google/wiki40b huggingface dataset:
שחר סגל (במאי)

ביוגרפיה

סגל, בנו של המעצב והאמן זליג סגל, הוא בוגר בית צבי במגמת קולנוע. בשנת 1987 שיחק בסרט "בלוז לחופש הגדול". סרט הגמר שלו בבית צבי, "גנימד", התקבל בביקורות חיוביות בקרב המבקרים והקהילה הקולנועית, אך בהמשך דרכו העדיף סגל להתמקד בבימוי פרסומות.
סגל ביים את המחזה "תמונות מחיי נישואין", שזכה בפרס ראשון בפסטיבל מוסקבה 1991.
ב-1992 ביים את הסדרה "י.שוורץ ומלחמתו בחיים" בכיכובו של שלמה בראבא.
סגל כיכב בסדרת הטלוויזיה "אוכל למחשבה" לצידו של אייל שני אשר שודרה בערוץ 8 ולימים הפכה לקאלט. בסדרה סגל ושני בישלו, ארחו אורחים והגו הגיגים.
ב-2008 הקים בתל אביב את מסעדת "סלון" עם אייל שני, אשר פתוחה יומיים בשבוע ונחשבת למסעדת העלית של שני. ב-2009 פתחו השניים את מסעדת "צפון אברקסס" וכשנה וחצי לאחר מכן את "מזנון", מעין מסעדת פועלים, בה מוגש האוכל של אייל שני בפיתה. למזנון 10 סניפים בתל אביב, בפריז, בווינה, במלבורן ובניו יורק. בשנת 2012 הקימו השניים, בשותפות עם חבורת ה"תדר", את מסעדת פורט סעיד, ב-2015 את רומנו, מסעדה השוכנת בבית רומנו בתל אביב, לצד פיצרייה ותחנת רדיו.
ב 2016 החזיר לתחייה את מותג הבגדים "אתא", ביחד עם המעצבת יעל שנברגר, אשר לו שני סניפים בתל אביב.
לסגל שלושה ילדים, בת מנישואיו הראשונים ושני בנים מבת זוגו לשעבר, השחקנית טל ליפשיץ. בשנים האחרונות הוא נמצא בזוגיות עם הבמאית והתסריטאית, הגר בן-אשר. ובאוגוסט 2018 נישאו השניים במדינת ניו יורק בארצות הברית. 
אחיו הוא יזם ההייטק עידו סגל.
חירבת אום א-שקף

חירבת אום א-שקף היא חורבה של עיר תת-קרקעית קדומה מהתקופה הביזנטית בשיפוליו המערביים של דרום הר חברון, בגובה 425 מטר מעל פני הים. שוכנת כ-3 ק"מ מדרום ליישוב שקף בחבל לכיש, בתוך שטח אש צבאי.
לא ברור מדוע ומתי ננטש המקום. גיל ההריסות מעיד על נטישה של מבנים עתיקים כנראה בני 2000 שנה.
במקום נשתמרו שרידי מבנים גדולים, בנויים מאבן מסותתת, חלקם מעל הקרקע, אך רובם נמצאים מתחתיה, והם יוצרים עיר גדולה.
במקום מערות מסתור רבות וגם הרבה בורות מים. חלק מהמערות טבעיות, אחרות הושלמו על ידי תושבי האזור בתקופות שונות. חלק מהמערות שימשו כמערות מילוט עוד בתקופה הרומית. אלו נחצבו בכוונה לעכב את הרומאים על ציודם המסורבל ולכן לחלקן פיתולים של 90 מעלות וכן יציאות סודיות. חלק מן המערות שימשו לאחסון מוצרי מזון בקירור טבעי. חלק נוסף של המערות שימש למגורים ובהן ניתן לראות חלוקה לחדרים גדולים, משקופים חצובים באבן עם פיתוחים, ובחלק מהמבנים נשאר הגג שלם.
השרידים העליונים הגלויים לעין הם כנראה מתקופה מאוחרת יותר. כנראה מכפר מוסלמי בן כ-200 שנה, כפר זה הוקם על ידי חקלאים שנהגו לרדת מהרי חברון לטפל בשדות. במשך השנים נשארו חקלאים אלה במקום והקימו את היישוב.
פטהייה

היסטוריה

פטהייה שוכנת במקום בו ניצבה בעת העתיקה טלמסוס או טלימיסוס (Τελμησσός). טלמסוס הייתה עיר נמל ואחת הערים הגדולות והחשובות במערבה של ליקיה, סמוך לגבולה עם קאריה. העיר השתייכה לליגה האטית-דלית במאה ה-5 לפנה"ס ונכבשה בידי קאריה במאה ה-4 לפנה"ס ולאחר מכן בידי אלכסנדר הגדול ב-334 לפנה"ס. 
העיר שימשה מרכז נוצרי במאה ה-3 ובמאה ה-4. החל במאה ה-8 נודעה טלמסוס בשם אנסטסיופוליס, וכמקרי (Μάκρη) במאה ה-10 על שמו של האי הניצב בכניסה לנמלה. רעידת אדמה שפקדה את אזור בשנת 1958 הותירה מעט מאוד שרידים מהעיר העתיקה. 
בין 1919 ל-1920 נכבשה פטהייה בידי איטליה ולאחר מלחמת העצמאות של טורקיה נעקרו ממנה תושביה היוונים בעקבות הסכם לוזאן מ-1923 וחילופי האוכלוסייה המוסכמים בין טורקיה ויוון. התושבים הקימו את העיר נאה מקרי (Νέα Μάκρη - "מקרי החדשה") סמוך לאתונה.

העיר כיום

פטהייה היא אתר קייט ותיירות בריביירה הטורקית לחופו של הים התיכון. בשנת 2000 התגוררו בעיר 59,689 תושבים, ובתת-הנפה היו אותה עת 154,209 איש. על הגבעה שמדרום לעיר ניצבים שרידיו של מבצר צלבני שבנו ההוספיטלרים מרודוס הסמוכה, ומזרחית לו חצובים בסלע קברים שנחצבו כמצבות לנכבדי טלמסוס. בפטהייה נמצא מוזיאון המציג ממצאים מהתקופה הליקית מהעיר וכן לוח תלת לשוני ביוונית, ארמית וליקית שהתגלה במקדשי לטואון ואשר סייע בפיענוח השפה הליקית. העיר היא נקודות ההתחלה של נתיב ההליכה הארוך של הדרך הליקית.
יחסי אסטוניה–ליטא

היסטוריה

שתי המדינות היו רפובליקות סובייטיות בברית המועצות. שתי המדינות הכירו אחת בשנייה במהרה וכוננו מחדש יחסים דיפלומטיים ב-16 ביוני 1991.

הסכמים

הסכמים טרילטרליים (בהם מעורבות שלוש ישויות, או מדינות) נחתמו בין אסטוניה, ליטא, ולטביה, גוש המדינות הבלטיות.
שלוש המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי ב-1992. ההסכם נעשה לא רלוונטי לאחר שכל שלוש המדינות הצטרפו לאיחוד האירופי וחתמו על אמנת שנגן, שמשמעותה פתיחת כל הגבולות וסחר חופשי ממילא ומילא.
שתי המדינות חתמו ב-31 בינואר 2017 על הסכם בנושא תחבורה יחד עם לטביה. ההסכם הוא התנאי המוקדם להפעלת רכבת מהירה שתעבור בין שלוש המדינות.
תמרה

תָמֵרָה (בפורטוגזית: Tamera) היא קהילה בינלאומית המתקיימת בכפר אקולוגי-הוליסטי בדרום פורטוגל.
מטרת הכפר להוות מודל לחיים קהילתיים, עצמאיים, בני-קיימא המבוססים על תרבות של שלום עם הסביבה, עם בעלי החיים ובין בני אדם. הקהילה עצמה, המונה כ-170 איש, מכנה את המקום "הילינג ביוטופ" – כלומר, מערכת טבעית של ריפוי שמטרתה להוות "חממה של אמון" ומעבדה למחקר בשאלה "כיצד בני אדם יכולים לחיות ביחד ללא אלימות".

היסטוריה

הקהילה נוסדה ב-1995 על ידי סבינה ליכטנפלדס (תאולוגית) המכונה בבט, בן זוגה - דיטר דום (סוציולוג ופסיכואנליטיקאי) וצ'ארלי ריינר ארנפרייס (פיזיקאי) שרכשו שטח אדמה של 1,355 דונם באזור אלנטז'ו בפורטוגל. השלושה היו מעורבים החל מ-1978 בפרויקטים קהילתיים שונים בגרמניה שמטרתם למצוא תשובות לשאלות הסביבתיות, הנפשיות, הרוחניות והחברתיות של ימינו ולשם כך הקימו קומונה שדגלה בין היתר באהבה חופשית. בגלל ביקורת על פן זה של פעילותם ובגלל יוקר המחיה בגרמניה החליטו לעבור לפורטוגל.

מיזמים

המקום מפעיל את "אוניברסיטת מונטה סרו לחינוך לשלום" (שבה לומדים יותר מ-50 סטודנטים), מקיים קורסים וסדנאות בנושאים שונים (פרמקלצ'ר, שלום בין בני אדם לבעלי חיים, כלים לבניית קהילה ועוד), בית ספר לאהבה (שמטרתו ללמוד על המלחמה המתנהלת בין המינים ולבנות אלטרנטיבה להיסטוריה הפטריארכלית), בית אירוח בינלאומי (במהלך שנת 2008 הגיעו לתמרה סטודנטים ואורחים מכ-30 מדינות), הוצאת ספרים עצמאית (שהוציאה לאור כ-25 ספרים) ומחקר מדעי בתחומי מקורות אנרגיה אלטרנטיביים (בשיתוף פעולה עם החוקר הגרמני ירגן קליינווכר) וחקלאות אלטרנטיבית (בשיתוף פעולה עם האוסטרי ספ הולצר).

כפר חקר לשלום במזרח התיכון

בשנת 2000 יזמה קהילת תמרה את פרויקט "כפר חקר לשלום במזרח התיכון" שבו יגורו יחד יהודים, פלסטינים ואחרים בתרבות של אי-אלימות, מתוך טענה שקהילה כזאת יכולה להוות מפתח לשלום עולמי. ישראלים ופלסטיניים הצטרפו לפעילויות שונות של תמרה בישראל וביהודה ושומרון ובפורטוגל. בעקבות היוזמה התגבשה קבוצה ששאפה להקים את הכפר במזרח התיכון, אולם היוזמה לא יצאה אל הפועל. תמרה משתפת פעולה עם גורמים נוספים ברחבי העולם, מתוך כוונה ליצור רשת של קהילות שלום בנקודות אנרגטיות על פני כדור הארץ. כפר החקר לשלום יהווה את אחד המוקדים בתוך הרשת הזאת.
היאבקות בתמנונים

היאבקות בתמנונים היא ספורט אתגרי שבו צוללים נאבקים בתמנונים על מנת למשוך אותם אל החוף. טכניקה זו משמשת בפועל גם ביולוגים ימיים ללכידת תמנונים.
תמנונים נחשבים לבעלי מנת המשכל הגבוהה ביותר מבין חסרי החוליות ולכידתם אינה טריוויאלית ואף עשויה להיות מסוכנת. קיים תיעוד לעיסוק בענף ספורט זה החל מסוף שנות ה-40 אולם העיסוק בו הגיע לשיא הפופולרית במהלך שנות ה-60 בארצות הברית. בתקופה זו התקיימה מדי שנה אליפות העולם בהיאבקות בתמנונים בפיוג'ט סאונד שבמדינת וושינגטון. האירוע משך אליו אלפי צופים מדי שנה ואף סוקר על ידי התקשורת. גביעים הוענקו ליחידים ולקבוצות צוללים שלכדו את בעלי החיים הגדולים ביותר. לאחר התחרות חלק מהתמנונים שימשו למאכל, חלק ניתנו לאקווריום מקומי וחלקם שוחררו בחזרה לים. כך למשל, באליפות העולם בהיאבקות בתמנונים שהתקיימה באפריל 1963 לקחו חלק 111 צוללים. 25 תמנונים מהמין תמנון פסיפי ענק (Enteroctopus dofleini) נתפסו באותו היום. התמנונים סודרו על פי משקלם: משקלו של הקטן ביותר היה 1.8 ק"ג ושל הכבד ביותר 26 ק"ג.
ב-1965 פרסם המגזין טיים מאמר העוסק בפופולריות הגדלה של הענף:
כיום כבר אין די בצלילה סטנדרטית מתחת לפני המים, וענפי ספורט דוגמת היאבקות בתמנונים הופכים לאופנה, במיוחד בחופי האוקיינוס השקט, בצפון-מערב ארצות הברית, בהם התמנונים גדלים עד למשקל של 90 ליברות (כ-41 ק"ג) ועשויים להתגלות כיריבים קשוחים. אף על פי שישנם מספר סגנונות להיאבקות בתמנונים, הרוח הספורטיבית מחייבת לגשת למלאכה מול התמנון ללא עזרי נשימה מלאכותיים.
— טיים מגזין, 1965
פרנק בראדשו

קריירה

בראדשו נולד בשפילד והחל את דרכו בקבוצות של בתי הספר שפילד סקולס ובית הספר של יום ראשון "אוקספורד סטריט", לפני שהצטרף לשפילד ונסדיי כשחקן חובב ב-1904. מאוחר יותר באותה שנה הוא חתם על חוזה המקצוען שלו. ב-1907 הוא היה בהרכב שניצח בגמר גביע ה-FA, לאחר פציעתו של הארי דייוויס. ביוני 1908 הוא הבקיע שלושער בניצחון 11 - 1 על נבחרת אוסטריה בווינה, והייתה זו הופעתו היחידה במדי הנבחרת. הוא החמיץ את המשחק מול נבחרת אירלנד בפברואר שלאחר מכן בעקבות פציעה, ולא זומן יותר לסגל. בכך הוא הפך לשחקן החמישי והאחרון עד כה שמבקיע שלושער בהופעתו היחידה במדי הנבחרת.
בקיץ 1910 עבר בראדשו לנורת'המפטון טאון תמורת סכום של 250 לירות שטרלינג, לאחר שהשתתף ב-87 משחקי ליגה והבקיע 37 שערים עבור ונסדיי. בנובמבר 1911 הוא חזר לפוטבול ליג והצטרף לאברטון, היכן שהבקיע 19 שערים ב-66 משחקי ליגה. באוגוסט 1914 הוא עבר לוולוויץ' ארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה השנייה מול גלוסופ נורת' אנד ב-1 בספטמבר 1914. הוא שיחק בארסנל במשך עונה אחת, אך לאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. בזמן המלחמה הוא המשיך לשחק עבור ארסנל, והשתתף ב-125 משחקים לא רשמיים.
עם חידוש משחקי הליגה ב-1919 (כאשר המועדון זומן בחזרה לליגה הראשונה) עבר בראדשו מעמדת החלוץ השני לעמדת הבלם הקדמי. הוא המשיך לשחק בארסנל במשך ארבע עונות נוספות, ולבסוף פרש במאי 1923. בנוסף למשחקים בזמן המלחמה הוא השתתף ב-142 משחקי ליגה וגביע עבור ארסנל, והבקיע בהם 14 שערים. באותו חודש שבו פרש הוא החל לעבור כמאמן באברדייר אתלטיק, אך עזב את המועדון הוולשי באפריל 1924 לאחר שהוביל אותו למקום באמצע הטבלה של הליגה השלישית הדרומית.
חרותות סלע בהר הנגב המרכזי

חרותת סלע היא ציור שנחרת בסלע לרוב בימי קדם. במרחב הר מחיה, הר ערקוב ורמת מטרד פזורים מצבורים רבים של חרותות סלע בנות עד אלפי שנים הכוללות מגוון רחב של כתובות, דמויות וסמלים. מתחם מוגבל של חרותות ליד מצפה ליפא גל שבהר מחיה הונגש לציבור הרחב בשנת 2017 (לאחר לבטים רבים).

החרותות

החרותות בהר הנגב המרכזי הן ציורים שנחרתו בסלעים שבאזור במהלך אלפי שנים. החריטה נעשתה על ידי הקשה בכלי חד על פני סלע מאבן גיר בהירה המכוסה בשכבת פטינה כהה. החריטה חשפה את השכבה התחתונה הבהירה לפי תוכנית האמן. עם חלוף השנים מכסה שוב הפטינה את החלקים החשופים ולכן הבהירות היחסית של החרותות יכולה ללמד על גילן היחסי.
חלק מהחרותות הן כתובות שנכתבו בשפות עתיקות כת'מודית, נבטית וערבית קדומה מהמאות השנייה לפנה"ס עד המאה ה-11 לסה"נ. נמצאו גם כתובות המתוארכות לתקופות הרומית, ובארמית מהמאה החמישית לספירה. חרותות אחרות הן של בעלי חיים, כולל של יעלים הדורי קרניים, גמלים, סוסים, חוגלות ועוד, ושל דמויות אנושיות הכוללות רוכבים, ציידים, לוחמים ואנשים העוסקים בפולחן. חרותות חדשות יותר נוספו לצד החרותות העתיקות במאות ה-18 וה-19 על ידי בדואים תושבי האזור. חרותות אלה, המכונות ואסמים, נחרתו בעיקר על מנת לסמן גבולות של אדמות שבטיות או משפחתיות בעקבות רפורמת קרקעות עות'מאנית. הואסמים אינם מתארים דמויות אנושיות או של בעלי חיים, אלא כוללים סמלים וצורות גאומטריות.

הנגשת החרותות לציבור הרחב

ההערכות הן שבאזור הר הנגב המרכזי מפוזרות כחצי מיליון חרותות במספר ריכוזים ובעיקר במרחב הר מחיה, הר ערקוב ורמת מטרד. קיים חשש רב בקרב המומחים למצב השימור של החרותות בשל הקלות הרבה שבה יכולים מטיילים סקרנים להזיק להן. בכל זאת, בשנת 2017 הונגשו באופן נסיוני חלק קטן מהחרותות לקהל הרחב והוסדרו מסלולי טיולים קצרים היוצאים ממצפור ליפא גל (מחלוצי הנגב) אל מספר מקבצי חרותות מרשימים בהר מחיה (במרחק קצר מערבה מכביש 40 בין שדה בוקר לעבדת).
מוטיב (כתב עת)

מוטיב - ירחון בנושא שירה וספרות עברית ע"ש ליאורה דיין

מוטיב החל את דרכו ככתב עת מקוון בנושא שירה וספרות עברית היוצא לאור אחת לחודש. הירחון נוסד על ידי הסופר אלירן דיין בשנת 2015 לזכר אמו שנפטרה באותה שנה ממחלת הסרטן והוא קרוי על שמה. מאז ועד היום יוצא כתב העת מוטיב ברצף אחת לחודש. עד כה פורסמו למעלה מ-50 גיליונות. המשורר יאיר בן-חור הצטרף לכתב העת מראשיתו ויחד הם ניסחו את כלליו והחליטו על אופיו. בן-חור משמש העורך הראשי, המגיה והנקדן של כתב העת.
הירחון ניתן להורדה לקריאה חופשית במדיה הדיגיטלית כגון מחשב, מחשב לוח או טלפון נייד. בכל גיליון מציג כתב העת 10 שירים וסיפורים קצרים בנושא מסוים שנבחר מראש, והוא נותן במה ליוצרים חדשים וגם למשוררים וסופרים ותיקים וידועים. הירחון מאופיין בהקפדה יתרה על עריכה וניקוד ובעיצוב גרפי צבעוני.
בפברואר 2017 הצטרף לעריכת כתב העת רובי גורדון, ומאז ועד היום הוא משמש גם המעצב הגרפי הראשי של כתב העת.
כתב העת נועד לשמש במה לכלל המשוררים, הסופרים ואוהבי המילה הכתובה, והוא מקיים מיזמים רבים הקשורים לכך ובהם ראיונות עם סופרים ומשוררים, במות לכתיבה ויצירה ביוטיוב וברשתות חברתיות ועוד. עד כה פורסמו בירחון למעלה מ-600 שירים וסיפורים קצרים של למעלה מ-250 יוצרים, בהם שושנה ויג, אביחי קמחי, מיכל סנונית, צביה גולן, עדנה אפק, יוסף מורג, ריקה ברקוביץ ונורית צדרבוים. לעיתים עורכי כתב העת מפרסמים את יצירותיהם-שלהם בדפי המבוא לגיליונות כדי שלא לתפוס את מקומם של שאר היוצרים בין דפי הגיליון.
מדי פעם בפעם מפרסם כתב העת גיליונות מיוחדים. למשל, באפריל 2018 פרסם הירחון גיליון מיוחד ובו 70 יצירות של סופרים, משוררים וכותבים לרגל 70 שנים לעצמאותה של מדינת ישראל.
באוגוסט 2019 פרסם הירחון גיליון מיוחד ראשון מסוגו בשיתוף המרכז לבריאות הנפש גהה ובעידודו של מנהל בית החולים, פרופ' גיל זלצמן, בשם "צעדים במסע". בגיליון הופיעו יצירות שכתבו מתמודדי נפש ששהו ושוהים בבית החולים. יצירותיהם חשפו את עולמם המורכב של מתמודדי הנפש מנקודת מבטם אל מול הצוות הרפואי המטפל בהם, יחסם לבית החולים והסביבה החיצונית המדירה אותם ממנה וכן את התמודדותם האישית ונבכי נפשם ומחשבותיהם.

מיזמים עיקריים מבית מוטיב

כיום מוטיב הוא שם כולל למספר כתבי עת ומיזמים העוסקים בקידום השירה והספרות עברית:
במאי 2017 הוקם "אוצר הספרות העברית" – מאגר מידע על סופרים ומשוררים.
בנובמבר 2017 הוקמה הוצאת "מוטיב ספרים" בידי אלירן דיין. הוצאה זו מוציאה את אסופות כתב העת מוטיב, ומתמחה באסופות שירה, ספרי שירה, פרוזה וספרי ילדים. בין השאר, הוציאה לאור ההוצאה את ספריה של עדנה אפק וסייעה בהוצאת ספר השירה של המשוררת ורדה אליעזר.
באוגוסט 2019 הוקם כתב העת המקוון "מוטיב בקטנה" היוצא אחת לרבעון ומפרסם שירים קצרים במיוחד, שירי הייקו ואמרות.
באוקטובר 2019 הוקם כתב העת המקוון "מוטיב על נס" המעלה על נס בכל גיליון ספר אחד של יוצר אחד.
בלפריטיס

סיבוכים ותוצאות

בלפריטיס היא הגורם הנפוץ ביותר לעיניים יבשות.
במקרה שהדלקת אינה מטופלת בהקדם עשויה להיגרם צלקת בעפעף, זיהום ונפיחות משמעותית עד סגירה של העין, אדמומיות כרונית של גלגל העין, ואף דלקת בקרנית העין (קרטיטיס). במקרים חמורים עשויים להווצר כיבים מכאיבים שמסרבים להרפא ועשויים לדמם.

טיפול

בלפריטיס היא לעיתים קרובות כרונית וקשה לטיפול. נדיר שהמחלה נעלמת לבלי שוב, והתפרצויות חוזרות שכיחות מאד.
טיפול בחימום ולחיצה משיג תוצאות טובות בדרך כלל בהפגת הסימפטומים, אך אינו מונע התפרצויות חוזרות. מומלץ להניח גוף חם (למעשה ממליצים על ביצה שזה עתה בושלה, בשל משקלה, צורתה ויכולת ספיחת הנוזלים והשומנים של קליפת הביצה) עם ממחטת נייר תחתיה על העפעף למשך רבע שעה לפחות, פעמיים או שלוש פעמים ביום עד להעלמות הנפיחות. במקרה של בלפריטיס בשני העפעפיים בכל עין, הטיפול גוזל זמן רב, עד שלוש שעות מדי יום. טיפול זה ממריץ את זרימת הדם בעפעפיים, מרכך את הפקק השומני החוסם את בלוטות השומן, סוחט את הזיהום שנשטף בפעולה הטבעית של הדמעות ולמעשה מסייע למנגנון הטבעי של הגוף לטיפול בדלקת לפעול את פעולתו כראוי.
מומלץ לנקות את גלגל העין באופן סדיר, ובפרט תחת העפעפיים. שיגרת ניקיון זו, על אף שהיא תובענית, עשויה למנוע התפרצויות חוזרות. יש ליטול ידיים במים ובסבון טרם הניקוי. על הניקוי להתבצע עם שמפו עדין (כגון שמפו אלדמע לתינוקות) שמדולל במים חמימים, אך לא חמים ממש, ולשטוף בתמיסה זו את גלגל העין, כולל הרמת העפעפיים ושטיפה תחתם.
טיפול באנטיביוטיקה תחת העפעף עשוי להקל על הסימפטומים בחלק מהמקרים, אך לא בכולם, וכך גם טיפול בקורטיקו-סטרואידים.
טיפול בדמעות מלאכותיות, הניתנות ללא מרשם, מקל על היובש בעיניים.
במקרה של בלפריטיס בשל טפיל מסוג דמודקס, ניתן לטפל על ידי שמן עץ התה. יש להשתמש בתכשיר המיועד ספציפית לטיפול בעין.
במקרה של כיב במצב חמור ייתכן ניתוח שבו מוסרות בלוטות השומן הנגועות. הניתוח אינו מונע התפרצויות חוזרות.
סידור בלרסקי

תולדות חייו

ישראל איסידור מויסביץ' ליפשיץ (Исидор Лившиц) נולד ב-12 בפברואר 1898 בעיירה קריז'ופיל שבמחוז ויניצה באוקראינה (אז באימפריה הרוסית).
בשנת 1930 היגרו בלרסקי ומשפחתו לארצות הברית, ועוכבו לזמן קצר בתחנת קליטת המהגרים באליס איילנד. הגעתם התאפשרה הודות לפרנקלין הריס , נשיא אוניברסיטת בריגהם יאנג דאז.
מעת הגעתו לארצות הברית ב-1933 ועד מותו ב-7 ביוני 1975 שימש בלרסקי פרופסור למוזיקה באוניברסיטת בריגהם יאנג. כמו כן, לימד במכון "הרצליה" שבמדרשה למורים יהודים בניו יורק. היה קשור לתנועת העבודה בארצות הברית, ולאורך השנים ביקר בישראל והופיע בה, ביידיש, ברוסית ואף בעברית: ב-1947 (ערב כ"ט בנובמבר), ב-1949 (לאחר תום מלחמת העצמאות), ב-1952, ב-1962, ב-1965 (לרגל ציון 20 שנה לשחרור מחנה הריכוז ברגן-בלזן), ב-1968 (כאורח הנשיא), ב-1971 וב-1973 (לרגל 25 שנה למדינת ישראל).
מספרים כי כאשר נשאל אלברט איינשטיין מי הוא היה רוצה שישיר בארוחת ערב לכבודו, הוא ענה מיד: "סידור בלרסקי, כמובן!".
לאחר מותו של בלרסקי, הקדישה בתו איזבּל את זמנה ומרצה להנצחת זכרו ומורשתו.
 בשנת 1980 תרמה לאוניברסיטת בריגהם יאנג את ארכיונו של אביה, המכיל 106 פריטים ובהם מידע ביוגרפי, כתבות, ספרי שירים, תווים, מכתבים והקלטות.
בסרטם של האחים כהן "יהודי טוב" (2009) שר בלרסקי את השיר "דעם מילנערס טרערן" ('דמעות הטוחן').
מות הנזיר

על הספר

ספר ביכורים זה התקבל בהפתעה, ובביקורת דו משמעית, אצל מבקרי הספרות. בניגוד לספרים אחרים הדנים בתקופה ההיסטורית שבה התרחשה עלילת הדם בדמשק, הספר יוצא דופן בהעזה שבו, באשר הוא מתאר קשר רומנטי הומוסקסואלי נוגע ללב שבו מתמודד אצלאן פרחי, צעיר יהודי בן למשפחה עשירה, עם תשוקתו לגברים, בחברה המסורתית הפטריכיאלית והנוקשה של דמשק במאה ה-19. התוצאות הרות הגורל של אותו קשר, הן שמביאות, לפי הרומן, להאשמת יהודי העיר ברצח הנזיר האיטלקי תומאסו, לכאורה על-מנת להשתמש בדמו לאפיית מצות הפסח.
למרות שהספר אינו תיעודי, הוא מסתמך על אירועים היסטוריים ועל עובדות המתועדות בספרי ההיסטוריה.
הספר זכה לשבחים מפי מבקרי הספרות החדשה, נחשב לרב-מכר, ותורגם לאנגלית, צרפתית, איטלקית, יוונית והולנדית. הוא נבחר לאחד מתוך חמשת המועמדים הסופיים לפרס ספיר 2005, וזכה בפרס נשיא המדינה ליצירת ביכורים, 2006.
הספר יצא במהדורה מחודשת ביוני 2014 בהוצאת חרגול וידיעות ספרים. "המהדורה המחודשת של 'מות הנזיר' שאתם אוחזים בידיכם יוצאת לאור בסיומה של השנה המטלטלת והמשמעותית ביותר בחיי האישיים", כתב חילו בהקדמה לספר. "בדיוק לפני שנה, בקיץ 2013, בגיל ארבעים ואחת, החלטתי לשנות את חיי מן הקצה אל הקצה, להתחבר אל האני האמיתי שלי ואל המיניות האמיתית שלי – ולצאת מהארון".
Faster Than the Speed of Night

רקע

בשנת 1977, גילתה טיילר גוש קטן במיתרי הקול שחייב ניתוח. לאחר הניתוח היה אסור עליה להוציא הגה במשך מספר שבועות. טיילר הפרה את הוראת הרופאים, דבר שגרם לצרידות הכרונית המלווה אותה עד היום. בהתחלה חשבה טיילר שזהו מן הסתם הסוף לקריירה הקצרה שלה, אך בכל זאת הוציאה לאור סינגל נוסף בשם "זהו כאב לב" (It's a Heartache) שלהפתעתה הזניק אותה למעמד של כוכבת בינלאומית ודורג במקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100 שבארצות הברית, וכן הגיע למקומות גבוהים במצעדים בצרפת, גרמניה, אנגליה ואוסטרליה. לאחר ההצלחה העולמית שזכתה עם השיר היא הקליטה את האלבום שהצליח להביא עמו את להיטה הגדול ביותר "Total Eclipse of the Heart", אשר מכר למעלה מ-6 מיליון עותקים בעולם והפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
ניקולאי מלאדנוב

קורות חייו

ניקולאי מלאדנוב נולד בסופיה. הוא רכש השכלה אקדמית בסופיה ובלונדון. ב-2001 נבחר לפרלמנט הבולגרי מטעם "איחוד הכוחות הדמוקרטיים" בהנהגת איוואן קוסטוב. ב-2005 פרש מהמפלגה. ב-2007 הצטרף למפלגת "אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה" ונבחר מטעמה לפרלמנט האירופי. בהמשך כיהן כשר ההגנה בממשלו הראשון של בויקו בוריסוב, וב-2010 התמנה לשר החוץ של בולגריה. בתקופת כהונתו כשר החוץ חלה התקרבות נוספת ביחסי ישראל ובולגריה. בספטמבר 2011, בעת ביקור באנקרה, הביע ניקולאי מלאדנוב הסתייגות מקווי מדיניותה של טורקיה כלפי ישראל בעקבות אירועי המשט לעזה.
במרץ 2013 התפטרה ממשלתו של בוריסוב. ב-2 באוגוסט 2013 מונה מלאדנוב לשליח האו"ם לעיראק.
ב-5 בפברואר 2015 מונה לשליח האו"ם למזרח התיכון במקום רוברט סרי.
עלפון מים רדודים

עלפון מים רדודים היא תופעה מסוכנת ביותר לכל  צולל חופשי, הנגרמת מכך שהצולל החופשי מבצע אוורור יתר של מחזור הדם (נשימות עמוקות) לפני צלילתו.
מחזור הדם מוביל חמצן לתאי הגוף והמוח, החמצן מנוצל בתאי הגוף בנשימה תאית וכתוצאה מכך נפלט פחמן דו-חמצני.
במוח האדם אין איבר היכול לחוש את חוסר החמצן, אך ישנו איבר היכול לחוש בעודף בפחמן דו-חמצני (ברגע שאותו איבר חש בעודף פחמן דו-חמצני המוח מבין שישנו חוסר בחמצן ומעודד את רפלקס הנשימה).
נשימות עמוקות לפני הצלילה מורידות את כמות הפחמן הדו-חמצני בגוף ולכן, על אף העלייה בזמן שריפת החמצן, רמת הפחמן הדו-חמצני תישאר נמוכה ולא משמעותית (לא תהווה "עודף" פחמן דו-חמצני בגוף). המוח אינו קולט שקיים מצב של חוסר בחמצן ואינו מפעיל את רפלקס הנשימה, כלומר, הצולל לא חש שהוא צריך לעלות מעל פני המים על מנת לנשום.
במקרה בו הלחץ החלקי של החמצן נמוך מ-0.1 אטמוספירות, המוח חש בחוסר חמצון ו"מכבה" את פעילות הגוף (התעלפות) מלבד האיברים החיוניים לחמצון המוח. התעלפות במהלך צלילה היא הרת אסון, מאחר שהצולל חשוף לטביעה.
כדי למנוע מצב זה דרוש תדרוך מתאים לצלילה חופשית שיזהיר מפני נשימות עמוקות לפני צלילה חופשית וכמו כן מומלץ לצלול עם בן זוג שיוכל להגיש עזרה ראשונה ולעזור במצב חירום.
Complete Best

רקע

האלבום יצא לאור מספר ימים לפני סדרת הופעות של סלין דיון ביפן כחלק מסיבוב ההופעות "Taking Chances World Tour". בין היתר, כולל אלבום האוסף את השיר "To Love You More" אשר היה לימים ללהיט הכי גדול של דיון במדינה. השיר שהה 4 שבועות במקום הראשון במצעד השירים היפניים, ואף מכר למעלה ממיליון וחצי עותקים. בנוסף, הוא גם כלל את השירים "The Power of the Dream" ו-"Be the Man" אשר זכו להצלחה ביפן. 
בנוסף לכך, אלבום האוסף כולל את השיר "A World to Believe In". שיר חדש אשר נכתב במיוחד לאלבום ובו מתארחת הזמרת היפנית האנגלייה יונה איטו. השיר שוחרר כסינגל מתוך אלבום האוסף בינואר 2008, והגיע למקום ה-8 ביפן. זו הייתה הפעם הראשונה מאז שנת 1999 שדיון הצליחה להיכנס למצעד היפני. במקביל, השיר יצא גם כסינגל השלישי מתוך אלבומה Taking Chances, אשר יצא כמה חודשים קודם לכן. גם הגרסה אשר נכללה באלבום האוסף הזה, הייתה ללא הזמרת יונה איטו וגרסה זו יצאה כסינגל מחוץ ליפן. ב-22 ביולי 2009 יצאה גרסה נוספת של האלבום תחת הפורמט Blu-spec CD, גם גרסה זו שוחררה ביפן בלבד.
ג'ף פארל

ביוגרפיה

פארל נולד בדטרויט, שבמישיגן. הוא למד ושחה באוניברסיטת ייל.
בתחרות שנערכה בטוקיו שביפן ב-21 ביולי 1959 קבע פארל במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם, אלטון פולט, לאנס לארסון וג'ו אלקייר שיא עולם חדש של 3:44.4 דקות. חודש לאחר מכן, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשיקגו שבאילינוי הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי (56.3 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (4:14.9 דקות)

אלוף אולימפי

בשנה האולימפית פארל היה הספרינטר המהיר בעולם, אולם שישה ימים לפני המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת רומא (1960), עבר אפנדקטומיה (כריתת התוספתן). הוועד האולימפי האמריקאי הסכים לערוך לו תחרות מבחן מספר שבועות לאחר מכן לכשיחלים, אך הוא סירב בטענה שהוא רוצה להשתתף בתנאים שווים ולא לזכות ביתרון כלשהו. לבסוף הוא השתתף במבחנים והצליח להתברג רק למשחי השליחים לאחר שסיים רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי. במשחקים עצמם לאחר שהחלים באופן מלא הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ג'ורג' האריסון, ריצ'רד בליק ומייק טרוי בשיא עולם חדש של 8:10.2 דקות, לפני יפן (8:13.3 דקות) ואוסטרליה (8:13.8 דקות). כשחיין רביעי, הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 2:02.0 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם פרנק מקיני, פול הייט ולאנס לארסון בשיא עולם חדש של 4:05.4 דקות, לפני אוסטרליה (4:12.0 דקות) ויפן (4:12.2 דקות). כשחיין רביעי, הוא שחה את סגנון החופשי ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 54.9 שניות.
פארל משתתף משנות ה-80 בתחרויות מאסטרס ומחזיק בשיאי עולם רבים לקבוצות גיל שונות.
בשנת 1968 זכה טרוי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.