google/wiki40b huggingface dataset:
אורית שחם-גובר

אורית שחם-גובר, סופרת ואוצרת מוזיאונים היסטוריים.

ביוגרפיה

אורית שחם-גובר  היא בתו של הסופר והמחזאי נתן שחם, נכדתו של הסופר והמסאי אליעזר שטיינמן, ואחייניתו של הסופר והפובליציסט דוד שחם. נולדה בקיבוץ בית אלפא, בוגרת תואר ראשון בהיסטוריה כללית (אוניברסיטת תל אביב), תואר שני בחינוך במוזיאונים (אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בוושינגטון די.סי.), ותואר שלישי במוזאולוגיה (אוניברסיטת חיפה). יצירתה הספרותית כוללת ארבעה רומנים, שלכולם נגיעה בזיכרון הישראלי, דרכי התהוותו והאופן שבו היחידים והחברה הישראלית בוחרים לשמר אותו. שחם-גובר הרצתה שנים רבות באוניברסיטת חיפה.

ספרים ותסריטים

"איפה היית בשישה באוקטובר", רומן הנוגע במלחמת יום הכיפורים, ספריית פועלים, 2001
"ובאתי על החתום", רומן מחיי הדור השני לשואה, הוצאת כתר, 2005
"טיסת יום", סיפור אהבה ששורשיו בילדות בקיבוץ, הוצאת כתר, 2008
"האחרת", סיפור בלשי פסיכולוגיסטי-ספרותי, בהוצאת כתר, 2013

כתיבה עיונית

"חינוך במוזיאונים", עריכה, קובץ מאמרים בנושא מוזאולוגיה, הוצאת המועצה לשימור אתרים, 1994
"הגרסה שלנו" – תכנון בית הפלמ"ח ומוזיאון בגין כמרחבים מעצבי זיכרון, עבודת תזה לתואר PhD, אוניברסיטת חיפה.

מוזיאונים שאצרה

מוזיאון הפלמ"ח, מוזיאון הרצל, מוזיאון בגין, אתר מצדה, מוזיאון אסירי המחתרות בעכו, הבית השרוף ברובע היהודי בעיר העתיקה, חצר הקואופרציה במרחביה, ועוד. כיום משמשת כאוצרת הראשית של מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות, שנמצא בהקמה.
חופשי ומאושר

פרקים בסרט

הסרט כולל בתוכו שני פרקים: הראשון "בונגו" בקריינותה של דינה שור, ו"מיקי ואפון הקסם", בקריינותו של אדגר ברגן. ג'ימיני הצרצר מהווה דמות מנחה בין הקטעים ולמעשה, מוביל בין הסיפורים.

בונגו

קטע זה מבוסס על סיפור "בונגו הדוב הקטן" של סינקלר לואיס (חתן פרס נובל לספרות לשנת 1930), אשר עוקב אחר הרפתקאותיו של דוב קרקס בשם בונגו אשר מעוניין לחיות בחופשיות בטבע. בונגו, אשר נמצא בשבי זוכה לשבחים על הופעותיו בקרקס, אבל זוכה לטיפולים ברמה נמוכה מחוץ לבמה.
תוך כדי נסיעה ברכבת, האינסטינקטים הטבעיים של בונגו קוראים לו לצאת לחופשי. ברגע שהוא בורח אל היער, בונגו מתחיל להסתגל לתנאים החדשים שלו בטבע. למחרת בבוקר, הוא פוגש דובה בשם לולובל. השניים מתאהבים, אך בונגו נקלע לצלע נוספת באהבה ללולובל, לאמפג'ו הדוב המרושע. בונגו מפרש לא נכונה את סטירתה של לולובל אשר בעבור דובים משמעותה שהיא מחזירה לו אהבה, ומוביל לכך שלאמפג'ו סוטר ללולובל, דבר שגורם לכל הדובים ביער לחגוג לכבוד הזוג החדש. לאחר שבונגו מבין את משמעות הסטירה אצל דובי הטבע, הוא קורא תיגר על לאמפג'ו. בונגו מנצח את לאמפג'ו, אשר נסחף אל מותו והופך לבן זוגה של לולובל.
הסיפור מלווה בקריינותה של דינה שור.

מיקי ואפון הקסם

קטע זה הוא עיבוד לסיפור ג'ק ואפון הפלא הכולל בתוכו את הדמויות מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי בתור איכרים אשר מגיעים אל טירתו של וילי הענק דרך אפון פלא שקיבל מיקי בתמורה לפרה.
הקטע מלווה בקריינותו של אדגר ברגן, אמן הפיתום.
מיקי, דונלד וגופי חיים במקום שנקרא "עמק אושר", אשר נקטע אושרו עקב ביקור של ענק שגנב את נבל הזהב המזמר מטירת. השלישייה, הסובלת מרעב, בונה על פרתם שתניב להם חלב, שממנו יוכלו להרוויח כסף, אך מיקי מוכר אותה בתמורה לאפוני קסם אשר דונלד משליך אותן. באותו לילה, גדל נבט ענק שמעלה את מיקי, דונלד וגופי אל הענן שבו גר הענק. ברגע שהם נכנסים לטירת הענק, מיקי, דונלד וגופי אוכלים מהאוכל שנמצא על שולחנו. דבר זה מעורר את זעמו של וילי הענק, בעל היכולת להפוך עצמו לכל דבר. כאשר וילי מבין כי מיקי מנסה להערים עליו ולהפוך אותו לזבוב על מנת שהוא יצליח להרוג אותו, וילי הכועס לוכד מיקי, דונלד וגופי ונועל אותם בקופסה. מיקי מצליח לברוח, ובכדי להציל את דונלד וגופי, על מיקי למצוא את המפתח לקופסה. מיקי משתמש בנבל הזהב ששר ומרדים את הענק. כשמיקי מצליח להציל אותם, בורחים הארבעה, מיקי, דונלד, גופי ונבל הזהב אל עמק האושר, אך הענק עוקב אחריהם אל העמק, שם נופל מן הנבט אל מותו.
הסרט מסתיים בקטע שמערב אנימציה ושחקנים חיים כשוילי הענק (שמסתבר ששרד את הנפילה) רוקע דרך רחובות הוליווד ומחפש את מיקי מאוס וחבריו.
ניצוצות בחינוך

פעילות העמותה

ניצוצות הוקמה בשנת 2012 על ידי אורי שנער וד"ר יואב ארמוני, ופעילה בפריסה ארצית. על פי נתוני העמותה, בשנת 2018 השתתפו בתוכנית כ-6,000 תלמידים מכ-30 בתי ספר, מכיתות ז' עד י"א. במסגרת הפעילות נפגשים מנחים מתנדבים בעלי תחומי עניין מגוונים, אשר עברו הכשרה ועומדים בתנאי משרד החינוך. המפגשים מועברים בקבוצות קטנות (ממוצע 14 ילדים), רב-גיליות בימי שישי, אחת לשבוע לאורך כל השנה.
התוכנית מפגישה תלמידים עם בוגרים (מנחים) בעלי ניצוץ מתוך מטרה לסייע לתלמידים לגלות את תחומי העניין שלהם.

מטרות העמותה

משמעות - ליצור אצל התלמידים מוטיבציה ויכולת לאתר את הפעילויות המשמעותיות עבורם ולהפוך את מימושן לחלק מרכזי מחייהם לאורך כל מהלך החיים. על ידי חשיפת התלמיד לדמויות מעוררות השראה בתחומי דעת שונים, יחלו התלמידים לחפש את הפעילות המשמעותית עבור עצמם. 
שילוב הקהילה - העמותה דוגלת בשילוב הקהילה של בית הספר בפעילות (40% מהמנחים באים מקהילת בית הספר - מורים, הורים, בוגרים).   
התנדבות - כל המנחים של ניצוצות מתנדבים, חשיפת התלמידים למתנדבים מטמיעה את ערך ההתנדבות בקרב התלמידים.
מתאים לכולם - העמותה פועלת בכל המגזרים (ממלכתי, ממלכתי דתי, ממלכתי ערבי) ובכל הרמות הסוציואקונומיות.
מערכת החינוך הפורמלי - העמותה פעילת במסגרת מערכת החינוך הפורמלי במיזם משותף עם משרד החינוך.

נושאי תפקידים

יו"ר העמותה - אורי שנער
מנכ"לית - שרון יהושע
רגלי צפרדע

רגלי צפרדע הן מהמאכלים הידועים ביותר של המטבח צרפתי והמטבח הסיני. כמו כן, רגליים של צפרדע אגם נצרכות גם במקומות אחרים כמו וייטנאם, תאילנד, אינדונזיה, צפון איטליה, דרום פורטוגל, ספרד, אלבניה, סלובניה, רומניה, צפון-מערב יוון ודרום ארצות הברית.
נכון ל-2014, יצואנית רגלי הצפרדע הגדולה ביותר היא אינדונזיה, שהיא גם צרכנית משמעותית. באזורים כמו ברזיל, מקסיקו והקריביים, צפרדעים עדיין ניצודות בטבע.
רגלי הצפרדע עשירות בחלבון, אומגה 3, ויטמין A ואשלגן. לעיתים קרובות מתארים את טעמן כדומה לטעמו של עוף . זאת עקב טעמן העדין ומרקמן המזכיר כנפי עוף. במדינות מסוימות כמו וייטנאם, מגדלים צפרדעים באופן מסחרי.

צרפת

רגלי צפרדע (בצרפתית: Cuisses de grenouille) הן מאכל מסורתי שנפוץ במיוחד במחוז אן (אוברן-רון-אלפ). צריכה נרחבת של רגלי צפרדע היא תופעה חדשה יחסית שהחלה במאתים השנים האחרונות. ]

סין

רגלי צפרדע (בסינית: 田鸡腿) נאכלות בעיקר בדרומה של סין.
במטבח הסיני מכינים את רגלי הצפרדע במגוון דרכים כדוגמת מוקפץ, טיגון, שליקה או דייסת אורז, שהיא מאכל פופולרי במטבח הקנטונזי.
פגישה בסופר

פגישה בסופר הוא מחזה מאת שולה מגידו, שהועלה לראשונה בתיאטרון הסימטה, במסגרת "תיאטרון מקורי" ב-1992. הבמאי היה זכריה טובי, ושיחקו בו גדעון שמר ועידית צור. בקיץ 1995 הועלה המחזה בריו דה ז'ניירו בפורטוגזית בתיאטרון טרזה רשל.‏ המחזה זכה לביקורות משבחות.

עלילה

בנימין - אלמן טרי ותלותי, ואילנה - אלמנה ותיקה ועצמאית, נתקלים זה בזו בסופרמרקט. הפגישה המקרית עשויה להפוך למפגש גורלי, אבל הסקרנות וההזדקקות של הפעם הראשונה מתערבבים בחששות ובספקות אם ואיך לפתוח פרק חדש של חיים משותפים. כל אחד נאלץ ללמוד מחדש את שיטות החיזור, ולאורך העימותים הם מתוודעים זה לזו.
שיעור שגיאה בייסיאני

בסטטיסטיקה ובלמידת מכונה, שיעור השגיאה הבייסיאני הוא שיעור השגיאה הנמוך ביותר שמְסַוֵוג יוכל להשיג על מדגם מסוים.
כאשר עלינו לתת סיווג על פי אוסף מאפיינים, אם כל אוסף מאפיינים מסוים גורר בהכרח סיווג מסוים (משמע, העולם בו אנחנו עובדים הוא דטרמיניסטי), אז שיעור השגיאה הבייסיאני הוא אפס.
לעומת זאת, אם לאוסף מאפיינים מסוים יש מספר סיווגים אפשריים, אז גם מְסַוֵוג אופטימאלי ישגה בהכרח בחלק מהמקרים.
אגם בוניוני

גידולים על יד האגם

מכיוון שאגם בוניוני הוא מקור מים מתוקים בסביבת האגם הצמחייה פוריה וירוקה לאורך כל ימות השנה. גידול עיקרי שצומח על גדות האגם ומשמש את המקומיים הוא קנה סוכר. קנה הסוכר משמש את המקומיים בכפר להכנת משקאות אלכוהולים. בטיול בכפר וכניסה לאחד המסבאות ניתן לראות את תהליך ההכנה. באיזור הכפר ניתן לראות גידולים נוספים כמו עצי בננות וכו', אך אלה לא צומחים על גדות האגם.

חיות בסביבת האגם

בשונה מרוב המקומות באפריקה, על יד אגם בוניוני לא נמצאים חיות בתפוצה גדולה. מקור מים מתוקים בדרך כלל מהווה סביבת גידול גדולה למינים של בעלי חיים שכן הם יכולים לרחוץ באגם בימים חמים, לצוד דגים למאכל ולשתות ממי האגם. בסביבת אגם בוניוני לא נפוצים חיות יותר מדי אלא בעיקר חיות משק (עזים, פרות, תרנגולות) של המקומיים שמסתובבות חופשי על יד האגם, ציפורים, ומעט מיני דגים שמשמשים את המקומיים למאכל. על אי מסוים קיימות זברות אך זברות אלה הובאו על ידי מקומי לצורך שימור וראווה לתיירות.

המטבח בכפר

כמו בכל אזור מזרח אפריקה ובפרט אוגנדה, המטבח המקומי בכפר דל ומבוסס על מעט רכיבים: אורז עם רוטב בשר/דגים או שעועית בצד, צ'פאטי ומתוקי , בננה לבישול או טיגון. במסעדות על יד האגם ניתן למצוא אוכל מערבי מגוון המתאים לתיירים.

תחבורה באיזור האגם

בדומה לרוב אזור מזרח אפריקה ובעיקר אוגנדה, התחבורה המקומית היא על אופניים או על אופנוע מכונה "בודה בודה" שמשמש כסוג של מונית שמתבצע על אופנוע.
פמיניזם קש

פמיניזם קש הוא סוג של טיעון איש קש, בהקשר של דיון על פמיניזם. זהו טיעון לפיו אלמנטים של הפמיניזם מוגזמים או מפוברקים בניסיון להפריך או לשבש עמדות או טיעונים פמיניסטיים. פמיניסטית קש, אם כן, היא דמות מומצאת על ידי המתנגדים לטיעונים הפמיניסטיים, אשר מנסים להפריך או להפחית בערך העמדה הפמיניסטית. היא לרוב מצוירת באמצעות סטראוטיפים, פשטנות יתר, או בעזרת מצגי שווא על מנת לערער על הפמיניזם ככלל.

השימוש בטיעון

פמיניסטית קש היא הגרסה הפמיניסטית לכשל הלוגי, איש קש. איש קש הוא אדם שמומצא על ידי הטוען דבר מה, במטרה להגחיך את העמדה הנגדית, ולגרום לה להיראות כלא אמינה. טיעון איש קש מוצלח בכוחו להסיט דיון למחוזות לא רלוונטיים. לעיתים, טענת איש הקש נועדת מלכתחילה להיות קלה להתקפה, ולכן ה"בונה" אותה בדרך כלל לא מציג את כל העמדה הנגדית, או מציג אותה בפשטנות יתר, מגזים אותה, או טוען למשמעות אחרת עבורה. וכך, הוא יכול בנקל "להפריך" את טענת היריב או עמדתו.
במובן הפמיניסטי, פמיניסטית הקש היא דמות מומצאת של "פמיניסטית" אשר משמשת כדי להתנגד לתנועה הפמיניסטית בכללה, ולהגחיך אותה. פמיניסטית הקש הטיפוסית מקדמת רעיונות קיצוניים, ללא פילוסופיה או תאוריה שעומדת מאחוריהם, ופעמים רבות – ללא מטרה ברורה או הגיונית. היא לרוב מתאימה לסטראוטיפים המוחלים על ידי מתנגדי הפמיניזם (היסטרית, לסבית, שמנה, שעירה, רווקה). הדמות השטחית הזו מאיינת את הרעיון שיש מגוון זרמים וסוגים של פמיניזם, שפמיניסטיות קיימות בכל רובדי החברה, בכל מעמד, דת, גזע, שיש להן מטרות ברורות, ובמיוחד - שהן מדברות ומתייחסות לנושאים אקטואליים. נשים רבות מדווחות שעל אף שהן מחזיקות בדעות שמתאימות לסוגי הפמיניזם השונים, הן מהססות או חוששות להזדהות כפמיניסטיות, בשל התדמית השלילית הזאת, הרווחת גם בתקשורת.

בתקשורת

על פי מסד הנתונים "TV Tropes", האוסף דוגמאות לסוגים של דמויות ורעיונות החוזרים על עצמם באמצעי התקשורת, דמות פמיניסטית הקש היא דמות שנוספת ליצירה אך ורק כדי לשלול את הלגיטימציה של הדמות עצמה, או כדי לייצר רגעים קומיים. על פי חוקרת התרבות והפעילה הפמיניסטית אניטה סרקיזיאן, דמות פמיניסטית הקש היא מהדמויות הנוראיות ביותר שנכתבות לטלוויזיה ולקולנוע, לא רק משום שהיא באה להגחיך את הפמיניזם ואת הפמיניסטיות, אלא משום שהדמות פעמים רבות באה דווקא כדי להפריד בין דמויות נשיות חזקות - אשר מוצאות חן בעיני פמיניסטיות - לבין הפמיניסטיות עצמן, כדי להרגיע את הקהל הצופה (והמחזיק בדעה שלילית לגבי פמיניזם) שהדמות האהובה אינה פמיניסטית. היא נותנת כדוגמה את דמותה הפופולרית של ורוניקה מארס. בכך, אומרת סרקיזיאן, תסריטאי הוליווד מייצרים מצג שווא של עולם הקיים רק בדמיונם, של עולם בו יש כבר שוויון מושלם, ולכן מי שמתעקשת להיאבק על שוויון, היא בעלת פגם אופי או מנטלי כלשהו.
רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

ביוגרפיה

רודולף היה בנם הבכור של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו, מריה בת קרל החמישי. בעלותו לשלטון, עם מות אביו בשנת 1576, ביטל רודולף את המדיניות הסובלנית בה נקט אביו כלפי הפרוטסטנטיות באדמות ההבסבורגיות, ואף סייע באופן פעיל לקונטרה-רפורמציה הקתולית. יחד עם זאת, ניהל אורח חיים חילוני, ולא דבק באמונתו הדתית.
אף שהיה אדם מלומד, לא נודע רודולף השני כשליט ראוי וזאת בשל הדיכאון הקליני שממנו סבל. בשונה מאביו, היה אדם מופנם ופגיע. לקראת סוף ימיו חווה מספר התקפי אי שפיות, וכתוצאה מכך החלו בני משפחתו להתערב באופן פעיל בענייני ניהול הקיסרות.
ואמנם, לאחר שהובילו אישטוון בוצ'קאי (Bocskay) ובני בריתו העות'מאניים התקוממות אלימה נגד השלטון ההבסבורגי בהונגריה (1604–1606), צבר אחיו הצעיר של רודולף, מתיאס, סמכות שלטונית בפועל אשר עלתה על זו של הקיסר. המרד ניצת בעקבות ניסיונו של רודולף לכפות את האמונה הקתולית על תושבי הונגריה. בשנת 1608 נאלץ רודולף להיענות לתביעותיו של אחיו ולהעניק לו את השליטה באדמות הונגריה, אוסטריה ומוראביה. כדי לפצות על כך ולחזק את התמיכה בו בבוהמיה, פרסם רודולף ב-1609 צו מלכותי מיוחד המתיר חופש דת לאצילים ולתושבי הערים בבוהמיה. ואולם מאמץ זה לא נשא פרי, ורודולף נאלץ לוותר גם על אחיזתו בבוהמיה ולהעבירה לאחיו בשנת 1611. אפשר ששלטונו הבלתי יציב ורב התהפוכות של רודולף השני היה בבחינת סימן לבאות: מלחמת שלושים השנה פרצה כשש שנים לאחר מותו.
מקובל להניח כי רודולף השני נמנה עם הצבעוניים שבמלכי אירופה לאורך ההיסטוריה, ובתקופה זו בפרט. הקיסר נהג לאסוף גמדים, ובצבאו שירת גדוד ענקים מיוחד. הוא הקיף עצמו באסטרולוגים, והתעניין בעיקר במשחקים, באמנויות השונות ובמוזיקה. בדומה לאצילים רבים בני התקופה, הוא הוקסם ממסתורי המיסטיקה, הכישוף והמדע בן זמנו. הוא שימש כפטרונו של המתמטיקאי והאסטרונום יוהנס קפלר, כפטרונם של פסלים וציירים רבים כדוגמת ג'וזפה ארצ'ימבולדו וברתולומאיוס שפרנגר, ואף מימן פרסומם של כתבים העוסקים באלכימיה.
כאביו, מקסימיליאן, היה יחסו של רודולף אוהד כלפי היהודים, והוא אף עמד בקשר עם מהר"ל מפראג במשך זמן מה.
ב-20 בינואר 1612 מת רודולף בפראג, ואחיו מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לשלטון במקומו.
Billionaire

כתיבת השיר

השיר נכתב במהלך שבוע בו חברי הסמיזינגטונס: ברונו מארס, ארי לוין ופיליפ לורנס, התכנסו כדי לכתוב שירים לשלושה זמרים: לופ פיאסקו, B.o.B וטרבי מקוי. במהלך אותו שבוע יצרו הסמיזינגטונס ל-B.o.B את השיר "Nothin' on You" ולמקוי את "Billionaire".
רכס החברה המלכותית

רכס החברה המלכותית (באנגלית: Royal Society Range) הוא רכס הרים שגובהו 4,025 מטרים, הנמצא בחוף המערבי של מצר מקמרדו, בין קרחון קואטליץ, קרחון סקלטון וקרחון פראר שבאנטארקטיקה.
רכס ההרים התגלה בשנת 1841 על ידי רב החובל ג'יימס קלארק רוס, מגלה מדף הקרח רוס.
הרכס נחקר על ידי משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה, בראשות רוברט פלקון סקוט אשר חקר את אנטארקטיקה בין (1901–1904). הרכס נקרא על שם החברה המלכותית הבריטית אשר מימנה את משלחת המחקר. סקוט קרא לפסגות ההרים על שם ראשיה של החברה המלכותית.
משימה עולמית

תקציר העלילה

בסדרה מסופר על אביגיל אופיר (היא גם מספרת את הסיפור), ילדה שמגויסת בידי אדם המכונה "האביר" למשימות שונות ברחבי העולם ביחד עם עוד ילד-תום לוי. בנוסף היא מאוהבת בתום לאורך כל הסדרה. 
במהלך הסדרה מתגלים פרטים נוספים על האביר ועל המסדר שמטעמו הוא פועל-"מסדר האבירים". בסוף כל ספר יש עוד מידע על המדינה שבה בקרו. בתחילת הסדרה אביגיל ותום לא יודעים שהמשימות מקדמות אותם ב"מסדר האבירים".
במשימה עולמית 26 (ממלכת האיברים) אביגיל ותום עולים רמה במסדר האיברים.

דמויות שמופיעות ברוב הספרים

אביגיל אופיר - חניכה ולאחר מכן מפקדת במסדר האבירים, בת זוגו של תום. 
תום לוי - חניך ולאחר מכן מפקד במסדר האבירים, בן זוגה של אביגיל.
האביר הישראלי - הממונה על תום ואביגיל מטעם מסדר האבירים.
עידן - האח של אביגיל.
ההורים של אביגיל.
ההורים של תום.
אודליה - ילדה מהכיתה של תום ואביגיל מאוהבת בתום ומציקה להם.
אהבת שאול

סיפור העלילה

שאול בר אדון, גבר ירושלמי ממוצא ספרדי טהור, מספר את סיפור חייו למן תחילתם ועד התקופה בה מתרחשת העלילה, שנת 1992, והוא כבר גבר כבן חמישים. בר אדון מתאר את ילדותו בירושלים כבנו של איש אצ"ל, שגדל בבית התומך במחנה הרוויזיוניסטי והיה חניך בתנועת בית"ר. בהמשך מתאר בר אדון כיצד למד בבית הספר התיכון במגמת ערבית בשל רצונו להתגייס ליחידת מודיעין בצה"ל. עם גיוסו לצה"ל נשלח בר אדון להכשרה כלוחם בנח"ל ובהמשך עבר קורס מ"כים חי"ר. הדבר גרם לבר אדון תסכול רב, שהרי שאף לשרת במודיעין, ועל כן כתב למורהו במגמת ערבית, אבנון שמו, במחאה. המורה אבנון, אשר בצבא שירת בצנחנים ובחיל המודיעין, ממליץ על בר אדון כמועמד ליחידת מודיעין נבחרת שאך זה הוקמה. מפקד היחידה, איש הפלמ"ח, רס"ן מרדכי "מודי" אדלמן, מראיין את בר אדון ומגייס אותו ליחידה. ביחידה פגש בר אדון את מפקד הצוות שלו, סגן אבשלום קהתי, המכונה "אבשי". קהתי, גבר תמיר וחסון ממוצא תימני, בוגר מצטיין של           הפנימייה הצבאית בחיפה, אשר שירת בעבר כלוחם ומפקד בצנחנים, ולו צל"ש על סיור מודיעין עליו פיקד לחצי האי סיני. ביחידה עובר בר אדון, תחת פיקודו של קהתי, הכשרה בניווטים, בסיערוב ובלוחמת קומנדו. במהלך האימונים הופך בר אדון לחברם הטוב של קהתי וזכי סיטון, ואף מסייע לאחרון להתחתן עם חברתו.
לאחר שחרורו מן הצבא עוברים קהתי ובר אדון לשותפים לדירה וסטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים. באותה עת מתאהב בר אדון בחיה, ניצולת שואה, הלומדת באוניברסיטה ועוסקת ללא הרף במשפט אייכמן. קהתי מצדו מתחתן עם מזי, אחותו של זכי חברם ליחידה. אהבתם של חיה, האשכנזיה ובר אדון נידונה לכישלון משום הוריה של חיה הרוצים כי תינשא לגרשון אברמסקי, טייס קרב בחיל האוויר, אשכנזי אף הוא. קונפליקט נוסף המתבטא בספר הוא במישור הצבאי בו חש קהתי כי אינו מקודם לתפקיד מפקד היחידה בשל היותו ספרדי, בניגוד למפקד הפלוגה דורון ברקאי, המכונה "הבלונדיני" על שום מוצאו האשכנזי. לאחר שחיה עוזבת אותו, כדי להינשא לגרשון, עובר בר אדון לארצות הברית, כדי ללמוד בקליפורניה ונעשה חלוץ בתעשיית ההיי טק. קהתי, שפרש מן הצבא לאחר שלא מונה למפקד היחידה, הפך לקבלן לעבודות עפר ועשה חיל בביצור קו בר-לב. במהלך לימודיו באוניברסיטת סטנפורד, שב בר אדון לישראל לחופשות וגם כדי לקחת חלק כאיש מילואים ביחידה במלחמת ששת הימים, ובמהלך הקרבות ברמת הגולן מציל את חיי קהתי, מפקדו. בר אדון שב לישראל גם במלחמת יום הכיפורים ולחם בקרבות חזית הדרום, כמפקד טנק בגדוד שריון שבפיקוד אלישיב שמשי. במלחמת יום הכיפורים נהרג חברו הטוב, קהתי, בעת שפיקד על חיילי היחידה בכיבוש החרמון.
בסיומו של הספר מקימים בר אדון וחבריו מצבה לקהתי במעלה סיירים בהרי אילת ועליה חקקו- "גלעד לזכרו של אבשלום (אבשי) קהתי ז"ל, מפקד וחבר, שהוליכנו בהרים ובשבילים האלה, להכין אותנו למלחמה ולשלום. חיילים ורֵעים". לאחר מכן מצפה בר אדון לביקורה של מזי, אלמנתו של קהתי, מרצה לאגרונומיה הפעילה במפלגת מרצ, ומציין כי התפקח מאמונתו בדרך מחנה הימין ושאולי הגיעה העת לעליית מפלגת העבודה לשלטון.
כספרים אחרים של עמיר, הספר כתוב בשפה עשירה, שמתובל בה הומור דק.
ישראל אברהם מזל

רבי ישראל אברהם מזל מצ'רני-אוסטראה (ה'תקל"ה - כ"א בטבת ה'תקע"ד) בנו של רבי משולם זושא מאניפולי, היה רב ואדמו"ר חסידי בעיר צ'רני-אוסטראה.

קורות חייו

נולד באניפולי שבאוקראינה לרבי זושא מאניפולי, והענדיל, אשתו מהזיווג השני. 
נישא לרבנית ציזיא חנה בתו של רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה, לאחר נישואיו עבר להתגורר בעיר חמיו צ'רני-אוסטראה. הוא כינה את משפחתו מז"ל על שם אביו בראשי תיבות: משולם זושא בן ליפא. 
בשנת ה'תק"נ לאחר עליית חמיו לארץ ישראל מונה לממלא מקומו ברבנות העיר ובאדמו"רות. בשנת תקנ"ד הדפיס מחדש את ספרו של דודו "נועם אלימלך" בהסכמת אביו. בהקדמת ספרו של אביו "מנורת-זהב" שנכתבה על ידי נכדו בשלהי המאה ה-19, מובא כי אביו, רבי זושא, טען כי נשמתו הועברה אליו מנשמת חזקיהו מלך יהודה. 
נפטר בכ"א בטבת ה'תקע"ד בגיל 42 ונטמן בעירו צ'רני-אוסטראה. לאחר פטירתו מילאה אשתו ציזיא חנה את מקומו באדמו"רות, ובנו רבי פנחס מילא את מקומו ברבנות העיר צ'רני אוסטראה. 
תורותיו ותולדותיו נדפסו בקונטרס "נזר ישראל ועטרת אברהם" שבספר "תקיפא דארעא ישראל". בין תלמידיו היה רבי לייבוש מאושיצא.
פיליפ זימברדו

חייו

בעבר כיהן פעמיים כנשיא ארגון הפסיכולוגיה המערבי, ופעם אחת כנשיא אגודת הפסיכולוגים האמריקאית (2002), וכיו"ר מועצת נשיאי האגודה למדע הפסיכולוגיה, כהיום הוא משמש כיו"ר קרן הפסיכולוגיה המערבית ומנהל המרכז הבין תחומי למדיניות, חינוך ומחקר על טרור.
זימברדו ביצע מחקרים בנושאים רבים, בהם פסיכולוגיה של פרספקטיבת הזמן, בושה, שיגעון, אלימות/רוע, פסיכולוגיה פוליטית, היפנוזה ועוד.
זכה על מחקריו בפרס קרן וצלב האוול. וקיבל מאת האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה את פרס ארנסט הילגרד למפעל חיים. 
כתב כ-50 ספרים, ובהם הספר פסיכולוגיה בחיים ( Psychology And Life) שתורגם לעברית בשם מבוא לפסיכולוגיה המשמש כבסיס לקורס מבוא לפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה,
מחקרו המוכר ביותר הוא ניסוי הכלא שבוצע על ידיו באוניברסיטת סטנפורד בשנת 1971.
כיום מלמד בבית הספר של הצי האמריקני ללימודים מתקדמים במונטריי, ומשמש כיושב ראש קרן הפסיכולוגיה המערבית, ומנהל המרכז הבין תחומי למדיניות, חינוך ומחקר על טרור.

אפקט לוציפר

אפקט לוציפר היא תאוריה פסיכולוגית התנהגותית, אשר פותחה על ידי פיליפ זימברדו. על פי תאוריה זו, אין זה נכון כי קיימים אנשים טובים או רעים, אלא כוחות סביבתיים הם המביאים אנשים טובים לבצע מעשי רוע. 
התאוריה פורסמה על ידי זימברדו בשנת 2007 בספרו "אפקט לוציפר", שנכתב על סמך תוצאות מחקריו במשך למעלה מ-30 שנה, החל מניסוי הכלא באוניברסיטת סטנפורד וכלה בחקירתו את ההתעללות בכלא אבו גרייב.

מקור השם

לדבריו של זימברדו, הוא כינה בשם זה את התאוריה ואת הספר, שכן לוציפר היה המלאך החביב על אלוהים, אך כאשר המלאך סירב לציית להוראותיו, אלוהים זרק אותו מגן עדן, ונעל אותו בתוך כלוב בגיהנום. מוסר ההשכל המקובל של הסיפור הוא כי אפילו המלאך האהוב על אלוהים יילך לגיהנום אם לא יציית לסמכות.
יהדות קולאשי

חיי יהודי קולאשי עד גלי העלייה

המגורים בקולאשי התקיימו על פי חלוקה לכ-30 אזורים, כל אזור נקרא על שם המשפחה הגדולה שגרה בו. במרכז העיירה עמד שוק גדול שהיווה מרכז מסחרי לכל תושבי העיירה ולתושבי הכפרים שמסביב לה.
קולאשי הייתה עיירה יפה ומטופחת בעלת נוף פסטוראלי וגם שוקקת חיים. בין יהודי גאורגיה לנוצרים המקומיים התפתחה מערכת יחסים טובה ונוחה ויחסי רווחה וכלכלה שהביאה לשכנות נפלאה בין שני הצדדים. נוצרים ויהודים למדו יחד בבית הספר המקומי. 
עיקר פרנסתם של היהודים במקום התבססה על חקלאות ומסחר, וחלקם עבדו גם במקצועות חופשיים.
הענף החקלאי העיקרי שבו עבדו היהודים בעיירה היה גידול הגפנים. בסוף שנות ה-50 ובמהלך שנות ה-60 פעלו בעיר שני מפעלי טקסטיל גדולים שנוהלו על ידי יהודים ובהם הועסקו יהודים רבים תושבי העיירה.
קולאשי התייחדה בהיותה מרכז שוקק של הדת והמסורת היהודיים ובהיותה המקום היחיד בכל רחבי ברית המועצות שבו התקיים תחום שבת. היה נהוג אף לקרוא לה "ירושלים של גאורגיה".
יהודי קולאשי היו אנשים אדוקים בדת ומאמינים מאוד, ובעיירה פעלו 4 בתי כנסת גדולים. החגים בה התאפיינו בסממנים יהודיים בולטים מאוד שנראו בכל רחבי העיירה. בקולאשי נהוג היה לקרוא לחג הסוכות "חג האוהלים". החתונות היהודיות בעיירה נעשו על ידי שידוכים והתקיימו באוהלים בהיעדר מקום בנוי לקיומן. 
רבני קולאשי היו חכם אהרון בוטראשוילי, חכם אברהם מיכאלשוילי, חכם יצחק מיכאלשוילי, חכם שבתי מיכאלשוילי וחכם רפאל אלאשוילי.
בעת ביקורו של הרצל באזוב בעיירה, הוא כתב כי ברחובות התהלכו יהודים עם ציצית ותפילין, ואף ברחוב סטלין הראשי בעיירה. יהודים במקום התהלכו תמיד עם כיסוי ראש עד שנות ה-70 אז גברה האנטישמיות בגאורגיה והגיעה בסופו של דבר גם לקולאשי. לאחר מכן החלה עלייה מסיבית של יהודי קולאשי לארץ ישראל, רובם לא בגלל האנטישמיות אלא ממניעים ציוניים, ולאחר מכן בשנות ה-90 ממניע קיומי. בקולאשי קיים בית קברות יהודי עתיק שנשמר עד היום.
בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 היו בקולאשי כ-1350 משפחות יהודיות, וממוצע הנפשות לבית עמד על 6–7 נפשות.

לקריאה נוספת

דפנה יזרעאל (עורכת), גיאורגיה: כותאיסי, קולאשי, אוני: מסע אל הקהילה היהודית, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2010, ISBN 9789652272737
לשכת המס המרכזית

לשכת המס המרכזית היה גוף של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, אשר תפקידו היה לגבות את "המס האחיד" - תשלום דמי חבר בהסתדרות. תשלום זה העניק גם את הזכות לטיפול רפואי בקופת חולים הכללית של ההסתדרות. חלק מכספי המס האחיד (שלמרות שמו, אינו מס) הועבר לקופת החולים הכללית לצורך מימון שירותי בריאות, וחלקו הועבר להסתדרות לצורך מימון פעילותה כארגון עובדים.
עם התשלום החודשי של המס האחיד קיבל החבר בול אותו היה צריך להדביק במקום המתאים ב"פנקס חבר ההסתדרות" (כרוך בכריכה אדומה), בארגונים גדולים הייתה גבייה מרוכזת דרך משכורת העובדים שקיבלו את הבולים עם קבלת המשכורת. החל מאמצע שנות השבעים הודפס הבול כחלק מתלוש המשכורת הניתן לתלישה לשם הדבקתו בפנקס החבר.
עם כניסתו לתוקף של חוק ביטוח בריאות ממלכתי בינואר 1995 נותק הקשר בין קופת חולים הכללית ובין ההסתדרות, ומימון שירותי בריאות נעשה דרך המוסד לביטוח לאומי. ההסתדרות ממשיכה בגביית דמי חבר מחבריה. עם סיום תפקידו נקרא הגוף בשם "לשכת המס המרכזית בע"מ".
אברהם סבע

רבי אברהם בן יעקב סבע (1440 ה'ר, ספרד - 1508 ה'רס"ט, ורונה, איטליה) היה רב, מקובל, והוגה דעות יהודי בדור גירוש ספרד.

ביוגרפיה

נולד ופעל בקסטיליה, היה תלמידו של רבי יצחק די ליאון. עם גירוש ספרד ב-1492 עבר ל-Guimarayes שליד פורטו בפורטוגל עם קהילתו. בעת גזירות השמד על יהודי פורטוגל ב-1497 נחטפו שני ילדיו והוטבלו לנצרות. סבע עצמו נאסר בליסבון ועבר עינויים. הצליח להמלט לפאס שבמרוקו, אך את ספריו הרבים שחיבר נאלץ להשאיר בפורטוגל, שם קבר אותם תחת עץ זית ליד ליסבון. ממרוקו נדד רבות עד שהגיע לאדריאנופול, בירת האימפריה העות'מאנית, והשתקע בה, שם כתב את ספריו מחדש.
נפטר באונייה בדרכו לאיטליה בט' בתשרי ה'רס"ט (1508), ונקבר בוורונה.
החיד"א מספר על נסיבות מותו של סבע:
בספר דברי יוסף כתב יד כתב שהרב הנזכר היה בא בספינה ועמד נחשול של ים לטבעם, ורב החובל נתנפל להרב הנזכר להצילם, והשיבו שהוא יצילם אך בתנאי שאם ימות שלא ישליכוהו לים רק יביאוהו לאחת מערי ישראל ולא יהיה להם שום נזק. ונשבע לו רב החובל, והתפלל לה' ונח הים. ואחר שני ימים נפטר הרב ז"ל והיה קרוב לעיר וירונא, והשתדל רב החובל והגיע לוירונא וקברוהו ישראל שבוירונא בכבוד גדול זי"ע.
— שם הגדולים חלק א' מערכה א' אות פ"ה
נכדתו, בתו של בנו יצחק נישאה לרבי יוסף קארו, מחבר השולחן ערוך.
הגותו של סבע ידועה במקוריותה, ושימשה רבות הוגים בדורות שלאחריו.