פוקסי בראון

העלילה

פוקסי בראון (פאם גריר) מבקשת נקמה לאחר שבן זוגה, סוכן ממשלה. נורה על ידי חברי ארגון סמים בפתח ביתה. היא מגלה שקיים קשר בין הרוצחים לבין "סוכנות דוגמנות" המנוהל על ידי סטיב אליאס (פיטר בראון) ומיס קתרין (קתרין לודר), ומשרת אישים מקומיים בולטים, ביניהם שופטים, חברי קונגרס, וקציני משטרה. פוקסי מחליטה להתחזות לזונה כדי לחדור לארגון, והיא מסייעת בהצלה של אישה שחורה אחרת מחיי ניצול מיני וסמים, ומאחדת אותה עם בעלה ובנה.
זמן לא רב אחרי שהיא נטמעת בארגון הפשע, נחשפת מערכת היחסים שלה עם בן זוגה הנרצח, ועם אחיה לינק בראון, שמסגלה כמי שהלשין עליו. היא נתפסת לפני שהיא מצליחה לברוח. לאחר חילופי מילים ואיומים, מיס קתרין מחליטה להשאיר אותה בחיים, בתקווה שהיא תהיה שווה כסף בסחר לעבדות מין. הם מזריקים לה הרואין ושולחים אותה לחווה, שהוא בעצם מפעל לייצור סמים, עם שניים מחייליה של מיס קתרין. כשהיא מתעוררת, היא מנסה להימלט משוביה, אבל אחד השומרים תופס אותה בעזרת שוט, גורר אותה חזרה לחדר השינה, וקושר אותה למיטה. אחרי שהשומר השני מסמם אותה שנית, זה שקשר אותה קורע ממנה את בגדיה, אונס אותה, ועוזב.
פוקסי משתמשת בסכין גילוח כדי להשתחרר, ובורחת משוביה אחרי שהיא מציתה את החווה באש. מיס קתרין מורה לחבר שלה, סטיב, להרוג את פוקסי. הוא מנסה להפחיד את אחיה, לינק, להוציא ממנו מידע, אך ללא הועיל, וסטיב הורג לינק ואת חברתו. פוקסי פונה לחבריה בפנתרים השחורים לעזרה. הם תופסים את סטיב וחותכים את איבר מינו. פוקסי מגיעה לביתה של מיס קתרין, ומראה לה את הצנצנת המכילה את איברי מינו של סטיב. היא הורגת את שני השומרים, ויורה בזרועה של קתרין. פוקסי אומרת לה שמוות זה פתרון קל מדי, ושהיא רוצה שמיס קתרין תסבול כפי שהיא עצמה סבלה בידיה.

סטריאוטיפים

לדברי איבון די. סימס בספרה Women of Blaxploitation, הסרט "פוקסי בראון" ספג ביקורת קשה, לא רק בשל הייצוג "המטריד" של נשיות שחורה, אלא גם בשל השימוש בסטראוטיפים של אלימות ושימוש בסמים בתרבות השחורה. בתקופה שבה ארגונים אפריקאים-אמריקאים הרגישו שהם מתקדמים מבחינה פוליטית, חברתית, ותרבותית, הגיבורה של "פוקסי בראון" סתרה את התמונה שהם ניסו ליצור עבור עצמם בחברה. על אף שפוקסי נחשבת לגיבורה בסרט, תפקידה בתור אישה שחורה נוקמת המוכנה להתחזות לזונה ולחשוף את גופה לכל אורך הסרט יוצא כנגד מה שהמיינסטרים מצפה מגיבורה. הביקורת גם התייחסה להחפצה של נשים שחורות. מצד שני, פאם גריר אומצה על ידי פמיניסטיות רבות דווקא בשל האופן שבו שילבה בתפקידיה גם את המיניות שלה, גם אומץ לב, וגם יכולתה להתנקם בגברים שפגעו בה.

בלקספלויטיישן

בלקספלויטיישן הוא ז'אנר של סרטי ניצול שבדרך מופנים לקהלים שחורים, בקהילות אורבניות. בלקספלויטיישן היה מאוד פופולרי בתקופה שבו נעשה הסרט הזה, בשנות ה-1970, לאחר שבתעשיית הסרטים הבינו את הפוטנציאל המסחרי הלא מנוצל מסחרי בקהל השחור. המוניטין של סרטי הבלקספלויטיישן עבר מסיווג של סרטים שחורים נמוכי תקציב, למעמד של קלאסיקות אמרקאיות, אשר נלמדים, נחקרים וממשיכים להשפיע. למרות הביקורת על היות הז'אנר ערוץ נוסף של ניצול התרבות האפריקאית-אמריקאית, בו בזמן, הוא היה אחד ממעט מאוד דרכים עבור שחורים להיכנס לתעשיית הקולנוע. גריר דיברה על היבט זה בראיון עם מגזין Essence ב-1979:
"למה שאנשים יחשבו שאני אי פעם אבזה את האישה השחורה? אני נשפטת ומורשעת מבלי להתבקש להעיד להגנתי. בטח, הרבה מהסרטים האלה היו זבל. אבל הם היו כל מה שהיה בנמצא. הם סיפקו עבודה עבורי ועבור מאות שחורים. כולנו היינו צריכים לעבוד. כולנו היינו צריכים לאכול."

תנועת כוח לנשים

הסרט מדבר ישירות לתנועת הנשים, ולמאבקה בשנות ה-1970. למרות הביקורת, פוקסי הייתה המודל של סוג חדש של גיבורה, אשר אומצה בהתלהבות על ידי ז'אנר הבלקספלויטיישן. היא הגדירה מחדש יופי, מיניות, ונשיות אפריקאית-אמריקאית, ותרמה לגיוון בקרב השחקניות השחורות על המסך. על זה אמרה גריר:

"שנות ה-1970 היו תקופה של חופש ושל נשים אומרות שהן צריכות העצמה. הייתה יותר העצמה וגילוי-עצמי מאשר כל עשור שאני זוכרת. בכל רחבי המדינה, הרבה נשים היו פוקסי בראון ו-Coffy. הן היו עצמאיות, נלחמו כדי להציל את משפחותיהן ולא הסכינו עם אונס או הפיכתן לקורבנות.... זה קרה בכל רחבי הארץ. אני במקרה עשיתי את זה בסרטים. אני לא חושבת שזה דרש גאונות גדולה או דמיון עצום. אני רק המחשתי את זה, שיקפתי את זה לחברה."
בנוסף, הסרטים "פוקסי בראון" ו-"Coffy" הראו שנשים יכולות לעמוד על שלהן ולמען הדברים שהן מאמינות בהם. הדמות של פוקסי בשמלת ערב, מצויד היטב עם אקדח, הוא ייצוג חזותי של הרעיון שלא צריך להיות גברי כדי להחזיק בכוח.

הפקה

לדברי הבמאי ג'ק היל, בשל המתח בינו לבין American International Pictures ‏(AIP), הוא לא הוזמן לביים את סרט ההמשך של Coffy עד לרגע האחרון. המתיחות עלתה בהקרנה של סרט אחר של AIP, אשר הם היו להוטים להראות להיל. היל יצא משם לא מתרשם, ומנהלי AIP נדרו לא לשכור אותו שוב. מייסד AIP סמואל זי. ארקוף יישב עם היל את ההדורים, עם זאת, לאחר ההצלחה של Coffy.
"פוקסי בראון" היה אמור במקור להיות סרט המשך של Coffy, גם בכיכובה של פאם גריר, ובמקור השתמש בשם ""Burn, Coffy, Burn!" עם זאת, AIP החליטה ברגע האחרון לא לעשות סרט המשך. לכן, זה אף פעם לא אומרים בסרט בדיוק איזה סוג של עבודה עושה פוקסי בראון. "Coffy" הייתה אחות, ומכיוון שלא רצו את הקשר הזה בין שני הסרטים, אך לא היה מספיק זמן לשכתב לגמרי את התסריט, נתון זה נותר עלום.
בראיון האודיו ב-DVD של הסרט, היל אומר שהוא היה בתחילה נגד התלבושות שנבחרו עבור פוקסי בראון על ידי מחלקת התלבושות. מכיוון שפאם גריר הפכה לכוכבת בעקבות Coffy, היה לחץ להלביש אותה באופן יותר מסוגנן. את 14 התלבושות שלבשה בסרט עיצבה האופנאית רותי וסט, מעצב שהלבישה בין היתר גם את ג 'קסון 5, תלמה יוסטון, בובי ג'נטרי, האחים קרטיס, האחיות לאב, ואחרים. היל סבר שהתלבושות היו אופנתיות באופן מאוד ספציפי לתקופה, ושתוך כמה שנים יגרמו לסרט להיראות ישן, ובלתי רלוונטי. אך בשנים שחלפו מאז צאת של הסרט, היל שינה את דעתו לגבי בגדיה של פוקסי, במיוחד לאור העובדה ש"פוקסי בראון" עלה למעמד של אייקון בתרבות הפופ, וגם בשל תנועת הנוסטלגיה לשנות ה-1970 שהתחילה באמצע שנות ה-1990.
היל גם ציין שהדמות של פוקסי בראון הפכה לסמל של העצמת נשים אשר מתעלה על הזמן והמקום של הסרט. ככזה, לדעתו של היל, בגדיה ותסרוקותיה של פוקסי בסגנון שנות ה-1970 רק מוסיפים לקסם של הדמות.

ביקורת 

"פוקסי בראון" היה הצלחה מסחרית. הסרט הופק בתקציב של 500,000 דולר, והכניס $2,460,000.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. מגזין מגוון נתן לסרט ביקורת שלילית. על פי הביקורת, הסרט היה "מבולגן", והסצנות המזוויעות של אלימות והסקס המפורש הפכו את הסרט לקשה לעיכול, ולנמוך יותר מ"רמת הרחוב של כל הז'אנר". הביקורת התייחסה גם לקהל האוהדים של גריר, וסברה שהיא יכולה לעשות יותר מאשר סוג התפקידים שהיא מגלמת בסרטי הבלקספלויטיישן.
בביקורות החיוביות, גריר מתוארת ככוכבת הוליוודית נוצצת וחדשה, ושיבחו את היכולת שלה להיות סקסית וגם עוצמתית, אינטליגנטית וגם מצחיקה, וכל זאת בפאות ותלבושות מתחלפות. לסרט יש דירוג של 60% "fresh" באתר Rotten Tomatoes.
ב-2003, הדמות פוקסי בראון הייתה אחד מתוך 400 דמויות שנכללו ברשימת מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים.

פסקול

השירים בסרט נכתבו ובוצעו על ידי וילי האץ'. אלבום הפסקול יצא מאת מוטאון רקורדס ב-1975.

סדרת טלוויזיה

בדצמבר 2016, דווח שסדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט בפיתוח על ידי שירות הסטרימינג Hulu, עם מייגן גוד בתפקיד פוקסי בראון.