google/wiki40b huggingface dataset:
תאוריית שליטת השער בכאב

תאוריית בקרת השער בכאב (Gate control theory of pain), הוצעה על ידי רונלד מלזאק (פסיכולוג קנדי), ופטריק דויד וול (רופא בריטי) בשנת 1962, טוענת כי תחושת כאב פיזי תלויה בנוסיצפטורים (סיבים מסוג Aδ ו- C, עצבים המוליכים אותות בעקבות גירויים מזיקים/מכאיבים), אך עשויה להיות מבוקרת על ידי הפעלת סיבי מגע רגיל (סיבי עצבים שמוליכים תחושות מגע- סיבי Aβ).
עקרון התאוריה הוא שתחושות הכאב ותחושות מגע רגיל (מגע לא מכאיב כגון ליטוף או שפשוף) "מתחרות" ביניהן על הכניסה אל המוח דרך "שער" שממוקם בחוט השדרה. בחוט השדרה ישנם סיבי L (גדולים) המגיבים למגע נעים, וסיבי S (קטנים) המתווכים ומגיבים לכאב. דוגמה טובה לשימוש יומיומי בעקרון זה היא שפשוף המצח או היד לאחר חבטה ובכך הפעלה של סיבי L. באופן סכימטי, המידע על גירוי מכאיב עובר דרך שלושה נוירונים: גירויים מזיקים בפריפריה (לדוגמה דקירה בעור) מפעילים את הנוירון הראשוני, הנוסיצפטורים (סיבי כאב Aδ ו- C), והם נכנסים לחוט השדרה ומעבירים את המידע העצבי לתא העצב השניוני. המידע בחוט השדרה עובר עיבוד מהיר ועולה אל הנוירון השלישוני שבמוח.
ישנו אזור במוח בו מתחילה הרגשת תודעה, מקום זה נקרא ה-PAG הממוקם בגזע המוח. גילו שכשאזור זה מופעל הוא עוצר את תחושת הכאב. אזור זה מלא ברצפטורים אופיאטיים ( רצפטורים האחראיים על תחושת הכאב) הקולטים חומרים אופיאטיים כמו מורפיום, הרואין. ה-PAG שולח שלוחות לחלק הדורסלי בחוט השדרה ועושה אינהיביציה לפעולת התאים ובכך מונע מהכאב להגיע למוח.
על פי תאוריית בקרת השער, קיימים נוירונים בחוט השדרה אשר מקבלים את כל קשת עוצמות הגירוי, כלומר מעוצמה חלשה כמו ליטוף (Aβ) ועד עוצמות חזקות מכאיבות (Aδ ו C). במידה ומתקבל מידע מכאיב הוא יפעיל את הנוירון השניוני שיעביר הלאה את המידע למוח. אולם, אם בזמן גירוי מכאיב יגיע גם מידע לא מכאיב (Aβ) הנוירון השניוני יעבור דיכוי שיפחית את מעבר המידע המכאיב אל המוח. באופן זה, שפשוף הלחי אחרי סטירה משככת את הכאב.
שארג'ה

תיאור

שארג'ה היא האמירות השלישית בגודלה באיחוד האמירויות הערביות והיחידה המשתרעת לחופי המפרץ הפרסי ומפרץ עומאן גם יחד. שליט שארג'ה הוא שיח' ד"ר סולטאן בן מוחמד אל-קאסמי, אמיר שארג'ה, החבר במועצה העליונה של איחוד האמירויות הערביות.
בנוסף, שארג'ה מחזיקה אף בשלוש מובלעות על החוף המזרחי של מפרץ עומאן ושמן: כַּלבַּאא', ח'ורפאקאן, ודיבּא אל-חִסְן. שטחה הכולל של האמירות הוא 2,590 קמ"ר, המהווה 3.3% משטחן הכולל של אמירויות המפרץ, להוציא את האיים.
בעיר הבירה, שארג'ה, על חופי המפרץ הפרסי, 519,000 תושבים (2003). בעיר בנייני מנהל ומסחר יחד עם מיזמים תרבותיים מסורתיים, כולל מספר מוזיאונים. נקודות ציון העיקריות בעיר כוללות שני שווקים מקורים המעוצבים בסגנון מוסלמי; מספר גנים ציבוריים וגני שעשועים כגון גן השעשועים אל-ג'זירה. העיר ידועה גם במסגדיה היפים. בעיר נמל מכולות גדול.
אמירות שארג'ה נחשבת לבירת התרבות של אמירויות המפרץ. בעיר שוכן מטה איחוד הסופרים והמוציאים לאור של איחוד האמירויות. במרכז התערוכות, אקספו, של שארג'ה, נערך מדי שנה יריד ספרים גדול שבו נוטל חלק באופן אישי אמיר שארג'ה. בשארג'ה נמל תעופה בינלאומי ונמל ים, פורט חא'לד. בשטח האמירות אף מספר נווי מדבר, המפורסם בהם הוא דַ'יְד ובו גידולי ירקות ופירות. ח'ורפאקאן הוא הנמל המזרחי של שארג'ה. האי אבו נוּעַיר שייך אף הוא לשארג'ה. שארג'ה אף טוענת לבעלות על האי אבו מוסא המוחזק על ידי איראן. על האי אבו מוסא התגלה בשנת 1971 שדה הנפט מובַּארַכּ, אשר הכניס לאמירות הון רב עד שיבש.
לשארג'ה אף שדות גז גדולים על חופיה, המהווים מקור הכנסה משמעותי לתקציב המדינה.
לשארג'ה מובלעת בשם נַחְווה בתוך אזור מדחה שהוא בתורו מובלעת של עומאן בתוך שטח איחוד האמירויות. לעיר שארג'ה ברית תאומות עם דובאי ועג'מאן (שתיהן אמירויות שכנות, משני עברי הגבול) ולמעשה מהוות יחד אזור אורבני רציף. שארג'ה מרוחקת כ-170 ק"מ מבירת האמירויות אבו דאבי.

היסטוריה

היסטורית, שארג'ה הייתה אחת הערים העשירות באזור המפרץ, עם התיישבות מתועדת לאורך כ-5,000 שנה. בתחילת המאה השמונה-עשרה, חמולת קאסם (משבט הואלה) התיישבה בשארג'ה, ובשנת 1727 לערך הכריזה על עצמאותה.
ב-8 בינואר 1829 שייח' סולטאן הראשון חתם על אמנה ימית כללית עם האימפריה הבריטית והפך לבן חסותה של בריטניה כדי למנוע מן השלטון העות'מאני להשתלט על המדינה. בדומה לארבע משכנותיה: עג'מאן, דובאי, ראס אל-ח'ימה ואום אל-קייוואן, מיקומה של שארג'ה על נתיב המסחר להודו העלה את חשיבותה בעיני הבריטים והם כיבדו את שליטה במטח כבוד, כאות למעמדו (אף אם היה זה מטח של שלוש יריות בלבד, מתוך מקסימום של 21 יריות).
ב-2 בדצמבר 1971 הצטרף אמיר שארג'ה, שייח' ח'אלד השלישי, לאיחוד האמירויות הערביות.

ספורט

אצטדיון התאחדות הקריקט של שארג'ה אירח כמעט 200 משחקי קריקט בינלאומיים, בני יום אחד, וארבע מערכות של משחקים בני ארבעה ימים (test matches). זהו אצטדיון הקריקט המרכזי באיחוד האמירויות.

כַּלבַּאא' (חוואר כּלבּאא')

כַּלבַּאא' היא עיר בשארג'ה הגדלה במהירות על חופה המזרחי של איחוד האמירויות הערביות. מיקומה הוא כ-8 ק"מ מפוג'יירה, על גבולה של האמירות עם עומאן. ניתן להגיע לכַּלבַּאא' בכביש מפוג'יירה ומן העיר הטה במרחק 40 ק"מ, דרך נמלי הים בפוג'יירה ובקור כַּלבַּאא' ודרך נמל התעופה של פוג'יירה. כַּלבַּאא' ידועה בזכות הלגונה הנמצאת בה ויער המנגרובים המקיף אותה. בעיר מבצרים עתיקים ומעיין מים חמים בוואדי הלו. בשנת 1903 ישות קטנה בשם כַּלבַּאא', על שם העיר, קיבלה עצמאות דה-פאקטו משארג'ה. ב-8 בדצמבר 1936 היא הוכרה על ידי בריטניה. בשנת 1952 היא שבה והייתה לחלק מאמירות שארג'ה.
חוק טוריצ'לי

חוק טוריצ'לי, הידוע גם כעקרון טוריצ'לי, הוא עיקרון במכניקת זורמים המתייחס למהירות הנוזל שזורם מבעד לפתח, ביחס לגובה הנוזל מעל הפתח.
חוק טוריצ'לי קובע שמהירות הזרימה v, של נוזל דרך חור עם קצוות מחודדים בתחתית של מכל שמלא עד גובה h, זהה למהירות בה גוף (במקרה זה, טיפת מים), צובר בעודו נופל באופן חופשי מגובה h, כלומר  כאשר g מייצג את תאוצת הכובד (N/KG 9.81 בקרבת פני כדור הארץ). ביטוי זה מתקבל כפתרון עבור v בהשוואת האנרגיה הקינטית שהצטברה   עם האנרגיה הפוטנציאלית שאבדה, mgh. החוק התגלה (אם כי לא בצורתו זו), על ידי המדען האיטלקי אוונג'ליסטה טוריצ'לי בשנת 1643. מאוחר יותר הראו שזהו מקרה ספציפי של משוואת ברנולי.

הוכחה ניסיונית

ניתן להדגים את חוק טוריצ'לי בעזרת ניסוי הפחית המחוררת (בדומה לתמונה למעלה). ניסוי זה מעוצב כדי להראות שבנוזל עם פני שטח פתוחים, הלחץ גובר עם העומק. הניסוי מורכב מצינור עם מספר חורים נפרדים ומשטח פתוח. תחילה שלושת החורים חסומים וממלאים את הפחית במים. כאשר המכל מתמלא, מורידים את החסימה מן החורים. ככל שהפתח ממוקם נמוך יותר בפחית כך הזרם עוצמתי יותר. כלומר, מהירות יציאת הנוזל גבוהה יותר ככל שהמיקום של החור נמוך יותר בפחית. בהתעלם מצמיגות ואובדני אנרגיה נוספים, אם החורים פונים בצורה אנכית מעלה, אז כל זרם יגיע לגובה של פני שטח הנוזל במכל.
המוקיון

תקציר העלילה

הרומן המתאר את קורותיו של האנס שניר, צעיר גרמני המתפרנס מהופעות כמוקיון ברחבי גרמניה. דמותו של האנס מעט דחויה מהחברה בה הוא חי. משפחתו האמידה והמתורבתת הוקיעה אותו מקרבה, חברתו לחיים נטשה אותו לטובת הדת הקתולית, ומעמדו המקצועי בשפל המדרגה. הזמנות להופעות מתבטלות, מצבו הכספי בכי רע, ופציעה בברכו מעמידה אותו בחוסר אונים פיזי.
עם כל זאת, שומר האנס על חדות מחשבתו והביקורתיות שלו כלפי החברה בה הוא חי והצביעות שבה, כראוי לתפקידו כמוקיון בסגנון חצרות ימי הביניים. את הקתולים הוא מתעב על ש"גנבו" ממנו את אשתו (על אף שטרם נשא אותה לאישה). למשפחתו אינו סולח על קרירותה, קמצנותה והתנהלותה במהלך מלחמת העולם השנייה. 
במהלך היממה בה מתרחש הסיפור, מחדש האנס, ולו לשיחה בודדה, את קשריו עם מכריו הוותיקים ובני משפחתו, וסוגר עם כולם חשבונות ישנים. את הוריו הוא מאשים בקמצנות ומותה של אחותו היינרייטה בת ה-16, שנשלחה בעודו בן 10 לשרת שירות אזרחי (במסגרתו נהרגה מהפצצות בעלות הברית), 
הוא מאשים את הוריו בצביעות בכל מה שנוגע למפלגה הנאצית. ובמותה של אחותו הנערצת. יותר מכל סופגים מכריו הקתולים, שגזלו ממנו את נערתו, אותם הוא מאשים בצביעות.
תומאס לינדל

קורות חייו

לינדל נולד בסטוקהולם, בירת שוודיה לפולקה לינדל ואתל הולטברג.
בשנת 1967, בגיל 30, השלים את לימודי הדוקטורט בביוכימיה במכון קרולינסקה, מערבית לסטוקהולם.
בשנת 1970 הוסמך לינדל לרופא.
לאחר השלמת הדוקטורט, נסע לינדל ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית. במסגרת עבודתו התוודע לשאלת המחקר של מנגוני התיקון של הדנ"א. וגילה את הקלות היחסית בה היא נפגמת. לינדל הגיע למסקנה כי לא תיתכן אפשרות שהחומר הגנטי שלנו יציב במשך כל החיים, ללא סיוע. תובנה זו פתחה את הדרך לתחום מחקר חדש - חקר הנוקלאוטידים, קבוצה של תרכובות אורגניות שקיימת בכל היצורים החיים ומרכיבים את החומר התורשתי. במחקריו גילה לינדל את חולשתו הכימית של הציטוזין (אחד מחומרי הנולאוטידים), שנוטה לאבד בקלות חומצות אמינו ועשוי להביא לשינוי במידע גנטי.
בשנת 1974 פרסם לינדל את ממצאיו בתחום הנוקלאוטידים. מחקר זה היווה את הבסיס למחקר ארוך שנים בתחום תיקון ה-DNA, אשר הקנה לו את פרס נובל לכימיה בשנת 2015.
בין השנים 1978-1982, עבד לינדל כמרצה לכימיה רפואית באוניברסיטת גטבורג שבשוודיה.
בשנת 1981 עבר לינדל להתגורר באנגליה והחל לעבוד כחוקר במכון לחקר הסרטן בלונדון. בין השנים 1986-2005, ניהל את מעבדות המחקר של המכון במחוז הרטפורדשייר. לינדל המשיך לעבוד במכון עד לשנת 2009.
לינדל כתב מחקרים רבים בתחום תיקון DNA והגנטיקה של הסרטן.

פרסים

בשנת 2015 זכה לינדל בפרס נובל לכימיה במשותף עם עזיז סנג'אר ופול מודריץ' על מחקריהם בנושא תיקון DNA ועל כך שהצליחו לפצח ולמפות ברמה המולקולרית את המכניזם שבאמצעותו מצליחים התאים לתקן דנ"א פגום ולשמור על המידע הגנטי.
Aram Mp3

ביוגרפיה

אראם סארגסיאן נולד בבירת ארמניה, ירוואן. הוא למד באוניברסיטת ירוואן המדינתית לרפואה, שם סיים את לימודיו בשנת 2006. בזמן לימודיו באוניברסיטה, הוא השתתף בתוכנית הבידור ק.ו.ן, לראשונה לצד אוניברסיטאות ארמניות שונות ומאוחר יותר בצוות הארמני Ararat במוסקבה.

2006-12: תחילת הקריירה

בשנת 2006, אראם הצטרף למספר קומיקאים אחרים, לא מוכרים בקרב הציבור, כדי ליצור 32 Atam (עברית: 32 שיניים), תוכנית סטנד-אפ. בשנותיו בראשונות ב-32 Atam הוא ביצע לעיתים קרובות קאברים הומוריסטים לשירים פופולרים תחת הכינוי "Aram Mp3", בהתייחסות לפורמט האודיו הידוע MP3. בשנת 2007, היה הזוכה של התוכנית 2 כוכבים אשר משודרת בערוץ הראשון הארמני.
במהלך תקופה זו, אראם החל להופיע במועדוני בלוז וג'אז, להקליט שירים ולצלם וידאו קליפים. הוא החל להנחות פורמטי טלוויזיה מפורסמים כמו X Factor, Armenian Idol, My Name Is..., Power Of 10 אשר הביאו לו יותר פרסום. בשנת 2010 אראם וחבריו יצרו תוכנית טלוויזיה סטנד-אפ קומית בשם Vitamin Club אשר משודרת על ידי ערוץ הטלוויזיה הארמני Shant TV בכל שבוע. הוא גם הנחה מספר תוכניות טלוויזיה בערוץ Armenia TV.

2013-14: אירוויזיון 2014

ב-31 בדצמבר 2013, Aram Mp3 נבחר על ידי הערוץ הארמני הראשון לייצג את ארמניה בתחרות האירוויזיון 2014 בדנמרק. ב-14 במרץ 2014 הוכרז שאראם ישיר את שירו "Not Alone" בקופנהגן. ארמניה השתתפה בחצי הגמר ב-6 במאי 2014 ועלתה אל הגמר שהתקיים ב-10 במאי 2014. בגמר התחרות סיים אראם במקום הרביעי.

חייו האישיים

אראם נישא לאנה מרגריאן באפריל 2008. בנם ארנו נולד ביוני 2011.
אין מוצא (שיר)

אין מוצא הוא שיר שביצע הזמר אדם ויצא לאור בשנת 1987.

רקע

את הקריירה כזמר עצמאי החל אדם בצרפת בתחילת שנת 1986, תחת שם הבמה, "כריס לייף". הוא הקליט שלושה שירים באנגלית, שלא קיבלו תשומת לב, ביניהם את השיר "No More Light". את המילים לשיר כתבו והלחינו מיץ' הילר, אנתוני גיבר וסם סימפסון. כששב אדם לישראל, הוא הקליט גרסה שתורגמה לעברית בשם "אין מוצא", על ידי יואב גינאי. השיר עובד על ידי יזהר אשדות, ונכלל באלבום הבכורה של אדם "סוד".
הגרסה בעברית זכתה להצלחה רבה, והשיר נחשב לבין המזוהים ביותר עם הזמר אדם.
אדם סיפר על הוצאת הגרסה העברית לשיר: "כשהגעתי לחופשה בישראל הקלטנו לשם שעשוע את 'אין מוצא' שהוא הגרסה העברית ל-"NO MORE LIGHT"' וזה תפס והצליח".
יואב גינאי סיפר על כתיבת הגרסה העברית לשיר:"בעיני רוחי עלתה ניו יורק שבה למדתי שנתיים קודם לכן". "אין מוצא" נכתב בתוך כמה שעות ומתאר את התפוח הגדול, עיר החטאים מלאת ההזיות והחלומות. הגעתי להקלטה בתל אביב וראיתי איך המילים שלי מושרות בפעם הראשונה. התמלאתי התרגשות".
במצעד השנתי לשנת תשמ"ז (1987) של רשת ג' הגיע השיר למקום השביעי, ואדם זכה בתואר "זמר השנה".
הוגו גולד

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מתיו מקונוהיי

ביוגרפיה

מקונוהיי נולד ביובלדי, טקסס שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא בריטי, גרמני ושוודי. הצעיר מבין ילדיהם של מרי קתלין (לבית מק'קייב), סופרת וגננת בגן ילדים, ושל ג'יימס דונלד "ג'ים" מקונוהיי, איש נפט ששיחק פוטבול באוניברסיטת קנטקי ובאוניברסיטת יוסטון. הוא נבחר במקום ה-27 בדראפט של 1983 על ידי גרין ביי פקרס, אך שוחרר לפני תחילת העונה ומעולם לא שיחק במשחק פוטבול רשמי ב-NFL. לאחר שהוריו התגרשו כשהיה ילד, עבר ללונגווי שבמזרח טקסס, ולאחר שסיים את לימודיו התיכוניים עבר להתגורר למשך שנה באוסטרליה.
לאחר שובו למד באוניברסיטת טקסס באוסטין, בימוי קולנוע, וסיים את לימודיו ב-1993.

קריירה

מקונוהיי החל את קריירת המשחק שלו ב-1991 כאשר הופיע בסרטי סטודנטים ובפרסומות טלוויזיה בטקסס. לאחר מכן הוא לוהק לסרטו הראשון, הקומדיה "טריפ נעורים", כשלצידו הופיעו בסרט עוד שני כוכבים עתידיים: בן אפלק ומילה יובוביץ'. לאחר מכן הופיע בתפקידי משנה במספר סרטים, אך הפריצה הגיעה כשגילם עורך דין ב"עת להרוג" (1996), עיבוד לספרו של ג'ון גרישם. מאז רכש מוניטין והחל להופיע בתפקידים ראשיים, בסרטים כדוגמת "קונטקט", "אמיסטאד", "החיים בשידור חי" ו-"U-571". הוא גם כיכב במספר קומדיות רומנטיות, וביניהן "מארגנת החתונות", "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים" ו"אין כמו בבית".
בשנת 2005, כיכב מקונוהיי בסרט סהרה (שגרף הכנסות של כ-130 מיליון דולר) לצידה של פנלופה קרוז.
בשנת 2006 כיכב בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של ג'וזף מק'גינטי ניקול.
בשנת 2008, הופיע מקונוהיי בסרט "המירוץ לזהב" לצידה של קייט הדסון וב"רעם טרופי" לצידם של בן סטילר וג'ק בלאק.
בשנת 2009 כיכב בסרט "אקסיות לכל הרוחות" לצידה של ג'ניפר גארנר.
ב-2012 זכה מקונוהיי בפרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר על הופעתו הפרובוקטיבית בתור הרוצח השכיר ג'ו קופר במותחן האימה "קילר ג'ו". מקונוהיי זכה גם בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור החשפן דאלאס בדרמה הקומית של סטיבן סודרברג "מג'יק מייק".
ב-2013 הופיע בתפקיד רון וודרוף, בוקר הומופוב הנדבק במחלת האיידס בסרט "מועדון הלקוחות של דאלאס", תפקיד עליו זכה בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית השחקן הטוב ביותר.
ב-2014 כיכב בסדרה הפשע "בלש אמיתי" ברשת HBO האמריקאית. ביוני 2015 שב לשחק בעונה השנייה.
בשנתר 2016 שיחק בסרטו של גאס ואן סנט, "ים של עצים" (The Sea of Trees) לצד נעמי ווטס וקן ואטאנבה.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "מכורים לזהב", לצד ברייס דאלאס הווארד, טובי קבל ואדגר רמירס. באותה שנה שיחק גם בסרט "המגדל האפל".

חיים אישיים

למקונוהיי היו בעבר מערכות יחסים עם השחקניות סנדרה בולוק, אשלי ג'אד ופנלופה קרוז, שהייתה בת זוגו למעלה משנתיים, לאחר שזו נפרדה מטום קרוז. ב-2007, הוא החל לצאת עם הדוגמנית הברזילאית קמילה אלבס, וביוני 2012 הם נישאו. לזוג שלושה ילדים: לוי (נולד ב-7 ביולי 2008), וידה (נולדה ב-3 בינואר 2010) וליווינגסטון (נולד ב-2012). המשפחה מתגוררת במליבו, קליפורניה.
באוקטובר 1999, נעצר מקונוהיי על ידי המשטרה בביתו שבאוסטין, באשמת החזקת קנאביס והתנגדות למעצר. המעצר הסתיים לבסוף בלא משפט.
ב-2005, דורג מקונוהיי במקום הראשון ברשימת "הגברים הסקסיים ביותר" של מגזין "פיפל".
Red Orchestra: Ostfront 41-45

מאפיינים

המשחק מתרכז בהיבט מרובה המשתתפים של המשחק, על אף שיש מצב שחקן יחיד ("עיסוק") זמין.
המשחק כולל דימוי של מערכות שריון וירי פגזי טנקים(חדירה וסטייה ביחס לזוויות השיגור). התנועות של הדמויות במשחק מאפשרות להן לרוץ ספרינט, לכרוע, לזחול, לפרוס מקלעים ועוד.
חברת Tripwire Interactive הוציאה למשחק המשך בשם Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad בתאריך ה-13 בספטמבר 2011.
החדרת אצבעות

החדרת אצבעות היא סוג של פעילות מינית בה משתמשים באצבעות הידיים כדי לגרום לגירוי מיני באיברי המין, בדרך כלל בפות או בפי הטבעת. פעולה זו יכולה להתבצע כחלק ממשחק מקדים או מאוננות הדדית. החדרת אצבעות יכולה להיות חלק מיחסי מין ללא חדירה או עם חדירה. החדרת אצבעות נקראת גם "דחיפת אצבעות" או "פינגרינג" (מאנגלית: fingering).

החדרת אצבעות מחוץ לנרתיק

אצל נשים, הדרך הנפוצה ביותר להגיע לאורגזמה היא על ידי גירוי פיזי של הדגדגן, שהוא החלק הרגיש ביותר לגירוי מיני. אצל רוב הנשים עיסוי הדגדגן באצבעות הידיים מעצים את תחושת העונג והמתח המיני, ומוביל לחוויית אורגזמה. ניתן לעסות את הדגדגן או את השפתיים הפנימיות, תוך שימוש בתנועות מעלה-מטה, מצד לצד או בתנועה מעגלית.
בנוסף לפות, גם איברי המין האחרים ניתנים לגירוי באמצעות האצבעות.

החדרת אצבעות לתוך לנרתיק

החדרת אצבעות לתוך הנרתיק מתבצעת לעיתים קרובות לצורך גירוי נקודת הג'י, הנמצאת בעומק של כ-5 ס"מ בדופן הקדמית של הנרתיק, לכיוון הטבור. דופן הנרתיק חלקה ורכה, ולעומתה נקודת הג'י בולטת ומעט מחוספסת. החדרת אצבעות סביב נקודה זו גורמת גם לגירוי בלוטת הסקין.
החדרת אצבע מכופפת בצורת "בוא לכאן" יכולה לשמש כזרז משמעותי לאורגזמה אצל חלק מהנשים. שיטה זו נעשית בעזרת האמה או האצבע המורה, כאשר כף היד פונה כלפי מעלה לכיוון עצם האגן.
החדרת אצבעות עלולה לגרום לקריעה של קרום בתולים, שבמהלכה יתרחש דימום קל, וייתכן כאב נקודתי באזור הנרתיק. עם זאת, החדרת אצבעות הנעשית בעדינות וללא דימום או כאב איננה פוגעת בדרך כלל בקרום.
האזורים הפנימיים בגוף רגישים גם אצל גברים, וניתנים לגירוי מיני על ידי החדרת אצבעות לפי הטבעת.

החדרת אצבעות לפי הטבעת

באזור פי הטבעת מצויים קצוות עצבים רבים, הגורמים לגירוי מיני והנאה בזמן החדרת אצבעות. גירוי נוסף נגרם מכיווץ השרירים הסוגרים על האצבע המוחדרת. לחדירה קלה מומלץ להשתמש בחומר סיכה. יש המסתפקים בגירוי הפתח החיצוני של פי הטבעת, בעוד אחרים מעדיפים החדרה של אצבע אחת או יותר פנימה. החדרת האצבעות מהווה פעילות מינית בפני עצמה, אך יכולה גם לשמש כהקדמה והכנה למין אנאלי.
אצל נשים, החדרת אצבעות לפי הטבעת יכולה גם לגרות את פנים חיץ הנקביים. אצל גברים, החדרת אצבעות לפי הטבעת היא דרך יעילה לגירוי בלוטת הערמונית, ועשויה להוביל לחוויית אורגזמה.

כללי בטיחות

החדרת אצבעות נחשבת בדרך כלל למין בטוח כל עוד אין פצעים באצבעות. הציפורניים צריך להיות קצוצות וחלקות. ציפורניים ארוכות, חדות או משוננות עלולות לגרום לפציעות או זיהומים חמורים. כדי למנוע התפשטות חיידקים יש להקפיד על רחצת ידיים עם מים חמים וסבון לאחר ההחדרה ולפני המעבר לפעילות מינית אחרת. כמו כן יש למנוע מעבר זיהומים מפי הטבעת לנרתיק על ידי שימוש בכפפות לטקס נפרדות לכל אזור.

החדרת אצבעות כתקיפה מינית

החדרת אצבעות בכל דרך שהיא בניגוד לרצונו של אדם נחשבת לתקיפה מינית. בישראל, החדרת אצבעות לאיבר המין של אישה שלא בהסכמתה החופשית או בהסכמה שהושגה במרמה נחשבת לאונס. דין דומה חל על החדרת אצבעות לפי הטבעת של אדם.
קריאה חמה

קריאה חמה היא אחת מהטכניקות בשימוש על ידי מניפולטורים מקצועיים הגורמים לאדם היושב מולם לחשוב כי הם מחזיקים ביכולת תפיסה על-חושית לדעת דברים אודותיו. בניגוד לקריאה קרה, קריאה חמה כוללת השגה ושימוש במידע מוקדם על הלקוח בדרך כלל ללא ידיעתו.
הקורא (המניפולטור) יכול להשיג מידע על היושב (האדם שעובר מניפולציה) בדרכים שונות כגון מחקר מקדים, קריאת פרופיל ברשת חברתית מקוונת, האזנה לשיחות אישיות או חיטוט בארנק, לפני תחילת המניפולציה. השילוב של קריאה חמה וקרה (כשאין מידע מוקדם) יכול להסביר באופן רציונלי איך קוראים למיניהם נותנים לעיתים קריאה "מדויקת" על היושבים לפניהם. הסבר זה ניתן על ידי ספקנים מדעיים לתופעות כמו קריאה בכף יד, קלפי טארוט, טלפתיה ודומיהם. 
נטען כי נעשה שימוש בקריאה חמה גם בהופעות שנעשו בטלוויזיה מול קהל צופים. ההפקה מכריחה את הקהל להזמין מקומות מראש זמן מה לפני שידור התוכנית מה שמאפשר לה גישה לפרטים אישים ולכתובות של הצופים. שליח מטעם ההפקה נשלח בתחפושת איש מכירות וכדומה כדי לגלות עליהם פרטים נוספים, אותם הוא מעביר ל"קורא" לפני התוכנית.
ארז קומרובסקי

ארז קומרובסקי (נולד ב-5 באוגוסט 1962) הוא שף, אופה, מחבר ספרי בישול ומנחה סדנאות בישול ואפייה ישראלי. התפרסם כשהקים את רשת בתי הקפה והמאפיות "לחם ארז" והיה מבעליה. כיום הוא מפעיל בית ספר לבישול גלילי בביתו שבישוב מתת, בו עבר להתגורר ב-2006 עם בן זוגו מיכאל גלוזמן.
בשנת 2018 החל ארז לשפוט כמנטור בסדרת הטלוויזיה משחקי השף בעונת הקונדיטוריה.

ביוגרפיה

קומרובסקי נולד בתל אביב, למד בישול בפריז, ביפן, שם התמחה בבישול ארוחת הקייסקי המסורתית, ובסן פרנסיסקו. לאחר שובו לישראל ניהל חברת קייטרינג, "הסטודיו לבישול פוטוריסטי". בין 1989 ל-1994 חי בסן פרנסיסקו, שם התמחה בבישול בסגנון פיוז'ן ובאפיית לחמי שאור. ב-1996 הקים את "לחם ארז" כמאפייה בהרצליה, עם שותפו אילן רום, בשנת 2003 מכרו מחצית ממניות הרשת לאיש העסקים גיורא נפתלי, מבעלי מי עדן, וכן לפרופ' חיים בן שחר (חב"ש). ב-2007 נמכרו כל מניות "לחם ארז" לחברת קפה קפה, ומאז אין לו עמה שום קשר (הזיכיון נמצא בבעלותו של בעלי רשת "קפה קפה", איש העסקים רונן נמני). ב-2018 היו לרשת 12 סניפים, ונכון לשנת 2019 לרשת 18 סניפים.
קומרובסקי יזם ב-2002 מבצע עם האגודה לזכויות האזרח, שבו מכר לחמניות בצורת כף יד, אשר הרווח ממכירתן עבר לאגודה תחת הסיסמה: "נותנים יד לזכויות האדם". קומרובסקי היה מעורב גם בעתירה לבג"ץ, יחד עם עמותת הרוב הציוני, בנושא חוק החמץ, האוסר על מכירת דברי חמץ ביישובים בעלי רוב יהודי במהלך חג הפסח. בספריו, כתבותיו ובראיונות עמו הוא מביע תמיכה גם במטבח אורגני ומקומי, ורבים מן המאכלים הנמכרים ב"לחם ארז" הם אורגניים. 
לאורך השנים קומרובסקי פרסם כתבות, טורים אישיים ומתכונים בעיתון "גלובס" ובאתר "ynet" והשתתף בתוכניות טלוויזיה ובפרסומות. ב-2008 עלתה בערוץ 10 "בישול גלילי", תוכנית בישול בהנחייתו. ב-2018 שימש שופט בשעשועון "משחקי השף: קונדיטור".
קומרובסקי מתגורר במתת שבגליל עם בן זוגו, מיכאל גלוזמן, ראש החוג לספרות באוניברסיטת תל אביב. הוא מטפח סביב ביתו בוסתן לירקות מאכל. בעבר התגורר בתל אביב ובכליל.
ג'סי קומבס

ביוגרפיה

קומבס נולדה בעיר רוקרוויל שבדקוטה הדרומית לג'יימי קומבס ונינה דארנגטון. כשהייתה בת שנתיים עברה המשפחה לעיר פיידמונט.
בשנת 1998 סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון "סטיבנס". בשנת 2004 סיימה את לימודיה ב-WyoTech (המכון הטכנולוגי של ויומינג), מכללה בעלת תוכניות הכשרה מרוכזות שמכינות את הסטודנטים לקריירה כטכנאים בענף הרכב והדיזל. היא סיימה בהצטיינות יתרה, ומיד אחר כך קיבלה את התפקיד המקצועי הראשון שלה, כאשר מחלקת השיווק של WyoTech שכרה אותה וסטודנט נוסף לבנות מכונית מהיסוד בתוך שישה חודשים להופעת בכורה בתערוכת "SEMA" של האגודה לשיווק ציוד מיוחד.

קריירת טלוויזיה

משנת 2005 השתתפה כמנחה וכאורחת ביותר מ-90 פרקים בתוכנית הטלוויזיה "Xtreme 4x4". בפברואר 2008, לאחר תאונת עבודה על סט הצילומים, הודיעה קומבס כי היא עוזבת את התוכנית. התאונה, בה נפל על קומבס ציוד כבד, פגעה בעמוד השדרה שלה, והיא נזקקה לניתוח ולשמונה חודשי החלמה.
בשנת 2009 השתתפה ב-12 פרקים של סדרת הטלוויזיה המצליחה "מכסחי המיתוסים".
באוקטובר 2011 החלה לצלם את סדרת טלוויזיה עטורת הפרסים "The List: 1001 Car Things To Do Before You Die".
מאוקטובר 2011 ועד אוקטובר 2014 השתתפה כפאנליסטית בתוכנית הטלוויזיה "All Girls Garage".
במאי 2012 הייתה מנחה אורחת בעונה השישית של סדרת הריאליטי-רכב "Overhaulin'‎".

קריירת מרוצים

קומבס הייתה נהגת מרוצים מצליחה, והיא זכתה באליפויות ובגביעים רבים במגוון מרוצי שטח וכביש.
ב-9 באוקטובר 2013, במסגרת פרויקט הנשר הצפון אמריקאי במדבר אלבורד בדרום מזרח אורגון, קבעה קומבס שיא מהירות לנשים על ארבעה גלגלים, כשהגיעה למהירות של 709 קמ"ש, ושברה את השיא שהחזיק מעמד מ-1965 ועמד על 496.5 קמ"ש.
ב-7 בספטמבר 2016 שברה קומבס את השיא של עצמה, והגיעה למהירות של 768.6 קמ"ש.

מותה

ב-27 באוגוסט 2019, ניסתה לשבור שוב את שיא המהירות שלה, במסגרת פרויקט "הנשר הצפון אמריקאי"  במדבר אלבורד, בדרום מזרח אורגון, באותו מקום בו שברה לראשונה את השיא בשנת 2013. במהלך הנסיעה, באזור השעה 14:00 על פי השעון המקומי, התהפכה מכונית המירוץ מונעת הסילון שלה והתרסקה. קומבס נהרגה במקום. על פי חלק מהדיווחים סיבת התאונה הייתה שהרכב לא עצר בנקודת הבטיחות בסוף המסלול, מה שגרם להתרסקות שנזקי תוצאותיה הן כמו בהתרסקות מטוס.

חיים אישיים

בן זוגה היה טרי מאדן, שהיה הראשון שהגיע למקום התאונה בה נהרגה.
תחנת הרכבת ירושלים הכותל

היסטוריה

מדובר בתוכנית להארכת תוואי קו הרכבת המהיר לירושלים עד לכותל, בתוואי שיעבור כולו מתחת לאדמה. תוואי המסילה שאושר עובר מתחת לרחוב יפו, בעומק של בין 80 מטר בתחנת בנייני האומה, ועד לעומק של 50 מטר לתחנת הכותל ותחנת ירושלים מרכז.
עם הקמת תחנת הרכבת התת-קרקעית, יותקנו בה מדרגות נעות שיובילו אל פרויקט "מעלית הכותל" שיחבר את היוצאים מהתחנה אל הכותל המערבי. באותו מתחם תוקם שדרת חנויות בנוסף לרכבל הכותל שיוקם בסמוך למתחם.
ב-2017 הגיע משרד התחבורה לסיכום עם החשב הכללי במשרד האוצר על קידום מהיר של המיזם.

שירות רכבות בתחנה (בעתיד)

בעתיד צפויה התחנה להיות תחנת הקצה בקו הרכבת המהיר לירושלים, ויעצרו בה רכבות מכל רחבי הארץ.
Sweeter than Fiction

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי טיילור סוויפט וג'ק אנטונוף. השיר הוא שיר בסגנון הפופ מסטיק, והסינת'פופ והוא משלב בתוכו גם את סגנון הגל החדש. השיר זכה למועמדות בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-71, בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר".
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.
גברת הנדרסון גאה להציג

תקציר העלילה

הסרט מתרחש על רקע הבליץ במלחמת העולם השנייה. הסרט מציג את הסיפור האמיתי של תיאטרון וינדמיל שבלונדון. הגברת לורה הנדרסון (מגולמת על ידי ג'ודי דנץ'), לאחר שהתאלמנה מבעלה (בהיותה בת 70), רכשה לעצמה תיאטרון ומינתה את ויוויאן ואן דאם (בגילום בוב הוסקינס) כמנהל התיאטרון. הם פותחים במופע הנקרא "ריויודויל" ('Revudeville') שזוכה להצלחה, אולם מאחר שתיאטראות נוספים משתמשים בגימיקים שלהם, המופע נכשל אחרי זמן קצר. לורה הנדרסון מציעה הצעה מהפכנית - הצגת עירום נשי בתיאטרון, בדומה לזה המוצג במולן רוז' שבפריז. לורה מצליחה לקבל אישור מהלורד צ'מברליין (הצנזור הראשי) המתיר הצגת עירום בתנאי שהדוגמניות תעמודנה ללא תזוזה, כמו בציורי עירום המופיעים במוזיאון.
לאחר קבלת אישור זה, זוכה התיאטרון להצלחה רבה, בעיקר בקרב החיילים הבריטיים. בשל העובדה שהתיאטרון ממוקם מתחת למפלס הרחוב מותרת העלאת הופעות במהלך הבליץ. בעקבות הפופולריות של התיאטרון וקיומם של תורים בכניסתו דרשו השלטונות את סגירת התיאטרון, אולם אז משכנעת לורה הנדרסון את שר הפנים בחשיבות התיאטרון למען החיילים, תוך הסבר למניעים שלה להקמת התיאטרון שמקורם באהבתה לבנה שמת במלחמת העולם הראשונה ורק לאחר מותו גילתה אימו שמעולם לא ראה אישה עירומה בחייו.