google/wiki40b huggingface dataset:
מאורת הנחש

עלילה

דן ואיימי קהיל הם שני אחים המחפשים את 39 הרמזים, בעוד  אנשים נוספים ממשפחתם מחפשים אותם גם הם.
לאחר התפרצות הר הגעש קרקטאו, איימי ודן קהיל וכן אליסטר הו, שורדים את ההתפרצות, כשנלי שטה אל האי בסירת מרוץ, כשהמשטרה בעקבותיה. המשטרה עוצרת אל אליסטר (כשאיימי ודן בטוחים שאיזבל קברה הפלילה אותו), בעוד איימי ודן מוצאים את התיק של אירינה, שהצילה אותם אך קיפחה את חייה, בהריסות. בתוך התיק הם מוצאים את הרעל של אירינה, החטיף שלה ומחברת. במחברת כתובות הערות ברוסית, כשהמילה "39" מופיעה ביניהן. הם מפענחים את הפירוש של המילים, שמתגלות כשיר. הם מזמינים כרטיסים לפרטוריה שבדרום אפריקה, וקונים כרטיסי הטעיה לפאוריה. בנביעה דן בודק עם יש פארידה אדומה לצלאח א-דין בדרום אפריקה. באותו זמן, מתגלה שבאה הו, דודו של אליסטר, הוא זה שהפליל אותו. באה ואליסטר מתעמתים, כשאליסטר מעמיד פני מת. השוטרים בטוחים שאליסטר מת, לכן הם מורידים מעליו את האזיקים. אליסטר מספיק להתחזות, מנצח את השוטרים ואוזק את באה הו כשהוא שר לעצמו.
כשאיאן, נטלי ואיזבל קברה נוסעים לפאוריה עקב ההטעיה של איימי ודן, נטלי מוצאת באינטרנט את ההודעה של דן על הפארידה האדומה, והם מתחקים אחר האות של ההודעה. בשדה התעופה של דרום אפריקה, נהג מונית מוסר לדן גלויה כתובה בכתב יד, שבצד אחד שלה יש טקסט על שאקה זולו ותמונה שלו, כשהסמל של בית תומאס מוטבע על המגן שלו. בצד השני כתוב הדבר הבא:
גלי מדרים, לימוזינות, ארטילריית מכוניות משובחת, הופ! קפיצה קטנה לכל מקום! אנחנו תמיד איתכם!
-באסש דזהצד 4* -באשס דימנטטד אלפא 1.
הם נוסעים לפרטוריה, כשבאמצע הדרך הם מגלים שההולטים בעקבותם. דן משכנע קבוצת כדורגל לעקוב אחריהם, בעוד הם נוסעים.
המילטון מוסר לדן קוד מורס, שמשמעותו הוא: תברחו תזהרו. בדיוק אז מגיע אליסטר, שננטש על ידם, ולאחר כך ההולטים לוכדים אותו. דן ואיימי מגיעים ברגע האחרון וחוזים במלכודת של ההולטים: עם הם יזיזו חוט שמחובר לכובע של אליסטר, יהיה פיצוץ. בעזרת מהירות גדולה דן מצליח להציל את אליסטר ולגרום לפיצוץ בו זמנית. הם פותרים את החידה שעל הגלויה ומגיעים לגבעת הכנסייה, שם נמצאת מפקדה תומסית. הם מתחזים לרייגן ולהמילטון הולט בעזרת הכרטיסים בתיק של אירינה, שם הם חוזים במפקדה. הם חופרים את קברו של שאקה ומגלים שם יהלום, ובטוחים שזה הרמז. הם בורחים מהתומסים והמארב שלהם, וזוכים לפגוש בקבראים. הם זורקים חלק מהרעל הלוקיאנוסי על דן. הם עולים מהר על המטוס הפרטי של גרייס, הלמור המעופף, ומגיעים לביתה שבמדגסקר. הם מגלים שאלוורה, התרופה שבזכותה דן ניצל, היא הרמז האמיתית ולא היהלום. אחר כך הם מגלים שהם מדריגלים, קבוצת אנשים מסתורית ביותר, כשהם צופים בתמונה של הוריהם מחבקים את האיש בשחור המדריגלי.
יחסי מיקרונזיה–שווייץ

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה ההלווטית לבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה כוננו ב-2003 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות.
מיקרונזיה מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת מיקרונזיה, בעיקר בתחום השמירה על האקלים. 
חוקרים ואמנים בתחומים שונים ממיקרונזיה יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ.
הנס קלזן

קורות חיים

קלזן נולד בפראג להורים יהודים. הוא עבר עם משפחתו לווינה כשהיה בן שנתיים. בסיום לימודיו התיכוניים למד משפטים באוניברסיטת וינה שם השלים את הדוקטורט בשנת 1906. בשנת 1911 השלים את הפוסט-דוקטורט (שלב הקרוי Habilitation בשיטות הגרמניות) עם התמחות במשפט ציבורי ותורת המשפט ופרסם את מחקרו המשמעותי הראשון - "בעיות עיקריות בתאוריה של המשפט הציבורי" (Hauptprobleme der Staatsrechtslehre). בשנת 1912 נשא קלזן לאשה את מרגרט בונדי, ולזוג נולדו שתי בנות.
קלזן החל ללמד משפטים באוניברסיטת וינה בשנת 1911 ובשנת 1919 מונה לפרופסור מן המניין למשפט ציבורי ומנהלי באוניברסיטת וינה. הוא ייסד וערך את כתב העת למשפט ציבורי (Zeitschrift für Öffentliches Recht). לבקשת קרל רנר, ראש ממשלת אוסטריה, עסק קלזן בניסוח חוקה חדשה לאוסטריה וזו נתקבלה בשנת 1920 ומהווה את הבסיס למשפט החוקתי האוסטרי עד עצם היום הזה. קלזן מונה לבית המשפט החוקתי למשך כל חייו.
בעקבות התגברות המחלוקות הפוליטיות על כמה מפסקי דינו של בית המשפט לחוקה, בעיקר בנושאי גירושין, והאקלים הציבורי השמרני, הודח קלזן, שנחשב לסוציאל-דמוקרט, מבית המשפט בשנת 1930. מיד לאחר מכן קיבל קלזן הצעה לשמש פרופסור באוניברסיטת קלן. כשעלו הנאצים לשלטון בגרמניה בשנת 1933 הוא הודח גם ממשרה זו ועבר לז'נבה, שם לימד משפט בינלאומי במכון ללימודים בינלאומיים בין 1934 ל-1940 ובמקביל כיהן כפרופסור באוניברסיטת קארל בפראג, עד להשתלטות הנאצים על צ'כוסלובקיה. בשנת 1940 עבר לארצות הברית, הרצה במשך שנתיים באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן היה לפרופסור מן המניין במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי עד צאתו לגמלאות בשנת 1952. בשנים אלה עסק בעיקר במשפט בינלאומי ובמוסדות בינלאומיים. בין 1953–1954 שימש מרצה אורח למשפט בינלאומי בבית הספר של חיל הים האמריקני. בשנת 1953 הציעה לו ממשלת ישראל לכהן כיועץ של מדינת ישראל לענייני משפט בינלאומי, אולם סירב בנימוק שבגילו הוא עלול לא למלא את התפקיד כראוי.
במהלך שנות עבודתו פרסם מספר ספרים בנושאי משפט. בשנת 1925 פרסם את הספר "תאוריה פוליטית כללית" (Allgemeine politische Theorie) בברלין ובשנת 1934 פרסם את המהדורה הראשונה של ספרו תורת משפט טהורה (Reine Rechtslehre). גרסה נוספת של ספר זה הוא הוציא לאור בשנת 1960. לאחר פרישתו הוא הכין ספר על תאוריה כללית של הנורמות, אך החליט לא להוציאו לאור.
בשנת 1971 הקימה ממשלת אוסטריה מכון למחקר משפטי על שם קלזן בווינה.
ספארק נטוורקס

ספארק נטוורקס (Spark networks), לשעבר 'מאצ'נט', היא רשת הכרויות מקוונות בינלאומית המפעילה אתרי אינטרנט להיכרויות. בבעלותה של רשת 'ספארק נטוורקס', אתרי היכרויות תחומיים רבים ברחבי העולם כגון JDate.com ו-JDate.co.il (להיכרויות בין יהודים), BlackSinglesConnection.com (להיכרויות בקהילה האפרו-אמריקנית) ועוד.

היסטוריה

'מאצ'נט' נוסדה ב-1997 בלוס אנג'לס בארצות הברית על ידי אלון כרמל וג'ו שפירא. שפירא, שחבר לאלון כרמל ויחד הקימו ב-1997 את האתר הראשון שלהם - JDate.com, שנועד להיכרויות בין יהודים בארצות הברית. האתר הפך במהרה להיות האתר הגדול ביותר בתחום ההיכרויות ליהודים. הרשת החלה להתרחב וקנתה את אתר השידוכים האמריקני "אמריקן סינגלס" ואת אתר "קופידון" הישראלי.
'מאצ'נט' פתחה אתרים חדשים והקימה את JDate גם בשפה העברית.
ב-2000 הנפיקו את החברה בבורסת פרנקפורט, כיום היא נסחרת שם לפי שווי של 165 מיליון אירו (נכון למרץ 2006).
בשנת 2004 הכריזה החברה על כוונתה להנפיק גם בנאסד"ק. הם הגישו תשקיף, אך כעבור תקופת זמן קצרה הם משכו אותו בחזרה. זמם קצר אחר כך, מנכ"ל החברה פוטר ושם החברה הוחלף, והחברה נקראת כיום ספארק נטוורקס. במרץ 2005 הוגש שוב תשקיף מתוקן. הציפיות הגדולות לא התממשו - החברה נסחרת ברשימת ה"פינק שיטס" בנאסד"ק, לפי שווי של 200 מיליון דולר.
במאי 2005 רכשה ספארק נטוורקס חברת שידוכי אינטרנט אמריקאית בשם מינגל מאץ' תמורת כ-12 מיליון דולר במזומן, והכפילה בכך את מספר אתרי ההיכרויות שלה, המסתכם בכ-30 אתרים ברחבי העולם.
בשנת 2016, רכשה ספארק נטוורקס את האפליקציה JSwipe, אפליקציית שידוכים ליהודים בדומה לטינדר, האפליקציה הוקמה ב 2014, ויש לה מעל מיליון משתמשים ופריסה בכ-70 מדינות.

בישראל

'ספארק נטוורקס' מפעילה בישראל שני אתרי הכרויות: JDate.co.il ו"קופידון". JDate.co.il הוא גרסה עברית של אתר JDate.com, שמתרכז בהיכרויות בין יהודים בישראל ובעולם בכלל. "קופידון" (cupid.co.il) נרכש על ידי ספארק נטוורקס ב-1998.
אבטיפוס (להקה)

ביוגרפיה

הלהקה הוקמה בקריות באמצע שנות השמונים ועברה גלגולי הרכב שונים. בגלגולה הראשון בשנת 1985, היה שמה של הלהקה "אב-טיפוס" (בשתי מילים), וחבריה היו אריק שחר, אייל שכטר, אסף מרוז, אמיר בן-דוד, טל יניב וגיא דובדבני. הלהקה הוציאה בשנת 1986 שיר לרדיו בשם "אין לאן לברוח", אשר לא זכה להצלחה.
בשנת 1990 הלהקה התגבשה מחדש בשם "אבטיפוס" (במילה אחת). חבריה היו אייל שכטר, אמיר בן-דוד, שרון הולצמן, טל יניב ואיציק הלל. להיטה הראשון אשר יצא ב-1992 היה חידוש לשיר "16 מלאו לנער" של גבי שושן. כותב השיר, עלי מוהר, חיבר עבור הלהקה שורה חדשה לשיר - "ולא תמיד העצב הוא מתוק, ויש אולי עוד קצב חוץ מרוק".
אלבומה הראשון, "מה החזאי מבין" שיצא ב-1995 בהפקת יהודה עדר, הצליח מאוד וכלל בתוכו את הלהיטים "אשה אשה", "הנה ההומור שלי", "בוקר טוב עולם", "מועקה" ו"תשאירי לי מקום לחבק אותך", שנבחר מאוחר יותר לאחד מחמישים שירי האהבה הגדולים בעברית בספר שערך יואב קוטנר לרגל שנת החמישים למדינת ישראל. ב־1995 נבחרה אבטיפוס ללהקת השנה של גלי צה"ל ושל קול ישראל, והופיעה בכל רחבי הארץ. לאחר הקלטת האלבום "מה החזאי מבין" החליף את המתופף איציק הלל המתופף אסף זמיר.
ב-1997 יצא האלבום השני, "איך עושים מים". למרות שהוציא הרבה להיטים כמו: "אוקיינוס", "איך עושים מים", "ציפור", "מי אמר למי", "נמסים מאהבה" ו"לא היית שם בשבילי", הוא לא הצליח כמו קודמו, ולא עמד בציפיותיהם של חברי הלהקה. בעקבות מה שנתפס בעיניהם ככישלון האלבום, התפרקה הלהקה.
לאבטיפוס קשר הדוק לקולנוע הישראלי. שירה "הלילה הזה" שכתב והלחין אמיר בן-דוד היה שיר הנושא של הסרט הישראלי המצליח "לילסדה". סולן הלהקה אייל שכטר שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, כולל תפקיד ראשי בסרט "לנגד עיניים מערביות" של הבמאי יוסף פיצ'חדזה. הגיטריסט אמיר בן-דוד כתב את התסריטים ל"זהר" - סרט על חייו ומותו של הזמר זוהר ארגוב - ו"צומת וולקן", סרט המתאר את קורותיה של להקת רוק ישראלית בקריות ערב מלחמת יום כיפור. בן-דוד אף זכה בפרס אופיר יחד עם טל יניב וחיים רומנו על הפסקול שחיבר ל"צומת וולקן".
לאחר פירוק הלהקה, שניים מחבריה, אייל שכטר ושרון הולצמן, הוציאו אלבומי סולו ב-2001. הולצמן הוציא אלבום נוסף ב-2004 אלבום שלישי ב-2008 ואלבום רביעי ב-2010.
הלהקה התאחדה בינואר 2005, במופע חגיגי לרגל צאת האלבום השני של הולצמן. בינואר 2006 התאחדה הלהקה פעם נוספת להופעת מחווה בשם "החברים של אלכס", לזכרו של חברם אלכס צ'רקיס שמת ממחלת הסרטן.
ב-2011 הקליטה הלהקה את השיר "פלאפל אוסלו", כשיר נושא לספר "פלאפל אוסלו" של אמיר בן-דוד 
. בעקבות הקלטת השיר החליטו חברי הלהקה להתאחד (ללא הולצמן) ולצאת לסיבוב הופעות. אל שכטר, בן-דוד ויניב מההרכב המקורי הצטרפו המתופף בועז וולף והבסיסט טל לוי. החמישייה השלימה אלבום חדש ויצאה לסיבוב הופעות ארצי.
האלבום השלישי של אבטיפוס, "הודעה לנוסעים מחוץ לזמן", יצא בנובמבר 2015. הוא התקבל בביקורות חיוביות. מבקר המוזיקה של "ידיעות אחרונות", עינב שיף, סיכם את ביקורתו על האלבום במלים "אבטיפוס 2015 הוא דוגמה לאיחוד שלא רק משחזר נוסחה מנצחת, אלא ממציא אחת חדשה, והרבה יותר מעניינת". בשנת 2016 אבטיפוס הייתה הלהקה הישראלית המושמעת ביותר בתחנת הרדיו 88FM.
השותף (סרט)

תקציר עלילת הסרט

הסיפור מתרחש בעיר ולדיווסטוק. מייג'ור חרומוב, שרק השתחרר מהכלא, אחרי שהתעצבן על קטיה הפרקליטה, יוצא למשימה מיוחדת לחסל את מנהיג הטריאדה הסינית, המכונה "הדרקון". לאורך הדרך הוא מבקר את מגדת העתידות, שאחרי שיחה קשה איתה, היא מאיימת להטיל על חרומוב קללה, אבל הוא לא מאמין בזה. אבל בסופו של דבר, הקללה מתגשמת: חרומוב חוטף כדור תועה ובמהלך האשפוז נשמתו מועברת לתוך גוף ילד, שאמו היא קטיה.
כדי להחזיר את חרומוב לגופו המקורי, חרומוב הילד מבין שהוא חייב להשלים את המשימה בשיתוף פעולה עם אביו של הילד, אולג, שוטר מקוף כושל במשטרת ולדיווסטוק. הדבר הראשון שהם עושים, הם לוקחים בשבי זונה שלה קשרים עם "הדרקון". לאחר שהם מקבלים ממנה את כתובת המחסה שלו הם עולים על ספינת הימורים בבעלותו ושם היה נדמה שהם תפסו אותו, אבל הכל מתהפך: "הדרקון" הוא כלל לא אישיות פלילית, אלא רק שחקן שהושכר לגלם את התפקיד.
השניים מחליטים להבין מי הוא באמת "הדרקון". הם משתמשים בטלפון של "הדרקון" ויוצאים לחפש אותו. בדרכם הם מוצאים עצמם בתאונה ולמחרת בבוקר הם מתעוררים בבניין נטוש. בסופו של דבר מופיעה ארוסתו לשעבר של חרומוב, ליודה, אשר חושפת את כל המזימה: "הדרקון" מעולם לא היה קיים אלא הומצא על ידי ליודה לצורך נקמה. מסתבר שלפני 20 שנה, מייג'ור זרק אותה ומאז היא שומרת לו טינה. מיד לאחר מכן היא יורה לעצמה ברגל ומאלצת את אולג לקחת את האקדח. כוחות משטרה פורצים למקום ומגלים את ליודה הפצועה, עם אולג החמוש. חרומוב ואולג נאלצים לברוח.
הם גונבים מכונית בעוד חרומוב מאחורי ההגה, אולג דורך על דוושת הגז. כשהם מגיעים לבית החולים, מתרחש השינוי העיקרי וחרומוב מתעורר בגופו המקורי. הסרט מסתיים כשאולג וחרומוב הופכים לשותפים אמיתיים.

הפקה

צילומי הסרט נערכו במזרח הרחוק הרוסי בעיר ולדיווסטוק.
אירווינג (טקסס)

היסטוריה

בשלהי המאה התשע-עשרה שכנו באזור אירווינג שלל כנסיות ודרכי סחר. ההתיישבות עצמה החלה בשנת 1903. התיישבות זו הוכרזה כעיר ב-14 באפריל 1914 ונקראה על שמו של הסופר וושינגטון אירווינג. בשנים הראשונות של היישוב, גידול האוכלוסייה היה איטי ואף לעיתים נעצר, עם כ-357 תושבים בלבד בשנת 1925. למרות זאת, בשנות השלושים חלה עליה משמעותית. בתחילת שנות השישים היו בעיר כ-45,000 תושבים. בשנת 1956 נפתחה שלוחה של אוניברסיטת דאלאס בעיר. בשנת 1971 נפתח אצטדיון. בשנת 1990 כבר התגוררו בעיר כ-115,000 תושבים.

דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, מתגוררים בעיר כ-216,290 אנשים בכ-82,538 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה הייתה 1,242.1 נפש לקמ"ר. ההרכב הגזעי של העיר היה 53.1% לבנים, 12.3% אפרו-אמריקאים, 0.9% אינדיאנים, 14.0% אסייתים, 16.3% מגזעים אחרים, ו-3.5% משני גזעים או יותר.

פוליטיקה וממשל

עד נובמבר 2008 נאסר על מכירת אלכוהול בחנויות העיר. בשנה זו רוב תושבי העיר הצביעו כנגד האיסור ובכך הוא בוטל.
קלואזוניזם

קלואזוניזם היא טכניקה וסגנון ציור מהזרם הפוסט-אימפרסיוניסטי, שהתפתחה בסוף המאה ה-19. המושג נתבע על ידי מבקר האמנות אדואר דוז'רדן (Édouard Dujardin) במהלך תערוכת סלון הדחויים במארס 1888 והתייחס ליצירתם של אמיל ברנאר ‏ (Émile Henri Bernard,‏ 1941-1868), פול גוגן ופול סרוזייה (Paul Sérusier)‏ (1927-1864). סגנונם של אמנים אלו מתאפיין בשימוש בצורות דו-ממדיות, המוקפות בקו מתאר שחור עבה, וצבועות בצבעים לוקאליים. אמנים אלו דחו את מוסכמות העבר, הן במישור האישי והן במישור האמנותי. במישור האישי, חיפשו תחליף לחיים בחברה העירונית, כמו גוגן שחיפש "גן עדן פרטי" באיי הדרום של צרפת, במרטיניק וסיים את חייו בטהיטי.
שמו של הסגנון מתייחס לטכניקה ליצירת חלונות ויטראז' צבעוניים מימי הביניים הקרויה קלואזונה (cloisonné) בה חיברו זכוכיות צבעוניות באמצעות אמייל פורצלן, שיצר לאחר כמה ימים פס חיבור שחור בין הזכוכיות, בדומה לקווים השחורים המקיפים את הצורות בתמונות. מבחינת השפה האמנותית, דחו האמנים את התיאור של המציאות כפי שהיא נראית, וניסו לתאר את תחושותיהם ואת התחושות של הדמויות בציורים במקביל למציאות. רעיון זה כונה סינתטיזם, סינתזה בין מציאות חיצונית ופנימית.
דוגמה לסגנון זה ניתן לראות ביצירה "עצים כחולים", 1888 של פול גוגן. ביצירה הזאת יש שימוש בצבעים לוקלים שאינם מציאותיים - למשל העצים שהגזעים שלהם מתוארים בצבע כחול ועננים כתומים. העצים, הילדים והנוף, כולם מתוארים בצורות שטוחות, המוקפות בקו מתאר שחור. יצירות נוספות בסגנון זה הן "קציר חיטה בפונט אוון", 1888, של אמיל ברנאר, ו"מסירות למר הרבוט (הסליחה)", 1893 של פול סרוזייה. המאפיינים הסגנוניים החוזרים בכולן הם צבע לוקלי, מוקף בקונטור שחור עבה, וכולן עוסקות בחיים פשוטים כתחליף לתעשייה וחיי העיר המתפתחים.
פטרולוגיה

פטרוגרפיה

פֶּטרוֹגרַפיָה (מיוונית: graphia – כתיבה) – עוסקת במיון שיטתי והגדרה מדויקת של סלעים. השיטה הנפוצה לזיהוי סלעים היא בדיקה של פרוסת סלע בעובי של כ־0.03 מ"מ הקרויה שקף. השקף מתקבל מניסור הסלע, ליטושו והדבקת הפרוסה על-גבי זכוכית. השקף נבדק תחת מיקרוסקופ מיוחד הקרוי "מיקרוסקופ פטרוגרפי", שבו האור מקוטב.

פטרולוגיה ניסויית

בניית סלעים בתנאי מעבדה לצורך אימות התנאים הפיזיים והכימיים בהם נוצרו הסלעים.

פטרוגנזיה

ענף בפטרולוגיה העוסק במקורם של סלעי יסוד.

מחקר בין-תחומי

הפטרולוגיה מנצלת תחומים אחרים של הגאולוגיה: מינרלוגיה – מאחר שרוב הסלעים בנויים ממינרלים ונוצרים בתנאים דומים. פטרוגרפיה ובדיקה כימית משמשות לתיאור המרקם וההרכב כימי של הסלעים. כמו כן יש חשיבות רבה לאיסוף ומיפוי שיטתיים של דוגמאות סלעים, המספקות מידע על השינויים ההדרגתיים המתחוללים בסוגי הסלע באזור מסוים. פטרולוגיה מודרנית כוללת את עקרונות הגאוכימיה והגאופיזיקה ונעזרת במחקרים על מאגמות ומחזורים גאוכימיים ובניסויים ומידע תרמודינמיים על-מנת להבין טוב יותר את מקור הסלעים.
מיז-אנ-אבים

מיז-אנ-אבּים (בשפת המקור - צרפתית: Mise en abyme) הוא מונח מתחום 
האמנות ותורת הספרות שפירושו: "הצבה לתוך האינסוף". השימוש הנפוץ של ביטוי זה מתאר את החוויה החזותית של אדם העומד בין שתי מראות, וצופה באינסוף שעתוקים של עצמו.
בתולדות האמנות המערבית מיז-אנ-אבים היא טכניקה שבה דימוי מכיל העתק קטן יותר של עצמו, כך תוך חזרה אינסופית.

בספרות

מיז-אנ-אבים מתרחש בתוך טקסט (יצירה נרטיבית) כאשר יש הכפלה של דימויים או מושגים אשר מתייחסת אל היצירה בכללותה. מיז-אנ-אבים הוא משחק של מסמנים בתוך טקסט, של סאבטקסטים המשקפים אחד את השני.
ליליאנה שולמן מתארת את תולדות חקר התופעה כך: "הסופר אנדרה ז'יד (Gide) תיאר לראשונה את התופעה מיז-אנ-אבים ב-1893 כרצף נרטיבי מזערי המרכז את מאפייני הטקסט בכללותו. מהמחצית השנייה של המאה העשרים עורר המיז-אן-אבים עניין רב בקרב חוקרים. ב-1977 ראה בו לוסיאן דלנבאך השתקפות, מעין השתקפות במראה (récit spéculaire) של הוורסיה הגדולה". לינדה התצ'ן הגדירה את הקשר בין המיז-אנ-אבים לטקסט הראשי כ"מיזוג בין שתי רמות שונות של מציאות מדומה (fictive reality)", ובראיין מקהייל מבחין בקיומם של מיז-אנ-אבים חלקיים שיוצר פורס לאורך יצירתו, ושמיזוגם מייצג את תמצית הנרטיב בזעיר-אנפין.

בקולנוע

סרט בתוך סרט הוא דוגמה למיז-אנ-אבים. הסרט, שנעשה בתוך הסרט, מתייחס אל העולם שבו הסרט נעשה. הצופה רואה ציוד הסרט, את הכוכבים המתכוננים לקחת בו חלק, הצוות העומד לצרכיו השונים של הבמאי. הנרטיב של הסרט בתוך הסרט עשוי ישירות לשקף את הסרט האמיתי.
בקולנוע, המשמעות של הביטוי למיז-אנ-אבים דומה להגדרתו האמנותית, אולם כוללת בתוכה גם את הרעיון של "חלום בתוך חלום". לדוגמה: דמות מתעוררת מחלום, ומאוחר יותר מגלה כי היא עדיין חולמת. פעילות דומה לחלום, כגון חוסר הכרה או מציאות מדומה, גם כן מכונים מיז-אנ-אבים. דוגמאות לכך ניתן למצוא, למשל, בסרט "אקזיסטנז", שבו שני הגיבורים לא באמת יודעים אם הם נמצאים מחוץ למשחק. דוגמה עדכנית יותר ניתן למצוא בסרט "התחלה".
חרב דמוקלס

הביטוי חרב דָּמוֹקְלֶס מתייחס לסכנה המתמדת העומדת בפני אנשים בעלי משרה רמה או כוח רב. בהכללה, משמש הביטוי לתיאור הרגשה של סכנה מתקרבת.
מקור הביטוי בכתביו של המדינאי הרומי קיקרו, שמסר בכתב היד "הוויכוחים הטוסקאניים" את התיאור הבא:
דמוקלס היה אחד מאנשי חצר המלוכה של דיוניסיוס השני מלך סירקוזה. בניסיון להחמיא לדיוניסיוס ולהתחנף אליו, ציין דמוקלס כי כאדם בעל עושר וכוח עצומים, אשר חי את חייו במותרות ופאר, דיוניסיוס ודאי מרגיש בר-מזל ומאושר מאוד. בתגובה, הציע דיוניסיוס לדמוקלס להתחלף בתפקידים ליום אחד, ודמוקלס הסכים מיד.
באותו ערב נערכה סעודה, ודמוקלס נהנה מהיחס המלכותי לו זכה המלך: הוא הושב על כיסא מפואר, והוגשו לו מאכלים ומשקאות על ידי נערים יפים. בעיצומו של האירוע, הוא הבחין לפתע כי מעל ראשו תלויה חרב על שערת סוס יחידה. טעמם של המאכלים סר בעיניו, וכל היופי והעושר שסביבו לא עניינו אותו עוד. לבסוף, התחנן דמוקלס בפני דיוניסיוס שיתחלפו בחזרה, מכיוון שהוא איננו מעוניין עוד להיות עשיר.
שמחה דיניץ

ביוגרפיה

שמחה דיניץ נולד בתל אביב והתגורר עם משפחתו ברחוב אלנבי. את לימודיו התיכוניים סיים בגימנסיה הרצליה. למד מדע המדינה באוניברסיטת סינסינטי באוהיו וקיבל תואר מוסמך במשפט בינלאומי באוניברסיטת ג'ורג'טאון בארצות הברית. במהלך לימודיו עבד כשומר לילה בשגרירות ישראל בוושינגטון.
הצטרף למשרד החוץ ובין השנים 1966-1960 שימש כמנהל לשכת מנכ"ל המשרד ולאחר מכן מזכיר מדיני ומנהל לשכת שר החוץ. ב-1966 התמנה לציר בשגרירות ישראל ברומא וב-1968 לציר לענייני הסברה בשגרירות בוושינגטון. ביוני 1969, בעקבות התפטרותו של אביעד יפה התמנה למזכיר מדיני (נקרא גם יועץ מדיני) של ראש הממשלה גולדה מאיר שהכירה אותו מימי עבודתם המשותפת במשרד החוץ וראש לשכתה. בתפקידו זה עסק רבות בקשרים עם ארצות הברית ובדיונים סביב תוכנית רוג'רס.  
ב-1972 מונה למנכ"ל משרד ראש הממשלה. ב-1973 התמנה לשגריר ישראל בוושינגטון, כמינוי של גולדה מאיר שנכפה על שר החוץ, אבא אבן. בתחילת מלחמת יום כיפור דאג להשיג ממזכיר המדינה האמריקאי, הנרי קיסינג'ר, "רכבת אווירית" של תחמושת וציוד צבאי שהיו חסרים לצה"ל. את המסרים מקיסינג'ר העביר ישירות למנכ"ל משרד ראש הממשלה, מרדכי גזית. הוא המשיך לכהן כשגריר גם תחת ראשי הממשלה יצחק רבין ומנחם בגין, ואף היה חבר הצוות הישראלי למשא ומתן לשלום עם מצרים בקמפ-דייוויד.
בהמשך כיהן כסגן נשיא האוניברסיטה העברית. בכנסת ה-11 (בשנים 1984-1988) כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת המערך ונחשב בין ניצי המפלגה. היה חבר בוועדת החוץ והביטחון. 
בשנת 1986 התמנה ליו"ר הסוכנות היהודית. בתפקיד זה פעל רבות למען עלייתם וקליטתם בארץ של העולים מברית המועצות לשעבר, עם פתיחת שערי ברית המועצות לעלייה בתחילת שנות התשעים.
בשנת 1995 נאלץ לפרוש מכהונתו בסוכנות היהודית עקב הגשת כתב אישום נגדו, שבו הואשם שהציג הוצאות פרטיות כהוצאות בתפקיד. בית המשפט המחוזי זיכה את דיניץ מאחד האישומים אך הרשיע אותו באחר. דיניץ הגיש ערעור וברוב דעות קיבל בית המשפט העליון את ערעורו וזיכה אותו מכל אשמה.
נקבר בחלקת ראשי ההסתדרות הציונית העולמית ומשפחת הרצל בהר הרצל בירושלים.
על שמו נקרא רחוב בשכונת בית הכרם בירושלים. השאיר אחריו רעיה, שתי בנות ובן.
מושל סבסטופול

רקע

ב-18 במרץ 2014 יו"ר מועצת התיאום על ארגון ניהול העיר סבסטופול אלכסיי צ'אלי, יחד עם יו"ר מועצת המדינה של רפובליקת קרים ולדימיר קונסטנטינוב, יו"ר מועצת השרים של קרים סרגיי אקסיונוב חתמו עם נשיא הפדרציה הרוסית, ולדימיר פוטין, על ההסכם להצטרפותן של הרפובליקה של חצי האי קרים לו העיר סבסטופול וסיפוחם אל הפדרציה הרוסית. עם הצטרפותן נוצרו ישויות חדשות – הרפובליקה של קרים והעיר הפדרלית סבסטופול.

ייסוד המשרה

ב-1 באפריל 2014 חברי האספה המחוקקת של סבסטופול אימצו חקיקה חדשה לפיה נושא המשרה הגבוה ביותר בעיר הוא המושל של העיר סבסטופול, שבסמכותו — באופן עצמאי לקבוע את מבנה הגופים של הרשות המבצעת של העיר סבסטופול ולמנות את ראשי גופים אלה. באותו יום אושרה פה אחד ההחלטה למנות את אלכסיי צ'אלי, לתפקיד מושל העיר.
ב-14 באפריל 2014 אלכסיי צ'אלי הציע לולדימיר פוטין, את מועמדותו של סרגיי מניאלו לתפקיד מושל סבסטופול. בדרך זו שוחזרה למעשה מסורת בת שנים רבות, לפיה בראש העיר עמד מפקד מהצי הרוסי. בעברו מניאלו היה מפקד בחיל הים הרוסי.

מושלי העיר לאחר הסיפוח

ב-18 ביולי 2016 פוטין מינה את סרגיי מניאלו למושל במחוז אחר ובמקומו מונה דמיטרי אובסיאניקוב להחליפו. ב-11 ביולי 2019 מונה מיכאיל רזבוז'אייב לממלא מקום, לאחר שאובסיאניקוב התפטר מתפקידו. רזבוז'אייב מכהן כממלא מקום עד לבחירות שמתוכננות ל-13 בספטמבר 2020.
ילד טוב ירושלים

תיאור העלילה

עדי לוי (עמוס תמם) הוא איש משפחה בורגני הנשוי לעורכת דין ואב לילד. עדי התייתם מאביו בעת שהיה בן 5. לפני שאביו עלה ללבנון הוא ביקש ממנו להיות אדם אחראי והשביע אותו להיות "ילד טוב ירושלים". בבגרותו עדי לוי הוא אדם שעוזר לסובבים אותו, אך אלה אינם מעריכים אותו בשל כך. הוא אדם שהולך בתלם, מרצה אחרים ואינו עומד על שלו.
בעת בדיקה שגרתית בקופת החולים, טעות קשה גורמת לכך שהוא מתבשר בטעות שהוא חולה בסרטן הלבלב, גופו מלא בגרורות, ונותר לו זמן קצר לחיות.
עם הבשורה מתקשה עדי לחיות. הוא לא מצליח לספר לאשתו מעיין (מלי לוי גרשון) על מצבו הרפואי. יתרה מכך, הוא רואה מרחוק את אשתו מתנשקת עם מישהו אחר. בעת שנסע במכוניתו, מאבד עדי את הריכוז ודורס כלב שמולך על ידי דוגווקרית, ההולכת עם קבוצה של כלבים. עדי אוסף את הדוגווקרית נטליה (מיטל גל סויסה) לרכבו בדרכם לטיפול רפואי לכלב. בין עדי לנטליה הרווקה הצעירה מתפתח קשר, תחילה אפלטוני, ולאחר מכן קשר מיני. עדי מחליט שאין הוא רוצה יותר לרצות אחרים, וכי הגיע הזמן שיעשה את מה שהוא רוצה. הוא ממשיך בקשר עם נטליה ומנצל הזדמנות לספר לאשתו ואמו על דבר מחלתו. הוא אף מתעמת עם אשתו שיודעת על הקשר עם האשה האחרת, ומתעמת עם בנו איתו היה לו עד עתה קשר רופף. עדי משנה את צורתו החיצונית לאופן "חנוני" פחות ומתחיל לעשן. הוא מתפטר מעבודתו ושורף את המשרד, מתעמת עם אימו וממשיך בקשר עם נטליה. עדי אף פורץ לבתים בהם חיים כלבים עליהם משגיחה נטליה, וגונב מהם חפצי ערך וכסף.
עדי מתבשר על ידי אמו שלמעשה אביו לא מת כחייל בלבנון, אלא כשעלה על מוקש בעת עסקת סמים בלבנון. מפגש מקרי עם שוטר שמבקש ממנו להציג רישיונות, מגלה לעדי כי כרטיס קופת החולים שניתן לו הוחלף בטעות. גילוי זה מביא את עדי לקופת החולים בה הוא מתבשר שאכן נעשתה טעות מצערת של בלבול עם שם דומה, וכי הוא עצמו בריא לחלוטין. על אף ניסיונות התקרבות מצד רעייתו, וניתוק קשר עם נטליה, עדי לבסוף מספר לאשתו כי ברצונו להתגרש ממנה. הוא מנסה לחזור אל נטליה, שפוטרה בינתיים מעבודתה בשל פרשת הגניבות, והחלה לעבוד בדוכן גלידות. עדי מצליח לבסוף לשכנע את נטליה לשוב אליו.
סשה אוגננובסקי

קריירת מועדונים

אוגננובסקי התחיל את הקריירה שלו בפרסטון ליונס בה שיחק עד שנת 2000, בשנה זו עבר למלבורן קניית'ס. בשנת 2002 יצא לאירופה כאשר חתם בפנצ'יאקי היוונית, ולאחר מכן עם בריסביין רואר. בפברואר 2008 חתם באדלייד יונייטד. ב-22 בנובמבר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו באדלייד.
ב-13 בינואר 2009 נחתם הסכם לפיו אוגננובסקי יצטרף לסאנגנם הדרום קוריאנית. בשנת 2010 הפך לקפטן המועדון וזכה עמו בליגת האלופות האסיאתית. בשנת 2010 נבחר לכדורגלן השנה באסיה. ב-7 ביולי 2012 חתם באום סלאל הקטארית. ב-21 באוקטובר 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד אל-קראייטיאת. ב-4 בפברואר 2014 חזר לאוסטרליה וחתם בסידני.

קריירה בינלאומית

אוגננבוסקי שאף לשחק עבור נבחרת אוסטרליה. לאחר שלא זומן לסגל הנבחרת האוסטרלית, הוא נענה לזימון של נבחרת מקדוניה, אך בעקבות בעיות עם פיפ"א הוא לא יכל לייצג את מקדוניה. בשנת 2010 זכה לזימון ראשון לנבחרת אוסטרליה לקראת משחק ידידות נגד מצרים, ואף נכלל בסגל הנבחרת לקראת אליפות אסיה 2011. בחצי גמר המפעל הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-6 נגד אוזבקיסטן.