google/wiki40b huggingface dataset:
ישיבת דרך חכמה

היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת תשס"ב (2002) על ידי הרב אליעזר צבי סילבר, מחבר הספר דרך אליעזר ותלמידו של הרב נחום פרצוביץ, שכיהן כר"מ בישיבת עטרת ישראל, והרב יהונתן וילנסקי, שכיהן כר"מ בישיבת אור ישראל בפתח תקווה.
הישיבה שכנה בתחילה במבנה ארעי בשכונת סנהדריה בירושלים. לאחר שלושה חודשים עברה הישיבה למבנה בשכונת הר נוף בירושלים, השייך לעיריית ירושלים.
בשנותיה הראשונות הוציאה הישיבה כרך בשם "בדרכי החכמה" ובו חידושים של בחורי הישיבה על המסכת הנלמדת.
בעקבות מחלוקות משפטיות אודות הקצאת הבניין בירושלים עברה הישיבה באלול תשע"א למבנה של מדרשיית נעם בפרדס חנה. בתחילת תשע"ב שבה לירושלים למבנה שבו שכנה ישיבת נר ישראל של חסידות גור, בסמיכות לרחוב בר-אילן בירושלים, ובשנת תשע"ד שבה לשכונת הר נוף לאחר שהוקצה לה שטח בשכונה.
ב-2018 גילתה הנהלת הישיבה כי בחורים שלומדים בישיבה השתתפו כניצבים בסדרה "שבאבניקים", והם סולקו מהישיבה.

צוות הישיבה

הר"מים בישיבה הם הרב מרדכי יהודה לייב זק"ש, הרב יוסף גולדשטיין הרב אברהם פרלמן והרב נתן קפלן.
מנהליה החינוכיים של הישיבה הם הרב דורון דוד גולד הרב אהרן וילנר והרב בנימין גרילק.
בעבר כיהנו בישיבה הרב יעקב שמואלביץ שמונה לכהן בראשות ישיבת מיר, והרב יוסף רובינשטיין שפרש והקים את ישיבת נתיבות התורה בבית שמש.
מחזה מוסר

מחזה מוסר הוא סוג של מחזה אלגורי, שבה חווה הפרוטגוניסט (הדמות המרכזית במחזה) דילמות מוסריות, בהן הוא נדרש לבחור בין היושר והטוּב האלוהי, לבין הרוע. מחזות מסוג זה היו נפוצים באירופה במאה ה-15 וה-16. מבחינה היסטורית מחזה המוסר הוא החוליה המקשרת בין המחזות הדתיים של ימי הביניים למחזות החילוניים המאוחרים יותר.

מחזה מוסר מתאפיין בדמויות אלגוריות כגון אהבה, ידידות, רכוש, מוות, תשוקה, קנאה.
בניגוד למה שאולי מצופה מהשם, המחזות אינם בהכרח הרצאות למדניות יבשות, אלא בהחלט משעשעות.
אחד המחזות העבריים הידועים בסוג זה הוא המחזה "לישרים תהילה" של הרמח"ל.
עיתונאות

עיתונאות היא פעילות של איסוף, ניתוח והפצה של מידע העוסק באירועים אקטואליים. העוסקים בעיתונאות קרויים עיתונאים.
העיתונאות היא הבסיס לפעילותם של אמצעי התקשורת: עיתונים, חדשות, יומני חדשות ברדיו, תוכניות אקטואליה בטלוויזיה ואתרי חדשות באינטרנט.
החדשות עם יעקב אילון

מבנה התוכנית

מבנה התוכנית דומה למבנה מהדורת חדשות מרכזית. התוכנית נפתחת בכותרות היום. במהלך התוכנית משתתפים כתבי ופרשני "חדשות 13" בתוכנית ומדווחים על אירועי היום. במהלך התוכנית משודרות כתבות על ענייני היום. מדי פעם מארח יעקב אילון באולפן אורחים שונים, איתם הוא דן על נושא מסוים שקרה באותו היום. בסוף התוכנית מוגשת התחזית על ידי טל שמאי, דני רופ ונעמה איזנברוך לסירוגין.
את התוכנית מגיש יעקב אילון 4 פעמים בשבוע וביום הנותר מגיש את התוכנית אלי ראכלין. במהלך התוכנית, מלווה מסך עם ציוצים בטוויטר על אירועים בעולם ובארץ.

היסטוריה

בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר, ב-26 בנובמבר 2018 על מגעים בין קשת לרפי רשף (מגיש "חמש") על מעבר לקשת 12. ב-2 בדצמבר 2018 פורסם שרפי רשף לא יגיש את תוכניתו בערוץ הממוזג ויעבור לקשת 12. בעקבות כך נשארה התוכנית "שיחת היום" (ששודרה ברשת 13 במקביל לתוכנית "חמש") שתשמש כתוכנית באותה שעה בערוץ הממוזג. למרות זאת, ב-6 בדצמבר 2018 פורסם שיעקב אילון במגעים להגשת תוכנית בערוץ הממוזג.
ב-16 בדצמבר 2018 פורסם שהתוכנית "שיחת היום" לא תשודר בערוץ הממוזג, דבר שאישר רשמית את עליית תוכניתו של יעקב אילון.
ב-16 בינואר 2019, ביום בו נפתחו שידורי הערוץ הממוזג, עלתה התוכנית בערוץ 13.
היידי בת ההרים (אנימה)

עלילה

העלילה נעה סביב ילדה כבת חמש בשם היידי, שבגיל צעיר התייתמה מהוריה ועברה לחיות בצל דודתה דטה. מתגלה כי דטה מוצאת עבודה חדשה בפרנקפורט ואין ביכולתה לטפל בהיידי ולכן משאירה את זו תחת טיפולו של סבה של היידי, המתגורר בצריף למרגלות הרי האלפים השווייצרים בגפו עם כלבו, הידוע לשמצה בידי תושבי הכפר  בהיותו מופנם, חסר לב ומריר. אולם בזכות אופייה האופטימי מצליחה לגרום ללבו להיפתח. בעודה גרה בבית סבה נחשפת היידי לטבע האלפיני ומתיידדת עם רועה עזים צעיר בשם פיטר.
הולו

היסטוריה

הולו היא יוזמה משותפת של חברת NBC Universal וחברת News Corporation, אשר הקמתה מומנה על ידי קרן ההשקעות הפרטית Providence Equity Partners בעלות ראשונית של 100 מיליון דולרים.
המיזם הוכרז לראשונה באופן רשמי במרץ 2007 והשם "Hulu" נבחר בהמשך בסוף אוגוסט 2007, בזמן השקת האתר. בשלב הראשון אפשר האתר למשתמשים להשאיר את כתובות הדוא"ל שלהם בלבד על מנת שיקבלו בהמשך הזמנה לבחון את האתר כאשר תושק גרסת הבטא שלו. באוקטובר 2007 הושקה גרסת הבטא של האתר. משתמשים נבחרים הוזמנו לבחון אותה ואף הורשו להזמין לאתר את חבריהם. ב-12 במרץ 2008 הושק האתר באופן רשמי למשתמשים מארצות הברית בלבד.
השם "Hulu" נלקח מביטוי במנדרינית ומשמעותו "מחזיק דברים בעלי ערך".

התוכן

בנוסף לתוכניות של NBC ו-FOX, האתר מכיל גם תכנים של רשתות אחרות, כגון קומדי סנטרל, PBS, USA Network, Bravo, Fuel TV, FX, SPEED Channel, Sci Fi Channel, Style Network, Sundance Channel, E!, G4, Versus, Noggin TV, Nick Jr., PBS Kids Sprout, Disney Channel ו-Oxygen.
הסרטים באתר משתייכים בין היתר לאולפני סרטים כגון יוניברסל, פוקס המאה ה-20, מטרו גולדווין מאייר, ליונס גייט, וסרטי סוני.
סרטים וסדרות באתר המיועדים לצפייה על ידי קהל בוגר בלבד אינם מצונזרים, אך נגישים רק למשתמשים רשומים.

שידורי הטלוויזיה

האתר מכיל פרקים מלאים של למעלה מ-400 תוכניות טלוויזיה, חלקן תוכניות ישנות אשר אינן משודרות יותר ברשתות הטלוויזיה כיום, וחלקן סדרות או עונות של סדרות אשר משודרות עדיין רק בארצות הברית. התוכניות הנצפות ביותר בהולו כוללות את הדיילי שואו, הקולבר ריפור, בטלסטאר גלקטיקה, משפחת סימפסון, נארוטו, עצמות, האוס, משפחה בהפרעה, נמלטים, איש משפחה, המשרד, סאטרדיי נייט לייב, אבא אמריקאי ופילדלפיה זורחת.

סרטים

הולו מכיל למעלה מ-100 סרטים אמריקאים זמינים לצפייה, בהם הן סרטים קלאסיים והן סרטים עכשוויים, בנוסף לקדימונים לסרטים חדשים המיועדים לצאת בקרוב לאקרנים.

הגבלת הגישה

הסלוגן של הולו, "בכל מקום, בכל עת", התברר במהרה כמוטעה, משום שכל תוכן הווידאו באתר זמין רק למשתמשי האתר אשר נמצאים בארצות הברית. בשל סוגיות הקשורות בזכויות יוצרים, אם משתמש אשר איננו נמצא בארצות הברית מנסה לצפות בתוכנית באתר, הוא יקבל את ההודעה הבאה: "למרבה הצער, הווידאו עדיין איננו זמין במדינה או באזור שלך. אנו מצטערים על אי הנוחות." מגבלה זו עשויה לצמצם את הסיכויים של הולו להתחרות בעתיד באתרי וידאו כגון YouTube.
אף על פי כן, מבחינה טכנית ניתן כיום לעקוף מגבלה זו באמצעות תוכנות "anonymizers" כגון Hotspot Shield, אשר תכליתם היא להבטיח את פרטיות המשתמשים באינטרנט, וזאת משום שהן אינן מאפשרות לאתר את מיקום המשתמשים הנכנסים לאתר.

שידורים חיים

הולו סיפק בעבר גם שידורים חיים באיכות HD של אירועים שונים. ראויים לציון הם הדיבייטים לנשיאות של שנת 2008 וטקס הכניסה הרשמית לתפקיד הנשיא של ארצות הברית.
קרחון אדיסטו (חוף בורכגרווינק)

היסטוריה

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, על שם אוניית צי ארצות הברית USS אדיסטו, שהייתה כלי השייט הראשון שהגיע לאזור.
צ'או יון-פאט

ביוגרפיה

צ'או נולד בהונג קונג לאם מנקה וחוואית ולאב אשר עבד בתאגיד רב-לאומי של נפט, וגדל בסביבה כפרית באיי למה בבית ללא חשמל. פאט הוא ממוצא האקה.
כשהיה בן 10 עבר ביחד עם משפחתו לקאולון ובגיל 17 נשר מבית הספר במטרה לעזור למשפחתו כלכלית. הוא עבד במספר עבודות בין היתר: נהג מונית, עבד במלון ומוכר מצלמות.
חייו של צ'או השתנו כאשר התקבלה פנייתו לעיתון מקומי והוא התקבל לרשת הטלוויזיה המקומית "TVB", הוא חתם על חוזה לשלוש שנים בתחנה ושם ערך את הופעתו הראשונה על המסך.
הואהתפרסם בעיקר בזכות ההופעות שלו באופרות סבון מקומיות שזכו גם להכרה בינלאומית.

קריירת משחק

לפרסום הראשוני שלו זכה צ'או בשנת 1980 בסדרה המקומית "הסכר", תפקידו בסדרת הפשע העניקה לו מעמד של כוכב בקנה מידה מקומי בהונג קונג.
הסדרה היא הפופולרית ביותר בתולדות הונג קונג וזכתה להערצה בכל רחבי היבשת האסייתית. 
למרות שנהנה מהצלחת קריירת הטלוויזיה שלו רצה צ'אולשחק בסרטים, לאחר הופעות במספר סרטים מקומיים דלי תקציב הוא לוהק על ידי הבמאי הסיני ג'ון וו לדרמת הפעולה "אויב המחר", הסרט הרווחי ביותר בהונג קונג באותם זמנים ואחד הרווחים ביותר באסיה. על תפקידו זכה צ'אומלבד הערצה גם בפרס ה"אקדמיה הקולנועית של הונג קונג".
לאור ההצלחה הפסיק פאט את הופעותיו בסדרות טלוויזיה והחל לשחק בסרטי אקשן מקומיים אשר כללו את: "עיר בלהבות" ו"מגע מלא" של הבמאי הסיני רינגו לאם, סרטי ההמשך ל"אויב המחר", "הרוצח" ו"בריון קשוח" של ג'ון וו שנתן לקוונטין טרנטינו השראה לסרטו הראשון "כלבי האשמורת".
למרות שרוב תפקידיו של פאט במהלך הקריירה היו רציניים הוא הספיק לשחק גם בכמה קומדיות מקומיות שעל אחת מהן הנקראת "הזנב של הסתיו" קיבל את פרס "סוס הזהב היוקרתי" שמוענק לשחקנים בקומדיות המוצלחות ביותר באסיה. 
בעקבות ההופעות שלו קיבל פאט ביקורות נלהבות מכל רחבי העולם כולל מעיתון הלוס אנג'לס טיימס שכינה אותו "השחקן הכי מדליק בעולם".
בהיותו כוכב בהונג קונג עבר פאט להוליווד בשלהי שנות ה-90, המעבר לא היה פשוט וההצלחה שלה זכה בעיר הולדתו לא מיהרה לחזור בארצות הברית ושני סרטיו הראשונים שלו "רוצחים בהמתנה" ו"המושחת" שהיו זניחים למדי ואכזבה מבחינת ההכנסות.
הצלחתו הראשונית של פאט בהוליווד הגיעה מכיוון לא צפוי, פאט שהיה רגיל לשחק בסרטי אקשן ופשע לוהק לתפקיד רומנטי דרמטי חריג מבחינתו באותה תקופה לצד ג'ודי פוסטר בסרט מועמד 2 פרסי האוסקר "אנה והמלך".
בשנת 2000 כיכב פאט ביצירת המופת של אנג לי "נמר, דרקון", הסרט היה מועמד ל-10 פרסי אוסקר וזכה באחד.
בסרט גילם פאט את דמותו של לוחם הסמוראי לי, שם דבר באומנות הקונג פו שעל סף פרישה ללא חרבו האהובה וללא יו ( מישל יהו) אהבתו הבלתי ממומשת.
ב-2003 שיחק פאט בסרט המדע בדיוני, פעולה "נזיר חסין אש" שמבוסס על ספר קומיקס, שבו גילם נזיר אומן באמנויות לחימה שייעודו הוא לשמור על מגילה עתיקה בעלת כוחות מיוחדים. הסרט נכשל בקופות וגם אצל הביקורות.
ב-2006 שיחק פאט בדרמת האקשן הרומנטית הסינית "קללת פרח הזהב".
בשנת 2007 שיחק פאט בחלק השלישי של סדרת סרטי שודדי הקאריביים, "שודדי הקאריביים: סוף העולם" בדמותו של הקיסר פינג, לורד שודדי הים בסינגפור ומפקד על ספינה סינית בשם "Empress" (קיסָרית), למרות שדמותו עוררה שערוריה בקהילה הסינית.
ב-2009 שיחק פאט בסרט "דרגון בול: אבולוציה" המבוסס על המנגה וסדרת האנימציה היפנית המפורסמת "דרגון בול Z", בסרט גילם פאט את דמותו קאמה-סנין, מאמנם של גוקו וקרירין. הסרט נכשל בהכנסות ועוררה זעם אצל המעריצים.

חיים אישיים

צ'אוהתחתן עם השחקנית קנדיס יו ב-1983 והתגרש ממנה לאחר תשעה חודשי נישואים. ב-1986 התחתן עם יסמין צ'אן עמה הוא חי עד היום. לזוג אין ילדים.
חוקת שווייץ

חוקת 1874

המתחים בין ליברלים ושמרנים, ובין פרוטסטנטים וקתולים הביאו ב-1845 לייסודה של ברית נפרדת של קנטונים שמרנים וקתולים. ה"זונדרבונד" (ברית מיוחדת), כללה את הקנטונים שווייץ, אורי, צוג, אונטרוולדן, לוצרן, זולותורן ופריבור. הקמת ברית נפרדת הייתה בניגוד לאמנה הפדרלית מ-1815, ולאחר כשנתיים נאסף הצבא הפדרלי כנגד הקנטונים המורדים. המלחמה ניטשה למשך פחות מחודש בשנת 1847, היו בה פחות ממאה הרוגים, והיא הסתיימה בניצחון הליברלים. הייתה זו המלחמה האחרונה שנערכה על אדמת שווייץ.
ב-1848 התקבלה חוקה פדרלית חדשה שהביאה לסיום את עצמאות הקנטונים. החוקה, יחד עם תיקונה ב-1874, האחידו את החוק והממשל בכל רחבי שווייץ, יצרו שלטון ריכוזי עם צבא הסר למרותו, והקימו את משאל העם ככלי חשוב בשיטת הממשל השווייצרית. המאבק בדת הקתולית היה חלק חשוב מן החוקה. נאסרה הקמת מנזרים, נישואין אזרחיים הפכו לחובה, והחינוך עבר חילון.

חוקת 1999

החוקה הפדרלית השווייצרית של 1874, תוקנה באופן משמעותי בפעם השנייה בשנת 1990, החוקה החדשה אושרה ברוב קולות במשאל עם, שנערך במדינה ב-18 באפריל 1999. חוקה זו מחליפה את חוקת 1874, והיא מכילה זכויות יסוד נוספות אשר היו שנויות במחלוקת עד אז. החוקה נכנסה לתוקף משפטי ב-1 בינואר 2000.

מבוא

המבוא לחוקה נפתח בתפילה לאלוהים, בהתאם למסורת החוקתית של שווייץ. לאחר מכן, קובעת החוקה שהממשל בשווייץ יושתת על "חירות, דמוקרטיה, עצמאות ושלום, לאות הזדהות ופתיחות כלפי העולם". אחרי התפילה, מתחיל פירוט שיטת הקנטונים של שווייץ: הפקדת סמכויות הפנים בידיהם, לעומת סמכויות החוץ והסמכויות הכלליות המופקדות בידי השלטון הפדרלי.
לאחר פירוט שיטת הקנטונים, מוגדרים קווי המתאר הכלליים של הממשל בשווייץ. החוקה קובעת שבשווייץ ישנן שלוש רמות של סמכות: הפדרלית, הקנטונית והעירונית. לאחר מכן, ישנה ספירה של הקנטונים המרכיבים את שווייץ. החוקה מטילה את הסמכות באשר לקביעת השפה הרשמית ואפשרות הבחירה בידי הקנטונים, בין אחת או כמה גם יחד מבין ארבע השפות הלאומיות של שווייץ - גרמנית, צרפתית, איטלקית ורומאנש. פרק המבוא מסתיים בקביעת עקרונות חוקתיים נוספים לשווייץ: "ציות, אמונה, חוק, מידתיות טובה וכיבוד המשפט הבינלאומי".

זכויות יסוד, זכויות אזרחיות ומטרות חברתיות

הפרק השני של החוקה מכיל רשימה של זכויות המעוגנות בה. החוקה הפדרלית השווייצרית של 1874 הכילה מספר מוגבל מאוד של זכויות יסוד. עם זאת, במהלך השנים החל להתפתח מערך בלתי רשמי של זכויות שאינו כתוב, אשר הושתת בעיקר על אמנות וארגונים בינלאומיים כגון בית המשפט האירופי לזכויות אדם, ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם והאמנה האירופית לזכויות אדם (ECHR; אושררה בשווייץ בשנת 1974).
החוקה החדשה הבטיחה זכויות רבות מאוד, בהן בין היתר הזכות לקבורה מינימלית בחינם. בנוסף, היא כוללת את התנאים החיוניים לקבלת אזרחות שווייצרית ומימוש הזכויות הפוליטיות במדינה. בנוסף, מכילה החוקה מספר לא מבוטל של "מטרות חברתיות" - מעין חזון הקורא למדינה לחתור ולהבטיח בין השאר ביטוח לאומי, שירותי בריאות ודיור במחיר מוזל.
פורס מז'ור

עלילה

הסרט עוסק במשפחה שוודית העושה בחופשת סקי בבית מלון יוקרתי באתר סקי באלפים הצרפתיים, במשך שישה ימים: האב תומאס (יוהנס קונקה), האֵם אֶבָּה (ליסה לובן קונגסלי) ושני ילדיהם, וֶרָה והארי. ביומה השני של החופשה, עת המשפחה סועדת במרפסת מסעדת הרים, מתרחשת מפולת שלגים מבוקרת בקרבת מקום. בני המשפחה וסועדים אחרים במסעדה צופים באירוע בהתפעלות, אך בתוך מספר שניות קרב גל השלג אל המסעדה והשוהים במקום נתקפים בבהלה. תומאס נוטל את הטלפון הנייד שלו ונס על נפשו אל תוך הבניין, כשהוא מותיר את אבה ואת ילדיהם במרפסת. מטח של אבק שלגים נוחת על המסעדה, אך לא נגרם נזק לאיש. מיד לאחר מכן שב תומאס אל שולחן האוכל והמשפחה ממשיכה בסעודה. האירוע מטיל צל על המשך החופשה – אבה והילדים מתקשים להתגבר על מנוסתו של תומאס, והמשבר מתגבר לנוכח חוסר יכולתו להודות במעשיו, וחושף סדקים במערכת הנישואין בין בני הזוג, וביחסיהם עם ילדיהם. לקראת סופה של החופשה חווה תומאס משבר רגשי, מתוודה על מעשיו ומביע חרטה, ואבה ושני הילדים סולחים לו ומנסים לתמוך בו. בסצנת הסיום נמלטת אבה עצמה בבהלה מן האוטובוס, הנתון לתחושתה בסכנת הידרדרות, בלי לתת כלל את דעתה על בעלה וילדיה שנותרו בתוכו.
הסרט צולם באתר הסקי לז ארק בצרפת והוא חושף את שגרת היום יום של חופשות סקי. הסרט מלווה במוזיקה מקורית ובקטעים מהיצירה ארבע העונות של אנטוניו ויואלדי.

ביקורת

הסרט זכה בפרס צוות השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל גולדבאגה בשנת 2014, והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר ולפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2014.
יהודית רותם

ביוגרפיה

יהודית רותם נולדה בבודפשט, הונגריה. במהלך מלחמת העולם השנייה נמלטו הוריה ברכבת ההצלה שארגן ישראל קסטנר. המשפחה נשארה בשווייץ שנה ואז עלתה לישראל, כשהיא בת שלוש. 
גדלה בגבעת שמואל ולאחר מכן בבני ברק במשפחה חרדית, למדה בבית יעקב, ובגיל שמונה עשרה נישאה לרב צבי רוט שהיה בחור ישיבה ובהמשך לימד בישיבה. היא עבדה כמורה. לאחר עשרים וארבע שנות נישואים יצאה בשאלה והתגרשה, היא נטלה את שש בנותיה עמה ואילו בנם היחיד נשאר עם אביו. עבדה כסופרת צללים (בין השאר, עבור גליה אלבין, בנו גיטר ואחרים) ולאחר שמונה שנים החלה לכתוב פרוזה. 
בשנת 2001 נבחרה כסופרת השנה מטעם העיתון "גלובס", ובשנת 2003 זכתה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים. 
רותם נישאה בשנית למשה בר-יודא, ממנו התאלמנה בשנת 2014. אחת מבנותיה של רותם היא העיתונאית תמר רותם (הארץ). שתיים מבנותיה של רותם נפטרו בילדותן. בתה נעה רוט, אשת תיאטרון וקולנוע, הפיקה וביימה את הסרט "גירסא דינקותא" (2015) המספר את המהפך בחיי אמה והמשפחה. הסרט זכה לשבחים רבים.
Swing When You're Winning

רקע

על פי ויליאמס, פרנק סינטרה היה ההשפעה המרכזית על האלבום. הוא אמר: "בזכות האלבום הזה, אנו מביאים את המוזיקה שלו לקהל מאזינים חדש לגמרי."
במהלך העבודה על האלבום, נפגש ויליאמס עם רבים מהאנשים שעבדו עם סינטרה, מפגשים שאורגנו בשיתוף עם המפיק אל שמיט. שמיט אמר: "אפשר לשמוע את השמחה שבקולו, ולראות שיש לו הבנה אמיתית וכבוד למקור."גאי צ'יימברס, שהיה שותף בהכנת האלבום, אמר שבכל ארבע השנים בהן הוא עובד עם ויליאמס, הוא מעולם לא שמע אותו שר טוב כל כך, או נהנה כל כך מהקלטה באולפן.

ביקורות

הביקורות לאלבום היו מעורבות.

באתר Allmusic נכתב: 
ויליאמס וגאי צ'יימברס זהירים ביותר עם המוצר שלהם, אז זה לא מפתיע שהאלבום מכיל אין-ספור נגיעות מוזיקליות נוספות: בתמונת האלבום ויליאמס נח באולפן ההקלטות; החוזה שלו עם EMI אפשר הוספת סמל חברת התקליטים קפיטול לתמונה, ואף חלק מהשירים הוקלטו באולפני קפיטול.
— ג'ון בוש
באתר סלנט מגזין נכתב "Swing לוכד באותנטיות את הקסם שבפגישות ההקלטה הקלאסיות הללו. ויליאמס נפגש עם רשימה ארוכה של מבצעים אורחים, 
וביניהם, כאלו שעבדו יחד עם פרנק סינטרה."
הביקורת שנכתב באתר ה-BBC היא שלילית בעיקרה. כותב המאמר, מייק דיבר כתב: "ויליאמס משחק דמות שנעליה לא תמיד מתאימות לה. לעיתים זה נסבל, אבל לרוב, נשכח. Swing... הוא לא אסון נוראי; לכל שיר יש רמה מסוימת של איכות, אבל אין דבר המפתה את המאזין".
בביקורת שניתנה לאלבום במגזין ה-NME, ניתנו לו חמש נקודות מתוך עשר. כותבת הביקורת כתבה כי יש באלבום משהו טיפשי (בהתאם לאחד משיריו "Somethin' stupid"), וכי הוא נעשה באופן מכוון רדוד ושטחי.
זרח ראובן ברוורמן

חייו

היה תלמידם של הנצי"ב, הרב מנחם נחום קפלן מהורודנה (רבו המובהק של החפץ חיים) והרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין. כיהן בראשות ישיבת מאה שערים לצד הרב שאול חיים הלוי הורוביץ ולאחר מכן לצד בן אחותו של הרב שאול חיים, הרב יוסף גרשון הורוביץ, כשר' שאול חיים ואחיינו שימשו גם בתפקיד רב שכונת מאה שערים.
בית הספר "נצח ישראל" בפתח תקווה נוסד בתרס"ט (1909) ביוזמתו וביוזמת חברת "שומרי תורה" שניהלה את בית הספר. כן היה סייע לרב אליעזר שולביץ באיסוף הכספים בעבור הקמת ישיבת לומז'ה בפתח-תקווה ומיקום הישיבה נקבע בהתייעצות עמו של הרב יחיאל מרדכי גורדון, חתנו של הרב אליעזר שולביץ וראש הישיבה.
היה בעל קול ערב במיוחד ושימש כש"ץ. לתפילת שחרית ארגן מניין תפילת ותיקין מיוחד שבו קראו מילה במילה וזמנה היה ארוך בהרבה מהרגיל, כשהזמן עד תפילת עמידה ביום חול רגיל (52 דק') היה יותר מזמן התפילה כולה במניין תפילה רגיל ובשבת היו מתחילים 70 דקות לפני הנץ החמה. בכל שבת לאחר סעודה שלישית היו הולך עם תלמידיו לכותל המערבי והיה מזמר את הפיוטים שנהוג לשיר לפני תפילת ערבית במוצאי שבת כמובא בסידורים. לאחר מכן היה עבר לפני התבה באחד ממנייני תפילת ערבית בכותל המערבי, ועל תפילתו היו אומרים "הלוואי שנזכה להתפלל בימים הנוראים כמו שר' זרח מתפלל ערבית במוצאי שבת אצל הכותל המערבי!" 
היה גדול בצדיקותו ובמידותיו כשם שהיה גדול בגאונותו, ולצד עיסוקו כראש ישיבה והתמדתו בלימוד התורה, הרבה לעסוק במעשי חסד ולסייע במסירות נפש לנזקקים, אם בהוצאות נדרשות לשבתות וחגים, אם זה בבגדים חסרים ובכל עניין שהיה צריך לעזור. בייחוד התאמץ בכל מאודו במצוות הכנסת כלה למשפחות שהוצאות החתונה הבסיסיות היו מעבר ליכולתם הכלכלית.
בערב יום הכיפורים שמע שתלמיד חכם מסוים צריך לנסוע לחמי טבריה לפי הוראת הרופאים, אך לא היה לו כסף לשלם לנסיעה לשם וללינה בטבריה. מיד לאחר ששמע על כך מיהר לאסוף כסף לשם כך וכיתת רגליו בין בתי נדיבים. כשאחד מהעשירים שר' זרח ראובן בא אצלם שאל אותו: "הרי מצווה לאכול היום ומדוע כבודו מתעסק בדברים אחרים?" ענה ר' זרח ראובן: "אם תענית יום הכיפורים נדחה מפני פיקוח נפש, אכילה ושתייה של ערב יום הכיפורים לא כל שכן."
היה מארח בביתו אנשים שעלו מחו"ל ולא היה להם בארץ קרוב משפחה או מישהו אחר שיכול היה לעזור להם, ומספר האורחים שאכלו על שולחנו הגיע גם לשמונים נפשות כשכל ההוצאות עליו. 
וכן היה מעביר על מידותיו ולא משיב לעלבונות וגידופים, וכך מסופר עליו בעניין זה ב"גדולי דורות" מאת הרב יחיאל מיכל שטרן בעמ' 977: "פעם אחת התקיימה אסיפה למען חיזוק הדת בירושלים, בה נכח הגאון ר' זרח ברוורמן, ראש ישיבת מאה שערים. אחד הנוכחים התחיל לתקוף אותו בצעקות והאשמות, לעג ובזיונות. במשך כל אותו הזמן, הרב זרח עמד מן הצד ולא השיב דבר. כל הנאספים היו בטוחים שהצדק עם אותו תוקף שהרי 'שתיקה כהודאה'. לאחר האסיפה ניגשו לרבי זרח ושאלוהו למה שתק והסכים להתבזות, שזה חילול כבוד התורה, ולמה לא גילה את האמת שאינו אשם, השיב רבי זרח: לו הייתי מגלה את האמת שלא היתה ידי בדבר, מיד היו מבינים מי אשם, והיה מתגלה קלונו ברבים, וחז"ל לימדונו: 'נוח לו לאדם שיפיל עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חברו ברבים'." (ברכות מ"ג ב').   
נפטר בתאריך ו' בשבט תרצ"ח ונקבר בהר הזיתים.   
לאחר פטירתו, חתנו הרב יצחק יעקב וכטפויגל נבחר למלא את מקומו כראש הישיבה.
אאוג'ן ניקולאסקו

קורות חיים

אחרי סיום בית הספר אאוג'ן ניקולאסקו הגיע לבוקרשט ועבד בעבודות שונות. בשנים 1976-1977 הוא סיים את השרות הצבאי והתחיל ללמוד כלכלה באקדמיה לכלכלה בבוקרשט. לאחר סיום הלימודים הוא עבר ככלכלן במפעל. בשנת 1999 הוא התחיל לעבוד במשרד הכלכלה. בשנים 2000-2001 אאוג'ן ניקולאסקו היה פרופסור חבר באוניברסיטה פרטית בבוקרשט ובשנים 2001-2002 היה מלמד באקדמיה לכלכלה בה למד. לאחר הפסקה של מספר שנים, בשנת 2010 הוא חזר להרצות באוניברסיטה פרטית בבוקרשט.
במקביל, אאוג'ן ניקולאסקו היה פעיל במפלגה הלאומית ליברלית. בשנת 2000 הוא לראשונה נבחר לבית הנבחרים של רומניה ובהמשך הוא זכה במקום בבית הנבחרים גם לאחר בחירות שנערכו ב-2004 וב-2008. במהלך תקופה זו הוא כיהן במספר תפקידים בוועדות בית הנבחרים ובשנים 2004-2005 היה יושב ראש סיעת המפלגה.
באוגוסט 2005 אאוג'ן ניקולאסקו מונה לשר הבריאות וכיהן בתפקיד זה עד לדצמבר 2008 כאשר המפלגה הספידה בבחירות. בתקופה זו הוא יזם פיטורים של מספר מנהלי בתי חולים בעקבות ניהול קושל ויזם חקיקה למניעת מינוי לתפקידי ממשל בכירים פקידים ממשל קומוניסטי.
בשנת 2010 אאוג'ן ניקולאסקו הואשם באחזקת כספי המפלגה בחשבון הפרטי.
בדצמבר 2012 הוא מונה לשר הבריאות בפעם השנייה (החליף את ראאד ערפאת) והפעם כיהן בתפקיד עד למרץ 2014.
החל משנת 2017 הוא מכהן כסגן נשיא של "בנק רומניה".
גרשון פלוטקין

גרשון פּלוֹטקין (1917 – 12 בינואר 1992) היה במאי ושחקן ישראלי, במאי הבית של התיאטרון הקאמרי במשך שנים.

ביוגרפיה

פלוטקין נולד במוסקבה ב-1917, בבית ציוני, ועלה לארץ ישראל בשנת 1924. אביו, נחום פלוטקין (1891–1960), היה עובד קופת חולים כללית בתל אביב. פלוטקין בוגר בית הספר היסודי "בלפור" בתל אביב.
בשנת 1935 למד בסטודיו למשחק שליד תיאטרון הבימה בהדרכתו של צבי פרידלנד, ולאחר מכן המשיך בלימודי בימוי בניו יורק אצל ארווין פיסקטור. לאחר שובו לארץ פגש את סשה ארגוב, ויחד ביימו, כתבו והלחינו הצגות בקיבוצים.
פלוטקין הכשיר עצמו כקרטוגרף ובשנת 1941 הצטרף לשורות מחלקת המיפוי של "ההגנה". בהמשך נישא לגליליה קטינקא (ילידת 1917 כמותו), בתם של יהודית ושל ברוך קטינקא (ממייסדי הארגון).
לאחר שחרורו החל לעבוד בשנת 1950 כעוזר במאי לליאופולד לינדברג בתיאטרון הקאמרי, ובנוסף עבד כחרט וקרטוגרף. אולם יכולותיו בשינון טקסטים הובילו אותו למלא עשרות תפקידי מחליף בהצגות. הוא עלה כ-1,000 פעמים על הבמה, ומילא יותר מ-60 תפקידים.
פלוטקין היה במאי הבית של תיאטרון הקאמרי, וכן ייעץ ארכיטקטונית על בניית אולמות התיאטרון, ניהל את הארכיון והיה חבר בהנהלה ובוועד הרפרטואר שלו. עם הצגותיו: "בגלל חגורה", "מריוס", "גנרל קישוט", "פיגמליון", "דון ז'ואן בגיהנום", "פונדק בדרך", "אנריקו", "קרא לי סיומקה", "מלכת שבא", "בעלת הארמון", "הקיצו ורננו", "אדם ואדם עליון"," מלחמת בני אור", "לעולם אין לדעת", "נדנדה בשניים", "מרי סטיוארט", "אדם לכל עת", "סיפור אוריה", "פונדק הרוחות", "אסתר המלכה", "כנרת כנרת", "טורא" ועוד.
פלוטקין השתתף בשנת 1955 בסרט "אבן על כל מיל" ובסרטים ותוכניות טלוויזיה נוספות. 
גרשון פלוטקין נפטר בראשית שנת 1992 מהתקף לב והוא בן 74. נקבר בבית העלמין ירקון. הותיר אחריו את אלמנתו גליליה.
לאחר מותו החל איגוד השחקנים הישראלי להעניק מלגה על שמו, והתיאטרון הקאמרי קרא על שמו את הארכיון שניהל.
סמל ערב הסעודית

סמל ערב הסעודית מורכב משתי חרבות ועץ דקל. עץ הדקל מסמל את הצמחייה והאופי המדברי של המדינה. 
החרבות מסמלות את ממלכת חג'אז וסולטנות נג'ד.
אברהם לעווי

רבי אברהם לעווי (התקל"ה, 1775, תקצ"ה, 1835 בערך, פוזנן (פוזנא), פולין).
תחילת לימודו היה אצל אביו, רב שלמה זלמן, עד שזה נפטר. לאחר מכן נשלח על ידי אמו ללמוד בישיבתו של רב יוסף הצדיק, חתנו של הנודע ביהודה, ואצל דודו רב אייזל חריף אב"ד פיורדא שם נודע ר' אברהם בלמדנותו הרבה. לאחר נישואיו, נסע ללמוד עם רב שלמה זלמן הכהן אב"ד ורשה ובעל ה"חמדת שלמה". כעבור עשר שנים חזר לעירו פוזנא, וכאביו בשעתו הסתיר עצמו מעין מכיריו.
דברי תורתו כונסו בספרים "אבני קודש" ו"בית לאבות".
JumboMail

שימוש

שיתוף קבצים נעשה על ידי מילוי טופס שליחה הכולל אפשרות להוספת עד 50 נמענים (כתובות דואר אלקטרוני) או להעלאת הקבצים ישירות לשרת ללא הכנסת נמען ספציפי. לאחר מילוי הטופס המשתמש בוחר אילו קבצים להעלות על ידי גרירת הקבצים או לחיצה על כפתור "הוספת תיקיה" או "הוספת קבצים". לאחר העלאת הקבצים, מקבל השולח לינק לעמוד הורדה, בו ניתן לצפות בקבצים אונליין ולהורידם למחשב.
הקבצים המשותפים נשמרים למשך 7 ימים (אך ניתן לבצע שיתוף בפייסבוק על מנת לשמור את הקבצים לעוד 7 ימים) ולאחר מכן נמחקים. במסגרת השירות ניתן לרכוש מנוי המאפשר שמירה של הקבצים לטווח ארוך.
דרך הקיסר

דרך הקיסר (או "שביל הקיסר", בערבית: עקבת אל ח'אן) הוא כינוי לכשלושה קילומטרים של דרך רומית סלולה היטב, חלק מן הדרך שהובילה מירושלים וחברון לכיוון בית גוברין. הדרך נמצאת ביער מטע, סמוך למושב מטע, עין מטע וחורבת חנות. השם הערבי עקבת אל ח'אן (מילולית: מעלות החאן) מתייחס לקרבת הדרך אל הח'אן של חורבת חנות. בעבר עבר על הדרך קטע משביל ישראל.
בעוד שהדרכים הרומיות בארץ ישראל לא היו תמיד סלולות, הרי שדרך זו סלולה ברוחב, בפאר ובאופן המאפשר נוחות רבה, כראוי לקיסר. אחת מאבני המיל שנמצאו סמוך לדרך נושאת את שמו של הקיסר אדריאנוס, ולכן קיימת סברה שהיא נסללה לכבוד ביקורו של הקיסר בארץ ישראל בשנת 130 (סמוך לפני פרוץ מרד בר כוכבא) ומכאן שמה "דרך הקיסר". אולם, יוסף בן מתתיהו מתאר מסע שערך המצביא הרומי לוקיוס אניוס בשם אספסיאנוס, נגד העיר גרשה; לפי מחקריהם הנפרדים של אלי שנהב וזאב ספראי, השתמש המצביא בדרך זו כ-80 שנים קודם לכן.
העובדה שאין כל עדויות לחריצים מעגלות משא או מרכבות רומיות מקשה על זיהוי הדרך כדרך רומית אימפריאלית. מחקר של ישראל רול הראה שעגלות משא נהגו בצבא הרומי עד המאה הרביעית, אך אחר כך היו רק בהמות משא (כך למשל בעמודי ניצחון מהמאה השנייה והשלישית מתוארות גם עגלות משא, אך בעמוד תאודוסיוס הראשון אין). ניתוח זה מתארך את הדרך למאה הרביעית, אך לא הרבה אחרי, כי גת ביזנטית החותכת את הדרך מלמדת שתוך כ-200 שנה לכל היותר הדרך חדלה לתפקד כציר תנועה.
בחלקים מן הדרך, העוברת כולה בשיפוע על שלוחת הר, נחצבו מדרגות נוחות להקלת התנועה. לצדי הדרך מצויים ריכוז אבני מיל, בור מים גדול חצוב ובית בד.
חוקרים עצמאיים מציעים כי חלק מהדרכים בארץ שסלילתן מיוחסת לאימפריה הרומית, בעיקר באזור יהודה, היו למעשה דרכים שנסללו על ידי עולי הרגל היהודים לירושלים .