google/wiki40b huggingface dataset:
קנת קרנהאם

ביוגרפיה

קרנהאם נולד בדונפרמליין, פייף, סקוטלנד. אמו הייתה מרגרט מקיי קרנהאם (שם נעורים פרגוסון) ואביו רונלד קרנהאם אנגלי שעבד בשירות המדינה.
הוא למד משחק ב-"National Youth Theatre" ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
בשנות השמונים של המאה העשרים כיכב בדרמה הקומית הפופולרית "Shine on Harvey Moon". הוא השתתף בסרט "לאייר קייק", בסרט הפשע "Gangster No. 1", בסדרת הטלוויזיה "רומא", בסרט המוזיקלי "אוליבר!" ובסרטי קולנוע רבים נוספים. הוא מוכר בעיקר מתפקידו בסרט האימה "מעורר השאול 2" בו שיחק בתפקיד כפול של ד"ר פיליפ צ'נרד ו-Cenobitic.
בתיאטרון שיחק קרנהאם בהפקות בווסט אנד של המחזה "Entertaining Mr Sloane" ו-"Loot" מאת ג'ו אורטון, "An Inspector Calls" (שהועבר לברודוויי), "The Ruffian on the Stair", "מסיבת יום הולדת" והמחזה "אורות הגז" (בתיאטרון אולד ויק). ברדיו השתתף בסדרת דרמה של רדיו 4 של ה-BBC בתפקיד סמל בילוש מקס מתיוס בשם "The Interrogation" מאת רוי ויליאמס. ב-2007 השתתף בעיבוד רדיופוני לרומן "זמנים קשים" מאת דיקנס בתפקיד תומאס גרדגריינד.
על תפקידו במחזה "An Inspector Calls" היה קרנהאם מועמד לפרס אוליבייה.
ב-2015 זכה לפרס חוג מבקרי התיאטרון לשחקן הטוב ביותר. ב-2016 זכה בפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר.

חיים אישיים

אשתו הראשונה הייתה השחקנית דיאנה קוויק. לקרנהאם יש שתי בנות. האחת, ננסי קרנהאם, עם השחקנית שרלוט קרונוול. ובת שנייה, קתלין קרנהאם, עם אשתו השנייה השחקנית פיונה ויקטורי.
צפדינה

גורם

בשל המחסור בחומצה זו אין אפשרות ליצור קולגן תקין, החלבון המרכיב חלק גדול מרקמות החיבור בגוף (גידים, רצועות, עור, עצמות וסחוס).
סינתזה נורמלית של קולגן תלויה בהידרוקסילציה - הוספת קבוצת OH (הידרוקסיל) - של פרולין וליזין ברשתית התוך-פלזמתית. האנזימים שמבצעים את ההידרוקסילציה דורשים ויטמין C בתור קו-פקטור. במקרים של חסר כרוני בוויטמין C אנזימים אלה לא יתפקדו וההידרוקסילציה לא תתבצע. כיוון שכך, תהיה חסרה קבוצת OH וקשרי מימן המאפשרים את יצירת מבנה הסליל המקנה יציבות למולקולת הקולגן, לא ייווצרו בה. כשיצירת מבנה הסליל לא מתאפשרת, המולקולה חלשה ולא יציבה, מה שגורם למחלה.

העור

כתוצאה ממחסור בקולגן תקין, מתרופפות השיניים והחניכיים מדממים בתחילה; עם התקדמות המחלה ממשיך כל הגוף להידרדר בצורה דומה.

היסטוריה

המחלה הייתה נפוצה במשך מאות שנים, בעיקר בקרב מלחים שלא אכלו פירות וירקות טריים במשך החודשים הארוכים שבילו בלב ים.
המודעות לאכילת ויטמין C החלה ב-1753, בניסוי שערך ג'יימס לינד. לינד חיפש תרופה למחלת הצפדינה שהייתה למלחי הספינה ה.מ.ס. סולסברי (Salisbury), ונתן לכל זוג מלחים מתוך 12 המלחים שהיו על הספינה תרופה מסורתית אחרת. בין התרופות היו מיץ תפוחים, אגוז מוסקט, מי ים, חומץ ותערובת שום, חרדל ומור. אך אלה לא השפיעו ורק המלחים שקיבלו שני תפוזים ולימון נרפאו.
בראשית המאה ה-18 עלה הרעיון לשמר את מיץ הלימון בהוספת 25% רום (רעיון שהתקבל בעין יפה מצד הימאים). שיטה זו מיגרה את מחלת הצפדינה בהצלחה כה רבה, עד שרופא בעל שם, שנתקל בה בשנת 1830, אבחן אותה בטעות כסרטן של החניכיים, משום שלא הכיר את תסמיני הצפדינה.
כמו כן בתלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף כ"ח, עמוד א' מוזכרת מחלת השיניים "צפדינא" שהקנתה את השם העברי למחלה.

טיפול

ניתן לטפל במחלה על ידי צריכה של ויטמין C; ההחלמה כמעט מיידית.
מרדכי לובצקי

מרדכי (מוטי) לובצקי (נולד ב-1948) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי במכבי חיפה.

קריירה

לובצקי החל את דרכו בגיל 16 במחלקת הנוער של מכבי חיפה, לשם נקרא על ידי חבריו לקבוצה. השתלב לראשונה בקבוצת הבוגרים בשנת 1964, ומאז שיחק במשך 6 עונות כאשר לזכותו 160 משחקי ליגה, בהם כבש שלושה שערים. במקביל למד לתואר ראשון לכלכלה וניהול בטכניון וסיים את לימודיו בהצטיינות יתרה. מרצו אף קרא לו לעזוב את קריירת הספורט ולשמש לו כעוזר.
בין השנים 1969 ל-1971 הופיע לובצקי 3 פעמים במדי נבחרת ישראל. את הופעת הבכורה שלו ערך במשחק מול נבחרת אוסטרליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1970. לובצקי נבחר להיות נציגה השלישי של מכבי חיפה, יחד עם חבריו לקבוצה ישעיהו שווגר ודני שמילו רום, שזומן על ידי המאמן עמנואל שפר לסגל הנבחרת למונדיאל 1970, וזאת בתקופה שהמעיטו לשתף שחקנים מחיפה בנבחרת, בה הייתה עדיפות מובהקת לשחקנים מהמרכז. איתרע מזלו ומספר ימים לפני נפצע וזאת לאחר שכבר הספיק להצטלם לתמונות כוכבי המונדיאל.
לאחר שמכבי חיפה הייתה חייבת סכום כסף ללובצקי, החליט שלא יוותר הפעם ויחפש קבוצה אחרת. מועדוני הצמרת בורוסיה דורטמונד והרטה ברלין מהבונדסליגה התעניינו בשחקן. לובצקי סיכם על שכר ותנאים, והודיע לראשי דורטמונד שיחתום בברלין. כאשר שב לקבוצה, נדהם לגלות שהרטה ברלין החתימה שחקן אחר במקומו. לובצקי חזר למכבי חיפה וגילה שזו כבר לא מעוניינת בו. לובצקי נסע להתגורר ולשחק בדרום אפריקה, בקבוצת הלניק מקייפטאון, בה זכה במספר תארים].
באותן השנים בארץ, היה לובצקי שותף להכנסת שלטי פרסומת על כר הדשא באצטדיונים בארץ. עד סוף שנות ה-60, לא נעשה שימוש פרסומי מסוג כזה. שותפו לרעיון, שהיה שחקן בכיר בארץ, נישל אותו מחלקו ברווחים].
בת ציון עראקי קלורמן

ביוגרפיה

בת-ציון עראקי קלורמן נולדה בראשון לציון ב-1947 לאהרן עראקי וליונה (נדב) עראקי, ילידי ארץ ישראל ממוצא תימני. משפחתה עלתה לארץ ישראל בראשית המאה ה-20. היא למדה בבית הספר חביב ובגימנסיה הריאלית בראשון לציון. למדה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב בחוגים ללימודי האסלאם וההיסטוריה של המזרח התיכון. היא השלימה את התואר הראשון (1973) בלימודי המזרח התיכון וכן את התואר השני בהיסטוריה (1974) באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). את לימודי הדוקטורט בהיסטוריה סיימה גם כן באותה אוניברסיטה (1981). עבודת הדוקטור נכתבה בהדרכתו של פרופ' עמוס פונקנשטיין, בנושא "Messainism in the Jewish Community of Yemen in the Nineteenth Century" (משיחיות בקהילה היהודית של תימן במאה התשע עשרה). היא לימדה באוניברסיטת בן-גוריון, באוניברסיטת מיאמי ובאוניברסיטה העברית, ומשנת 1991 עובדת באוניברסיטה הפתוחה. כתבה וערכה ספרים ופרסמה מאמרים רבים בכתבי עת מובילים בתחומי מחקרה ובאסופות ספרים. היא שימשה עורכת משותפת של כתב העת "המזרח החדש" (2008 - 2011).
עראקי קלורמן כיהנה כראשת המחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות באוניברסיטה הפתוחה (2008 – 2012), היא הקימה את המכון לחקר היחסים בין יהודים ומוסלמים ועמדה בראשו (2011 – 2015), וכיהנה בתפקיד דיקאן הלימודים האקדמיים של האוניברסיטה (2012 – 2015).
בת-ציון עראקי קלורמן שהתה בשבתונים כעמיתת מחקר וכפרופסור אורחת באוניברסיטת ניו יורק (NYU).
בעז קראוס

בעז קראוס (נולד ב-30 בספטמבר 1961) הוא עורך דין ישראלי, הנמנה עם עורכי הדין הבולטים בישראל בתחום דיני הירושה והעיזבון.

ביוגרפיה

קראוס נולד בישראל, למד במדרשית נועם, שירת כלוחם בחטיבת הצנחנים ולמד משפטים באוניברסיטת בר-אילן. את התמחותו עשה בפרקליטות המדינה ואצל יו"ר לשכת עורכי הדין עו"ד דרור חוטר ישי. 
משרד עורכי הדין "בעז קראוס, משרד עורכי דין", שהקים בשנת 1986 מופיע ברשימת מאה משרדי עורכי הדין המובילים בישראל לפי דירוג החברות של "גלובס DUN'S 100", ודורג כמשרד מוביל בתחומו. קראוס הוא יו"ר ועדת ירושה בלשכת עורכי הדין וחבר בארגון הבינלאומי STEP העוסק בתחום הירושה והנאמנויות.

פועלו המשפטי

במהלך שנות פעילותו בתחום, קראוס טיפל במספר גדול של לקוחות ועיזבונות בולטים, כגון עיזבון המנוח רו"ח יגאל ברייטמן ז"ל, עיזבון השרה לשעבר שולמית אלוני ז"ל, עיזבון הזמרת המנוחה שושנה דמארי ז"ל, עיזבון השופט העליון משה בייסקי ז"ל, עיזבון דודו טופז ז"ל, עיזבון עוה"ד צבי לידסקי ז"ל ועוד.
במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת ירושה, פעל להוספת מספר שינויים בחוק הירושה על מנת לתקן את מה שלתפיסתו פגום בחוק הקיים. בין השינויים הללו ניתן למנות את תיקון סעיף 16 לחוק הירושה העוסק בהכרה בילד מאומץ כיורש, תיקון שהתקבל בשנת 2012; תיקון סעיף 5 לחוק הירושה העוסק בשלילת זכאותו של רוצח לרשת גם במצב בו לא הועמד לדין מחמת העדר כשירות; תיקון סעיף 34 לחוק הירושה בעניין הגבלת זכויות ירושה של מטפלים אשר יורשים את מטופליהם ועוד.
בין התקדימים המשפטיים שהוביל משרד עו"ד בעז קראוס, נמנה מקרה מפורסם בו רצח בן את אמו הרופאה בשישים ושש דקירות סכין. לאחר שהוכרז כבלתי כשיר לעמוד לדין הגיש בקשה לרשת את אמו, כבנה. בהליך משפטי תקדימי הביא קראוס לכך שזכאותו של הבן לרשת את אמו נשללה למרות העובדה שלא הורשע ברצח כפי שדורש חוק הירושה ותוך קביעה כי מודעות למעשה עשויה לשלול זכאות לרשת אף בהיעדר הרשעה ברצח.
תיק נוסף שבו טיפל ושהוביל לשינוי המצב המשפטי, הוא תיק בו ביקשו מאומצים לרשת את דודם המנוח, מציאות שעד לאותו מועד הייתה בלתי אפשרית לאור הוראותיו של חוק הירושה, אשר הפלה לרעה ילד מאומץ לעומת צאצא ביולוגי. מציאות בלתי שוויונית זו שונתה במהלך שהוביל קראוס לשינוי חוק הירושה והשוואת מעמדים של ילדים מאומצים למעמדם של ילדים ביולוגיים בכל הנוגע לירושת קרובי המאמץ.
דיווה (אלבום)

רקע והפקה

האלבום כולל בתוכו את רוב להיטיה הגדולים, המוכרים והמצליחים של דנה אינטרנשיונל. אלבום האוסף כולל רמיקס חדש ללהיט "מגנונה" שנכלל באלבומה מגנונה, גרסה אקוסטית ל-"אני לא יכולה בלעדיך", וכן גרסת כיסוי לשיר "זמר שלוש התשובות".
האלבום נושא את שם השיר "דיווה", והוצא פורסם עוד לפני זכייתה באירוויזיון 1998. בארצות הברית יצא אלבום אוסף נוסף The Album, שכלל בעיקר שירים באנגלית.

הצלחה

אלבום האוסף זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר נמכר בכלמעלה מ-150,000 עותקים בסך הכל. זהו האלבום הנמכר ביותר של דנה אינטרנשיונל, ואחד מן האלבומים הישראליים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
בראיון שנערך באפריל 2017, לידיעות אחרונות סיפרה אינטרנשיונל שזהו אחד מהאלבומים האהובים עליה ביותר.
יחסי אינדונזיה–פפואה גינאה החדשה

היסטוריה

השלטון הקולוניאלי ההולנדי, ופעולות הממשלה האינדונזית על האוכלוסיות בפפואה גרמו לבעיית גבול חריפה, ולנהירת פליטים מפפואה לפפואה גינאה החדשה.
בשנת 1979 נחתם הסכם בין אינדונזיה לפפואה ניו גינאה, אשר קבע את הגבול בקו ישר, אשר נמשך בלי התחשבות בתנאי הקרקע, למעט קטע קטן באזור נהר פליי, שנקבע בשנת 1893, כדי לאפשר שיטור בריטי טוב יותר של האזור.

פליטים

בשל סכסוך גבול בין שתי המדינות, פליטים חצו את הגבול באופן קבוע.
הבעיה העיקרית של הפליטים מהסכסוך בין כוחות הביטחון האינדונזיים, ובין קבוצות שונות במערב פפואה, הם מבקשי המקלט בשטח פפואה גינאה החדשה.

אמנה הדדית

ב-27 באוקטובר 1986 נחתם הסכם של כבוד הדדי, שיתוף פעולה, וידידות בין המדינות, אשר נועד ליישב את כל המחלוקות שעלולות להתעורר ביניהן רק בדרכי שלום"
נלסון גודמן

קורות חיים

גודמן נולד ב - סאמרוויל, מסצ'וסטס, לשרה אליזבת (לבית וודברי) ולהנרי לואיס גודמן משפחה ממוצא יהודי. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת הארוורד עם תואר ראשון באומנויות בהצטיינות יתרה (1928). במהלך 1930, הוא ניהל גלריה לאמנות ב בוסטון, מסצ'וסטס בזמן שלמד בהרווארד, לדוקטורט בפילוסופיה, אשר הוא סיים בשנת 1941. הניסיון שלו בתור סוחר אמנות, כנראה תרם למעבר שלו בגיל מתקדם לעסוק באסתטיקה, בעוד הוא ידוע בעיקר בשל עיסוקו בפילוסופיה אנליטית. 
הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה בין השנים 1946-1964 ובאוניברסיטת הארוורד משנת 1962. בין תלמדיו נמנו נועם חומסקי, סידני מורגנבסר, סטיבן תופר, הילרי פאטנם.

בעיית האינדוקציה ו"ירול"

בספרו "Fact, Fiction, and Forecast" גודמן מבקש לתקוף את ההנחה כי ניתן להציג חוקים של לוגיקה אינדוקטיבית, ממש כפי שהדבר ניתן בלוגיקה דדוקטיבית. לשם הצגת הבעיה הוא מביא את הפרדוקס הבא: נניח שבדקנו מספר גדול של איזמרגדים וראינו כי לכולם יש את התכונה "להיות ירוק", כלומר שכל האיזמרגדים שבדקנו הם ירוקים; מכאן נסיק אינדוקטיבית שכל האיזמרגדים ירוקים. כעת מבקש מאיתנו גודמן לחשוב על פרדיקט (תכונה) חדש אותו הוא מכנה "ירול" והוא חל על כל דבר שנבדק לפני זמן T רק במקרה שהוא ירוק, אבל על כל דבר אחר רק במקרה שהוא כחול, או במילים אחרות, אובייקט X הוא ירול, אם ורק אם, X נבדק לפני T ונמצא ירוק, או ש-X לא נבדק לפני T והוא כחול. שימו לב: כל האיזמרגדים שנבדקו עד עכשיו נמצאו ירוקים, ואם זמן T פירושו "עכשיו" אז כל האיזמרגדים נמצאו ירולים, ומכאן שניתן להסיק אינדוקטיבית שכל האיזמרגדים ירולים. אבל הרי זו סתירה: אותן ראיות ממש מובילות אותנו לשני ניבויים סותרים: האחד הוא שהאיזמרגד הבא שנבדוק יהיה ירוק, והאחר שהוא יהיה כחול. כאשר מעלים את השאלה בתורת ההכרה, שואלים, כיצד אפשר לדעת האם אינדוקציה אחת (ירוק) נכונה, בעוד אינדוקציה שנייה (ירול) שגויה. 
ניסוח אחר, דרמטי יותר, של הבעיה, עושה השוואה דומה בין הטענות "חוקי הפיזיקה תקפים" ל"חוקי הפיזיקה תקפים עד לשנת 2019".
הכשל כאן הוא עקרון ניקו (Nicod) הקובע כי כל הכללה מאוששת (מחוזקת/נתמכת) על ידי המקרים הפרטיים שלה. אמנם אזמרגד ירוק מאשש את ההכללה "כל האזמרגדים ירוקים" אבל אזמרגד ירול אינו תומך בהכללה "כל האזמרגדים ירולים". האם נוכל למצוא קריטריון ברור המבחין בין טענות דמויות-חוק (עליהם חל עקרון ניקו) לבין הכללות מקריות (עליהן עקרון ניקו אינו חל)? 
הדרכים לנסות ולהתמודד עם הבעיה של גודמן הן רבות ומגוונות. הידועה בהן היא הצעתו של וילארד ואן אורמאן קוויין, שחשב כי רק הכללות המדברות על סוגים טבעיים הן הכללות דמויות חוק. בשם "סוג טבעי" הוא מכנה כל תכונה שאנו רואים בעולם באופן טבעי. כך אנו רואים באופן טבעי דברים ירוקים ודברים שאינם ירוקים, אך איננו עושים זאת עם דברים ירולים ושאינם ירולים. החיסרון בהצעתו של קויין הוא בכך שהיא ממירה את מושג האינדוקציה הנאיבי הקלאסי הנוח והניתן להגדרה פורמלית (לוגית/ריגורוזית ומוגדרת היטב), במושג עמום יותר ולא נוח של אינדוקציה - כזה שאינו בר-הגדרה פורמלית - זאת בהיעדר הגדרה לוגית/ריגורוזית למושג: "טבעי".
האליט ארגנץ'

ביוגרפיה

האליט ארגנץ' נולד ב-1970 באיסטנבול והוא בנו של השחקן סאיט ארגנץ'. הוא סיים את לימודי התיכון בשנת 1989 והחל ללמוד הנדסה ימית באוניברסיטה הטכנית באיסטנבול. הוא עזב אחרי שנה ועבר ללמוד אופרה באוניברסיטת מימר סינאן ומימן את עצמו באמצעות עבודה כמפעיל מחשב ומשווק. הוא עבד זמן קצר כסולן גיבוי ורקדן עבור הזמרות אז'דה פקאן ולמאן סם.
ב-1996 הוא פגש את מייבל, ארגנץ' החל לשחק בתיאטרון דורמן וקיבל את התפקיד הראשי הראשון שלו במחזמר "The King and I". הוא ביסס את עצמו בטלוויזיה עם תפקיד בסדרה "Kara Melek". הוא המשיך לעבוד בתיאטרון במחזות כגון אוויטה, Kiss Me ,Kate,‏ Tatlı Charity, ‏ Beni Seviyor ,‏ Hayalet ועוד. בעקבות השתתפותו בסדרות "Köşe Kapmaca" ו-"Böyle mi Olacaktı", הוא נסע לניו יורק ושיחק במחזמר "הרפתקאותיו של זק".
בשנת 2000 שיחק בסרטים "Hiç Yoktan Aşk" ו-"Ölümün El Yazısı", ואז בסדרות "Zerda" ,"Gofret ve Ben" ו-"Dedem". לאחר מכן, הוא הופיע במספר הצגות כגון Bugün Git Yarın Gel ,Popcorn ו-Arapsaçı. ב-2004 שיחק בסדרה "Aliye" לצד נייט איסלר וסאנם סליק.
ב-2005 ו-2006' שיחק ארגנץ' בסרטים "Babam ve Oğlum" בבימויו של סאגן אימרק, "Tramway" ו-"The Net 2.0". בתחילת 2006, הוא החל לגלם את אונור אקסל בסדרה המצליחה "Binbir Gece" ששודרה עד 2009. במהלך התקופה הזו הוא גם שיחק בסרטים "Devrim Arabaları" ו-"Acı Aşk". ארגנץ' גם גילם את מוסטפא כמאל אטאטורק בסרט "Dersimiz Atatürk". בין השנים 2011–2014, הוא שיחק בסדרה המצליחה "הסולטאן".
לאחר השתתפותו בסדרה "הסולטאן", הוא הפך למפורסם מאוד באזורים דוברי טורקית כגון באזרבייג'ן, מקדוניה, בוסניה הרצגובינה, אלבניה, בולגריה ורומניה.

חיים אישיים

הסבא והסבתא רבתא מצד אימו של ארגנץ' היו אלבנים. הוא נשוי לשחקנית ברגוזאר קורל ולהם בן. הוא ציין כי הוא אוהב את הסגנון של זקי דמירקובוץ ואת הרגש של פרזן אוזפטק, אבל מעדיף לעבוד בעיקר עם רהא ארדם וסגאן אימרק אותם הוא מתאר כבמאיים צעירים ומוכשרים.
סולטנות אוסה

היסטוריה

הסולטנות הייתה היורשת של אימאת אוסה, שהתפרקה בשנת 1577 כאשר מוחמד ג'אסה העביר את בירתו מהעיר הרר לעיר אוסה, מוחמד ג'אסה מת בשנת 1672 והאימאם עומר דין בן אדם ירש אותו. בפועל הסולטנות הוקמה על ידי הסולטאן קאדהאפו בשנת 1734. הסמל הראשי של הסולטאן היה שרביט כסף, שהיה בעל תכונות קסומות.
הסולטאן מוחמד אבן האנפאדה הביס והרג את וורנר מונזינגאר ב-1875 כאשר הוביל את צבא מצרים לתוך אתיופיה. ב-1865 איטליה שאוחדה לא מזמן קנתה את העיר עסב מהסולטאן מוחמד (שנהפכה למושבת אריתריאה בשנת 1890), והוליכה את הסולטאן מוחמד לחתום על כמה אמנות עם איטליה. כתוצאה מכך, הקיסר האתיופי מנליק השני הציב חייל מצב ליד העיר אוסה "על מנת לוודא שסולטאן אוסה לא יכבד את הסכמיו עם איטליה" במשך המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה.
במשך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, הסולטאן מוחמד יאייו הסכים לשתף פעולה עם הפולשים האיטלקיים. כתוצאה מכך ב-1943 הממשלה האתיופית החדשה שלחה את הצבא שלכד את הסולטאן מוחמד, והכריזה על סולטאן אחר מבני משפחתו. בעקבות שלטון הדרג באתיופיה בשנת 1975 הסולטאן עלי מיראה האנפאדה גורש לערב הסעודית אך חזר לאחר הפלת משטר זה בשנת 1991, והמשיך את שלטונו בין 1995 עד 1996. כיום סולטנות זו הפכה למחוז עפר המודרני שהוא דמוקרטי, שושלת הסולטאנים ששלטה באזור ירדה מהשלטון בשנת 1996, מושל עפר הנוכחי הוא ישמעאל עלי סירו.
מנהרת המון בלאן

מנהרת המון בלאן (מונטה ביאנקו באיטלקית - Storia del Traforo del Monte Bianco) היא מנהרת רכב המחברת בין קורמאיור, איטליה לשאמוני, צרפת.
אורכה של המנהרה 11.6 ק"מ. המנהרה חוצה את ההר מון בלאן בעומק ממוצע של 1,327 מטר. 1,274 מטר עומק בצד הצרפתי ו-1,381 מטר גובה בצד האיטלקי. העומק המירבי הוא 1,395.5 מטר.
המנהרה נפתחה לתנועת כלי רכב ב-19 ביולי 1965.
ב-24 במרץ 1999 נהרגו 39 אנשים כאשר שריפה פרצה במשאית במרכז המנהרה.
הראיון ב"טנדו" עם ניסים סרוסי

הראיון ב"טנדו" עם ניסים סרוסי היה ראיון טלוויזיוני במסגרת שידורי רשות השידור בינואר של שנת 1975, שבמהלכו אירעה תקרית בין המראיין למרואיין ששוייכה בתקשורת ובציבור כחלק מן השסע העדתי בישראל, הדיו נשמעו גם ארבעה עשורים לאחר האירוע.
המראיין ועורך התוכנית, ירון לונדון, שאל את המרואיין, ניסים סרוסי, כוכב זמר עולה באותה העת, שאלות שנראו באופן מתנשא ולעגני על מראהו וסגנונו המוזיקלי ועל כיצד נהפך לכוכב ("רק במדינה כמו ישראל אדם שנראה כך יכול להיהפך לכוכב"), והיו שראו בכך את תפישתו של לונדון כגזען ומתנשא כלפי יהדות המזרח.
עם השנים התבססה לה התפישה בציבור כי סרוסי ירד מן הארץ לצרפת כי חש מושפל ונלעג מהראיון המדובר, אך סרוסי עצמו טען בראיון כ-40 שנה לאחר המקרה כי לא כך הדבר וכי הוא ליבן את הנושא בשיחה פרטית מול לונדון ומבחינתו התקרית שייכת לעבר. לדברי לונדון עצמו לא הייתה לו כוונה להעליב את סרוסי אך הוא הודה כי לראייתו נכון לאותה העת ההתנהגות ה"מצועצעת" של זמרים ים-תיכוניים בהשוואה לשלמה ארצי או יהודית רביץ נראתה לו "מטופשת ומגוחכת" ולכן שאל על כך, הוא הוסיף כי אז לא הייתה לו את ההבנה שיש לו כיום לגבי "ישראל השנייה" שרובה הוא יהודים ספרדים, מזרחים ועולים חדשים.

התגובות בציבור

בקרב הציבור המזרחי במדינת ישראל נוצר הרושם כי ירון לונדון הוא "גזען מתנשא" ו"שונא מזרחים", דימוי שהשתמר לו עד היום (למשל בחיקויו מצד טל פרידמן ב"ארץ נהדרת" או על ידי ערן זרחוביץ' ושרון טייכר בתוכנית הרדיו שלהם, "חותרים למגע").
הראיון עובד כשנה לאחר מכן למערכון בסדרה "ניקוי ראש" בו ירון לונדון (המגולם על ידי דובי גל) מארח את סרוסי (שגולם על ידי שבתאי קונורטי) בתוכנית הפיקטיבית "כאן-דו". המערכון שם ללעג את דרכו של לונדון לראיין את סרוסי באמצעות משפטים מתנשאים ("אתה חושב שאתה זמר רק כי כל מיני יצורים בכל מיני עיירות פיתוח, רובם אגב לא אשכנזים, מעריצים אותך?") ותנוחות והבעות של תחושת אי נוחות בקרבתו. המערכון מסתיים עם לונדון מתוודה בדמעות כי הוא בסך הכל מקנא בכך שסרוסי מקבל הרבה הערצה מנשים בניגוד אליו.
הראיון השנוי במחלוקת הזה זכה גם לעיבוד בסרט "שלאגר" (1979) בתור סצנה בהשתתפותו של לונדון עצמו.
לדברי לונדון לידידו, זאב גלילי, לאחר המקרה שבו נוצר הרושם שלכאורה "האשכנזי התנשא על פני המזרחי", הוא קיבל כאלף מכתבים שרובם הכיל את הצירוף בס"ד בראשם ושהודו לו על כך ש"שם את הפרענק במקומו" - לדבריו זה מעיד על הגזענות החבויה עמוק של המגזר הדתי האשכנזי שחש כי הוא נעלה על פני המזרחים, ושהראיון הזה היווה להם אפשרות "לשחרר את רגשותיהם החבויים". לונדון הוסיף בראיון כי מעולם לא היה לו מנוס מלבקר גם זמרים אשכנזים כשלא אהב את תוכנם ומנה לדוגמה את אריק איינשטיין, שאותו ביקר על השיר "יושב על הגדר", שלא מצא חן בעיניו. לדברי לונדון, סרט הצילום של הראיון נשרף במחסני רשות השידור, אולם עם השנים עלו הטענות כי הוא בעצמו היה אחראי לגניזתו לאחר שעורר כנגדו ביקורת צולבת שכזו.
ב-16 בפברואר 2016, טען סרוסי בראיון לתקשורת כי "ירון לונדון לא למד לקח" מהראיון הנודע לשמצה ההוא מעברו והמשיך בהתנהגות פטרונית ומתנשאת כלפי בני עדות המזרח. ב-17 באוגוסט 2016 הופגשו ניסים סרוסי וירון לונדון על ידי Nana10.
אום מאני פאדמה הום

אום מאני פאדמה הום (בסנסקריט: ॐ मणि पद्मे हूँ) - אום מאני פֵמֶה הוּנג בטיבטית - היא אחת המנטרות המפורסמות בבודהיזם ובהינדואיזם. מנטרה זו היא המנטרה של אוולוקיטשוורה הבודהיסטווה של החמלה,  ("צ'נרזיג" בטיבטית), ומשויכת במיוחד להתגלמותו בת ארבע הזרועות, שדקשארי. הדלאי לאמה נחשב לאחת מהאצלותיו של אוַולוקיטשוָורה עלי אדמות ועל כן מנטרה זו קדושה במיוחד למאמיניו.
האזכור הראשון של מנטרה זו הוא ב"קראנדאויוהה סוטרה", שהיא חלק מכמה קאנונים של זרם המאהאיאנה, זה הטיבטי למשל. בסוטרה זו מצהיר שקיאמוני "זו המנטרה המועילה ביותר". על כן מנטרה זו נחקקת ברבים מהמקדשים הבודהיסטיים בציורי קיר, על גבי גלגלי תפילה, דגלים, פתקים המוכנסים לגלגלי תפילה גדולים ואף על אבנים הניצבות במפגשי דרכים ומכונות "אבני מאני".

אופן ההגייה

להלן דגימת קול של המנטרה כפי שנאמרה על ידי פליט טיבטי בפורמט Wav ובפורמט Real audio.
ייסורי אפרים

סדרה על כלום

אופן הכתיבה של הסיטקום "ייסורי אפרים" מושפע מהסדרה האמריקאית הפופולרית "סיינפלד", בכל הנוגע לעיסוק בבעיות הקטנות ביותר של חיי היום יום.
ביסוריי אפרים קיים קו עלילה ליניארי אחד שמתחלק לאפיזודות קצרות (ואף אפשר לתאר אותם כמערכונים) בהם אפרים מנסה לעשות משהו יחסית פשוט ולבסוף נכשל או מסתבך עוד יותר. לעיתים   סיפור אחד ממלא את כל ההתרחשות בפרק. בדרך כלל הקונפליקטים הקומיים העיקריים מתרחשים בסצנות קצרות עם אנשים זרים איתם הוא מתווכח בניסיון לבצע מטלה יום-יומית. 
בדומה ל-"סיינפלד" גם ביקום של ייסורי אפרים כל אדם אשר אפרים פוגש הוא דמות, אפילו אם יש לה רק כמה שורות ודרך הטלפון, אף אדם אינו משעמם, לכל אחד יש איזו סטייה או אופן התנהגות שבדרך כלל לא מוצגות בדמויות משניות בסדרות קומדיה קונוונציונליות. בנוסף לכך, סוף טוב לא בא בחשבון, המצב הקשה ההתחלתי של הדמויות בדרך כלל אינו נפתר, אם לא מסתבך עוד יותר. אפילו בפרק בו אפרים מפתיע את אשתו עם מתנה לכבוד חג החנוכה, לאחר כל התלאות שעבר, והיא מרוצה. הסוף במקרה הזה אינו באמת שמח, כי עם כל הכסף שהוציא על המתנה הזו, אפרים למעשה הגדיל את החוב בבנק אותו ניסה לכסות מלכתחילה בכך שהוא ואשתו סיכמו שהם לא יקנו אחד לשני מתנות השנה. הסדרה מלווה במנגינה עליזה ומטופשת על מנת להגביר את האירוניה של המצבים המרים אליהם נכנסים אפרים ואשתו.
Chrono Trigger

"כרונו טריגר" (באנגלית: Chrono Trigger, ביפנית: クロノ・トリガ - קורונו טוריגא) הוא משחק תפקידים שפותח והופץ על ידי SquareSoft. (כיום Square Enix) למכונת המשחקים SNES.
המשחק הופץ לראשונה ביפן ב-11 במרץ 1995 ובצפון אמריקה ב-22 באוגוסט 1995 בתרגום לאנגלית מאת טד וולסי.
עלילת המשחק עוקבת אחר קבוצת הרפתקנים צעירים הנשלחים בטעות לעתיד בו הם לומדים כי העולם בו הם חיים צפוי להיחרב. תוך שהם נשבעים למנוע את האסון, הם מסיירים ברחבי הזמן במטרה למצוא את הדרך להציל את עולמם.
"כרונו טריגר" כונה בתחילה בשם "פרויקט החלומות" וצוות המשימה שהופקד על פיתוח המשחק כונה בשם "צוות החלומות".
"צוות החלומות" מנה את המפיק הירונובו סקאגוצ'י, הבמאית קזוהיקו אאוקי, מעצבי הדמויות יוג'י הוריאי והאמן אקירה טוריאמה שנודעו בעבודתם המשותפת על סדרת משחקי Dragon Quest והמלחינים נובואו אואמצו ויסונורי מיצודה - כשהראשון נודע בעבודתו הקודמת על סדרת משחקי פיינל פנטזי והשני כטכנאי הקול. היה זה הפרויקט הראשון בו שימש מיצודה כמלחין מוזיקה, ובו החל למעשה את דרכו כמלחין.
"כרונו טריגר" נחשב בזמנו למהפכני ופורץ דרך, הודות לשילוב אספקטים שונים כריבוי סופים, עלילות-משנה המתמקדות על פיתוח הדמויות, מערכת קרבות ייחודית וגרפיקה מפורטת. המשחק זכה לאהדה רבה, ויש הרואים בו נקודת ציון חשובה בתעשיית המשחקים.
המשחק יוצא למכשיר הפלייסטיישן במהלך שנת 1999 בעבודה משותפת של Square וחברת TOSE (שריכזה את עבודת ההמרה לפלייסטיישן). המשחק שוחרר מחדש בצפון אמריקה ב-2001 כחלק מאוסף המשחקים Final Fantasy Chronicles שכלל גם את פיינל פנטסי 4.
המשחק לא זכה לראות אור באזורי PAL.
ב-2008 Square Enix הוצאיו את המשחק מחדש לנינטנדו DS המשחק יצא עם הרבה שיפורים שכוללים שימוש במסך מגע של הנינטנדו DS 
וזירה שבה אפשר לאמן מפלצות וסוף נוסף למשחק

Chrono Trigger: Resurrection

באפריל 2003 הכריזו קבוצת מעריצי "כרונו טריגר" על פיתוחה של גרסה מחודשת ומודרנית (Remake) למשחק המקורי.
מטרת הפרויקט, אשר זכה לשם Chrono Trigger: Resurrection, הייתה ליצור גרסה מחודשת למשחק תוך שימוש בטכנולוגיות תלת-מימד מודרניות ופסקול משופר. המפתחים הציגו בתחילה דוגמאות למודלים תלת-ממדיים ובהמשך אף שיחררו הדגמות טכניות המציגות סצנות מהמשחק המקורי על גבי מנוע המשחק המשופר.
ביולי 2004 שיחרר צוות הפיתוח הדגמה טכנית נוספת של מנוע המשחק בצורת קליפ וידאו בן מספר דקות המציג סצנות מהמשחק המקורי כשברקע מתנגנת מנגינת הנושא, אך סרטון זה היה נקודת השיא האחרונה של הפרויקט, שכן בספטמבר 2004, בעקבות מכתב אזהרה מחברת Square Enix Co., Ltd - בעלת זכויות היוצרים על המותג "כרונו טריגר" - נסגר הפרויקט והופסק תהליך הפיתוח.
לימפומת תא T

אבחנה

אין אבחנה קבועה, ישנם כמה סוגים של אבחנה למקרים שונים.

סיווג

השכיחות של מיקוזיס פונגאיידס היא 44% מכלל הלימפומות השרידות של הירפאות מהמחלה לחלוטין לאחר 5 שנים הוא 88%
השכיחות של תסמונת סזארי היא 3% מכלל מקרי הלימפומות הללו והשרידות לאחר 5 שנים אינה טובה ועומדת על כ-24%
סוגים כרוניים אחרים מופיעים בכ-1-15% מהחולים בלימפומת T וכ-80-100% נרפאים
סוגים אקוטיים אחרים מופיעים בכ-1-5% מהחולים וסיכוייהם להחלים לאחר 5 שנים הם 15-30%.

לימפומות תא T כרוניות

הנפוצה מבין קבוצה זו היא מיקוזיס פונוגאיידס. מחלה עקשנית, מופיעה לרוב בעור, בשיעור צמיחה איטי מאוד. טיפולים לא משפיעים עליה במידה רבה. המחלה לפעמים מתפשטת עד כדי היעלמות הדרמיס בכללותו. הקרנות לעיתים לא רחוקות משמשות לטיפול אך הניסיון בהן לא גדול במיוחד. לכשליש מחולים במחלה זו היה בעבר הודג'קין לימפומה.

לימפומות תא T אקוטיות

הנפוץ מביניהם הוא וירוס תא T האנושי אשר ממוקם בדרום מערב יפן, דרום אמריקה, מרכז אפריקה ובקריבים. חולים בלימפומת תא T או בלוקמיה של תא T, מקבלים את המחלה 20 שנים לאחר החשיפה לווירוס. במצב החמור של המחלה היא תאופיין בכבד מוגדל (הפטומגליה) וזיהומים. במצב הכרוני של המחלה צורת העור תזכיר את צורתו במיקוזיס פונגאיידס.