פוטסדאם

היסטוריה

היישוב האנושי המודרני באזור החל, ככל הנראה, בסביבות המאה ה-10, ככפר סלאבי קטן בשם פוצטופימי (Poztupimi) שמרכזו מבצר; הכפר הוזכר לראשונה בשנת 993. עד שנת 1317 פוטסדאם כבר מצוינת כעיירת-דיג קטנה, אך היא הוכרזה רשמית כעיר רק מאוחר יותר, בשנת 1345. בשנת 1573 עוד הייתה פוטסדאם עיר שוק קטנה (כ-2000 תושבים), ובמהלך מלחמת שלושים השנים (1618–1648), כמחצית העיר נחרבה.
מצבה השתנה לטובה בצורת דרמטית כשנבחרה למגורי הקיץ של בית הוהנצולרן (משפחת המלוכה הפרוסית) וכן עם החלטת פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר של ברנדנבורג, להתגורר בה בעת מסעות הציד שלו, שני אירועים שאירעו בשנת 1660; הבחירה הובילה להתפתחות כלכלית ותרבותית של העיר ורמת החיים של תושביה - העיר נעשתה לאחת מן הערים המפוארות בפרוסיה. פרידריך השני הוא שבנה את מרבית המבנים המלכותיים בעיר; ארמון סנסוסי (מצרפתית: "ללא דאגות") אשר היווה את אתר הנופש המועדף על פרידריך השני, הוא אחד ממבנים אלו, אשר התפרסם בעיקר בשל גניו היפים ותוכו שעוצב בסגנון הרוקוקו.
בסוף המאה ה-17 נפתחה העיר למהגרים מרחבי אירופה; הולנד, צרפת, איטליה, אנגליה ואף רוסיה, דבר שתרם לפתיחות התרבותית שלה.

החל מהמאה ה-18, שימשה העיר כמקום מושבם של חיילי צבא פרוסיה, ובמקביל הועברו אליה גופים ממשלתיים רבים.
בעוד ברלין הייתה בירת פרוסיה ומאוחר יותר אף בירת האימפריה הגרמנית, הרי שחיי החצר והארגון מוקדו בעיקר בפוטסדאם השכנה, בשל קרבתה לבירה ויופיה הרב, ואף מוסדות ממשלתיים רבים מוקמו בה. העיר איבדה את מעמדה כ"עיר הבירה השנייה" ומוקד חיי החצר בשנת 1918, כשמלחמת העולם הראשונה הסתיימה בתבוסת גרמניה ווילהלם השני הודח מתפקידו.
לקראת תחילת הרייך השלישי לחיצת יד טקסית בין פאול פון הינדנבורג לבין הקאנצלר אדולף היטלר ב-21 במרץ 1933 בפוטסדאם היא שסימלה את סוף עידן רפובליקת ווימאר ותחילת תקופת גרמניה הנאצית.
פוטסדאם ניזוקה רבות במהלך גיחות ההפצצות של בעלות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה. ארמון צציליינהוף (Cecilienhof) שבעיר אירח את ועידת פוטסדאם מ-17 ביולי ועד 2 באוגוסט 1945, שבמהלכה נועדו יחדיו נציגי מנצחות המלחמה (הארי טרומן, וינסטון צ'רצ'יל, קלמנט אטלי ויוסיף סטלין) כדי להחליט על עתידה של גרמניה בפרט ושל אירופה בכלל לאחר המלחמה.
לאחר סיום המלחמה נותרה פוטסדאם בשלטון גרמניה המזרחית הקומוניסטי. בתקופה זו, פעלה ממשלת גרמניה המזרחית להריסת סמלים פרוסיים-צבאיים כדי להחליש את הלאומיות בקרב התושבים. אתרים היסטוריים רבים, ביניהם גם כאלה ששופצו לאחר סיום מלחמת העולם, נהרסו שנית. פוטסדאם, שכאמור נכללה בגבולי גרמניה המזרחית, הייתה צמודה לגרמניה המערבית לאחר בנייתה של חומת ברלין. למרות זאת, בשנים הראשונות לא רק שהחומה לא הפרידה בין תושבי מערב ברלין פוטסדאם, אלא להפך; היא הגדילה את המעבר בין שני החלקים. לאחר איחוד גרמניה נעשתה פוטסדאם לבירתה של מדינת ברנדנבורג.

פוליטיקה וממשל

לפוטסדאם יושב ראש (Bürgermeister) ומועצת עיר החל מהמאה ה-19. החל משנת 1809 נערכו בחירות למועצה, כשלראש העיירה סמכות גדולה יותר (Oberbürgermeister). בתקופת גרמניה הנאצית יושב ראש המועצה נבחר על ידי המפלגה הנאצית ומועצת העיר בוטלה; המועצה הוקמה מחדש לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, אולם בחירות לא נערכו שנית עד איחוד גרמניה.
כיום, מועצת העיר היא הגוף המחוקק העיקרי והמשפיע ביותר בעיר. הבחירות האחרונות נערכו באוקטובר 2003, והבאות עתידות להיערך בשנת 2008. בין השנים 1990 ל-1999 יושב ראש המועצה היה ידוע כ"נשיא העיר", והחל מ-1999 ועד היום הוא מכונה בפשטות "יושב ראש מועצת העיר", אך סמכויותיו לא פחתו. ראש המועצה נבחר בבחירות ישירות.
בבחירות שנערכו לאחרונה לא זכה איש מן המועמדים, ונערך סיבוב שני בין שני המועמדים אשר זכו במספר הקולות הרב ביותר: יאן יאקובס (Jann Jakobs) והאנס-יירגן שרפנברג (Hans-Jürgen Scharfenberg). יאקובס ניצח לבסוף, ברוב זעיר של 50.1%, והוא מכהן בתפקיד ראש המועצה עד היום.

חינוך

במרכזה של פוטסדאם אוניברסיטה אשר לוקחת חלק נכבד בחשיבותה של העיר. אוניברסיטת פוטסדאם הוקמה בשנת 1991 כאוניברסיטת מדינת ברנדנבורג. לפני הקמת האוניברסיטה, הוקמה בפוטסדאם בשנת 1948 המכללה על שם ולטר אולבריכט, אשר נחשבה למוסד יוקרתי ומכובד.
בהיותה עיר שבה תעשיית קולנוע פורחת, פועלת בפוטסדאם גם מכללת קולנוע וטלוויזיה (Hochschule für Film und Fernsehen) אשר הוקמה בשנת 1954. בפוטסדאם גם מספר מוסדות מחקר מדעיים, ובהם מכון מקס פלאנק, חברת פראונהופר (Fraunhofer Society), וכן מכוני מחקר בנושאי פיזיקה, פיזיולוגיה ואקלים.
מלבד אלו, בפוטסדאם גם בית ספר יסודי גדול ומוכר בשיטת מונטסורי, אליו מגיעים תלמידים גם מאזורים שמחוץ לפוטסדאם.