google/wiki40b huggingface dataset:
דל

היסטוריה

ב-1984 הקים היזם האמריקאי-יהודי מייקל דל, בעודו סטודנט באוניברסיטת טקסס באוסטין, חברה בשם "PC's Limited" בעלות של 1,000 דולר, בחדרו במעונות האוניברסיטה. דל התכוון למכור מחשבים תואמי IBM שנבנו מרכיבים שהוחזקו במלאי. דל הקים את החברה מתוך אמונה שעל ידי מכירת מחשבים אישיים בצורה ישירה ללקוחות תוכל PC's Limited להבין בצורה הטובה ביותר את צורכיהם ותספק מחשוב יעיל.
ב-1985 ייצרה החברה את המחשב הראשון שלה, "Turbo PC", שכלל מעבד Intel 8088 במהירות 8 מגה הרץ. במגזיני המחשב פורסם על המכירה ישירות ללקוח, ורכיבים מותאמים אישית לפי בחירה. המחשב הוצע במחיר זול יחסית לשאר המחשבים שנמכרו בשוק.
אף על פי שלא הייתה זו החברה הראשונה שייצרה את הדגם הזה, הייתה PC's Limited אחת החברות הראשונות שהצליחו בשיווקו. מייקל דל נשר מהלימודים כדי להקדיש את כל זמנו לעסק. החברה הרוויחה יותר מ-6 מיליון דולר ברוטו בשנה הראשונה להקמתה.
ב-1987 הקימה PC's Limited את שירות האינטרנט הראשון על מנת להתגבר על החוסר בחנויות.
באותה שנה החלה החברה לפעול בבריטניה; ולאחר מכן, בארצות נוספות. הון החברה צמח באופן משמעותי ב-1988. באותה שנה שינתה החברה את שמה ל"דל מחשבים".
ב-22 ביוני 1988 הונפקה החברה בבורסת נאסד"ק תחת הסימן DELL. באוקטובר 2013 חזרה דל להיות חברה פרטית.
ב 12 באוקטובר 2015 הודיע דל כי ירכוש, יחד עם שותפיו את חברת EMC תמורת 67 מיליארד דולר, פרמיה של 19% על מחיר הסגירה של המניה יום קודם להודעה. ב-7 בספטמבר 2016, העסקה הושלמה תמורת כ־60 מיליארד דולר.

רכישות בישראל והסניף הישראלי

מרכז המחקר והפיתוח הישראלי של דל, בו כ-120 עובדים, נוסד בשנת 2010 כתוצאה מרכישת חברת הסטארט אפ הישראלית אקסאנט (Exanet) שהקים היזם גיורא ירון. המרכז הישראלי נמצא בהרצליה פיתוח, יחד עם סניף המכירות המקומי של דל. מרכז התמיכה הטכנית שלהם מנוהל על ידי חברה חיצונית, CGS, שנמצאת באזור התעשייה של נתניה. בשנת 2017, בעקבות המיזוג עם חברת EMC נסגר מרכז המחקר והפיתוח.
קרן ההון סיכון של דל (Dell Technologies Capital), נכון לשנת 2017, השקיעה ב-15 חברות הזנק ישראליות.
יאני לימטאיינן

חייו

לימטאיינן נולד בעיר קמי שבפינלנד, ובגיל 15 הצטרף ללהקת סונטה ארקטיקה בתפקיד גיטריסט. לימטאיינן הוא אחד מהחברים המקוריים של הלהקה.
לימטאיינן למד את רוב הטכניקה שלו בעצמו, למרות שלקח מספר מועט של שיעורי גיטרה בילדותו. לסונטה ארקטיקה כתב והלחין רק שיר אחד בשם My Selene, שהופיע באלבומם הרביעי Reckoning Night.
לימטאיינן היה חבר גם בלהקת אלטאריה והקליט עמם ארבעה אלבומים, הוא עזב את הלהקה על מנת להתרכז בעבודתו עם סונטה ארקטיקה.
בשנת 2007 במאי נכנס יאני לכלא למשך חודש עד שהסכים לעשות את חובותיו האזרחיות צבאיות שחויב לעשות בפינלנד, בעקבות כך הסכים עם חברי הלהקה כי יפרדו דרכיהם, ובמקומו נכנס אלייס וילג'נן. כיום יאני עובד על מספר פרויקטים אחרים כגון :Dream Asylum ו-Sydänpuu.
בסט וסטרן

בסט וסטרן (באנגלית: Best Western) היא רשת מלונות אמריקנית בפריסה עולמית. הרשת היא מותג המלונאות הגדול בעולם מבחינת כמות בתי המלון המופעלים באמצעותו (אף על פי שקבוצת אינטרקונטיננטל הכוללת בתוכה מספר מותגים, היא רשת המלונות הגדולה בעולם). סך הכל (נכון ל-2013) מפעילה בסט וסטרן כ-4,000 בתי מלון מדרגות שונות ובהם למעלה מ-311,000 חדרים ביותר מ-100 מדינות.

היסטוריה

בסט וסטרן הוקמה בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. בתקופה זו, היו רוב בתי המלון מבנים גדולים הממוקמים במרכזי הערים או בתי הארחה קטנים ומשפחתיים הממוקמים בעיירות ובצידי הדרכים.
בתקופה זו החלה לפעול בקליפורניה רשת בלתי פורמלית של בתי מלון עצמאיים אשר הציגו סטנדרטים משותפים של שירותי האירוח. בשנת 1946 איחד מ.ק. גרטין (M.K. Guertin) את הרשת הבלתי פורמלית כבסיס לרשת המודרנית.
מקור השם בסט וסטרן לרשת נובע ממיקומם הראשוני של בתי המלון שפעלו ברשת, ממערב לנהר המיסיסיפי בארצות הברית. עד לשנת 1964 ניהלה בסט וסטרן מערך שיווק משותף עם רשת מלונאות נוספת בשם "פונדקי איכות" (Quality Inns) שהייתה פרוסה בעיקר ממזרח למיסיסיפי ולכן לא התחרו ביניהן. השותפות לא צלחה מבחינה עסקית והחל משנה זו החלה בסט וסטרן בניסיון התרחבות עצמית לאזורים הללו תחת המותג  "בסט איסטרן". החל משנת 1967 הופסק השימוש במיתוג המופרד וכל מלונות הרשת בארצות הברית אוחדו תחת המותג המשותף "בסט וסטרן". תהליך השיווק המוצלח של המותג הפך את החברה בשנות ה-70 לרשת המלונות הגדולה בעולם.

בעולם

בשנת 1978 החלה הרשת לפעול בבריטניה, וסיכמה עם בתי מלון בבעלות פרטית הממוקמים בנקודות מפתח על פעילות בסטנדרטים מלונאיים משותפים תחת המותג שלה. כיום פועלים בבריטניה 280 מלונות של הרשת. בשנת 1981 החלה בשיתוף פעולה ומיתוג מחדש של רשת מלונות באוסטרליה. בשנת 2007 נכנסה הרשת לפעילות בניו זילנד באמצעות הסכם למיתוג מחדש ושיתוף פעולה עם רשת מקומית. כיום פועלים באוסטרליה 194 מלונות ובניו זילנד 11 מלונות במותג הרשת. במדינות אחרות בעולם פועלת הרשת במספרים קטנים יותר של עד עשרות בודדות בכל מדינה. 
בישראל מפעילה הרשת החל משנת 2007 מלון סוויטות הממוקם ברחוב הירקון בתל אביב.

המעמד המשפטי

עד לשנת 1985 הצהירה בסט וסטרן על עצמה כקואופרטיב. החל משנה זו נקבע כי מבחינה משפטית מדובר ברשת זכיינות על כל המשתמע מכך מבחינה משפטית ומיסויית למרות שהיא פועלת כגוף ללא כוונת רווח.

המודל העסקי

המודל העסקי של בסט וסטרן מבוסס על גביית העלות בתוספת מרווח (קוסט פלוס) עבור כל חדר מושכר. המלונות אינם בבעלות הרשת ופועלים עצמאית. הרעיון מאחורי מודל הפעלה זה הוא יצירת מחויבות של הבעלים לשמירת איכות האירוח ושביעות רצון הלקוחות לאורך זמן. הרשת קובעת סטנדרטים משותפים ומחייבים של שירותי האירוח לכל בתי המלון הממותגים שלה. המלונות עצמם רשאים לשמר מאפיינים ייחודיים לעצמם אך מחויבים לזהות את עצמם כחלק מן הרשת באמצעות שילוט ושילוב שם המותג בשם המלון המקורי.
המלונות המסונפים לרשת כוללים את כל הסוגים ורמות האירוח המקובלים בתחום, החל במוטלים ובתי הארחה קטנים בצידי דרכים ועד למלונות בשירות מלא בעלי 4 כוכבים. משנת 2011 ממתגת הרשת את בתי המלון בשלוש רמות של איכות ושירות בבתי המלון והחדרים, החל מחדרים המצוידים בריהוט פשוט ובסיסי ושירותי מלון מינימליים ועד חדרי יוקרה בבתי מלון מפוארים הכוללים מסעדות חדרי עסקים בריכה שירותי כביסה וכדומה.
נכון לשנת 2012 הועסקו בחברה 1254 עובדים והכנסותיה עמדו על 6 מיליארד דולר.
סטפני מקמהן

ביוגרפיה

סטפני מארי מקמהן נולדה ב-24 בספטמבר 1976 בהרטפורד, קונטיקט ללינדה ווינס מקמהן. יש לה אח אחד, שיין מקמהן. לאחר שנולדה, משפחתה עברה לגריניץ', קונטיקט. בגיל 13, מקמהן הופיעה ב-World Wrestling Federation‏ (WWF) כשהיא דיגמנה חולצות וכובעים של הארגון. לאחר שסיימה את התיכון בשנת 1994, היא למדה באוניברסיטת בוסטון וסיימה תואר בתקשורת בשנת 1998. לאחר שסיימה את התואר, היא החלה לעבוד בעבור ה-WWF במשרה מלאה.

עמדות ראשונות

עמדת העבודה הראשונה של מקמהן ב-WWF הייתה כדוגמנית של מחלקת המכירות של הארגון, אך היא החלה את הקריירה העסקית שלה בארגון כתקציבאית של משרדי הארגון בניו יורק. בשנים המוקדמות שלה בחברה, היא שימשה כפקידת קבלה, מעצבת יצירתית ומפיקת טלוויזיה. לאחר שהייתה מנהלת מחלקת הקריאייטיב בשנת 2002, היא קודמה לעמדת הסמנכ"לית הבכירה של כתיבת הקריאייטיב בשנת 2006.

סמנכ"לית

מקמהן קודמה לתפקיד סמנכ"לית מחלקת הקריאייטיב בשנת 2007. היא הייתה אחראית על העלילות אשר נראו בטלוויזיה באירועי השלם וצפה. היא פיקחה על כל ההיבטים של ניהול הכישרונות, קביעת אירועים ישירים, שיווק וכל נכסי המדיה החברתית והדיגיטלית.
כסמנכ"לית מחלקת הקריאייטיב, מקמהן הייתה כחוד החנית של הבאת אפליקצית ה-WWE, שכיום יש לה מעל ל-20 מיליון הורדות. סטפני הובילה את הקמפיין נגד הבריונות של ה-WWE. בנוסף לתפקידה, מקמהן הייתה אחראית על הפעילות היומיומית של האתר WWE.com.

מנהלת המותג הראשית

ב-4 בדצמבר 2013, ה-WWE הודיעו על קידומה של מקמהן לתפקיד מנהלת המותג הראשית, שבו היא הצליחה להוביל מאמצים להרחבת המוניטין של החברה, שכללה בוחרי מפתח כמו מפרסמים, שותפים עסקיים ומשקיעים. היא שימשה גם כשגרירה המובילה של ה-WWE ביחד עם יחידות עסקיות כדי להגדיל את יזמות החברה.
ב-15 באפריל 2014, במהלך ועידת השותפים העסקית השנתית, מקמהן אישרה שהלוגו החדש של ה-WWE יושק לאחר האירוע סאמרסלאם, למרות שהוא נראה לעין כבר במוצרים אחרים של ה-WWE, כמו ה-WWE Network ו-NXT.

חיים אישיים

מקמהן החלה לצאת עם פול לווק, אשר מוכר יותר בשם הבמה שלו, טריפל אייץ' בשנת 2000 כחלק מהעלילה המתוסרטת. הזוג התארס בחג האהבה של שנת 2003 ונישאו ב-25 באוקטובר 2003 לאחר טקס קתולי בכנסייה בסליפי הולו, ניו יורק. בראיון ברדיו אשר שודר בשנת 2004, לווק טען שהוא החל לצאת עם מקמהן לאחר שנפרד מחברתו הקודמת, גואני "צ'יינה" לורר, למרות שהאחרונה טענה שמערכת היחסים שלו עם מקמהן הייתה בזמן שהיא ולווק היו ביחד. לאחר הנישואים שלה עם פול, סטפני קיבלה את שם המשפחה לווק ושינתה את שמה האמצעי למקמהן.
לה וללווק יש שלוש בנות. ב-8 בינואר 2006, ה-WWE הודיעו שמקמהן ולווק יהפכו להיות הורים. מקמהן המשיכה לעבוד ולטייל ביחד עם ה-WWE במהלך ההיריון שלה, כשבתם הראשונה, אורורה רוז לווק, נולדה ב-24 ביולי 2006. בתם השנייה נולדה ב-28 ביולי 2008 ונקראה בשם מרפי קלייר לווק. בתם השלישית, ווהן אוולין לווק, נולדה ב-24 באוגוסט 2010.
מקמהן היא רפובליקנית, שביחד עם בעלה תרמו 2,700 דולר לקמפיין הנשיאותי של כריס כריסטי.
סטפני ומשפחתה הם ממוצא אירי-אמריקאי. הסבא רבא של סטפני, רודריק ג'יימס "ג'ס" מקמהן, נולד להורים אירים אשר היגרו מגולוויי, אירלנד לניו יורק במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19.
וילהלם אדם

לפני מלחמת העולם השנייה

וילהלם אדם נולד באייכן ב-28 במרץ 1893 למשפחה חקלאית. אחרי סיום לימודיו בשנת 1913 הוא התגייס לצבא הגרמני ונלחם במלחמת העולם הראשונה, בסוף המלחמה הוא השתחרר ומצא עבודה כמורה. בשנת 1923 הוא הצטרף למפלגה הנאצית ולקח חלק בפוטש במינכן באותה שנה. בשנת 1926 הוא עזב את המפלגה הנאצית והצטרף למפלגת העם הגרמני והיה חבר בה עד שנת 1929.
אדם הצטרף לקסדת הפלדה בשנת 1930 ואחרי שהארגון אוחד עם האס אה הוא הפך להיות חבר בארגון זה עד שהוא הועבר לרשימת כוחות המילואים, בשנת 1934 הוא התגייס לורמאכט ושימש כמדריך ומורה בבית ספר לחי"ר בדבריץ, סקסוניה. במהלך שירותו הגיע לדרגת מיור.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא מונה להיות השליש של הארמייה השישית, וב-1941 הוא מונה להיות שלישו של פרידריך פאולוס. ב-1943 אדם שכבר קודם לדרגת אוברסט לוטננט (סגן-אלוף) נפל בשבי הסובייטי אחרי כניעת הכוחות הגרמנים בקרב סטלינגרד. בזמן שהייתו בשבי הוא הצטרף לליגת הקצינים הגרמנים, ארגון אנטי-נאצי של שבויי מלחמה גרמנים, משום כך דן אותו בית משפט גרמני לגזר דין מוות בהיעדרו.

אחרי המלחמה

אדם חזר לשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה בשנת 1948 והיה בין המייסדים של המפלגה הלאומית דמוקרטית של גרמניה, עד שנת 1949 הוא עבד כיועץ לממשלת סקסוניה, בשנת 1950 הוא מונה לשר האוצר של סקסוניה, משרה בה החזיק עד שנת 1952, הוא היה גם חבר בפולקסקאמר, פרלמנט גרמניה המזרחית בין השנים 1949–1963.
אדם הצטרף בשנת 1953 לצבא העם הלאומי ושירת בתפקיד מפקד בית הספר לקצינים עד לפרישתו מן הצבא בשנת 1958. במהלך שירותו הגיע לדרגת אוברסט (אלוף-משנה).
בשנת 1977, ביום העצמאות ה-28 של מזרח גרמניה, הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור בדימוס, וב-24 בנובמבר 1978 הוא נפטר בביתו שבדרזדן.
חליפת הסוואה

חליפת הסוואה (נקראת באנגלית Ghillie suit, חליפת גילי) היא ביגוד שנלבש מעל מדי הקרב לשם הסוואה צבאית ונועדה להטמיע את החייל בשטח האויב. לרוב חליפת ההסוואה מורכבת מסרבל בצבעים התואמים את צבעי השטח, עם דוגמה מנומרת כדי לשבור צורה. יש המגדילים ומצרפים לחליפת ההסוואה ענפים, זרדים ועלים על מנת להסוותם כשיח, במיוחד בשטח סבוך או מיוער.
לרוב צלפים משתמשים בחליפות הסוואה. כאשר צלף נשלח למשימה בשטח מדברי הוא יבחר לרוב בחליפת הסוואה בצבע חום בהיר צהבהב. אם הצלף נשלח למשימה בשטח מושלג, לרוב יבחר בחליפת הסוואה בצבע לבן, ולעיתים רחוקות חליפת הסוואה בצבע תכלת עדין. אם הצלף נשלח למשימה בשטח סבוך או מיוער, הוא יבחר בחליפת הסוואה בצבעי ירוק וחום עם דוגמה מנומרת, ולעיתים אף יצרף לחליפה זרדים ועלים על מנת להסוותו לשיח. גם עוזר הצלף, המאתר (תצפיתן או מדווח) לובש חליפת הסוואה כדי להיטמע בשטח.
Quadrophenia

הסיפור

הסיפור מספר על גבר בשם ג'ימי, המושפע מסגנון המוד ששלט בבריטניה (ובעיקר בלונדון) בשנות ה-60. ג'ימי למעשה מביט לאחור ומספר את כל שהיה על ליבו במשך יומיים, במהלכם עבר תהפוכות רבות בחייו. נמאס לו מהמוד והוא מחליט לעבור לרוק.
במהלך האלבום ישנן חזרות על קטעים מקטעים קודמים, או שמושמעים קטעים שיושמעו בהמשך האלבום. כמו כן ישנם מספר קטעים מאלבומים אחרים של המי (דוגמת הגמגום ב-My Generation או הקצב החוזר לרגע מ-Anyway, Anyhow, Anywhere).
סימה רבינוביץ-פורמן

ביוגרפיה

רבינוביץ נולדה וגדלה בווילנה שבליטא. אביה, שניהל רשת רהיטים, לימד אותה ואת אחותה הצעירה, פרידה, לשחק שחמט. היא התאמנה בהדרכתו של ולדאס מיקאנס. בשנת 1965 בגיל 18 זכתה במקום השני באליפות ליטא בשחמט. בשנת 1966 היא עלתה עם משפחתה לישראל והתגוררה בדרום צהלה בתל אביב. היא למדה עברית באולפן בקיבוץ מרחביה. היא החלה ללמוד באוניברסיטה העברית היסטוריה כללית.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1967 זכתה רבינוביץ בתואר לאחר שהשיגה ניצחון מפתיע על האלופה היוצאת קלרה פרידמן בסיבוב השני.
התרבות המינואית

התרבות המינואית

השם "מינואית", מלשון מינוס - מלכה האגדי של כרתים, נטבע על ידי הארכאולוג ארתור אוונס שגילה את התרבות בחפירות ארכאולוגיות של קנוסוס. כיום הצטברו ראיות לכך שבתרבות המינואית לא היה מלך, ואם היה בה שליט מרכזי הרי שזאת הייתה מלכה.
בדת של התרבות המינואית רווחה סגידה לדמויות נשיות. הסמלים הדתיים של התרבות המינואית היו שור וגרזן, מה שהפך אחר כך למיתוס היווני על המינוטאורוס והלבירינת (מבוך). הם האמינו באל יחיד - אלת הנחש ששלטה על הטבע ויוצגה כאישה חשופת חזה המחזיקה שני נחשים בידיה כסמל לפוריות ולשלטון.

מסחר וכלכלה

בתקופה זו הייתה בכרתים מדינה חזקה, שהיוותה מרכז שלטוני של חלקים נרחבים באגן המזרחי של הים התיכון. בני כרתים היו ימאים מעולים, ובתקופתם היה מסחר מפותח בין חלקיו השונים של הים התיכון המזרחי. למעשה, במשך תקופה ארוכה הם היו היחידים בעלי יכולות שיט בים ולכן הארמון קנוסוס לא היה מוגן בחומות שכן לא הייתה תרבות המסוגלת להגיע לאי. בין היתר סחרו המינואים עם מצרים העתיקה ומסופוטמיה, והללו הושפעו מציורי הקיר המינואים. המינואים סחרו בעיקר בשמנים מהולים עם בשמים ששימשו לרחצה, שהמשאבים לייצורם היו נפוצים יחסית באזור כרתים.
פושקש אקדמיה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה במטרה לשמש אקדמיית שחקנים עבור קבוצת וידאוטון, וכן להנציח את זכרו של פרנץ פושקאש גדול שחקני הונגריה בכל הזמנים.
ב-22 בדצמבר 2016, מונה אטילה פינטר למאמן הראשי של המועדון. 
ב-21 במאי 2017, זכה המועדון באליפות הליגה השנייה לעונת 2016-17 . וחזר לליגה הראשונה.

גביע פושקאש-סוזוקי

גביע פושקאש-סוזוקי הוא טורניר כדורגל בינלאומי שנוסד על ידי המועדון וחברת סוזוקי בשנת 2008. במטרה להנציח את זכרו של פושקאש. הטורניר מיועד לקבוצות עד גיל 17.
מרסל אמה

ביוגרפיה

מרסל אמה נולד בעיר ז'ואני במחוז יון שבצפון חבל בורגון בצרפת. הוא התייתם מאמו כשהיה בן שנתיים בלבד, וגדל בבית סבתו וסבו בכפר קטן במחוז ז'ורה שבחבל פראנש-קונטה. ב-1910, לאחר שסבתו נפטרה, הוא הועבר להשגחת אחת מדודותיו בעיר דול, בירת מחוז ז'ורה, ושם למד בקולג', אך בילה את חופשותיו בכפר, שם שימש לפעמים כרועה. אווירה כפרית זו, שהעניקה לו השראה, באה לידי ביטוי מאוחר יותר בכתביו.
הוא התכונן להתקבל לאקול פוליטכניק בפריז, אך ב-1919 לקה במחלת השפעת הספרדית. אחרי שירותו הצבאי הגיע לפריז ב-1923 ושימש שם כפקיד בנק, כסוכן ביטוח וכעיתונאי - מקצועות שבהם לא הייתה לו כל הצלחה.
הצלחתו הראשונה הייתה הנובלה "ברולבואה", שפורסמה ב-1926. הרומן "שולחן הגוויות" זיכה אותו בפרס רנודו ב-1929, אך היצירה שהביאה לפרסומו הייתה "הסוסה הירוקה" (1933). מכאן ואילך ראה בספרות את מקצועו. ב-1935 החל לכתוב תסריטים לקולנוע, להתעניין בתיאטרון, ולפרסם ספרי ילדים, בית היתר את "סיפורי החתול הג'ינג'י" (Les contes du chat perché), https://fr.wikipedia.org/wiki/Les_Contes_du_chat_perch%C3%A9 שהפך לתסכית רדיו בתוכנית "לאם ולילד" של רשות השידור.
ב-1939 שם ללעג ולקלס את המשטר הנאצי בגרמניה, אך בתקופת הכיבוש הנאצי של צרפת פרסם רומנים ונובלות באמצעות הוצאות ספרים שהוציאו לאור גם את כתביהם של מחברים פאשיסטיים ששיתפו פעולה עם הנאצים. בתקופה זו פרסם בין היתר את "טרבלינג" (1941) ואת "חוצה הקירות" (1943).
היות שהוא עצמו לא הראה כל סימני תמיכה במשטר הנאצי, שמו לא נכלל ברשימת משתפי הפעולה עם הנאצים שהופיעה לאחר מלחמת העולם השנייה, אך בכל זאת הוא הואשם באנטישמיות. מעל הכול היה מוחזק כאשם כאשר ניסה להעביר עצומה לבקשת חנינה למשתף הפעולה הסופר והעיתונאי רובר בראזיאק. פרנסואה מוריאק וסופרים אחרים חתמו על עצומה זו, אך גנרל דה גול דחה את בקשת החנינה, ובראזיאק הוצא להורג בירייה (ב-6 בפברואר 1945).
הגם שנפגע מאוד מפרשה זו, המשיך אמה לכתוב מספר רב של רומנים, נובלות ומחזות שזכו להצלחה רבה בציבור, ובהם "הדרך הארוכה" (1946), "אוראנוס" (1948) ו"קלראמבאר" (1949). ב-1952 הוצג בפריז מחזהו "ראשו של הזולת" שבו הביע את התנגדותו לעונש המוות ולגלג על מערכת המשפט ועל התביעה הכללית של המדינה.
ב-1945 קיבל את פרס גונקור, אך ב-1950 הוא סירב להיות חבר האקדמיה הצרפתית.
מרסל אמה מת בפריז ב-1967 ונקבר בבית הקברות סן-ונסן ברובע מונמארטר שבעיר.
לזכרו הוצב ברובע מונמארטר פסל בדמותו של דוטיי, הגיבור הראשי של ספרו "חוצה הקירות".
רבות מיצירותיו עובדו לקולנוע ולטלוויזיה, ובהן "חוצה הקירות" (1950), "הסוסה הירוקה" (1959), "קלראמבאר" (1969) ו-"אוראנוס" (1990).
Premier

היסטוריה

ТНТ-Premier הושק ב-16 באוגוסט 2018. ביום ההשקה שודרו שניים מהסדרות שהופקו על ידי ТНТ: הסדרה בהפקת סמיון סלפאקוב "מעצר בית" והסדרה בכיכובם של גאריק חרלמוב וטימור באטרודינוב "ח.ב."

פופולריות

ב-16 באוגוסט בשעות הראשונות שלאחר השקת ТНТ-Premier נפתחו כבר כמה עשרות אלפי חשבונות. בימים שלאחר מכן היישום ТНТ-Premier הותקן כבר על יותר ממאה אלף טלפונים חכמים ודורגה כאחת מחמש האפליקציות החינמיות הטובות ביותר ב-App Store וב-Google Play.
בחודש הראשון לאחר ההשקה נרשמו 5 מיליון מבקרים באתר והאפליקציה הותקנה על 830 אלף מכשירים. כך, כבר בחודש הראשון להשקה נרשם ממוצע של 3,9 מיליון צפיות בתכני השירות.
כפר הנשיא

היסטוריה

הקיבוץ הוקם בשנת 1948 על ידי עולים חברי גרעין "הבונים" מבריטניה שעברו הכשרה בחדרה. בהמשך הצטרפו אליו עולים נוספים מאנגליה, שעברו בה שש שנות הכשרה עד שהורשו לעלות, וכן עולים מאוסטרליה, מדרום אפריקה, מארצות הברית ועוד. 
בתחילתו היה 'יישוב משלט' בכפר הערבי הנטוש "מנסורה אל חית", בקרבת הגבול הסורי, שהוקם מדרום לראש הגשר הסורי במשמר הירדן. תחילה נקרא "קיבוץ הבונים" על שם תנועת הנוער ממנה בא גרעין המייסדים, לאחר מכן, בדצמבר 1949, הוסב שם הקיבוץ לכפר הנשיא, על שמו של הנשיא הראשון של מדינת ישראל - חיים ויצמן. לאחר שנתיים עלה לנקודת הקבע 2 ק”מ מערבה. בדצמבר 1961 חובר הקיבוץ לרשת החשמל הארצית, עם סיום מבצע חיבור יישובי הגליל לרשת. 
הקיבוץ עוסק בענפי חקלאות מסורתיים, כמו מטעי אבוקדו והדרים, גידולי שדה ומשתלת ערערים, לול ובקר לבשר. מראשיתו הוחלט בקיבוץ לפתח תעשייה והוקם בקיבוץ בית יציקה. הענף המרכזי של הקיבוץ הוא מפעל "הבונים" שבעבר עסק בייצור דגמי מכוניות גמדא וכיום עוסק ביצור ברזי תעשייה.
חברת "מצד עתרת" (על שם האתר הארכאולוגי הסמוך מצד עתרת) שנוסדה להקמת תחנת כוח הידרואלקטרית, נמצאת בבעלות משותפת של הקיבוץ ויזמים. ענף זה נחשב לאחד היציבים והבטוחים בקיבוץ.

התחנה ההידרואלקטרית

בשנת 1992 הקים הקיבוץ בשותפות עם אנשי עסקים תחנת כוח הידרואלקטרית קטנה על נהר הירדן, בירדן ההררי ממזרח לקיבוץ, כשני ק"מ ורבע מדרום לגשר בנות יעקב. התחנה כוללת ברכת אגירה גדולה על התוואי של תעלת ההטיה שישראל יצרה, ומבנה בן שתי קומות שבו הטורבינה וחדר הבקרה במורד הנחל. כדי ליצור אגם על שטח של כ-45 דונם, הופקעו אדמות מחקלאי ראש פינה, שבתמורה קיבלו זיכיון על פיתוח תיירות באגם. הספק התחנה המקסימלי המוצהר עומד על 2.5 מגהוואט לערך. 
לצורך הקמת התחנה הוטו חלק ממי הירדן לאורך מסלול של 1,100 מטר לתוך אגם צבירה. בקצהו הדרומי של האגם נמצא פתח צינור, היורד (נפילה של 33 מטר בגובה) לתוך התחנה ומביא את המים, הנעים במהירות רבה, אל הטורבינה. לאחר שהם מניעים את התחנה, מוחזרים המים אל נהר הירדן.
ההתנגדות לבניית תחנת הכח לוותה במאבק ציבורי רחב מטעם החברה להגנת הטבע שטענה כי הירדן ההררי הוא אחד מקטעי הירדן האחרונים שנותרו במצבם הטבעי. אנשי הקיבוץ טענו בתגובה כי התחנה תספק אנרגיה חלופית ונקיה ללא כל זיהום. חברת מצד עתרת חויבה להשאיר בכל ימי השנה נפח מסוים של מים בנתיב הטבעי של הירדן בקטע שהוסט.
אופנוע חשמלי

אופנוע חשמלי הוא אופנוע בעל מנוע חשמלי. בדומה קיימים גם קטנוע חשמלי ואופניים חשמליים. אופנוע חשמלי הוא סוג של רכב חשמלי.

מקור הכח

מקור הכח המקובל למנוע החשמלי הוא סוללה חשמלית. באחד העיצובים (PGO) לקטנוע החשמלי יש סוללה נשלפת שמשקלה חמישה קילוגרם, והיא בעל הספק של 1 קילו-ואט, לכל גלגל יש מנוע, המהירות המרבית היא של 60 קמ"ש, והנסועה היא בין 40 ל-60 ק"מ. עם זאת, פותחו מספר אבות טיפוס המשתמשים בטכנולוגית תאי דלק. דוגמאות לכך הן: ה-ENV, המיוצר על ידי Intelligent Energy הבריטית ומונע מתא דלק מימני, אופנוע השטח (אנדורו) Zero של יצרנית האופנועים האוסטרית KTM, קטנוע של הונדה המונע על ידי Honda FC Stack וימאהה FC-AQEL. כמו כן, נמצאים בפיתוח אופנועים מבוססי הנעה היברידית.

בישראל

קיים קטנוע בתכנון ישראלי בשם "בליץ" ולו שני דגמים: האחד בהספק של 3 קילו-ואט, מהירות מרבית של 80 קמ"ש ונסועה של כ-60 ק"מ; והשני בהספק כפול, מהירות מרבית של 120 קמ"ש ונסועה של כ-120 ק"מ.
יצורים יפהפיים

תקציר העלילה

איתן וייט הוא נער המתגורר בעיירה בשם גטלין בדרום קרוליינה, החולם מדי לילה על נערה, ולא מבין את פשר החלום. בכל בוקר, לאחר לילה שטוף אותו חלום, איתן מתעורר עם בוץ מתחת לציפורניים, וריח של רוזמרין ולימון, כפי שהיה מתואר בחלומו, כאילו החלום הוא מציאות. אביו מתמודד עם מות רעייתו על ידי הסתגרות בחדרו, כאשר מטפלת ושמה אמה, המנהלת את משק-הבית ותפקידה הגדול משחושבים מתגלה מאוחר יותר, דואגת לשניהם. יום אחד מגיעה לעיירה נערה בשם לינה דוקיין, אחייניתו של תושב העיירה מייקן, אשר שאר התושבים טוענים כי הוא לא יוצא מביתו, ובטוחים שביתו רדוף רוחות ועל כן בבית הספר מנדים את לינה. לינה, עם עבר מרשים של תאונות בבתי ספר, מנפצת את חלונות הכיתה ביומה הראשון, כאשר שתי בנות לועגות לה. באותו יום רכבה נתקע בגשם ואיתן אוסף אותה. השניים מתאהבים, מגלים שהם חלמו אחד על השנייה, ומגלים את ההיסטוריה של אמו של איתן ודודה של לינה, בעוד שדודה של לינה מתנגד לחברות הזו. לאט לאט איתן מגלה את סודה של לינה- שהיא בעצם מטילה (בספר השם הוא מלחשת). השניים מגלים שבתקופת מלחמת האזרחים סבתא רבתא רבא רבא של לינה, ז'נבייב, החייתה את אהובה בן האנוש, ובכך איבדה את נשמתה, ומאז קללה, האוסרת על אהבת בן אנוש ומטילה, רובצת על משפחתה. בנוסף, הם מגלים שמהסיבה הפשוטה שאימה של לינה סרפיין ובת דודתה רידלי הפכו למטילות (מלחשות) של האופל, גם לינה תהפוך לכזו. מאז, דודה של לינה מונע ממנה לפגוש את איתן, עד שאמא של לינה מגיעה לביתו ומנסה לפתות אותו, אך לא מצליחה בשל כישוף שלינה הטילה על ביתו. איתן הולך לדבר עם לינה, ובביתה איתן מצליח לשבור את המגנים שמציבים בני משפחתה עליה מפניו, והם מבינים שמרגע זה הוא זה ששומר עליה ולא הם. איתן ולינה מנסים למצוא דרך לשבור את הקללה. לינה כבר כמעט מתייאשת ודווקא אז היא מוצאת דרך. הבעיה היא שהדרך היחידה לשבור את הקללה היא להרוג את אהובה, ולכן היא משכיחה מאיתן את מה שהיה ביניהם עד ליום של שחזור מלחמת האזרחים בעיירה, בו איתן נורה על ידי חברו הטוב, והקללה נשברת. כאשר לינה מגיעה אליו, מופיעות מולה אמה סרפיין, ובת דודתה רידלי, המוכנות לקבלה לצד האפל. אך רגע לפני שהיא הופכת למלחשת (מטילה) אפלה, היא מגלה כי מי שנורה הוא בעצם דודה מייקן, שלבש את צורתו של איתן, ובשל כך היא הופכת את עצמה למלחשת (מטילה) חצי אפלה וחצי מוארת, משחררת את רידלי, והורגת את אמה. הסרט מסתיים שישה חודשים לאחר מכן, כאשר איתן בדרכו לקולג' בניו יורק. הוא מציג את עצמו בפני לינה, והיא נותנת לו ספר שנתנה לו ביום שנפגשו. איתן קורא קטע מן הספר במכונית ובדרכו החוצה מן העיירה, ברגע שהוא חלם עליו כל כך, לעזוב את גטלין, המכונית עוצרת בפתאומיות. איתן יוצא מתוכה וקורא בשמה של לינה, כאשר זו בספריה שומעת אותו ומרימה את ראשה, מה שמעיד על זיכרונו בה וככל הנראה גם על סרט המשך.

פיתוח

האחים וורנר רכשו את זכויות ההסרטה לרומן "יצורים יפהפיים" בשנת 2009, והחתימו את הבמאי ריצ'רד לאגרונס. הליהוק לסרט החל בסוף שנת 2011. בפברואר 2012 לוהקה ויולה דייוויס, ובהמשך לוהקו ג'ק אוקונל ואליס אנגלר לתפקידים הראשיים. אוקונל עזב לאחר מכן את הסרט בשל סכסוך, ואלדן ארנרייך לוהק לתפקיד דמותו של איתן. ליהוק נוסף כלל את אמה תומפסון בתפקיד כפול כסאראפן וכגברת לינקולן, וג'רמי איירונס בתפקיד דודהּ התימהוני של לינה, מייקון רייוונווד.

צילומים

הצילומים החלו במאי 2012 בניו אורלינס, והסתיימו בסוף יולי. הבמאי בחר לשלב אפקטים מיוחדים לצד אפקטים מבוססי מחשב לסצנות מסוימות, בעיקר סצנה בה מתנפצים חלונות הכיתה. ב-19 בספטמבר 2012 יצא הטריילר הראשון לסרט.

מוזיקה

להקת הרוק האלטרנטיבי "Thenewno2" הקליטה את פסקול הסרט באולפני אבי רוד.
פורט מורסבי

היסטוריה

באזור בו ממוקמת פורט מורסבי היה כבר מרכז מסחר, כשקפטן ג'ון מורסבי הגיע לשם בשנת 1873 וקרא למקום על שם אביו, אדמירל פיירפקס מורסבי. הבריטים הקימו באזור עיר בשנת 1883 כשסיפחו את דרום מזרח גינאה החדשה. בזמן מלחמת העולם השנייה היה בפורט מורסבי בסיס חשוב של בעלות הברית. במהלך קרב ים האלמוגים ניסו היפנים לכבוש את פורט מורסבי אולם הדבר לא צלח בידם.
ב-1975 פפואה גינאה החדשה קיבלה את עצמאותה ופורט מורסבי הפכה לעיר הבירה של המדינה החדשה.

כלכלה

ענפי היצוא העיקרים של פורט מורסבי הם גומי, זהב וקופרה (הגרעין של פרי הקוקוס).

תחבורה

ליד העיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי ג'קסונס (Jacksons International Airport), שמשרת בעיקר את חברת התעופה של פפואה גינאה החדשה כמו גם את חברת התעופה האוסטרלית "קוואנטס" (Qantas).

שכונות העיר

השם פורט מורסבי מתייחס גם לאזור העירוני של המחוז הראשי, אך בייחוד לאזור העסקים. שכונות נוספות בפורט מורסבי הן: Koki, Newtown, Konedobu, Kaevaga, Badili, Gabutu, Kila, Matirogo, Three Mile, Kaugere, Sabama, Korobosea, Four Mile, Hohola, Hohola North, Boroko, Gordon, Gordon North, Erima, Saraga, Waigani, Morata, Gerehu. 
העיר מדורגת בעקביות כאחת הערים המסוכנות בעולם.
אלכס ריידר

עלילה

אלכס גר עם דודו, איאן ריידר, והעובדת הסוציאלית שלו, ג'ק, מאז שהוריו נהרגו בהתרסקות מטוס. לאחר מות דודו בתאונה מסתורית, אלכס נחטף על ידי ראשי אגף המבצעים המיוחדים של ה-MI6, שמציעים לו עבודה כסוכן חשאי. בתחילה הוא מסרב, אך  הם מאיימים לממש את זכותם כאפוטרופוסיו לגרש את העובדת הסוציאלית שלו, שאשרת הוויזה שלה פקעה, למכור את ביתו ולשולחו חסר כל לבית יתומים. אלכס מסכים ונשלח למחנה אימונים מיוחד, ולאחר מכן למשימתו הראשונה ב-MI6.
מסדר לאופולד

דרגות העיטור

לעיטור חמש דרגות:
מפקד עליון (Grand Cordon).
קצין גבוה
מפקד
קצין
אביר