
ריטה מנסה לגייס את חבריו של סם כעדים לכך שסם הוא אבא טוב, אך בגלל שלכל חבריו יש גם כן מוגבלויות הם לא עדים טובים. לבסוף, אנני, שכנתו של סם, באה ומעידה, אך עורך דינם של המשפחה האומנת שובר אותה במשפט, והיא בוכה. בסופו של דבר סם מפסיד במשפט משום שעורך הדין של המשפחה האומנת מנצל בצורה צינית את מוגבלותו, מוכיח שוב ושוב שסם אינו חכם, מפחיד ומקניט את סם וגורם לו להתפרצות זעם ובכי בבית המשפט. לאחר המשפט סם מנסה להתקרב ללוסי בכך שהוא עובר לגור ליד המשפחה האומנת שבה היא מתגוררת. המשפחה האומנת מנסה להרחיק את לוסי מסם, אך לבסוף מתפשרת עם סם על אחריות חוקית משותפת בגידולה של לוסי.
בצלאל נרקיס

ביוגרפיה

נולד בירושלים לנסיה ולמרדכי נרקיס, שהיה מנהל בית הנכות בצלאל.
למד באוניברסיטה העברית היסטוריה יהודית וכללית וספרות עברית. במהלך מלחמת העצמאות, שירת בפלמ"ח במערכה על ירושלים, ונפצע פעמיים. היה חבר באיגוד הקומוניסטים העבריים, בראשו עמד שמואל אטינגר (לימים פרופסור להיסטוריה יהודית). בשנת 1949, נשלח על ידי האיגוד להשתתף בשוד בנק פועלי אגודת ישראל בירושלים ונתפס לאחר מספר חודשים, אך הורשע בשנה בלבד תוך המלצה לחנינה, בשל גילו הצעיר ועברו במלחמת העצמאות. הנשיא חיים ויצמן השתמש בסמכותו לראשונה, וקיצר את מאסרו לארבעה חודשים.
המשיך את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת לונדון, בתולדות האמנות. היה מרצה לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בשנים 1964–1972, אחר כך כיהן כראש החוג לאמנות. בשנת 1979 הקים את המרכז לאמנות יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים, ועמד בראשו משנת 1979 עד שנת 1990. . כמו כן עמד שנים רבות בראש הקתדרה לאמנות באוניברסיטה העברית.
משנת 1975 שימש כיועץ לאמנות למוזיאון בית התפוצות בתל אביב, היה חבר הנהלת מוזיאון ישראל וראש המדור לאמנויות פלסטיות ואיכות הסביבה במועצה הציבורית לתרבות ואמנות שליד משרד החינוך. ערך את Journal of Jewish Art.
בשנת 1999 זכה בפרס ישראל על מפעל חייו בחקר האמנות בכלל והיהודית בפרט.
נפטר ב-2008 בירושלים, עד יומו האחרון שקד על כתביו ועל מחקר חייו.

משפחתו

נישא להללה והשתקע בירושלים. לזוג נולדו שני ילדים: אירית ודורון. לבצלאל ארבע נכדות.
מריו לופז

הקריירה

לופז החל את קריירת המשחק שלו בגיל 11, כשהשתתף בסדרת טלוויזיה של רשת ABC. הוא השתתף בעוד מספר סדרות וסרטים, לפני שפרץ לתודעה בסדרה "הצלצול הגואל" (1989). בסדרה זו גילם את דמותו של איי.סי סלייטר השרירן, שהתחרה על לבן של בנות כיתתו עם זאק מוריס (מארק פול גוסלאר), שהפך מאוחר יותר לחברו הטוב. 
לאחר ירידת הסדרה, בשנת 1993, המשיך לופז לגלם את דמותו של סלייטר בסדרת-בת "הצלצול הגואל: שנת קולג'", למשך עונה אחת. לאחר מכן החל להנחות שעשועונים בערוצים שונים, החל ב-ESPN וכלה ב-Animal Planet. במקביל, המשיך בקריירת המשחק שלו. הוא גילם את דמותו של גרג לוגניס בסרט ביוגרפי אודותיו, וכן שיחק בסרט הטלוויזיה של NBC "להרוג את מר גריפין" (1997) לצד מישל ויליאמס. 
השתתף בסדרת המשטרה פסיפיק בלו, בה גילם את דמותו של השוטר בובי קרוז (1998-2000). בשנת 2002 שיחק בסרט "המלך ריקי" לצד ג'ון סדה. 
בשנת 2006 השתתף במספר פרקים של אופרת הסבון "היפים והאמיצים" וכן השתתף בכמה מעונות סדרת הדרמה "ניפ/טאק". במקביל, השתתף בגרסה האמריקאית של רוקדים עם כוכבים, והגיע עד לשלב הגמר בו סיים במקום השני. ב-2009 השתתף לופז באיחוד מיוחד של סדרת הטלוויזיה "הצלצול הגואל", במלאת 20 שנה לעליית התוכנית.
ב-2008 שיחק לראשונה בתיאטרון, בהפקה מחודשת של "שורת המקהלה" בברודוויי, בה גילם את דמותו של הבמאי, זאק.
ב-2012 החל להנחות את העונה השנייה של התוכנית "אקס פקטור" בגרסתה האמריקאית בשיתוף עם קלואי קרדשיאן. בעונה השלישית המשיך להנחות את התוכנית לבדו. לופז הנחה בשנים 2007, 2009 ו-2010 את תחרות מיס אמריקה וב-2007 הנחה את תחרות מיס תבל.

חייו האישיים

לופז היה נשוי לדוגמנית אלי לנדרי במשך שבועיים בשנת 2004. כנער היה מתאבק, וגם למד מחול ונגינה על תופים.
קלאוס פישר

מינכן 1860 וההצלחה בשאלקה 04

פישר החל לשחק במינכן 1860 כאשר היה בן 19, בשנת 1968. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן הבקיע 28 שערים ב-60 הופעות, וכבר בגילו הצעיר נחשב לאחד החלוצים המבטיחים בגרמניה. בשנת 1970 עבר פישר לשאלקה 04, וכבר בעונתו השנייה בקבוצה, 1971/72 זכה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 5-0 בגמר על קייזרסלאוטרן, בו פישר הבקיע את השער החמישי. באותה עונה שאלקה סיימה את הבונדסליגה במקום השני, מרחק שלוש נקודות מהאלופה, באיירן מינכן. בעונה זו הבקיע פישר 22 שערים. פישר החמיץ את כל עונת 1972/73, מאחר שספג השעייה עקב פרשיית הטיית משחקים שהתרחשה לאורך עונת 1970/71, בה היו מעורבים שחקנים משאלקה 04, כמו קלאוס פיכטל, רולף רוסמן, דיטר בורדנסקי ואחרים, וגם שחקנים מקבוצות נוספות. תחילה עונשו היה אמור להיות השעייה לכל החיים, ובסוף העונש הומתק לעונה אחת בלבד.
בעונת 1973/74 חזר פישר לשחק, ובשש העונות הרצופות הבאות, הבקיע לא פחות מ-17 שערים בכל עונה. בעונת 1975/76 הוכתר למלך השערים של הבונדסליגה, עם 29 הבקעות. בעונת 1976/77 סייע לשאלקה לסיים במקום השני של הבונדסליגה, מרחק נקודה אחת מבורוסיה מנשנגלאדבך, כשלזכותו 24 שערים, ולזכות קבוצתו 19 שערים יותר מבורוסיה מנשנגלאדבך שזכתה באליפות. בקיץ 1981 עזב פישר את שאלקה 04 וחתם בפ.צ. קלן. פישר הבקיע 182 שערים ב-305 הופעות במדי שאלקה, נתון המעמיד אותו במקום הראשון בדירוג המבקיעים של הקבוצה בכל הזמנים, ובמקום הרביעי בדירוג ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים.

פ.צ. קלן ובוכום

פישר החל לשחק בפ.צ. קלן בעונת 1980/81, והעביר במועדון שלוש עונות, בהן הבקיע 31 שערים ב-96 הופעות. בעונת 1981/82 סיימה קלן במקום השני, מרחק שלוש נקודות מהאלופה המבורג. פישר הבקיע בעונה זו 12 שערים. בעונת 1982/83 פישר סייע לקבוצה לזכות בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על היריבה העירונית, פורטונה קלן משער של פייר ליטבארסקי. בקיץ 1984 עזב בפישר את קלן וחתם בבוכום. פישר הבקיע בעונתו הראשונה בבוכום, 1984/85, 16 שערים, אך לא הצליח בעונות הבאות להגיע למספרים דו ספרתיים של שערים, וכמות ההופעות שלו ירדה אף היא. בתום עונת 1987/88 פרש פישר ממשחק פעיל, לאחר שהבקיע 27 שערים ב-84 הופעות במדי בוכום.

קריירה בינלאומית

לפישר 45 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן הבקיע 32 שערים, מתוכם שניים הובקעו במספרת. פישר ייצג את גרמניה המערבית במונדיאל 1978, בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים השני, ופישר לא הבקיע שערים. את יורו 1980 החמיץ פישר בגין פציעה. במונדיאל 1982 פישר והנבחרת נחלו הצלחה גדולה יותר, כאשר נעצרו רק במשחק הגמר מול נבחרת איטליה. במונדיאל זה פישר הבקיע בשלב הבתים השני שער ניצחון מול נבחרת ספרד במשחק שהסתיים בתוצאה 2-1, והעניק לנבחרת גרמניה המערבית את הכרטיס לחצי הגמר. פישר הבקיע בחצי הגמר מול נבחרת צרפת שער מכריע נוסף, כאשר המשחק הסתיים בתוצאה 1-1 ונכנס להארכה. הצרפתים עלו ליתרון 3-1, ופישר הבקיע את שער השוויון בחצי מספרת בדקה ה-108 לאחר שער מצמק של קרל היינץ רומניגה. המשחק הסתיים בתוצאה 3-3 והגיע לבעיטות הכרעה, בהן גרמניה המערבית ניצחה בתוצאה 5-4 לאחר פנדל מנצח של הורסט רובש. במשחק הגמר מול איטליה פישר פתח, אך המשחק הסתיים בתוצאה 3-1 לאיטלקים שזכו בגביע העולם. לאחר מונדיאל זה, פישר לא שיחק עוד בנבחרת גרמניה המערבית.
אבי בלקין (תסריטאי)

ביוגרפיה

אבי בלקין נולד וגדל ברמת גן. בין השנים 1999 - 2005 שירת בצבא בחיל קשר ובזמן שירותו הצבאי החל לכתוב מערכונים וטקסים צבאיים.
לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד תסריטאות בקמרה אובסקורה ובבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי.
בלקין יצר וכתב את קומדיית המצבים "לה פמיליה" שמשודרת בערוץ 10, הקלמרים שמשודרת ב-HOT VOD Young, ואת "המלון של פיני" שמשודרת בערוץ הילדים. קומדיית המצבים "לה פמילייה" נמכרה ל-7 מדינות ובינן, הודו, איטליה, קנדה וצרפת.
בין השנים 2005 - 2007 כתב בלקין למופע של שלישיית פרוזאק ולתוכניות "פקקים" שהגיש שמואל וילוז'ני בערוץ הספורט, "ערב טוב ישראל" עם יהורם גאון בערוץ 2, כתב לעונה הששית "יצפאן" ב-HOT3 ולעונה הראשונה והשנייה בתוכנית "פפרצי" ששודרה ב-YES.
בשנת 2007 כתב את ההצגה "שלושה בחצי דירה" בהשתתפות רון שחר וסמי הורי. כמו כן כתב לתוכניות "שלום אנד גוד איבנינג" עם אלי יצפאן, היה הכותב הראשי בתוכנית שהגיש שלום אסייג "צחוק מעבודה", כותב המבזקים לתוכנית "רעש" בערוץ 24, הכותב הראשי בעונות 1 ו-2 לתוכנית "קרב סכינים" ששודרה בערוץ 10, כתב לתוכנית הבידור מועדון לילה, לתוכנית "כשרון או כישלון" ולתוכנית פפרצ'י ששודרה בטלוויזיה בכבלים YES.
בשנת 2009 היה בלקין הכותב הראשי לתוכניות "ביקיני בוטם שואו", "אליפות המסעדות של ישראל", ולספיישל וריאטי.
בין השנים 2011 - 2015 כתב בלקין למופע הסטנדאפ של ליטל שוורץ, כתב לתוכניות הבידור "הם גדולים" ו"מי יפיל את המאסטר" בהנחיית אלי יצפאן, "דוקטור ליבי", "סופשלי" בהשתתפות שחר חסון ששודר בערוץ הילדים.
אבי בלקין מתגורר ביהוד נשוי לדקלה ולהם 3 ילדים.
חיים אלמקיס

חיים אלמקיס (נולד ב-20 בדצמבר 1973) הוא סטנדאפיסט, קומיקאי, שחקן ומדובב ישראלי המוכר בין היתר כג'ינג'י בסדרת הנוער זבנג! וכדודו תפוח בסדרה מ.ק. 22.
הסנאט של אילינוי

הסנאט של אילינוי (באנגלית: Illinois Senate) הוא הבית העליון של האספה הכללית של אילינוי (הבית התחתון הוא בית הנבחרים של אילינוי אשר מכיל 118 נבחרים) המורכב מ-59 סנאטורים, המייצגים מחוזות בחירה שנקבעים לפי אוכלוסייה, הנבחרים לכהונה בת 4 שנים. מחוזות הבחירה משתנים כמידי 10 שנים על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. על פי המפקד האחרון של שנת 2010, כל סנאטור מייצג אוכלוסייה מוערכת המונה כ-217,468 תושבים במדינת אילינוי. 
הגוף נוצר אחרי ניסוח חוקת המדינה בשנת 1818. 
הבחירות לסנאט המדינתי באילינוי נערכות מדי שנתיים, במקביל לבחירות לקונגרס של ארצות הברית וליתר בתי המחוקקים במדינות ארצות הברית. הסנאט ממוקם בקפיטול של אילינוי, השוכן בעיר הבירה ספרינגפילד.
תפקידי הסנאט הם להעביר הצעות חוק, לאשר את תקציב המדינה, לאשר מינויים של מחלקות המדינה והסוכנויות, וכן לפעול ביחס לשינוי החוקה הפדרלית ולהציע תיקונים חוקתיים עבור המדינה. יש לסנאט גם סמכות לעקוף וטו של המושל באמצעות ברוב של שני שלישים.
נכון לשנת 2015, המפלגה הדמוקרטית מחזיקה ברוב המושבים בסנאט. חבר בולט שכיהן בבית מחוקקים זה הוא נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
יפעת זמיר

ביוגרפיה

זמיר נולדה וגדלה בנתניה. את שירותה הצבאי עשתה בחיל החינוך, כמדריכה ברשות שמורות הטבע. בעלת תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני בספרות ומגדר, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. בנוסף, בוגרת תוכנית עמיתי מעוז אשר מכשירה ומפתחת מנהיגים בכירים משלושת המגזרים ובוגרת המחזור הראשון של תוכנית "מובילים דיגיטליים לשלטון המקומי", של מטה ישראל דיגיטלית, רשות התקשוב ומשרד הפנים.
עם שחרורה מהצבא, החלה לעבוד כעיתונאית ומגישת תוכניות בחברת הכבלים מת"ב. ב-2001 עברה לערוץ הראשון והנחתה את תוכנית הקולנוע של הערוץ "טלסינמה".
ב-2002 עברה לערוץ 10 עם הקמתו, והייתה חברה בהקמה "חדשות ישראל" - חברת החדשות הראשונה של הערוץ. בין היתר הגישה באופן קבוע את מהדורת חדשות הלילה של הערוץ.
ב-2003 עברה זמיר לצוות המגישים והעורכים של חברת החדשות של ערוץ 2. בין תפקידה השונים, הגישה את מבזקי החדשות, ערכה והגישה את התוכניות "חדשות סוף השבוע", "שש עם" ו"סדר עולמי".
לאחר 6 שנים בחברת החדשות של ערוץ 2, עזבה זמיר את עולם התקשורת לטובת עשייה ציבורית ומונתה למנכ"לית הראשונה של עמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל. זמיר הייתה ממובילות מיצוב העמותה כארגון בולט בזירה המגזרית-אזרחית והעלאת המודעות לייצוג שוויוני לנשים בזירה הפוליטית בישראל.
ב-2015, לאחר סיום תפקידה בעמותת כ"ן, מונתה למנכ"לית עמותת שקיפות בינ"ל ישראל, בו היא מכהנת כיום. העמותה פועלת להגברת המודעות הציבורית לנושאי שקיפות ויושרה ומעודדת ארגוני ממשל, ציבור ועסקים לפתח תפיסת ניהול אסטרטגית של שקיפות ויושרה. העמותה היא שלוחה של עמותת TI העולמית שהמטה שלה יושב בברלין. 
זמיר היא בין מקימות ומנהלות פסטיבל "אישה" בתיאטרון חולון, אחד מפסטיבלי הנשים הגדולים בישראל], והייתה חברה בצוות ההקמה של הפסטיבל הראשון ועד לאירועי העשור של הפסטיבל.
נכון ל-2016, זמיר מתגוררת ביהוד, נשואה ואם לשלושה ילדים.
זאפד

עלילה

בסרט מסופר על זואי סטיבנס, תלמידת תיכון בת 17 שמצטיינת בריקודים ובאקדמיה. היא נתקלת בקשיים כאשר היא נאלצת לעבור לבית ספר אחר ובמקביל, מתקיימים שינויים בחיי משפחתה. עקב תקלה שנוצרה באפליקציה לאילוף כלבים שהורידה לטלפון הסלולרי, מתאפשר לה לתת פקודות לבנים, העושים כרצונה. אמא שלה מתחתנת בפעם השנייה עם בחור קולני מאוד ושלושת בניו. אחד לא מרוכז, השני מכין אוכל והכל נגמר באסון, והשלישי מציק ומלוכלך. בעיקרון כל חייה של זואי הם באייפון וכשהיא מורידה אפליקציה לאילוף הכלב החדש, הטלפון נופל במורד הגג ולאוכל של הכלב, מה שהופך אותו לשולט בבנים. הכל מתחיל להשתבש שהיא מתאהבת בג'קסון קייל (ספנסר בולדמן) והופכת להיות בדיוק כמו האויבת שלה טיילור.
ישראל סום

ישראל (איזידור) סום (1910 – 1984) היה פעיל ציוני, רופא פנימי, עורך הרפואה 1968–1984, מנהל כללי של קופת חולים של ה"ציונים הכללים" (קופ"ח מרכזית), (לימים קופת חולים מאוחדת).

ביוגרפיה

נולד ב-1910 בקולומינה, גליציה המזרחית אוסטרו-הונגריה. סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה העברית בלבוב. בהיותו תלמיד בגימנסיה הצטרף לתנועה הציונית.
התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטת ברטיסלאבה. סיים את לימודי הרפואה בשנת 1936.
במשך השנים 1931–1935 במקביל ללמודי הרפואה וגם לאחר סיום לימודיו עסק בפעילות ציונית והיה ציר בקונגרסים הציוניים בשנים 1933, 1935, 1937, ו-1939.
בשנת 1938 עלה לארץ-ישראל. היה חבר קיבוץ תל יצחק. בשנת 1941 השתקע בתל אביב.
ב־1941 החל את התמחותו בבית החולים "הדסה" במחלקה הפנימית בניהולו של פרופ' גאורג צונדק. לאחר סיום התמחותו ב-1945 עבד במחלקה כרופא בכיר עד שנת 1965.
משנת 1957 היה סגן עורך הרפואה, סגנו של פרופ' שמעון רוזנבאום ועם מותו נתמנה לעורך ראשי, במשך 16 שנים, (עד למותו).
בשנת 1962 עם מותו של ד"ר לוי עפרון נתמנה למנהל הכללי של קופ"ח של "הציונים הכללים". ב-1974 יזם וביצע את האיחוד של קופ"ח של "הציונים הכללים" (קופ"ח מרכזית), עם קופת חולים עממית
לקופת חולים מאוחדת.
סום היה חבר בוועדת הבריאות של משרד הבריאות ובוועדת האיגוד הבינלאומי לרפואה פנימית.
ב-1979 העניקה לו עיריית תל אביב את פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית.
נפטר ב-1984.

הנצחתו

מרפאה אזורית של קופת חולים מאוחדת ברמת גן קרויה על שמו.
צווארון כחול

צווארון כחול הוא כינוי לאנשים המשתייכים למעמד הפועלים, אשר עובדים בעבודת כפיים ופעמים רבות משתכרים שכר נמוך. אנשי הצווארון הכחול מובחנים מאנשי הצווארון הלבן, שעבודתם אינה מצריכה עבודת כפיים.
חלק ממקצועות הצווארון הכחול דורשים הכשרה ומיומנות ואחרים דורשים רק את כוחו של העובד. בין מקצועות הצווארון הכחול ניתן למנות את הייצור בתעשייה, כרייה, בנייה, תחזוקה, התקנה ועבודות מכניות שונות.

מקור המונח

מקור המונח "צווארון כחול" מצוי במדים שהיוו קוד לבוש במקצועות התעשייה במאה ה-19. עובדי התעשייה ועבודות הכפיים נוהגים ללבוש בגדים עמידים בפני לכלוך. מאפיין פופולרי של בגדים אלה היה ועודנו בגדי עבודה בצבע כחול. כחול הוא גם הצבע הפופולרי של סרבלי העבודה שלובשים עובדים אלה, שכוללים פעמים רבות את שם החברה מודפס בצד אחד ותג זיהוי עם שם העובד בצד השני. על פי רוב בגדים אלה נרכשים ומסופקים לעובדים על ידי המעסיק.
הפופולריות של הצבע הכחול בקרב אנשים שעסקו בעבודת כפיים עמדה בניגוד לחולצה הלבנה, שבאופן היסטורי הייתה הלבוש המקובל בסביבת העבודה המשרדית. קוד הלבוש השונה סייע לזהות את המעמד הסוציו-אקונומי אליו השתייכו האנשים. עם זאת, הבחנה זו הולכת ומיטשטשת, ככל שגובר הביקוש לכוח אדם מקצועי ומיומן, ובשל הגידול שחל במשרות במגזר השירותים, שאינן מצריכות עבודת כפיים, אך שכרן נמוך.
המונח "צווארון כחול" משמש גם כשם תואר, המתאר את סביבתו של עובד הצווארון הכחול, לדוגמה: שכונת צווארון כחול, מסעדת צווארון כחול וכו'.

דרישות השכלה

מאפיין בולט של מקצועות הצווארון הכחול הוא היעדר הדרישה להשכלה אקדמית, הנחוצה כדי להצליח בסוגים אחרים של מקצועות. לרוב משרות הצווארון הכחול נדרשת השכלה תיכונית או מקצועית בלבד. בדרך כלל השכר עבור משרות אלה משולם על בסיס שעתי והוא נמוך מהשכר המשולם עבור משרות הצווארון הלבן. תנאי העבודה של משרות אלה דורשים לפעמים עבודה פיזית מאומצת, ולעיתים הם אף כרוכים בסכנה. בחלק מהמקרים העובדים מיוצגים על ידי איגודים מקצועיים, ובמקרים כאלה עובדים מיומנים עשויים להשתכר טוב יותר מעובדי צווארון לבן.

מעבר הצווארון הכחול ממדינות מתועשות למדינות מתפתחות

עם המעבר של רבות ממדינות העולם המערבי לבסיס של כלכלת שירות, המתבססת יותר ויותר על מגזר השירותים, מספר משרות הצווארון הכחול הלך ופחת באופן עקבי. גורם מרכזי נוסף לירידה במספר משרות הצווארון הכחול במדינות אלה הוא מהפכת המידע. אבל הסיבה העיקרית לירידה היא שהרבה ממשרות הייצור, שאינן דורשות מיומנות גבוהה, הועברו, לעיתים במיקור חוץ, למדינות מתפתחות, בהן משולם לעובדים שכר נמוך מאוד עבור עבודתם. כתוצאה ממגמה זו, קיימת תופעה של מעמד הולך וגדל של עובדי צווארון כחול במדינות המתפתחות, ושינוי בסיס התעסוקה בהן מחקלאי לתעשייתי.

פשעי צווארון כחול

בקרימינולוגיה, "פשעי צווארון כחול" הם סוגי פשעים המבוצעים בדרך כלל על ידי אנשים ממעמד חברתי נמוך. פשעים אלה נחשבים לפשעים "קלאסיים", הניתנים לזיהוי בקלות יחסית על ידי גורמי אכיפת החוק והכרוכים על פי רוב בשימוש בכוח, לדוגמה: ונדליזם, גניבה ושוד. זאת, להבדיל מ"פשעי צווארון לבן", המבוצעים בדרך כלל על ידי אנשים ממעמד הביניים או מהמעמד הגבוה, לדוגמה: שוחד, מעילה וזיוף כספים.
הספרייה הלאומית של הולנד

הספרייה הלאומית של הולנד היא ספרייה לאומית שנוסדה בהאג שבהולנד בשנת 1798.
המשימה של הספרייה הלאומית של הולנד, כפי שמוצג באתר האינטרנט של הספרייה, היא לספק "גישה אל הידע והתרבות של העבר וההווה על ידי מתן שירותים איכותיים למחקר, לימוד וניסיון תרבותי".
המלך לואי בונפרטה העניק לספרייה את התואר "הספרייה המלכותית" בשנת 1806. הספרייה התחילה להיות מוכרת בשם "הספרייה הלאומית" משנת 1982, כאשר הספרייה פתחה אגפים חדשים.
המוסד הפך להיות מנוהל באופן עצמאי ולא על ידי המדינה בשנת 1996, אם כי הוא ממומן על ידי המחלקה לחינוך, תרבות ומדע.
בשנת 2004, הכילה הספרייה הלאומית של הולנד כ-3,300,000 פריטים, זה שווה ערך ל-67 קילומטרים של מדפי ספרים. רוב הפריטים (2,500,000 ספרים או 48 קילומטרים) באוסף הם ספרים.
יש גם חלקים בספרייה של "ספרות אפורה", המחבר, המוציא או התאריך אינם מופיעים על המסמך אבל למסמך יש משמעות תרבותית או אינטלקטואלית.
האוסף מכיל כמעט את כל הספרות של הולנד, מכתבי יד מימי הביניים ועד פרסומים מדעיים מודרניים. כדי שהפרסום יתקבל, הוא חייב להיות ממפרסם הולנדי רשום. האוסף נגיש למנויים בלבד. כל אדם מגיל 16 ומעלה יכול להפוך למנוי. ישנה גם אפשרות לקבל גישה לאוסף ליום אחד בלבד בלי להפוך למנוי.
טיפול בבקשה ללקיחת חומר מן הספרייה יכול להימשך קרוב ל-30 דקות.]
הספרייה הלאומית מפעילה מספר אתרים שאליהם הגישה פתוחה. ביניהם, האתר "הזיכרון של הולנד".
קלטת לוהטת

קלטת לוהטת היא סרט ביתי, בדרך כלל פורנוגרפי, המתעד יחסי מין בהשתתפות ידוען או ידוענית ועושה את דרכו לציבור הרחב בדרך כלשהי. בדרך כלל הסרט הופך לפומבי באמצעות האינטרנט או הדלפה של גורם המקורב לידוען. לעיתים הסרט גם מודלף על ידי הידוען עצמו כתרגיל שיווקי. באנגלית סרט מסוג זה נקרא "Celebrity sex tape", ובישראל הוא זכה לכינוי "קלטת לוהטת" בעקבות פרשת הקלטת הלוהטת של בנימין נתניהו.
פורטיטודו בולוניה

היסטוריה

עד אמצע שנות ה-90 הקבוצה שיחקה בליגה השנייה ומדי פעם העפילה לליגה הבכירה, ללא הצלחה יתרה. 
בעונת 1967/68 הגיעה לגמר הגביע האיטלקי והפסידה לפרטנופה נאפולי.
בעונת 1976/77 הגיעה הקבוצה לגמר גביע קוראץ' והפסידה לקבוצת ק.ק ספליט.
לאחר שג'יורג'יו סראניולי התמנה לנשיא המועדון בשנת 1993, המועדון החל לצבור תאוצה בסוף שנות ה-90 ותחילת המאה ה-21 ותוך שנים מספר הפך המועדון לאחד המועדונים הבכירים באיטליה ובאירופה. בין הישגיו אפשר למנות פעמיים זכייה באליפות איטליה, את הזכייה בגביע האיטלקי ואת הישגו המרשים באירופה עד היום, כשהגיע לגמר היורוליג בשנת 2004, בו לבסוף הובס על ידי מכבי תל אביב.
בשנת 2007 ספונסר המועדון היה רשת חנויות הכלבו אופים.
בשנת 2009 הורדה הקבוצה לליגה הרביעית עקב בעיות כלכליות. ובשנת 2010 זכתה בגביע הליגות הנמוכות כשניצחה בגמר את קבוצת פולגר ליברטס פורלי.
אולם הבית של המועדון הוא היכל פלאדוצה המכיל כ-5,800 מקומות ישיבה.