google/wiki40b huggingface dataset:
דור ה-X

דור ה-X או דור האיקס (באנגלית: Generation X) הוא דור אשר נולד בעולם המערבי לאחר דור הבייבי בום. גבולותיו של דור זה קשים לתיחום, אך לרוב הכוונה לגל דמוגרפי של אלו שנולדו החל מהשנים הראשונות של שנות ה-60 ועד לסוף שנות ה-70 של המאה ה-20.
דור האיקס הפך למונח מקובל, הן בקרב דמוגרפים ומדעני החברה והן בקרב משווקים אך בעיקר בתרבות הפופולרית. אף על פי שהמונח מתייחס כבר לילידי שנות השישים, המונח דור האיקס הפך לשגור בזכות ספר בשם "דור האיקס" שכתב הסופר והעיתונאי הקנדי דאגלס קופלנד בשנת 1991, Generation X: Tales for an Accelerated Culture ("דור X: מעשיות לתרבות מואצת").
הספר מספר אודות שלושה צעירים שהחליטו לעזוב את החברה, ולעבור לשוליים בפאלם ספרינגס, קליפורניה, שם עבדו בעבודות מזדמנות וחיו מהיד לפה. שלושת הצעירים בילו ביחד את זמנם בניסיון למקם מחדש את הזהות האישית שלהם, כשהנסיגה והריחוק מהחיים הקודמים שלהם ומהחברה שממנה באו עזרו להם בכך. בספר זה קופלנד תיאר את החרדה הקיימת בקרב דור האיקס וכי הדור לא מרגיש שייכות לאייקונים התרבותיים שלו. השימוש של קופלנד במונח X נועד לבטא את היותו של דור זה חסר שם, אך עם זאת, בעל מודעות לגבי היותו קבוצה חברתית מובחנת, הולכת וגדלה.
המונח "דור האיקס" בא להגדיר קבוצת גיל, ולכן אין לו הגדרה סגורה. בתחילה כלל רק ילדים שנולדו בין שנת 1965 עד 1976. בארצות הברית, שנת 1965 הייתה השנה הראשונה שבה שיעור הילודה החל לרדת אחרי גל הלידות שהתחיל מיד אחרי מלחמת העולם השנייה, ושנת 1977 הייתה השנה שבה שיעור הילודה חזר לעלות. פרמטר זה שונה במשך הזמן וכלל הרבה יותר אנשים. כיום, דור זה מוגדר לרוב כאלו שנולדו מהשנים הראשונות של שנות ה-60 ועד סוף שנות ה-70, או בהגדרה מדויקת יותר, מ-1961 עד 1980 (עם חפיפה קלה לדורות שלפניו ואחריו).
סביהם הטיפוסיים של בני דור ה-X הם הדור השקט; הוריהם היו דור הבייבי בום. ילדיהם הם דור ה-Y ודור ה-Z.

מאפיינים כלליים

לפי חוקרים אמריקאים, דור זה מאופיין בחוסר שאיפה לחולל תמורות בעולם, בנטייה למרוד בסמכות ולבעוט במוסכמות חברתיות, בגדילה ושהייה רבה יותר בבית, ובחשיפה ממוצעת ל-150 פרסומות ביום, כ-800 רציחות וכ-100,000 מעשי אלימות באמצעי התקשורת.
לפי העתידן דוד פסיג, דור האיקס הוא דור שבניגוד לקודמיו שוהה הרבה יותר בבית ולכן חשוף רבות לאמצעי התקשורת ולמסרים השיווקים בהם. הוא טוען כי זהו דור שאינו מכיר בסמכות כבעבר, וגדל בעולם הרבה יותר רב-תרבותי. דור ה-X נאמן פחות מהוריו למקום עבודה בודד, ואף נאמן פחות למקצוע בו הוא עוסק. חלק ניכר מאנשי הדור החליפו מקצוע במהלך הקריירה התעסוקתית שלהם.
Kodu Game Lab

Kodu, במקור בשם Boku, היא שפת תכנות של מיקרוסופט ליצירת משחקי מחשב. היא פועלת על ה-Xbox 360 ו - Microsoft Windows XP, Windows Vista, Windows 7, Windows 8 ו - Windows 10. הוא שוחרר ב-Xbox Live Marketplace ב-30 ביוני 2009. גירסת Windows זמינה לציבור הרחב להורדה מ-Microsoft של הפתיל פורטל האינטרנט.

שפת עיצוב

Kodu תכנות של מודל מפושט והוא יכול להיות מתוכנת באמצעות המגע, בקר או שילוב של מקלדת ועכבר. זה מסנן עם הכי "רציני" תכנות מוסכמות, כולל סמלי משתנים, הסתעפות, לולאות, מספר מניפולציה מחרוזת, רוטינות, פולימורפיזם, וכן הלאה.
הפשטות הזו מושגת על ידי מיקום תכנות המשימה במידה רבה סימולציה מלאה הסביבה. המשתמש תוכניות התנהגויות של דמויות 3d העולם, ותוכניות הן ביטוי ברמה גבוהה, חושית הפרדיגמה בהיקף של שלטון המבוסס על מערכת או שפה, המבוססת על תנאים ופעולות בדומה AgentSheets.

"שלום עולם" טיפוסי של Kodu הוא:
רואה - פירות - מהלך - לקראת
הדקדוק, כביכול, של ביטוי זה הוא:
<תנאי> <action>
איפה <תנאי>:
<חיישן> [<מסנן> ...]
ו <action>:
<שם פועל> [<צירוף> ...]
של להמחשה גרסה של התוכנית מעל זה:
רואה - אדום - פירות - מהלך - לקראת - מהר
סוגים שונים של משחקים יכול להתבצע ב-Kodu, כגון מירוצים, אסטרטגיה, משחקי תפקידים, הרפתקאות, פלטפורמה, פאזל, אדם 1 צלפים, ועוד.
פחם עץ

פַחַם עֵץ, הקרוי גם פחם (אך אין להתבלבל בינו ובין פחם אבן, ובין עץ שרוף שאינו פחם כלל), הוא דלק המתקבל מפירוליזה של עצים. על פי רוב הפחם נוצר מקלייה של גזרי עץ בטמפרטורה של 800–900 מעלות צלזיוס בנוכחות אדי מים או פחמן דו-חמצני ובהיעדר חמצן, לשם הפקת החום הדרוש מבעירים על פי רוב חלק מהעצים. החומר השחור שנוצר הוא בעל מבנה נקבובי ושטח פנים גדול. 
פחם עץ שימש בעבר כחומר הסקה, אולם היום – בשל התכלות היערות - אין מרבים להשתמש בו.
בימינו, פחם העץ משמש בעיקר לצליית מזון במנגל בחצרות, מרפסות ובשטחים ציבוריים פתוחים.
במהלך בעירתם, מכונים הפחמים גחלים, ובסוף תהליך בעירתם, שאריותיהם המתפוררות מכונות רמץ או אפר.
תעשיית פחמי העץ הייתה נפוצה בעבר בארץ ישראל, העניקה את שמה ליישוב אום אל פאחם, ועדיין קיימת ביישובים ערביים.
בין שימושיו הנוספים: ציפוי גבינות עזים (שברה), עפרונות לרישום, ספיחת גזים, אדים וריחות רעים, טיהור מים וסינון אוויר (נמצא במסיכות גז) ואפילו משמש לסינון סוג של ויסקי אמריקני המכונה טנסי ויסקי.
UTH רוסיה

בעלות וניהול

UTV נוצרה באמצעות מיזוג בין חברות הטלוויזיה One Holdings Limited וחברת Art Finance & Media (Cyprus) Limited באוגוסט 2009. המנהל הכללי הוא אנדריי דימיטרוב.
באמצע אוקטובר 2015, הודיעה החברה על שיתוף פעולה עם USM Holdings שבבעלות אלישר אוסמנוב להשקיע 100 מיליון דולר בארגון הספורט האלקטרוני Virtus Pro.

פעילות

החברה שולטת על הנכסים הבאים:
ג'ורג' עובדיה

ביוגרפיה

גורג'י עובדיה נולד למשפחה אמידה של סוחרי עץ בבגדד, עיראק. הוא למד בבית הספר האמריקאי בעיר, ולאחר שסיים את לימודיו החל לקנות ולהפיץ סרטים. בכסף שהרוויח קנה שני בתי קולנוע. בעקבות הקמת מדינת ישראל החרים הממשל את רכושם של יהודי המדינה ובכללו גם בתי הקולנוע של עובדיה. בשנת 1949 עלתה משפחתו לישראל, והוא עבר להתגורר באיראן. בשנים 1950–1964 היה פעיל כבמאי וכשחקן בתעשיית הסרטים האיראנית. בתקופה זו ביים 23 סרטי קולנוע. החל מ-1964 דילג בין איראן לבין ישראל, וב-1967 ביים את הסרט "הנחשקת" כהפקה איראנית-ישראלית משותפת. 
ב-1970 השתקע סופית בישראל. בשנות השבעים היה עובדיה אחד מהבמאים הפעילים ביותר בישראל. הוא ביים 13 סרטים שחלקם היו הצלחה קופתית, כמו הסרט "נורית", בו צפו 750,000 צופים. מבקרי הקולנוע של שנות ה-70 קטלו את סרטיו (שהיוו חלק מז'אנר שכונה "סרטי בורקס") והאשימו אותו ברדידות תרבותית. בין השחקנים הבולטים ששיחקו בסרטיו ניתן למצוא את אורי זוהר, יונה אליאן, דליה פרידלנד, תיקי דיין ופול ל. סמית'. כמו כן, התמיד בשילובם של זמרים פופולרים לאותה התקופה בתפקידים הראשיים, בין הזמרים הבולטים: ששי קשת, ירדנה ארזי, יגאל בשן, עפרה חזה, צביקה פיק, ניסים סרוסי, איתן מסורי ואבי טולדנו. שיריהם של אותם זמרים ששולבו בסרטים, קובצו לאחר מותו בשנת 1996 לכדי אלבום בהוצאת הד ארצי שנקרא: "קרוב ורחוק, השירים היפים מסרטיו של ג'ורג' עובדיה".
בהמשך יצר את "נורית 2" (1983) ו"הדודה מארגנטינה" (1983), סרטים אלו לא הצליחו מבחינה קופתית בקולנוע, בשונה משאר סרטיו שלמרות אי קבלתם על מבקרי הקולנוע, הצליחו להביא קהל רב לבתי הקולנוע, ועם השנים הפכו סרטיו של עובדיה לסרטי קאלט, בדומה לרוב ז׳נאר סרטי הבורקס.
אחיו של ג'ורג עובדיה, אברהם עובדיה, היה משורר מוכר בשפה הערבית. ג'ורג עובדיה נפטר ב-1996 ונטמן בבית העלמין ירקון. הוא הותיר אחריו שתי בנות ובן.
לאחר מותו של עובדיה, כתב מבקר הקולנוע אורי קליין כי הוא לא זכה ביחס הראוי לו והיה קורבן של מלחמת תרבות בין מזרחים לאשכנזים. בשנים האחרונות נעשית הערכה-מחדש לעובדיה וסרטיו וניסיונות לתיקון העוול.
חורבת מחוז

תולדות חורבת מחוז

בתקופה ההלניסטית כאו היה הגבול המערבי של ממלכת החשמונאים. היישוב הוקם התקופה הרומית והתפתחה בתקופה הביזנטית עם אוכלוסייה נוצרית. חורבת מחוז היא חורבה גדולה וכוללת שרידי עיירה ביזנטית עשירה. מחוז היה היישוב המרכזי באזור. היישוב נעזב כמו יישובים אחרים באזור בתחילת המאה השביעית – בפלישה הפרסית 614 או בפלישה המוסלמית 638. המקום נזכר בתעודה צלבנית משנת 1230 בשם "Gastina Mahuz" - כאשר משמעות המילה גסטינה היא חורבה. שמות ישובי הגליל נשמרו בכתבי הצלבנים הטבטונים. לאחר שהטבטונים איבדו את עוזם המרכזי, מבצר מונפורט והפסידו בקרב עכו בשנת 1291, הם נסוגו עם הרשימות לאירופה. בתקופת הממלוכים (1260–1517) שכן כאו ישוב מוסלמי. בתקופה העות׳מאנית שכנו פה מספר קטן של חקלאים ששכנו במבנים קמורים שהוקמו על חורבות ביזנטיות.

צמחייה

בחורבת מחוז למרגלות החורבה לצד השביל פורח אירוס נצרתי – מקבוצת אירוסי ההיכל, פרח מרהיב ביופיו וייחודי לארץ ישראל. זוהי האוכלוסייה היחידה שנמצאת מערבית לקו פרשת המים. שהם הובאו לכאן בעבר, והם אינם צומחים כאן באופן טבעי. פריחת האירוס הנתצרתי חלה בחודש מרץ. מוסלמים נוהגים לשתול אירוס נצרתי בבתי קברות. אוכלוסיות מסוימות הובאו למקומן על ידי האדם. אוכלסיות אחדות שגדלות בבר כנראה התפתחו מצמחים שנשתלו בבתי הקברות המוסלמיים.
רוב השטח נטוע בכרמי זית וגפן. בטראסות שבין עצי הזית, פורחים בה בעת גם כלניות בשלל צבעים, כרמלית נאה ושקדיות.
מדרונות תלולים של חורש ים-תיכוני מפותח (בין היתר עצי אדר סורי ושיחי מורן החורש). סבכי החורש מהווים מקום מחסה לחזירי בר, תנים ודלקים.

גאולוגיה

היישוב ישב על מסלע קשה וקרקע טרה רוסה. זהו אזור של טרשים - מסלע גירני חשוף שעבר המסה קארסטית. הוא אינו שופע במעיינות, אין בו אדמה חקלאית רבה ולכן קשה להתיישבות. עקב מחסור המעיינות מקומיים, נכרו בחורבת מחוז בורות מים רבים.
אשטבאו דה גאמה

אשטבאו דה גאמה (בפורטוגלית: Estêvão da Gama;‏ 1505–1576), בנו השני של ואסקו דה גאמה, היה מושל הודו הפורטוגזית בשנים 1540–1542 ומפקד בכיר בצי הפורטוגזי. הוא קרוי על שמו של אבי אביו.
דה גאמה פיקד על הצי שנכנס לים האדום, בכוונה לתקוף את הצי העות'מאני ששהה בנמל סואץ, בטרם יתקוף זה שנית את הנמל הפורטוגזי בדיו. למסעו זה יצא מגואה ב-31 בדצמבר 1540, והגיע לעדן ב-27 בינואר 1541. הצי הגיע למסוע ב-12 בפברואר, שם השאיר דה גאמה מספר ספינות והמשיך במסעו צפונה. כשהגיע לסואץ, הוא גילה שהעות'מאנים גילו בטרם עת על בואו, ולפיכך סיכלו את תוכניותיו להבעיר את הספינות החונות בנמל. הוא נאלץ לחזור על עקבותיו למסוע, אך עצר לשם תקיפת הנמל בא-טור בחצי האי סיני.
עת שחזר למסוע, דה גאמה מצא את אנשיו קצרי רוח, וזאת בשל הפצרות פטריארך שגרס כי עליהם לסייע לקיסר אתיופיה שהיה נתון במצור. דה גאמה נענה לבקשתם, והנחית כח בפיקודו של אחיו כרישטובאו, ובו ארבע מאות לוחמים, מאה ושלושים עבדים, כאלף רובי ארקבוז, כאלף רומחים ומספר תותחי בומבארד. הוא הפליג בחזרה להודו ב-9 ביולי.
סופרנובה G1.9+0.3

גילוי

G1.9+0.3 נצפתה לראשונה ב-1985, כמקור רדיו בהיר בתוך גלקסיית שביל החלב, באמצעות המערך הגדול מאוד (VLA). ב-2007 צולם המקור, שנחשד להיות שריד סופרנובה, על ידי טלסקופ החלל צ'נדרה והתוצאות הושוו לצילומים מ-1985. הבדלי הגודל אפשרו לאסטרונומים לחשב כי הסופרנובה ארעה סביב שנת 1868. ב-2008, תצפיות נוספות בעזרת ה-VLA אישרו כי שרידי הסופרנובה ממשיכים להתפשט במהירות גבוהה ואיפשרו לחשב את המהירות - כ-56 מיליון קמ"ש - 5% ממהירות האור.
אירוע הסופרנובה עצמו לא תועד על ידי אסטרונומים בזמן התרחשותו, מכיוון שהיא ממוקמת קרוב למרכז הגלקסיה ומוסתרת על ידי ענני אבק. רק תחילת התצפיות בגלי רדיו ורנטגן אפשרו לאסטרונומים לעבור מכשול זה ולהתחיל לחקור את המתרחש במרכז הגלקסיה. הגילוי פורסם במאי 2008 במסיבת עיתונאים של נאס"א.
סירניה

מוזיקה

כמו טריסטניה בשיאה, הלהקה סירניה מנגנת מטאל גותי סימפוני המשלב כלי נגינה מלודיים, קלידים וגיטרות מטאל עם שירה נשית ושירת "גראולינג" המאפיינת דת' מטאל, וכן משלבת שירת מקהלה וכינור.
רוב שירי הלהקה הם אטמוספיריים אך אינטנסיביים, עם מוזיקת רקע מלודית ונעימות ביניים. מילות השירים עוסקים בקיום האנושי, ברגש ובחושים מנטליים.
רבים מחובבי ז'אנר המטאל הגותי מחשיבים את האלבום הראשון של סירניה, At Sixes and Sevens, כיצירת מופת. האלבום הראשון הסתיים עם בלדה איטית ומלודית "In Sumerian Haze", בקול שירתה העדינה של פביאנה גונדמין, לרקע נגינת כינור מרגשת. מספר מבקרים מאמינים שבאלבום זה יש שימוש יתר בשירת דת' מטאל שמכתימה את הקומפוזיציה הכללית, המעורכת. אחרים לא מסכימים לביקורת זו.

היסטוריה

סירניה, שמקור שמה הוא הסירנות של המיתולוגיה היוונית, נוסדה ב-2001 אחרי שמורטן ולנד (Morten Veland) עזב את טריסטניה (להקת גותיק מטאל בה היה הדמות המרכזית במשך שנים). הלהקה התקשתה במציאת זמרת ראשית מתאימה לפני ההקלטות בצרפת, וביצעו מבחני בד בהם נמצאה הזמרת פביאנה גונדמין (Fabienne Gondamin), שהקליטה ביחד איתם את האלבום At Sixes and Sevens.
באלבום השני, An Elixir for Existence, גונדמין הוחלפה בהנריטה בורדוויק (Henriette Bordvik). ב-13 בספטמבר 2005 הודיעה בורדוויק על עזיבת הלהקה, והחל חיפוש אחרי זמרת חדשה. ב-10 באפריל 2006 הוצגה מחליפתה, הזמרת מוניק פדרסן (Monika Pedersen), מלהקת Sinphonia.
בשנת 2009 הצטרפה ללהקה הזמרת איילין, במקום מוניק פדרסן שעזבה. איילין הפכה לזמרת הקבועה של הלהקה וכיכבה בין השאר בווידאוקליפים לשירי הלהקה, לבושה לרוב בשמלה גותית ומחוך. איילין שימשה כסולנית הלהקה עד 2016, אז פוטרה על ידי הלהקה מ"סיבות אישיות" והוחלפה בזמרת המצו-סופרן הצרפתית עמנואל זולדן.

חברי הלהקה

הלהקה היא מיזם של מורטן ולנד שמהווה את מנהיג הלהקה, המלחין וכותב השירים העיקרי. הוא מנגן גם ברוב הכלים, כאשר שאר הנגנים משמשים בעיקר להופעות חיות. נגנים וזמרים נוספים הצטרפו לצורכי הקלטת שירים או אלבומים מסוימים, ועזבו כאשר סיימו את ההקלטה. בשל אופיו הקשה של ולנד מוזיקאים רבים, ובעיקר זמרות, התחלפו לעיתים קרובות יחסית, ורק הזמרת איילין שמרה על קביעות מסוימת, כאשר הייתה חברה בלהקה למעלה מ-7 שנים והקליטה עם הלהקה מספר אלבומים.
קאו דאי

הדת קאו דאי (בווייטנאמית: Đạo Cao Đài) היא מסגרת ארגונית שמחברת בין דתות מן המזרח ומן המערב. בעקבות מפגש בין הדתות המזרחיות והנצרות הוקמה בווייטנאם דת בשם קאו דאי. דת זו יצרה לעצמה מסגרת ארגונית שלפי טענתה, משתייכים אליה כ-1.5 מיליון מאמינים. עיקר אמונתם היא בעין הגדולה, שמסמלת את אלוהים, המשקיפה מכל עבר במקדש של דת הקאו דאי, והיא מחברת בין דתות מן המזרח ומן המערב.

משמעות שמה של הדת

משמעות השם "הקאו דאי" היא ישות אלוהית ששמה היה קאו די (בעברית "כס עליון"). ישות זו התגלתה אל נגוֹ ואן צְ’יוּ, פקיד בשירות הקולוניאלי הצרפתי, במהלך טקס סיאנס שגרתי. ישות אלוהית זו טענה שהיא ההרמוניה שמאחדת בין שלוש הדתות נצרות, יהדות ואסלאם. סמל הדת נובע מצורת העין שהתגלתה אל נגוֹ ואן צְ’יוּ והיא העין השלישית או עין האלוהים.

הקמת הדת

הדת החלה את דרכה בשנת 1919 כשנאספו כמה אנשים באי פוּ קווֹק בניהם נגוֹ ואן צְ'יוּ, פקיד בשירות הקולוניאלי הצרפתי וערכו טקס שכלל סיאנס. במהלך הסיאנס התגלתה ישות אלוהית שכינתה את עצמה "קאו -די". היא הציגה את עצמה כאלוהים, כישו וכמוחמד. באחד המפגשים הורתה הישות למאמיניה לסמל אותו בעין פקוחה, שרואה הכול. ב-1925 ציוותה אותה ישות לייסד דת חדשה אשר תישא את שמה.

התפתחות הדת

קאו דאי התפשטה במהירות בדרום וייטנאם, וב-1926 היא הוכרה רשמית כדת חדשה. בשנת 1930 כבר מנתה למעלה מחצי מיליון מאמינים, ובשני העשורים הבאים הצליחה לתמרן בכישרון בפוליטיקה בדרום ווייטנאם והפכה למעין מדינה קטנה ואוטונומית עם צבא מקומי. מהתחלה צנועה זו צמחה כת דתית שעתידה הייתה להפוך לאחד הכוחות הפוליטיים והצבאיים המרכזיים בדרום וייטנאם של שנות ה-40 וה-50.
במשך השנים הכת גדלה במהירות והגיעה למיליון מאמינים. הדת הצליחה לשגשג ולאחר סיום המלחמה עם יפן, נוצר חלל פוליטי ומדיני, ומנהיגי הכת השכילו להצטרף לארגון "הוויטמין". אזור טאי נין הפך במהרה למרכז דתי, רוחני, פוליטי וכלכלי. ראשי הכנסייה גבו מיסים מהמאמינים ומתושבי האזור ודאגו לפתח מקורות תעסוקה, בעיקר חקלאות שיתופית לאיכרים הרבים שנסו לאזור לאחר המלחמה עקובת הדם, אך מעמד הכת נחלש עם עזיבת הצרפתים. ב-1956 השתלטו כוחות הממשלה החדשה על האזור וכבשו גם את המקדש. אלפי מאמינים נכלאו ומתו. בהמשך הוחרמו גם נכסי הדת. בשלהי שנות ה-80 הדת החדשה החלה לצמוח מחדש, וראשיה החלו לקיים את הטקסים המיסטיים, להכשיר כמרים חדשים ולפעול למען ההרמוניה ושלום במדינה ובכל העולם. עם השנים מספר המאמינים שהצטרפו לדת פחת, אך עדיין מצטרפים לדת מאות מאמינים בשנה. כיום מרכז הדת נמצא במקדש "קאו די" שבטאי נין ותיירים מכל קצוות תבל נוהרים למקום כדי לחזות בטקסים הססגוניים, ומאמינים רבים מגיעים להתפלל במקום.

פולחן הדת

התפילות נערכות ארבע פעמים ביום ואורכות כשעה. הן משלבות מזמורים דתיים בליווי תזמורת כלי נגינה מסורתיים וביניהם משולבות דקות שקטות של מדיטציה.

מקדש הראשי

המקדש הראשי (Holy See) של קאו דאי ניצב בפרובינציית טאי נין (Tay Ninh) והמוני מאמינים מגיעים מדי יום לתפילות המתקיימות במקדש 4 פעמים ביום. אלפי מטיילים מגיעים לשם. המקדש הוא מבנה גדול וססגוני בעל עיטורים מצוירים בדמות דרקוני ענק המתפתלים על עמודי המקדש הוורודים. קירות המקדש ותקרתה מעוטרים בציורי קיר עם דמויות מיתולוגיות כמו חד קרן ודרקונים. אולם התפילה גדול וצבעוני: על התקרה מצויר רקיע כחול שבו מצוירים עננים. הקירות צבועים בצבע צהוב, המרצפות מצוירות ובקצה האולם מעל המזבח תלוי כדור שעליו מצוירת העין הגדולה.
טיפאני טראמפ

ביוגרפיה

טיפאני טראמפ נולדה ב-13 באוקטובר 1993 בווסט פאלם ביץ', פלורידה. היא בתם היחידה של מרלה מייפלס ודונלד טראמפ. היא נקראה בשם טיפאני על ידי הוריה על שם חברת התכשיטים "טיפאני ושות'". היא גודלה על ידי אמה בקליפורניה, שם התגוררה עד סיום לימודיה בבית ספר תיכון. היא התחנכה בבית הספר "Viewpoint School" בקלבאסאס, קליפורניה.
טראמפ עבדה כמתמחה בעיתון האופנה "ווג" וב-2014 שחררה לרדיו סינגל בשם "Like A Bird" (כמו ציפור), וסיפרה שהיא שוקלת קריירת זמרה.
ב-2016 סיימה תואר ראשון בסוציולוגיה ובלימודים אורבניים באוניברסיטת פנסילבניה. ב-2017 התחילה ללמוד משפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
היא הופיעה עם יתר בני משפחת טראמפ בהופעות פומביות במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. ב-19 ביולי 2016 נאמה בוועידת המפלגה הרפובליקנית.
יחיא חייבי

ביוגרפיה

יחיא חייבי, בן יוסף וזהרה חייבי, נולד בצנעא שבתימן בשנת 1911. בהיותו בן 12 או 13 למד לימודי קודש אצל הרב יחיא קאפח, ועזר לאביו בחנות לממכר שמנים. בגיל 18 טייל באריתראה ונסע לאיטליה. בדרכו חזרה לתימן פגש רופא ומהנדס אירופאי שהפליג לתימן. חייבי הצטרף לצוות המרפאה שהקים בצנעא ולמד ממנו גם את מלאכת הצילום, על אף שזה היה לא חוקי בתימן באותה עת. לאחר זמן קיבל חייבי אישור רשמי לצלם בצנעא. באותה עת היה הצלם היחידי בעיר וצילומי החוץ והסטודיו שלו מתעדים את הווי החיים בעיר.
בשנת 1944 עלה חייבי עם משפחתו לארץ ישראל דרך פורט סעיד. בתחילה התגורר במחנה מעבר ברמת השרון ומשם עברה המשפחה להתגורר במושבה רעננה. לאחר עלייתו הפסיק חייבי לעסוק בצילום והיה שותף בבעלות על מכבסה.
חייבי נפטר בטרם עת מהתקף לב אשר פקדו בביתו בבני ברק והותיר אחריו אישה, רומה חייבי, וחמישה ילדים.
לאחר מותו, אשתו רומה הגשימה את חלומו ודאגה להוציא לאור את הספר "צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי" שבו מתועדות התמונות אשר צילם.
אוסף תצלומיו של חייבי נמצא כיום במרכז המידע לאמנות ותרבות יהודית ע"ש אן ואיזידור פאלק במוזיאון ישראל, ירושלים. תצלומיו פורסמו בספר "צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי" (1985) והוצגו בתערוכה בבית טיכו (2014).
פאוסטו סלסאנו

קריירה

פאוסטו הוא בוגר האקדמיה של מועדון הכדורגל "פיסטוייזה". ב-1979 הוא חתם על חוזה עם "סמפדוריה", שבו הוא שיחק עבור קבוצת הנוער. לאחר מכן הוא שיחק בהשאלה בסרייה C1 — עונה אחת ב"אמפולי" ושתי עונות ב"פארמה". ב-1984 הוא חזר בהשאלה לסמפדוריה והחל לשחק באופן קבוע בהרכב הפותח, במחצית השנייה של שנת 1980 והפך לשחקן חשוב בקישור של הקבוצה. ב-1990 עבר ל"רומא", שם שיחק במשך שלוש עונות. בקיץ 1993 עבר לגור בסמפדוריה ושיחק בקבוצה העירונית במשך חמש שנים בסרייה א'.
פאוסטו סלסאנו שיחק בליגה העליונה באיטליה במשך 14 שנים, הופיע ב-351 משחקים וכבש 21 שערים. הוא זכה חמש פעמים בגביע האיטלקי, ארבע מהם בשורות פעמים "סמפדוריה" (1984/85, 1987/88, 1988/89, 1993/94); ופעם אחת בהרכב "רומא" (1989/90). עם סמפדוריה הוא זכה בגביע מחזיקות הגביע (1989/1990) וסיים במקום השלישי בליגה בעונת 1993/94.
בשנת 1987, הוא שיחק ארבע משחקים עבור נבחרת איטליה (עד גיל 21).
בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, סלסאנו המשיך להופיע במועדונים מהליגות התחתונות — "ספציה", "ססטרזה" ו "אימפריה". במועדון "אימפריה", שבה סיים את קריירת המשחק שלו, הוא היה לשחקן-מאמן.
בתחילת העשור הראשון של המאה העשרים ואחת, פאוסטו היה לעוזר מאמן במועדונים "קטניה" ו"פיורנטינה". בפיורנטינה סלסאנו החל לעבוד עם רוברטו מאנצ'יני, איתו שיחק בהרכב סמפדוריה. מאוחר יותר המשיך לעבוד עם מאנצ'יני במועדונים אחרים כדוגמת "אינטר" (איטליה), "מנצ'סטר סיטי" (אנגליה), "גלאטסראיי" (טורקיה) ו"זניט" (רוסיה), ולבסוף בנבחרת איטליה.
Cherish

וידאו קליפ

השיר מלווה בסרט וידאו שחור-לבן שהונצח על ידי הרב ריטס וצולם ב -22 ביולי 1989, בגן עדן קוב שבמריבו, קליפורניה. הבכורה העולמית של הווידאו קליפ התקיימה ב-MTV ב-28 באוגוסט 1989. ריטס היה אחד הצלמים המועדפים של מדונה באותו זמן ולכן היא ביקשה ממנו לצלם בשבילה את הווידאו לשיר. ריטס ניסה, לכאורה, לשכנע אותה לצאת מזה, כשהוא פונה אליה ואומר לה "אני עדיין צלם, אני לא יודע כלום על סרטים". מדונה השיבה בפשטות, "טוב, יש לך כמה שבועות ללמוד". הסרט הוקרן על ידי ריטס, שרצה להציג את "בת הים" (מרמן) בסביבתם הטבעית, אבל מדונה לא חיבבה את הרעיון משום שרצתה שתוצג כשהיא עצמה, ובנוסף להציג גם את "בת הים" (מרמן).
עצבנות

עצבנות היא תחושת אי נחת שחש אדם כאשר הוא נמצא בלחץ או כאשר הוא מרגיש חסר אונים.
תחושת העצבנות יכולה להיגרם מסיבות שונות: חוסר אונים, עומס, עייפות ותסכול.
אדם החש עצבנות עשוי להרבות בסימנים של אי שקט, כגון מצמוצים, תנועות חדות והתפרצויות.   
מקובל לראות בעצבנות תחושה שלילית, מכיוון שהיא עלולה לפעמים להביא את האדם לתגובות פזיזות ללא מחשבה וללא שקילה נכונה של הנתונים. מקרים חריגים של עצבנות אף יכולים להביא לכדי אובדן עשתונות. מקומות עבודה ומוסדות מסוימים, כגון יחידות צבא בכירות, ארגוני מודיעין וארגוני עזרה ראשונה, דורשים מהעוסקים בהם מידה גבוהה של קור רוח ושיקול דעת במצבי לחץ, כדי להימנע ממקרים של תגובות חריגות אלו. 
אנשים אשר העצבנות פחות מתבטאת אצלם מכונים "קרי רוח".

דפוס תגובה עצבני או עצבנות כרונית

הגורמים לכך הם ביולוגיים ופסיכולוגיים.

בעיות חיים ובעיות פסיכולוגיות

אצל חלק מהאנשים החווים תסכול כרוני בגלל בעיות חיים שונות שטרם זכו אצלם למזור כגון השמנה, בדידות, אבטלה, התמכרות, חסכים מיניים ועוד, עלולה להתבטא נטייה לעצבנות כרונית ויתרה אשר תוצא על סביבתם הקרובה בצורה של כעס ועוינות אימפולסיביים (ואפשר שגם בצורות אימפולסיביות אחרות ואפילו תגובות פסיביות אגרסיביות, או ציניות, וסרקזם לא פרופורציונליים). רבים מן החווים עצבנות בין אם בחיי היום יום ובין אם בתקופות שונות, עלולים לנסות להיעזר בפסיכולוג אשר יכוון אותם להתנהגות רגועה ושקולה יותר. אפשר שהפסיכולוג ישתכנע שהגורמים לעצבנות במקרה מסוים אינם פסיכולוגיים, כי אם הורמונאליים או נוירולוגיים. אפשר שהפסיכולוג בעצמו ישער על גורמים כאלה, ויפנה את מטופלו לטיפול חיצוני בהתאם, ועל גורמים אלה יורחב להלן.

חוסר איזון הורמונאלי

בקרב אנשים מסוימים ישנו ייצור עודף ולא סביר של הורמוני עקה (כגון אדרנלין, נוראדרנלין, קורטיזול, ועוד), כך שהאדם נוטה לעצבנות כרונית ומוגזמת. טיפול בבעיה זו הוא טיפול הורמונאלי ומותחל לרוב כאשר בני המשפחה של אדם כזה דוחפים אותו ללכת לטיפול בעקבות התנהגותו הבעייתית. אומדן הטיפול במצבים כאלה מתבצע אצל רופא אנדוקרינולוג, ואפשר שהוא יתחיל בהמלצת פסיכולוג.

בעיות נוירולוגיות

היפרטרופיה (גדילת יתר) של אזור או אזורים מוחיים מסוים הקשורים ברגש (Emotion), או היפרפלזיה (פעילות יתר) באזור מוחי או אזורים מוחיים מסוימים רלוונטיים, עלולים לחולל נטייה לעצבנות. אומדן הטיפול במצבים כאלה מתבצע אצל רופא נוירולוג.

השלכות העצבנות

השלכות העצבנות הן בדרך כלל שליליות בעליל. נטייה לעצבנות שהיא חריפה עלולה להיות מסוכנת במיוחד. אדם המגיב בעצבנות וחום רוח לאי-הבנות קטנות שעלולות להופיע בחיי היום יום או להקנטות קלות ואפילו לגילויים של ציניות קלה עלול להסתבך רבות, להפסיד אינטימיות, לאבד את מקום עבודתו, לפגוע באחרים, ולהסתבך בפלילים.

טיפוס A וטיפוס B

בפסיכולוגיה, אנשים אשר באופן עקבי מבטאים חוסר סבלנות טיפוסית, עצבנות הכוללת גם ציניות תוקפנית מוגזמת, נטייה לעוינות באופן כללי ואף להתקפי זעם קיצוניים. וכו' מכונים בדרך כלל טיפוס אישיות A. הקטגוריה מכילה אמות מידה ברורות לאבחון ולטיפול באלו השייכים אליה כביכול. האנטונים של קטגוריה זו הוא טיפוס אישיות B, המאופיין בהיעדר מוחלט של תכונות אלה. אנשי טיפוס A נתפסים כבעלי סיכון גבוה יותר למחלות לב, בעיות נוירו-פסיכולוגיות, ועוד, והם בעלי פוטנציאל גבוה יותר להסתבכות בפלילים.
ג'ניפר גארנר

השנים הראשונות

גארנר נולדה ביוסטון, טקסס שבארצות הברית למשפחה נוצרית-מתודיסטית אדוקה. בת אמצעית להורים בשם ביל ופאט ואחות למליסה וסוזאנה. מכשהייתה בת 3 התחילה גארנר לקחת שיעורי בלט והתמידה בכך עד לנעוריה. בהיותה בת 4 משפחתה עברה לווירג'יניה המערבית, ושם גרה גארנר עד סוף ימי המכללה. 
בתיכון היא למדה לנגן בסקסופון. באוניברסיטה התחילה ללמוד כימיה, עד שהבינה שמשחק יותר מעניין אותה ממדע, ועברה ללמוד דרמה. גארנר סיימה את לימודיה ב-1994. כשביקרה גארנר חברה בניו יורק ב-1995 החליטה לנסות את מזלה בתיאטרון.

קריירה

בניו יורק גארנר הרוויחה 150 דולר בשבוע בתור ממלאת מקום במחזה וקיבלה תפקידים בטלוויזיה במיני-סדרה "זויה" ובסדרה שבוטלה "Significant Others". לאחר שעברה ללוס אנג'לס קיבלה תפקיד משמעותי בסדרה "פליסיטי". 
ב-2001 קיבלה תפקיד ראשי בזהות בדויה אשר זיכה אותה בפרס גלובוס הזהב לשנת 2002.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומי "מר תשע נשמות" לצידם של קווין ספייסי, רובי אמל, וכריסטופר ווקן.
ב-2019 מגזין פיפל בחר בה כהאישה היפה ביותר.

חיים אישיים

כששיחקה בסדרה "פליסיטי" הכירה את בעלה הראשון, סקוט פולי, לו הייתה נשואה בין 19 באוקטובר 2000 ל-30 במרץ 2004. מאמצע 2003 ועד יולי 2004 יצאה עם השחקן מייקל ורטן. 
גארנר התחילה לצאת עם השחקן בן אפלק ביולי 2004. ביום הולדתה ה-33 אפלק הציע לה נישואים, והזוג התחתן ב-29 ביוני 2005. לזוג שתי בנות ובן. 10 שנים בדיוק לאחר שנישאו, ב-30 ביוני 2015, הודיעו הזוג על גירושיהם.