google/wiki40b huggingface dataset:
דאוצן קרוס

שנותיה הראשונות

קרוס נולדה בעיר Eastermar, בפרובינציית פריסלאנד, הולנד.

קריירת הדוגמנות

קרוס הופיעה על גבי השערים של כתבי העת: טיים מגזין, ווג, הארפרס באזאר, Elle‏, Seventeen, מארי קלייר, גלאמור, W, Avantgarde, Dazed & Confused and Numéro. היא גם מופיעה בקביעות בקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט ודיגמנה בתצוגת האופנה של החברה ב-2005, 2006, 2008 ו-2009. 
קרוס דיגמנה בפרסומות לחברות גוצ'י, טומי הילפיגר, אסקאדה, דולצ'ה וגבאנה, ולנטינו גאראווני, ורסצ'ה, הוגו בוס, Guerlain, Bottega Veneta, דה בירס, גאפ, Gianfranco Ferre ו-Neiman Marcus. היא דיגמנה בתצוגות האופנה של Bottega Veneta, כריסטיאן דיור, כריסטיאן לקרואה, דולצ'ה וגבאנה, Dsquared2 ,Fendi, ז'אן-פול גוטייה, ג'ון גליאנו, לואי ויטון, מארק ג'ייקובס, רוברטו קוואלי, Shiatzy Chen, פראדה, ולנטינו וורסאצ'ה. 
ב-2005 בחרו קוראי Vogue.com בקרוס כ"דוגמנית השנה".
היא הופיעה על גבי השער של גיליון מאי 2007 של ווג כאחת מעשר דוגמניות שתוארו כ"זן חדש של דוגמניות-על".
היא הופיעה לצד חלק מהדוגמניות הללו ב"לוח השנה של פירלי" לשנת 2008.
ב-2006 יצא הסרט התיעודי "Praat mar Frysk" על חייה של קרוס כדוגמנית. הוא תיעד את הפעם הראשונה של קרוס בשבוע האופנה במילאנו ומחשבותיה על תעשיית האופנה. 
ביולי 2007, היא הרוויחה סכום משוער של $4.9 מיליון בתריסר החודשים שחלפו; פורבס ציין אותה כאחת מ-15 דוגמניות-העל המשתכרות את הסכום הגבוה ביותר.

באפריל 2008 היא צויינה במקום ה-5, עם הכנסה משוערת של $6 מיליון, 
, וכך גם במאי 2009.
ווג פריז כלל אותה כאחת משלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים.
קרוס היא גם המפרסמת הרשמית של פרובינציית Frisian עבור West Frisian language, שהיא שפת אמה.
בסוף אוגוסט 2008, אישרו ויקטוריה'ס סיקרט למגזין פיפל שקרוס היא האנג'ל החדש של ויקטוריה'ס סיקרט.

הפרסום הראשון שלה עבור החברה כאנג'ל החדשה היה "Supermodel Obsession", לצדה של אדריאנה לימה. בספטמבר 2009, חתמה על חוזה להיות הפנים החדשות עבור מותג קשמיר השווייצרי Repeat למשך שנתיים.
במוזיאון השעווה "מאדאם טוסו" שבאמסטרדם ישנה דמות שעווה של קרוס.
נכון לנובמבר 2009, היא כותבת טור חודשי אודות חייה עבור המהדורה ההולנדית של מארי קלייר.
כעת היא חתומה בסוכנות הדוגמנות DNA Model Management.‏
בפברואר 2010, דיגמנה קרוס במסלול הדוגמנות במהלך שבוע האופנה עבור פראדה ביחד עם עמיתותיה האנג'ל אלסנדרה אמברוזיו ומיראנדה קר. Bonnie Fuller, העורך לשעבר של המגזינים גלאמור, קוסמופוליטן ומארי קלייר שיבח את פראדה בבלוג שלו על שהשתמש בדוגמנית כמו קרוס בתצוגת האופנה.
באפריל 2015, השתתפה קרוס בקמפיין קיץ 2015 של רשת האופנה H&M.

חייה האישיים

שמה של קרוס נקשר בעבר לאחיינו של לני קרביץ, DJ ההיפ הופ גרג אנדרוס (DJ Ruckus).
 
כיום היא נשואה ל-DJ/ראפר סאנרי ג'יימס. לשניים בן ובת משותפים.
לחם פרוס

לחם פרוס הוא כיכר לחם שנפרסה מראש לפרוסות ונארזה לשם נוחות השימוש בה. 
הלחם הפרוס הוא פופולרי בין השאר בהכנת כריכים וטוסטים. פרוסות הלחם מוצעות למכירה בעובי מגוון ובאריזות שונות שנועדו למנוע את התייבשותן, כגון אריזות פלסטיק או נייר שעווה.

היסטוריה

האבטיפוס של המכונה הראשונה לפריסת לחם מראש הומצא ב-1912, על ידי אוטו פרידריך רואוודר מאיווה, ארצות הברית, אך הוא נהרס בשריפה. מכונה חדשה נבנתה לפי אבטיפוס זה והוצגה רק ב-1928. השימוש המסחרי הראשון שנעשה בה היה באותה שנה, במאפייה בעיירה צ'יליקות' במיזורי. ההמצאה תוארה במגזין "Constitution-Tribune" כאירוע הגדול ביותר בתעשיית הלחם מאז שהומצא הלחם הארוז, תיאור שבעקבותיו נטבע הביטוי "הדבר הגדול ביותר מאז הלחם הפרוס" ("the greatest thing since sliced bread").
בהמשך עבד האופה גוסטב פפנדיק מסנט לואיס על שכלול המכונה, כך שתארוז את הלחם הפרוס מיד עם פריסתו ותמנע את התייבשותו באוויר. לשם כך היה עליו למצוא שיטה להחזיק את פרוסות הלחם צמודות אחת לשנייה לזמן ארוך מספיק עד שהמכונה תארוז את כיכר הלחם. הוא ניסה שיטות שונות שכשלו, אך לבסוף הגה שיטה שעלתה יפה: הנחת הלחם על משטח מתקפל, שיוכל לסדר את הפרוסות בצורה מדויקת, ולאפשר למכונה לארוז אותן. בעקבות המצאתו, עלו בסנט לואיס מכירות הלחם הפרוס של פפנדיק ב-80%. בנוסף, נעשו שכלולים נוספים בתחום, כמו תחילת שימוש בשקיות פלסטיק לאריזת הלחם הפרוס, שהיוו איטום טוב מפני לחות.
ב-1930 החלה חברת "Wonder Bread" למכור לחם פרוס ברחבי ארצות הברית. הדבר הביא לעלייה בצריכת הלחם, מכיוון שהוא הפך זמין יותר, ועל כן הוגבר הייצור שלו ושל ממרחים למריחה על הלחם, כגון ריבות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-1943, נאסרה בארצות הברית מכירת לחם פרוס, משיקולי מדיניות חיסכון בעתות מלחמה, וזאת בעיקר בשל עלויות אריזתו. האיסור בוטל לאחר שלושה חודשים, לאחר שנמצא כי החיסכון היה נמוך מהמצופה, ולאחר שהוצעו תחליפים חסכוניים לאריזה, כגון אריזה בנייר שעווה.

שימושים בעולם

בשל היותו נוח לשימוש, לחם פרוס פופולרי בחלקים רבים של העולם. באירלנד סוג הלחם הנפוץ ביותר נקרא "פאן פרוס", וממנו נמכרות כיכרות של 400-800 גרם עטופות בנייר שעווה, בפרוסות בגודל נוח להכנת כריך וצנים.

עובי הפרוסות

העובי הרגיל של לחם פרוס משתנה בהתאם לארץ ולחברת הייצור. בקנדה עובי הפרוסות הוא בדרך כלל 10 מ"מ. בבריטניה נמכר לחם פרוס במהדורות "עבה במיוחד", "עבה", "בינוני" או "דק", כאשר עובי הפרוסה נע בין 5 מ"מ ל-20 מ"מ. ביפן נעשה דבר דומה, אך כיכר הלחם מסומנת על ידי מספר הפרוסות ולא עוביין. כיכרות הלחם לרוב מכילות 6 או 8 פרוסות, אך גם כיכרות של 4 או 10 פרוסות לחם הן נפוצות.
בארצות הברית מוכר גם "טקסס טוסט", לחם ארוז אשר פרוס מראש לפרוסות בעובי כפול מזה הנפוץ במדינה.

בתרבות הפופולרית

בארצות הברית מקובל הביטוי "הדבר הגדול ביותר מאז הלחם הפרוס" (הכוונה מאז המצאת הלחם הפרוס) (באנגלית: "The greatest thing since sliced bread") כביטוי שנאמר, פעמים רבות בשמץ הומור או אירוניה, על דבר טוב או על המצאה חשובה. דוגמאות לכך הם משפטים כגון "הוא חושב על עצמו שהוא הדבר הגדול ביותר מאז הלחם הפרוס", או "הנעה 4x4 זה הדבר הגדול ביותר מאז הלחם הפרוס". בדרך כלל לא נעשה שימוש במשפט זה לתיאור המצאה או תגלית מרכזיים, כמו המחשב האישי, מנוע הסילון או מחקר האנרגיה גרעינית, אלא לשיפורים קטנים במוצרים קיימים, למשל עכבר אלחוטי או בקרת שיוט במכונית.
גנאיוס פולביוס פלאקוס

גנאיוס פולביוס פלאקוס (בלטינית: Gnaeus Fulvius Flaccus‏; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, אשר הובס בקרב הרדוניה בזמן המלחמה הפונית השנייה, ולאחר מכן יצא לגלות.

ביוגרפיה

פולביוס פלאקוס היה בנו של מרקוס פולביוס פלאקוס (קונסול בשנת 264 לפנה"ס)  ואחיו של קווינטוס פולביוס פלאקוס. הוא נזכר לראשונה כפראיטור בשנת 212 לפנה"ס. אותה שנה שימש אחיו כקונסול. הוא נע באזור העיר הרדוניה שערקה למחנהו של חניבעל לאחר קרב קאנאי. הוא התקשה לשלוט בחייליו, ובאופן כללי שררו במחנהו בלבול וחוסר משמעת. חניבעל קיבל מידע על כך, ותקף אותו בקרב הרדוניה. טיטוס ליוויוס מאשים את פלאקוס בפחדנות, וטוען שמיד עם תחילת הקרב נמלט מהאזור עם 200 פרשים. כל השאר נטבחו בידי חניבעל.
כשחזר לרומא, נוהל נגדו משפט והוא הותקף בחריפות ונתפס כאשם העיקרי לתבוסה הקשה. אחד התובעים אף הצהיר שחייליו לא הובסו בידי חניבעל, אלא בידי מפקדם. פלאקוס ניסה להאשים את חייליו שאילצו אותו לצאת לקרב ביום שלא רצה, אולם טענתו זו רק הסבה לו נזק רב יותר. הטריבונים של העם סירבו לערער בשבילו וגם אחיו שהיה אז בשיא תהילתו לא התערב. לפיכך הוא יצא לגלות בטרקוויניה. מכאן ואילך לא ידוע עליו דבר.
שנה לאחר מכן חנה הפרוקונסול גנאיוס פולביוס קנטומלוס גם כן באזור הרדוניה. חניבעל תכנן לארוב גם לו, וטען בפני חייליו שהלא רק שנה לפני כן הביס גנאיוס פולביוס אחד בהרדוניה, ולכן גם הפעם ינצח. ואכן קרב הרדוניה השני הסתיים גם כן בניצחון קרתגי מוחץ. ולריוס מקסימוס מספר שהוא עשה "מעשים גדולים" ושהרומאים רצו להעניק לו כיבודים כאות תודה, אולם הוא סרב. ידיעה זו מוזרה מאוד בהתחשב בכל מה שידוע לנו עליו, ולכן סביר להניח שמקסימוס התבלבל בשם או שמדובר במעשים שקרו לפני תבוסתו ואינם ידועים לנו.
איאן רנקין

קורות חיים

רנקין נולד ב-28 באפריל 1960 בעיירת כורים קטנה בשם קארדנן (Cardenden) השוכנת בדרום מערב סקוטלנד. לאחר לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון בת' (Beath High school) המשיך רנקין ברכישת השכלה באוניברסיטת אידנברו (Edinburgh), בתחום של ספרות אנגלית ושפות. בין השנים למד במסלול לדוקטורט בנושא של, ספרות סקוטית מודרנית, ,במהלך תקופה זו החל לכתוב סיפורים קצרים וכן מותחנים. עד להתבססותו כסופר מקצועי התפרנס רנקין ממגוון מקצועות ובהם: יינן, עבודות אדמיניסטרציה, עיתונאות, וזמר בלהקות הפאנק, החזירים הרוקדים (Dancing pigs) וקאפוט. בראשית שנות התשעים לאחר נישואיו עבר רנקין ללונדון ושם עסק לפרנסתו כמזכיר של קולג' וכסופר. תקופה מסוימת גם חי וכתב בפריז.
מתגורר באדינבורו שבסקוטלנד עם אשתו מירנדה ושני ילדיהם.

יצירתו הספרותית

יצירתו הראשונה של רנקין הייתה רומן התבגרות בשם, floods, שראה אור בדפוס בשנת 1986. 
בשנת 1987 פורסם המותחן הראשון שלו Knots and Crosses (בעברית: "חבלים וצלבים" - רימונים הוצאה לאור, 2010). במרכזו של הספר ניצב בלש משטרה קשוח בשם ג'ון ריבס החוקר תעלומות שונות ברחבי סקוטלנד, ובעיקר בעיר אדינבורו. ריבס הפך לדמות המרכזית במותחנים שראו אור החל מ-1987. ספריו זכו להצלחה מסחרית רבה, לשבחי הביקורת ולפרסים מכובדים, תורגמו ל-36 שפות ובהם גם לעברית בתרגומו של ירון פריד ("רימונים הוצאה לאור"). 
ספריו עובדו לסדרת טלוויזיה משטרתית שהוקרנה במשך חמש עונות בערוץ -ITV הבריטי. הצלחתו המסחרית וההכרה הבינלאומית שקיבלה יצירתו מיקמה את רנקין כסופר מותחני הפשע המוכר ביותר בממלכה המאוחדת. 
מלבד ספרות המותחנים רנקין חיבר סיפורים קצרים, רומן גרפי וספרי עיון. מלבד זאת בראשית שנות ה-2000 כיכב בשתי סדרות דקומנטריות ששודרו בתחנת הטלוויזיה היוקרתית בי בי סי. התוכניות עסקו בקשר הקיים בין ספרות בילוש לבין מקרי פשע המתקיימים במציאות.

תפיסותיו החברתיות

רנקין גדל במשפחה קשת יום של כורי פחם, המשבר בתעשיית הפחם בראשית שנות השישים, היווה נקודת תפנית מהותית בחייו, והיא באה לידי ביטוי בכתיבתו. בספריו מותח רנקין ביקורת על תרבות הצריכה שהשתלטה על סקוטלנד בעשורים האחרונים, כמו כן הוא מבליט את השבריריות הקיימת בין המרחב הנורמטיבי והלא נורמטיבי. יצירתו איננה מהווה בידור נטו אלא יש בה הארה על פינות אפלות שהחברה מנסה על פי רוב לטשטש ולטייח. עמדותיו החברתיות באות לידי ביטוי מובהק בראיונות שרנקין נותן הן במדיה המודפסת והן במדיה האלקטרונית.
אלוורה

שימוש רפואי

החל מראשית המאה ה-18 רשמו רופאים באירופה מיצוי מקליפת עלה האלוורה כדי להתגבר על בעיות עצירות.  בשנת 2002 פסק מנהל המזון והתרופות האמריקאי כי משלשלים מצמח אלוי אינם נחשבים יותר כבטוחים לחלוטין (GRAS), ומאז מוצרים המכילים אלואין (Aloin) לא נמכרים בארה"ב ללא מרשם.
אף-על-פי שישנן עדויות מעטות ליעילות או בטיחות תמציות אלוורה בשימוש קוסמטי או רפואי, תעשיות הקוסמטיקה והרפואה האלטרנטיבית ממשיכות לטעון כי לצמח תכונות משככות, מלחלחות ומרפאות. אין אישוש לטענה כי אלוורה יעילה לטיפול בפצעים או כוויות,  וגם לא בהרפס באברי המין ובפסוריאזיס. סקירת קוקרן משנת 2014 לא מצאה ראיות מספקות לשימוש באלוורה לטיפול או למניעת פלביטיס.

טענות הרפואה האלטרנטיבית ומגדלי הצמח

השימוש באלוורה הן חיצוני והן פנימי. הג'ל שמופק מתוך החלק הפנימי של העלים עשיר בחומרים רבים כמו ויטמינים, מינרלים, חומצות אמינו וחומרים המשפיעים על מערכת העיכול.
נטען כי ג'ל מפנים האלוורה מקל ומרפא ופגעי עור שונים כמו כוויות, מעיכות, עקיצות וגירויים. נטען גם כי אלוורה יכול לעזור גם במקרים של אקזמה, פסוריאזיס ומחלות פטרייתיות. שימוש נוסף הוא לטיפוח העור והשיער.
קיימים מחקרים רבים על הפעילות הרפואית של ג'ל האלוורה ואחדים מהם מצביעים על כך שהג'ל המופק ממרכז העלה של הצמח מאיץ את תהליך ההתחדשות בתאים פגועים ולכן יעיל לטיפולים ברפואת שיניים. מחקרים אחרים הוקדשו לבדיקת הפעילות הפנימית של ג'ל האלוורה להקלה בסוכרת ומחלות נוספות, אחת מהידועות בהן היא דלקת כיבית של המעי הגס. מחקר שנערך בבי"ס לרפואה של אוניברסיטת פיטסבורג בארצות הברית הראה שחומרים המופקים מהאלוורה מסוגלים לעזור בהצלת נפגעים בשדה הקרב.
מחקר בנושא השפעת האלוורה על המערכת החיסונית מוכיח כי החומרים באלוורה מחזקים את פעילות המערכת החיסונית כנגד גורמים זרים (אנטיגנים), כך שהחומרים באלוורה עשויים להיחשב כחומרים אנטי סרטניים.
המחקר בוצע בכלבים ובחתולים, והנושא בשלבי ניסויי והתאמה לבני אדם (D).
מחקר נוסף, שנעשה בחולי קוליטיס, הוכיח כי שתיית ג'ל אלוורה הפחיתה רגישויות ודלקות אצל חולי קוליטיס (E).
ישנה סכנה בשימוש פנימי במיצוי שהופק מהשכבות החיצוניות של העלה, דבר שהיה מקובל ברפואה עד לאמצע המאה העשרים. השכבות הללו של עלה האלוורה מכילות חומרים, לדוגמה אלואין, העלולים לגרום הקאות, שלשולים ונזק בלתי הפיך למערכת העיכול. כיום אין משתמשים כמעט במיצוי הזה ובמקומו נפוץ שימוש אחר לחלוטין בג'ל המופק ממרכז העלה ושאינו מכיל חומרים משלשלים. באנליזה כימית של ג'ל האלוורה התגלו יותר מ-400 חומרים]. בהתייחסות לשימושים שנעשים באלוורה ישנה הפרדה עקרונית בין מיצוי שהופק מהג'ל שבמרכז העלה לבין חומרים שהופקו מהקליפה והשכבות החיצוניות.
יחסי טורקיה–מאוריציוס

סקירה כללית

על פי משרד החוץ הטורקי: "היחסים בין שתי המדינות הם יחסים משגשגים הנמצאים בפיתוח מתמיד".
על מנת לספק בסיס משפטי איתן ליחסים הכלכליים הדו צדדיים, נחתמו בין שתי המדינות מספר הסכמים הכוללים הסכם סחר חופשי, הסכם לשיתוף פעולה כלכלי ומסחרי, ולהגברת קידום הדדי וההגנה ההדדית על הסכם ההשקעות. לשתי המדינות ועדה כלכלית משותפת שהוקמה במסגרת הסכם הסחר החופשי שנחתם בין שתי המדינות. הישיבות הראשונות של שתי המדינות התקיימו בפור לואי בין התאריכים 17-18 בנובמבר 2016.
טורקיש איירליינס חנכה קו טיסות ישיר לפור לואי מאיסטנבול ב-15 בדצמבר 2015.
ספורט מוטורי

ספורט מוטורי, הוא שם כולל למגוון ענפי הספורט בהם נעשה שימוש ברכב ממונע. הספורט המוטורי כולל מרוצים, ותחרויות מיומנות שליטה ברכב. המרוצים הנפוצים ביותר הם מרוץ מכוניות, מרוץ אופנועים, קארטינג ומרוץ סירות. עובדי המסלול שדואגים לבטיחות ויעילות המרוצים הם המרשלים.

סיכונים

ספורט מוטורי עלול לעיתים לסכן את המתחרים בו, עד כדי סכנת חיים. בתחילת המאה ה-20 היו תאונות קטלניות במרוצי מכוניות ואופנועים נפוצות ואירעו מדי שנה. החל משנות ה-60 של המאה ה-20 חלה עלייה במודעות לסכנות במרוצים וסדרות המרוץ הבכירות החלו ליישם תקנות המשפרות את בטיחות המתחרים. עם השנים הפכו אירועים טרגיים לנדירים עקב השיפורים במבנה כלי הרכב, בחליפות המגן ובמבנה מסלולי המרוץ. 
בסדרות המרוץ הבכירות בעידן המודרני ניתן למנות לדוגמה את מרוץ סן מרינו של פורמולה 1 מ-1994 בו התנגש הנהג איירטון סנה הברזילאי בקיר בטון ונהרג. בשנת 2003 נהרג הרוכב היפני דג'ירו קאטו במסלול סוזוקה ביפן כתוצאה מהתנגשות בעמוד גשר מבטון בעת מרוצי אופנועי גרנד פרי. כתוצאה מתאונה זו נפסל מסלול זה לשימוש בעונות הבאות. בשנת 2010 נהרג הרוכב שויה טומיזאווה היפני כשאיבד שליטה באופנועו, נפל על המסלול ונדרס על ידי שני רוכבים עוקבים. באוקטובר 2011 נהרג נהג המרוצים הבריטי דן וולדון בתאונת שרשרת במרוץ אינדי 300 בלאס וגאס. מעל 12 כלי רכב היו מעורבים בתאונה הקטלנית, שבמהלכה עלו באש כמה מכוניות. כשבוע לאחר מכן נהרג רוכב האופנוע האיטלקי, מרקו סימונצ'לי, בתאונה שאירעה במהלך מרוץ מוטו GP במלזיה.
אור אוסטוינד

קריירה

אוסטוינד נולד, גדל והתחנך ברמת השרון. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל ניר רמת השרון, ובקיץ 2006 התחיל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת. ב-16 בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, בהפסד 1–2 להפועל עכו, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-60, ולאחר 3 דקות הבקיע את שער הבכורה שלו. עד סיום העונה הוא ערך בסך הכל חמש הופעות בליגה, כאשר את רוב משחקיו בקבוצה הבוגרת ערך במסגרת גביע הטוטו. בינואר 2008 הושאל לבית"ר שמשון תל אביב מהליגה הארצית, והיה שותף לעלייה שלה לחצי גמר גביע המדינה, לאחר שהדיחה את מכבי תל אביב ברבע הגמר, ונעצרה על ידי הפועל תל אביב בחצי הגמר.
בקיץ 2008 חזר לרמת השרון. בעונת 2008/2009 ערך 14 הופעות כאשר לרוב נכנס כמחליף ועונה לאחר מכן הפך לשחקן הרכב ראשון במועדון. את רוב משחקי עונת 2010/2011 החמיץ בשל פציעה, אך בסיום העונה חגג עם המועדון עלייה היסטורית לליגת העל. ב-10 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–3 לבני סכנין. את שער הבכורה שלו בליגת העל כבש ב-29 בספטמבר 2012, בתיקו 2–2 מול בני יהודה תל אביב.
בקיץ 2013 חתם בהפועל חיפה ששילמה עבורו 50 אלף שקל. ב-24 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–0 על קבוצתו הקודמת רמת השרון. ב-19 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפועל חיפה, בניצחון 2–1 נגד בני יהודה תל אביב. בסך הכל שיחק אוסטוינד שנתיים בהפועל חיפה, וערך במדיה 60 הופעות בליגת העל, בהן כבש שני שערים.
ב-27 במאי 2015 חתם לשנתיים בעירוני קריית שמונה. אוסטוינד כבש שני שערים ב-29 הופעות בליגת העל, ובתום עונה אחת שוחרר מהקבוצה. ב-26 בספטמבר 2016 חתם בקבוצת נעוריו הפועל רמת השרון, ובמדיה שיחק חצי עונה וכבש חמישה שערים ב-11 הופעות בליגה הלאומית.
ב-10 בינואר 2017 חזר לליגת העל כאשר חתם לעונה וחצי בהפועל תל אביב. יומיים לאחר מכן כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה. ארבעה ימים לאחר מכן נכנס כמחליף בהפסד 0–1 בדרבי מול מכבי תל אביב, אך לאחר מכן נפצע ולא חזר לשחק עוד בעונה זו, אשר בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונה שלאחר מכן המשיך לשחק במועדון בליגה הלאומית, וב-8 בדצמבר 2017 כבש את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, בניצחון 4–1 על הפועל נצרת עילית. בסך הכל כבש בעונת 2017/2018 שלושה שערים ב-29 הופעות, ובסופה עלה עם הקבוצה לליגת העל.
אוסטוינד נשאר בליגה הלאומית, וב-5 באוגוסט 2018 חתם בהפועל רמת גן. בינואר 2019 חזר לקדנציה שלישית בהפועל רמת השרון.
שמואל בק (צייר)

ביוגרפיה

שמואל בק נולד בשנת 1933 בווילנה, למשפחה יהודית חילונית מהמעמד הבינוני. כישרון הציור התגלה בו כבר בילדותו. כילד חווה את מוראות השואה. בשנת 1941 נשלח עם משפחתו לגטו וילנה, שם ערך בגיל 9 את תצוגת ציוריו הראשונה. מהגטו הועבר למחנה עבודה וממנו נמלט ובעזרת אחות סבו, שהוטבלה לנצרות בצעירותה, מצאו בק ואמו מחסה במנזר בנדיקטיני, שם הסתתרו בעליית גג. ב-1943 נאלצו השניים לחזור לגטו, ובק השתתף בתערוכת ציורים שארגנו שם אברהם סוצקבר ושמריהו קצ'רגינסקי. ב-24 בספטמבר 1943, עם חיסול הגטו, הועברו בק ואמו למחנה העבודה HKP שבו היה האב. משם נמלטו בק ואמו שנית אל המנזר הבנדיקטיני. אביו נורה למוות בידי הגרמנים בפונאר ביולי 1944, ימים מעטים קודם לשחרור האזור בידי הצבא האדום, ומכל בני משפחתו נותרו בחיים בתום השואה רק הוא ואמו. בק תיאר זאת: "כאשר הסובייטים שחררו אותנו, היינו שניים מבין מאתיים ניצולי וילנה, מקהילה שמנתה 70 עד 80 אלף נפש". 
בק ואמו עברו ללודז' שבפולין, משנת 1945 התגוררו בק ואמו במחנה עקורים בלנדסברג שבגרמניה. ב-1947 צייר את ציור "אם ובנה" המשקף את זכרונותיו האפלים מתקופת השואה. 
ב-1948 עלו בק ואמו לארץ ישראל. בשנת 1952 למד בבצלאל. בשנים 1953 עד 1956 שירת בצה"ל.  בראשית שנות החמישים פעל כמעטר בציור את המאמר הראשי השבועי של אורי אבנרי בשבועון "העולם הזה", וכן עיצב תפאורות לתיאטרון.
בק השלים לימודי אמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. בתקופת לימודיו שם התרועע עם הצייר הישראלי דוד רקיע והציע לו להחליף את שמו משטרנפלד לרקיע. בשנים 1959 עד 1966 חי באיטליה, בה פיתח את סגנונו האמנותי שהוא סוריאליזם פיגורטיבי. השפעת השואה ניכרת ביצירתו. בשנים 1966 - 1974 התגורר בישראל, בשנים 1974 - 1977 התגורר בניו יורק, ובשנים 1977 - 1980 התגורר שוב בישראל. בשנים 1980 - 1984 התגורר בצרפת, ובשנים 1984 - 1993 התגורר בשווייץ. בשנת 1993 היגר למסצ'וסטס שבארצות הברית, שם הוא מתגורר ויוצר עד היום.
לאחר מלחמת ששת הימים פרסם אלבום רישומים בשחור לבן בשם רישומי מלחמה. בק הרבה לסייר בשדות הקרב עם תום המלחמה, אך את רישומי הפחם שלו עיבד על פי צילומים מיד עם שובו לאטלייה שלו. שם תרגם את הצילומים הקולקטיביים לשפה ויזואלית והעניק להם מידה גבוהה של אובייקטיביות. 
בדצמבר 2006 נפתחה ב"יד ושם" בירושלים תערוכה רטרוספקטיבית, "מסע ומשא", המציגה 115 מיצירותיו, ועמה אלבום בשם זה בעריכתה של יהודית שן-דר, אוצרת התערוכה.
נטליה ראמוס

קורות חיים

ראמוס נולדה במדריד. היא בתם של כוכב פופ ספרדי (Juan Carlos Ramos Vaquero, הידוע בשם הבמה שלו, "Ivan"- איבן), ושל אם יהודייה-ספרדית מאוסטרליה. יש לה אח צעיר יותר בשם מייקל.
משפחתה עברה לאוסטרליה בהיותה בת שנתיים, וכשראמוס הייתה בת ארבע, עברה להתגורר במיאמי ביץ' בארצות הברית, שם למדה במספר מוסדות חינוך ובתיכון המרכזי בעיר. היא גדלה בדת היהודית של אמה.
היא התפרסמה לראשונה בגיל 13 כשהופיעה בשני פרקים בסדרה הקומית "משפחה בהפרעה".
בשנת 2007 קיבלה ראמוס את תפקידה הקולנועי הראשון בסרט הלייב אקשן "בראץ: הסרט", המבוסס על סדרת בובות האופנה "בראץ". בסרט גילמה את הדמות הראשית, יסמין.
ב- 2008 השתתפה בסדרה טרו גקסון בתפקיד אורח כדוגמנית על, דקוטה.
ב-2009 השתתפה בדרמה הבריטית העצמאית "31 מזרח 62 צפון".
בשנים 2011–2012 ראמוס כיכבה בסדרת המתח "בית אנוביס", המשודרת בערוץ ניקלודיאון, בה שיחקה את נינה מרטין, ילדה אמריקאית המגיעה לבית אנוביס שבעקבות הגעתה מתעוררים מקרים מוזרים הקשורים למיתולוגיה המצרית. לאחר העונה השנייה הודיעה ראמוס כי לא תשחק בעונה השלישית משום שהיא רוצה לסיים את לימודיה במכללה. לאחר סיום שידור העונה השלישית הודיעה כי אם תהיה עונה רביעית, היא תשתתף בה.
ב-2013 כיכבה בסרט האימה "The Damned".
ב-2014 השתתפה בסדרה "הוחלפו בלידתן".
טימותי אוואני

קריירת מועדונים

אוואני התחיל את הקריירה שלו בקמפלה סיטי קונסול מליגת העל האוגנדית.
ב-14 ביולי 2019 נרכש תמורת כ-300 אלף דולר וחתם במ.ס. אשדוד מליגת העל.

קריירת נבחרת

ב-10 ביולי 2016 אוואני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוגנדה בתיקו 1-1 עם גבון.
אוואני השתתף עם נבחרתו בגביע אפריקה לאומות 2017, בו הודחה נבחרתו בשלב הבתים, ובגביע אפריקה לאומות 2019, בה הודחה נבחרתו בשלב שמינית הגמר.
פרס הולברג

פרויקט בתי הספר של פרס הולברג

הקרן מעניקה גם פרס הולברג לפרויקט בתי הספר
.
קבוצות תלמידים מהכיתות העליונות בבתי הספר התיכוניים מנהלים פרויקטי מחקר משל עצמם. שלושת המתחרים הסופיים נבחרים לבסוף לקבל את הפרס בשם בתי ספרם.

ביקורת

דרך הפרס זכתה לחיצי ביקורת. ג'ון אלסטר ביקר במיוחד את ועדת הפרס, מכיוון שהיא כוללת שלושה נורווגים ודני אחד ואין בה נציגים אקדמיים מרחבי תבל.
אתי גרוטס

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בחיפה להורים שעלו מסלוניקי שביוון. אביה היה סוור בנמל חיפה והוא נהרג מנפילת מנוף בהיותו בן 30. בוגרת הקונסרבטוריון העירוני למוזיקה בחיפה. מגיל 13 הופיעה כזמרת במופעי בידור ובמועדוני לילה. הייתה סולנית בלהקת "ענבל". בצה"ל שירתה בלהקת פיקוד הצפון לצד גדי יגיל. 
בין השנים 1987-2012, לצד עיסוקה כשחקנית, שמשה גם כאם בית במקלט לנשים מוכות בהרצליה.
נשואה לדן שמר (ממורשעי רצח ישראל קסטנר).

בתיאטרון

במועדון התיאטרון חיפה: ב-1962 הופיעה בתוכנית "היסטוריה בגרוש" שכתב דן אלמגור וביים חיים טופול.
בתיאטרון הורוד: ב-1962 שיחקה במחזמר "חמש חמש" מאת אהרון מגד שביים גדעון שמר.
בתיאטרון גיורא גודיק: ב-1965 גילמה את הודל במחזמר "כנר על הגג" מאת ג'וזף שטיין (ע"פ סיפורי טביה החולב מאת שלום עליכם) שביימו ריצ'רד אלטמן ואמנון קבצ'ניק.
בתיאטרון בימות: ב-1969 שיחקה במחזמר "בוסתן ספרדי" מאת יצחק נבון שביים יעקב אגמון.
בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל): ב-1972 שיחקה בהצגה "מוריס קזנובה" מאת ניל סיימון.
בתיאטרון הצעיר: ב-1975 שיחקה בהצגה "אמי הגנרלית בחרמון" (אמא יש רק אחת) מאת שמעון ישראלי.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער: ב-1978 גילמה את הדודה קלרה בהצגה "ארך ברך זוטא" מאת משה בן-שאול (על פי ט. אוגנר) שביים שוקי ווגנר.
בתיאטרון הקאמרי: ב-1988 גילמה משרתת בהצגה "בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גרסיה לורקה שביימה נוריה אספרט. 
בתיאטרון הבימה: ב-1990 גילמה משרתת בהצגה "חתונת הדמים" מאת פדריקו גרסיה לורקה שעיבד וביים חנן שניר. ב-2002 גילמה את דודה רעיה בהצגה "תמרה" מאת לאורה ריבלין שביים חנן שניר.

בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1963 שיחקה בסרט "אף מילה למורגנשטיין. ב-1972 שיחקה בסרט "אני אוהב אותך רוזה" שכתב וביים משה מזרחי; גילמה את נצחיה חדד בסרט "שוד הטלפונים הגדול" שכתב (לצד משה הדר) וביים מנחם גולן, וגילמה את אלגרה בסרט "סלומוניקו" שכתבו ראובן בר יותם ואלי תבור וביים אלפרד שטיינהרדט. ב-1973 גילמה את מריומה בסרט "קזבלן" שכתבו מנחם גולן וחיים חפר וביים מנחם גולן; גילמה שכנה בסרט "מתנה משמיים" שכתב גיל בן משה וביים גד בן ארצי, וגילמה את סולטנה בסרט "הבית ברחוב שלוש" שביים משה מזרחי. ב-1974 שיחקה בסרט "שרית" שכתבה דבורה הירשפלד וביים ג'ורג' עובדיה. ב-1976 שיחקה בסרט "רחוב 60" שכתב וביים ג'ורג' עובדיה. ב-1989 גילמה את התופרת בסרט "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב" שכתבה וביימה מיכל בת אדם (ע"פ ספר בעל אותו שם מאת דן בניה סרי). ב-1995 גילמה את פאטמה בסדרת הטלוויזיה "תמונות יפואיות" שכתבו (לצד אביב טלמור) וביימו אריק לובצקי ומתי הררי, ע"פ ספריו של מנחם תלמי. ב-1999 גילמה את סוליקה בסדרת הטלוויזיה "אגוז" שכתב מוטי לרנר וביים אלי כהן. ב-2000 גילמה את שולה באחד מפרקי הסדרה "שבתות וחגים" שכתבו אורי סיון וערן קולירין וביים רני בלייר. ב-2008 גילמה את אחת מאלמנות הכפר בסדרה "פאפאדיזי" שכתבו מנשה נוי ואורי ששון שגם ביים. ב-2010 גילמה את אמא של אלישע (דביר בנדק) בסדרה "טקסי דרייבר" שכתב יובל סגל וביים איתן ענר.
אליהו בשייצי

אליהו בשייצי (בטורקית: Bašyazi; ‏1420 (בערך) - ‏1490, אדירנה), היה חכם קראי בן המאה ה-15. מחבר הספר אדרת אליהו, הנחשב לספר ההלכה המחייב של היהדות הקראית. מראשי האסכולה שפעלה למען קירוב בין הקראים לרבניים.
הוא תלמידם של אביו, משה בשייצי; ושל סבו, מנחם בשייצי, שניהם מנכבדי וחכמי הקהילה הקראית באדירנה. בתקופה מאוחרת יותר בחייו למד אצל החכם הרבני מרדכי כומטיאנו, עמו התפלמס בספרו מספר פעמים. תלמידו וממשיך דרכו של בשייצי היה החכם הקראי כלב אפנדופולו.
בשנת 1460 החליף את אביו כחכם הקהילה הקראית באדירנה. סמוך לשנת 1480 מונה בשייצי לראש הקהילה הקראית בקושטא. בתוקף תפקידו ניהל קשרים עם הקהילות הקראיות במזרח אירופה ובמזרח התיכון וכן עם חכמים רבניים. הוא חולל תנועת חזרה למקורות בקרב הקהילה הקראית ועודד את חבריה לעסוק בהלכה הקראית כדי שלא תשתכח, במסגרת מאמציו אלו חתר להכריע במחלוקות הלכתיות שנותרו פתוחות בין חכמי הקראים. הוא אף תיקן תקנות חדשניות במטרה לקרב את הקראים אל היהדות הרבנית.
ספרו החשוב הוא ספר המצוות "אדרת אליהו" (יצא לראשונה בקושטא, 1530), ספר זה הקנה לו את מעמדו כפוסק האחרון של היהדות הקראית, והוא מבטל הלכה למעשה את כל ספרות ההלכה הקראית שקדמה לו, למעט ספר "גן עדן" של אהרן בן אליהו ניקומודיאו. נותרו ממנו גם מספר פיוטים ותפילות.
ג'ון קראייר

ביוגרפיה

קראייר הוא בן למשפחה נוצרית-מתודיסטית. שני הוריו דייוויד וגרטצ'ן (לבית קיגר) גם כן היו שחקנים וזמרים.
זכה בפרס אמי 2009 לשחקן המשני בקומדיית המצבים "שני גברים וחצי" וזוכה פרס אמי לשנת 2012 לשחקן הראשי בקומדיית המצבים שני גברים וחצי (בה עבר לשחק בתפקיד הראשי לאחר פיטוריו של השחקן הראשי צ'ארלי שין).

חיים אישיים

בעבר היה נשוי לשחקנית הבריטית שרה טריגר (1999–2004) וממנה נולד לו בנו הראשון. מאז 2007 נשוי לכתבת הבידור האמריקאית ליסה ג'וינר וביחד ב-2009 אימצו תינוקת משותפת.
זאינסק

היסטוריה

זאינסק הוקמה כטירה שתפקידה היה להגן על גבולותיה של רוסיה, אבן הפינה לטירה החדשה הונחה ב-1652 ובנייתה הושלמה כעבור ארבע שנים.
בינואר 1774 הטירה נכבשה על ידי מורדיו של ימליאן פוגצ'וב. ב-1920 התרחש כאן מרד איכרים כנגד השלטון הקומוניסטי בעקבות החרמת המזון לצרכים צבאיים.