google/wiki40b huggingface dataset:
מתקפת ניוול

רקע

כאשר החליף רובר ניוול את ז'וזף ז'ופר כראש המטה הכללי הצרפתי בדצמבר 1916, לאחר הקרבות העקובים מדם בוורדן ועל הסום, הוא גרס כי הפגזה נרחבת של הקווים הגרמניים תוביל לניצחון צרפתי תוך 48 שעות. תוכניתו הוצאה לפועל ב-16 באפריל 1917 לאחר שקיבלה את תמיכתו של ראש ממשלת צרפת ולמרות התנגדותם של קצינים בכירים אחרים. לצורך המתקפה הנרחבת הופנו 1.2 מיליון חיילים ו-7,000 כלי ארטילריה לגזרה בין רואה לריימס. אלא שמראשיתה סבלה התוכנית מעיכובים ומהדלפות, כך שעד אשר הוצאה לפועל, ידעו הגרמנים את פרטי התוכנית והתגוננו בהתאם.

מהלך הקרבות

המתקפה נפתחה עם הרעשה ארטילרית כבדה. לאחר ההרעשה התקדמו רגלים וטנקים צרפתיים לעבר קווי ההגנה הגרמניים. הרגלים שהיו ללא חיפוי ספגו אבדות כבדות והטנקים הצרפתיים נורו ויצאו מכלל שימוש עוד בטרם נכנסו לפעולה. הרגלים הצרפתים הצליחו להתגבר על קו ההגנה הראשון של החפירות בלחימה עיקשת, אולם כאשר הגיעו לשטח המישורי הם נבלמו באש כבדה שנורתה ממקלעי MG 08. למרות האבדות הרבות, הצליחו הצרפתים להשיג התקדמות מועטה, בעיקר בגזרת הארמייה השישית בפיקודו של הגנרל שרל מנז'ן, ואלה נמחקו במהלך השבועיים העוקבים. ב-5 במאי הצליחו הצרפתים לכבוש רצועה של 4 ק"מ מקווי ההגנה הגרמניים. יוזמה נוספת לאחר מכן נכשלה לאחר ארבעה ימים של לחימה ללא הכרעה, דבר שהביא לזניחת המשך המתקפה.

תוצאות

המתקפה השיגה הישגים טריטוריאליים מועטים ונמשכה הרבה מעבר ל-48 השעות שהוקצו לה בתחילה. הצרפתים הודו כי ספגו במתקפה כ-96,000 אבדות, אולם ייתכן כי המספר אף גבוה מכך. לאחר המתקפה קרסו מתקני הרפואה שלהם תחת העומס עקב הצפי הראשוני של הצרפתים כי מספר האבדות יגיע לכל היותר ל-10,000. כמו כן, הטנקים הצרפתיים החדשים מדגם שניידר CA1 נהרסו באש הארטילריה. מנגד, דיווחו הגרמנים על 163,000 אבדות, לרבות כ-21,000 שבויי מלחמה. הכוחות הבריטיים והרוסיים שתוכננו לחבור אל הצרפתים ספגו גם כן אבדות כבדות: 160,000 ו-5,183 בהתאמה. 
האבדות הרבות בזירה עוררו מרידות בצבא הצרפתי, לרבות מקרה שבו הגיעו חיילים מן הדיוויזיה השנייה לחזית שיכורים וללא נשק. לאחר המתקפה הוחלף רובר ניוול בראשות המטה הכללי על ידי פיליפ פטן ונשלח לאלג'יריה אל המערכה בצפון אפריקה.
אבן מאג'ה

ביוגרפיה

אבן מאג'ה נולד בקזווין, בשנת 824, לאנשים משבט "אל-רביעה".
מאג'ה לא היה שמו של אביו, אלא כינויו של אביו, ולכן הוא נקרא אבן "מאג'ה", בנו של מאג'ה.
בשלב מסוים בחייו עזב את נוף ילדותו על מנת לטייל בעיראק, במכה, בלבנט ובמצרים, על מנת לרכוש ידע והשכלה.
בהמשך דרכו חזר לקזווין, שם נפטר בשנת 887.

סונן אבן מאג'ה

יצירתו החשובה ביותר, "סונן אבן מאג'ה" (בערבית: سُنن ابن ماجه), מכילה כ-4000 חדית'ים.
UUCP

UUCP הוא מונח במחשוב, והוא קיצור של המילים Unix-to-Unix Copy שתרגומו לעברית הוא העתק יוניקס ליוניקס. המונח מתייחס באופן כללי לשכבת תוכניות מחשב, ופרוטוקולים המאפשרים הפעלה של פקודות מרחוק, העברת קבצים, הודעות דואר אלקטרוני, וקבוצות דיון בין מחשבים.
הפקודה שנקראת uucp, היא תוכנה אחת בשכבה, ומשמשת לבקשת ביצוע העתקת קובצים. בשכבה קיימת גם תוכנה בשם uux, המשמשת לביצוע פקודות ממחשב מרוחק, uucico המבצעת העברת קבצים, uustat המבצעת סטטיסטיקות ומעקב אחר פעילויות אחרונות, uuxqt המבצעת פקודות שנשלחו ממחשב מרוחק, ו-uuname המדווחת על שם ה-UUCP של המחשב המקומי. חלק מגרסאות השכבה כוללות את תוכנת ה- uuencode/uudecode, הממירה קבצים בינארים מבוססי 8 סיביות, לקובצי טקסט מבוססי 7 סיביות וכדומה.
אף על פי ש-UUCP פותחה במקור על ידי יוניקס בשנות ה-70 וה-80 וקשורה באופן הדוק למערכות הפעלה דמויות יוניקס, קיימים ישומים נוספים גם למערכות שאינן דמויות יוניקס, כולל MS-DOS של מיקרוסופט, OS/2 של IBM, ‏ VAX/VMS של דיגיטלס, AmigaOS של קומודור, Mac OS הקלאסי של אפל, ואפילו CP/M.
ישיבות חסידי חב"ד ליובאוויטש

ישיבת חסידי חב"ד ליובאוויטש הוא שמה של רשת ישיבות חב"ד מסוג ישיבה קטנה וישיבה גדולה, הממוקמות במספר ערים בישראל. הישיבה המרכזית היא ישיבה גדולה בעיר צפת, שהיא גם הישיבה החב"דית הגדולה בישראל. סניפי הישיבה קיימים גם בערים: חיפה, נצרת עלית וישיבה קטנה נוספת בעיר צפת. רשת הישיבות משתייכת לפלג המשיחיסטי בחב"ד.

שם הישיבה

בתחילה הישיבה (בצפת, ואחריה שאר הישיבות ברשת]) נקראה בשם ישיבת תומכי תמימים, אך על פי הוראת הרבי מלובביץ' שונה שמה לישיבת חב"ד ליובאוויטש. בשנת תשמ"ז כתב הרבי במכתב את שמה של הישיבה ישיבת חסידי חב"ד ליובאוויטש, וכך נקבע שמה. לישיבה שתי שמות נוספים 'בית מנחם' (משמש את הפנימייה) ו'בית לוי יצחק' (משמש כשם כולל לכל המוסדות).

היסטוריה

בשנת תשל"ז הציע מר ישראל קניג לרב אריה ליב קפלן, שליחו של הרבי מלובביץ' לצפת, להקים ישיבה חב"דית בעיר. הרב קפלן שאל את הרבי מלובביץ' שהשיב להצעה בחיוב.
היסוד לניהול הישיבה כבר היה קיים. כבר שנה קודם לכן, בשנת תשל"ו, שלח הרבי מלובביץ' כעשרה שלוחים לירושלים ועשרה שלוחים לצפת. השלוחים לצפת מונו לרבניה ולמנהליה. לתפקיד ראש הישיבה מונה הרב יוסף יצחק וילשנסקי.
הישיבה נפתחה באייר תשל"ז, (1977) קבוצת בחורים מישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד עברה ללמוד בישיבה החדשה. תחילה הזאל מוקם בבית הכנסת וויז'ניץ-תוניס בעיר העתיקה. כעבור שנה נקבע מקום זה לבית כנסת הרידב"ז, אולם הלימוד התרחב עם השנים.
בהמשך התרחבה הישיבה, ומוסדות נוספים הוקמו בערים שונות, כחלק מהרשת: שתי ישיבות בנצרת עלית, ישיבה בחיפה, וישיבה קטנה נוספת בצפת.

הישיבה הגדולה בצפת

בניין הפנימייה היה תחילה במלון 'הרצליה' ואחר כך עבר בשנת תשמ"ד למלון 'רקפת'. כעבור שנים הבניין נקנה על ידי הישיבה, בסיוע יוסף יצחק גוטניק. בתחילת שנת תשע"ח לאחר מאבק משפטי ארוך על הבעלות על הבניין הוצא צו פינוי מאת ההוצאה לפועל המורה לפנות את הפנימיה עד לסוף 2017. יום לפני הפינוי המיועד, הושהה הפינוי. בהמשך לכך הצליחה הישיבה להגיע להסדר על מנת לרכוש את המבנה, אך לשם כך נדרש ממנה לגייס 24 מיליון ש"ח עד לסוף ינואר 2018. בעקבות כך פתחה הישיבה בקמפיין גיוס כספים על מנת להשיג את הסכום, ובו הושג הסכום והמבנה נרכש.
בישיבה שוכן כולל בו לומדים כעשרים אברכים.

מחלקה לבעלי תשובה

בשנת תשל"ח הוקמה בישיבה מחלקה לבעלי תשובה. המחלקה מנוהלת כיום בידי הרב יוסף דניאל.

מחלקה לדוברי אנגלית

בישיבה מחלקה לתלמידים בני חו"ל, בעיקר מארצות הברית. המחלקה הוקמה בשנת ה'תשל"ט ונוהלה על ידי הרב יעקב רייצס. כיום המחלקה מנוהלת על ידי הרבנים יונתן הסופר, יהודה ליפסקר ולוי ווילשאנסקי.

שערי ישיבה

בישיבה שתי מערכות הוצאה לאור של קובצי חידושים תורניים, פרי תלמידי הישיבה. אחת מוציאה ספרים מדי שנה לקראת סופה. השנייה קבצים מעת לעת במהלך השנה החולפת.

הישיבה הקטנה בצפת

בשנת תשמ"ח הקימה הישיבה גם מסגרת לתלמידים צעירים יותר, בראשה עמד הרב יצחק אייזיק לנדא. בשנת תשנ"ט נסגרה הישיבה ונפתחה מחדש בשנת תשס"ט. בישיבה הקטנה (נכון לתשע"ח) בסביבות 130 תלמידים. הישיבה הקטנה מנוהלת על  ידי הרבנים מנחם מנדל פרידמן, לוי יצחק ניסילביץ' וישראל ווילשאנסקי.

הישיבה בחיפה

הישיבה הוקמה בשנת תש"ס, ובראשה עומד הרב מנחם מנדל וילשנסקי. בין רבניה נמנה הרב אסף חנוך פרומר.
כימופוביה

כימופוביה היא חרדה מחומרים רעילים, סינתטיים או תעשייתים. היא נקראת כך בשל הסטיגמה של השימוש במונח "כימיקלים" לתיאור חומרים אלו בלבד.
בדרך כלל משתמשים במונח זה כאשר רוצים לתאר את ההנחה שחומרים סינתתים מעשי האדם, הם כימיקלים בעוד שחומרים טבעיים או אורגניים אינם כימיקלים, וזאת למרות שכל חומר ביקום, גם אם מקורו הוא טבעי או אורגני הוא כימיקל (למשל מים וחמצן).
כימופוביה נובעת מהבנה חלקית של המדע או הבנה לא נכונה של המדע וניתן לשייך אותה לאחת הצורות הבאות לידי ביטוי כתוצאה מהפחד של הלא נודע. כימופוביה יכולה להיגרם גם בעקבות חוויה עוצמתית שלילית הקשורה בחומרים מזיקים או מסוכנים.

תסמינים עיקריים

הרגשה בלתי נשלטת של חרדה כשחושבים או נחשפים לחומרים רעילים או סינתטיים, הרגשה שצריך לעשות הכל כדי להימנע מחומרים רעילים או סינתטיים, חוסר יכולת לתפקד בצורה נורמלית בעקבות החרדה והידיעה שהפחדים לא הגיוניים אבל בלתי ניתנים לשליטה.פחד זה לעיתים מתבטא בהימנעות מצריכת תרופות הכוללות חומרים סינתטיים (כמו אקמול).

דרכי טיפול

טיפול מתמשך הכולל העלאת הביטחון, התגברות על פחד, חשש ועצב והחלפת מחשבות שליליות במחשבות חיוביות. חשוב לציין כי לא ניתן לפתור את הבעיה בעזרת טיפול תרופתי מאחר שמעולם לא פותחה תרופה המיועדת לבעיה זו, אך יש טיפול תרופתי היכול לדכא תסמינים.
קפא בכלב גדול

תכונות

κ בכלב גדול מסווג כתת-ענק כחול מטיפוס  B1.5IVne, כלומר קרינתו מכילה ספקטרום פליטה. לכוכב רדיוס של 8.6 רדיוסי שמש, מסתו כ-12 מסות שמש וטמפרטורת פניו כ-24,000 קלווין. הוא מאיר בעוצמה של פי 22,700 מעוצמת ההארה של השמש, אך חלק ניכר מקרינתו היא בתחום העל-סגול. בין השנים 1963 ו 1978 בהירותו של הכוכב עלתה בקרוב ל-50%, ודרגת בהירותו עלתה מ-3.96 ל-3.5 וצבעו נעשה פחות כחול, כלומר טמפרטורת פני הכוכב ירדה מעט. הכוכב מסתובב על צירו במהירות של כ-425 קילומטר בשנייה וכתוצאה מכך הוא מעיף מאזור קו המשווה שלו גז שיוצר דיסקה המקיפה אותו. החומר בדיסקה מיונן מהקרינה העל-סגולה של הכוכב ופולט קווים ספקטרלים של מימן מיונן (H II). השינויים בעוצמת ההארה של הכוכב מיוחסים לאירועי זריקת חומר מפני הכוכב אל הדיסקה כך שזהו כוכב משתנה מסוג γ בקסיופאה. מכיוון שקשה להבדיל ביו הקרינה הנפלטת ישירות מהכוכב ובין הקרינה הנפלטת מהדיסקה המקיפה אותו, הערכים של מסתו, רדיוסו וטמפרטורת פניו אינם ודאיים. אם מתייחסים לערכים הישנים, מלפני העלייה בבהירות והירידה בטמפרטורה, מדובר בכלל בכוכב הסדרה הראשית עם מסה של כ-10.5 מסות שמש ולא בתת-ענק. עתידו של הכוכב תלוי בגודל המסה שתשאר לו לעומת המסה שהוא מאבד כתוצאה מסיבובו המהיר. אם אבדן המסה יהיה נמוך הוא עתיד להתפוצץ כסופרנובה, אך אם יאבד את רוב מסתו הוא יסיים את חייו כננס לבן.
אדמון דה גונקור

ביוגרפיה

נולד בעיר נאנסי שבחבל לורן בצרפת. למד בבית הספר התיכון קונדרסה בפריז. הוא ואחיו, ז'ול דה גונקור, החליטו לחיות מן הירושה שאימם השאירה להם. הם היו ציירים חובבים וערכו סיור באלג'ריה ובשווייץ שבו התנסו בציור בצבעי שמן. ב- 1850 שבו לפריז והחליטו להיכנס לעולם הספרות.
בשנת 1854 אדמון דה גונקור כתב בשיתוף עם אחיו, את "תולדות החברה הצרפתית בתקופת המהפכה". לאחר זאת המשיכו בכתיבה משותפת ויצרו רומנים ריאליסטיים, המכילים חומר תיעודי רב. בין ספריהם הידועים יותר "ז'רמיני לסרטה" משנת 1864 ו"מנט סלומון" משנת 1867. גיבורת הספר הזה היא יהודיה, המשפיעה על אמן לוותר על שאיפותיו.
האחים גונקור היו מחלוצי הנטורליזם הצרפתי, שריכזו סביבם רבים מסופרי צרפת של אותה תקופה, ביניהם אמיל זולא, גי דה מופסן ואחרים. בשנת 1851 החלו לכתוב את "יומן הגונקורים", ששיקף את כל הקורה בחיי הספרות, האמנות והפוליטיקה ובחוגי החברה הגבוהה בפריז.
ז'ול דה גונקור מת בשנת 1870, בגיל 40. אחרי מותו המשיך אדמון, שהיה האח הבכור, לכתוב ביחידות. לאחר מותו נוסדה מעזבונו אקדמיית גונקור, המעניקה בכל שנה את פרס גונקור לסופרים צעירים.
אדמון דה גונקור מת בפריז ב-1896 ונקבר בבית הקברות מונמארטר שבעיר.
יאן זמויסקי

יאן זמויסקי (בפולנית: Jan Zamojski וכן Ioannes de Zamość; ‏ 19 במרץ 1542 - 3 ביוני 1605) דוכס זמושץ', היה קנצלר (ראש ממשלה) והאטמאן (המפקד הצבאי העליון) באיחוד הפולני-ליטאי. מהתומכים והיוזמים של הרנסאנס הפולני. נגיד (פולנית: Starosta) קרקוב, בלז, קנישין וטרטו וכמאה ערים נוספות ו-600 כפרים ומייסד העיר זמושץ' החדשה. יועץ למלכים זיגמונט השני אוגוסט וסטפאן באטורי ומהאישים הבולטים בפוליטיקה של זמנו.

תולדות חייו

זמויסקי נולד למשפחת זמויסקי. אביו, סטניסלב, היה מושל חלם. זמויסקי זכה לחינוך מעולה באוניברסיטת פריז ובאוניברסיטת פדובה ונחשף לתרבות הרנסאנס בערים אלה ובערי איטליה האחרות. עם שובו לפולין גילה עניין בכניסה לפוליטיקה והיה למזכירו של המלך זיגמונט השני אוגוסט וחולל רפורמות במטרה להפוך את המדינה לדמוקרטית יותר. כך הוביל ב-1572 שינוי בצורת הבחירות של הסיים להפיכת פולין למונרכיה נבחרת, לפיה כל האצילים זכאים לבחור למלוכה והזכייה היא בשיטת "הרוב קובע".
זמויסקי הפך למנהיגה בפועל של שכבת האצולה הבינונית (השְלַכְטַה), כנגד שכבת המגנאטים (האצילים הגדולים) שביקשו להמליך מלך מבית הבסבורג והוביל את התמיכה במלך סטפאן באטורי. לאחר בחירתו היה לאיש החשוב ביותר בפולין לאחר המלך, כאשר החזיק הן במשרת הקנצלר (ראש הממשלה) והן במשרת ההאטמאן (המפקד הצבאי העליון). במקביל צבר רכוש רב ואדמות והיה לאחד האצילים העשירים והחזקים ביותר (כלומר הפך לחבר לשכבת המגנאטים כנגדה יצא).
ב-1580 הזמין את האדריכל האיטלקי ברנרדו מורנדו לשם תכנונה והקמתה של זמושץ' כעיר אידיאלית בדגם ערי הרנסאנס האיטלקיות. לפי דגם העיר פדובה הקים זמויסקי במרכז העיר אוניברסיטה שנקראה "אקדמיה זמויסקי" (Akademia Zamojska) ובה לימדו מלומדים איטלקים על מנת שיפיצו את רוח המדע ותרבות הרנסאנס. האוניברסיטה פתחה את שעריה ב-1595.
בין היתר נלחם במסגרת מלחמת ליבוניה ומערכתו של סטפאן באטורי בליבוניה, הוביל את המלחמות נגד נסיכות מוסקבה (1579–1581) ונגד האימפריה העות'מאנית. 
לאחר מותו של המלך סטפאן באטורי ב-1586 תמך זמויסקי בבחירתו של זיגמונט השלישי ואסה והביס את תומכי בית הבסבורג בקרב בצ'ניה (Byczyna) ב-1588). משהבין שמטרתו של המלך החדש להפוך את האיחוד הפולני-ליטאי למונרכיה אבסולוטית, הפך זמויסקי לאופוזיציונר. בהיותו הדמות החזקה בשלטון הצליח למנוע התדרדרות במלחמה מול שוודיה ופעל לחופש דת מול התחזקות כוחות הקונטרה-רפורמציה הקתולים והישועים במדינה.
ב-1592 גילה זמויסקי שהמלך חתר לברית עם בית הבסבורג, תוך שהוא מציע להמליך מלך מבית הבסבורג על האיחוד הפולני-ליטאי ובתמורה יתמכו בית הבסבורג ובני בריתו בהמלכתו של זיגמונט עצמו למלך שוודיה. זמויסקי הצליח למנוע את המזימה, אם כי לא להדיח את זיגמונט.
ב-1595 פעל בנסיכות מולדובה וב-1600 נלחם נגד מיכאי האמיץ בוואלאכיה ובטרנסילבניה. ב-1601 נטל חלק במלחמה שהתלקחה מול שוודיה ופיקד על כוחות האיחוד בליבוניה.
מזון (חלקיק)

מזון (Meson) הוא חלקיק תת-אטומי המורכב מקווארק ומאנטי-קווארק עם מטעני צבע נגדיים. כמו באריונים, מזונים הם האדרונים. כל המזונים הם בעלי ספין שהוא מספר שלם (integer spin). לפיכך, כל מזון הוא בוזון.
לרוב, מזון מכיל קווארקים עם טעמים (flavors) שונים. כך, לדוגמה, קווארק למעלה וקווארק אנטי-למטה מרכיבים יחד פאיון טעון חיובית. לעומת זאת, ישנם מזונים המורכבים מקווארקים בעלי טעם ואנטי-טעם תואמים – לדוגמה, קווארק למעלה עם קווארק אנטי-למעלה, המרכיבים יחד פאיון נייטרלי. מזונים כאלו, שהם נטולי-טעם (עקב הביטול ההדדי של הטעמים), נוטים להיות בעלי אורך חיים קצר משמעותית משל מזונים בעלי-טעם. זאת, מכיוון שכאשר קווארק והאנטי-חלקיק שלו נפגשים, הם מאיינים זה את זה. על כן, לדוגמה, אורך החיים של הפאיונים הטעונים גדול בכ-8.5 סדרי גודל מזה של הפאיון הנייטרלי.
רוב המסה של מזונים, כמו זו של שאר ההאדרונים, מגיעה מאנרגיית הקשר הכרומודינמית שמכיל המזון, יותר מאשר מהסכום של מסות המנוחה של קווארקי הערכיות (valence quarks), הקווארקים הקובעים את המספרים הקואנטיים של הטעם (flavor quantum numbers) של החלקיק. קיימים מזונים שונים שיש להם אותו הרכב של קווארקי ערכיות, אך כמות אנרגיית הקשר הכרומודינמית שלהם שונה, כך שהם מהווים חלקיק שונה. מזונים כאלו ניתנים לתיאור כמצב מעורר (excited state) של המזון בעל המסה הנמוכה יותר. לדוגמה, המזון רו הוא מצב מעורר של הפאיון. שני סוגי המזונים מכילים את אותם קווארקי ערכיות, כאשר המסה של הפאיון היא כ-139.6 MeV ואילו זו של מזון רו כ-775 MeV.
כל המזונים אינם יציבים והם דועכים עד מהרה לחלקיקים אחרים. אורך החיים של המזון היציב ביותר הוא כ-51 נאנו-שניות.

היסטוריה

ב-1934, הידקי יוקאווה חזה את קיומם של מזונים, בתור חלקיקים הנושאים את הכוח שקושר יחד את הפרוטונים והנייטרונים בגרעין האטום. כאשר התגלה המיואון ב-1936, סברו בטעות שהוא חלק ממשפחה זו, עקב הקרבה בין מסתו למסה המשוערת של הפאיון. המיואון כונה תחילה "מזון מו". אולם, למעשה, המיואון כלל אינו מזון ואף אינו האדרון, אלא לפטון. ב-1947 התגלה המזון הראשון, הפאיון, שהוא גם ההאדרון הקל ביותר. פאיונים, מזוני רו ומזוני אומגה הם החלקיקים הנושאים את הכוח הגרעיני, הקושר יחד את הפרוטונים והנייטרונים ליצירת גרעין האטום. מהמסה-אנרגיה של אותם מזונים נובעת אנרגיית הקשר הגרעינית, האחראית לקיומם של גרעיני כל האטומים ביקום הכבדים ממימן-1.
בשנות ה-50' וה-60' של המאה ה-20, התגלו עשרות סוגי מזונים שונים, לצד מגוון דומה של באריונים. מצב זה כונה "גן החיות של החלקיקים" (particle zoo), מכיוון שהמדענים לא הצליחו לסווג את החלקיקים באופן שיטתי, לפי עקרון מאחד כלשהו. המצב נפתר עם פיתוח מודל הקווארקים על ידי מאריי גל מן ויובל נאמן באמצע שנות ה-60', בעקבותיו התברר שהמזונים והבאריונים אינם חלקיקים יסודיים, אלא מורכבים מחלקיקים אחרים, הקווארקים, מהם קיימים רק שישה סוגים (למעלה, למטה, קסום, מוזר, עליון ותחתון).
כיום, אחד מנושאי המחקר העיקריים בתחום פיזיקת החלקיקים הוא מזונים אקזוטיים, חלקיקים בוזוניים כרומודינמיים שאינם כוללים שני קווארקי ערכיות, אלא מספר חיובי שונה. התגלו מספר סוגים של טטראקווארקים, שהם מזונים אקזוטיים הכוללים ארבעה קווארקי ערכיות – שני קווארקים ושני אנטי-קווארקים.
הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה

היסטוריה

בריטניה פעלה באנטארקטיקה מאז 1833 עת השתלטה על איי פוקלנד. בשנת 1908 הכריזה בריטניה כי היא מגדילה את שטח טריטוריית איי פוקלנד, והיא כוללת גם את השטח של הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, וכן את איי דרום ג'ורג'יה ודרום סנדוויץ', והיא נוהלה  על ידי מושל איי פוקלנד.
בשנת 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה החל מבצע טאבארין שנועד לאסוף מידע על מזג האוויר בדרום האוקיינוס האטלנטי - מבצע שנוהל על ידי מחלקת הסקר של איי פוקלנד - לימים  משלחת הסקר האנטארקטית הבריטית (British Antarctic Survey - BAS) האחראית על המחקרים מטעם בריטניה באנטארקטיקה.
צרפת, נורווגיה, ניו זילנד ואוסטרליה (להן תביעות טריטוריאליות באנטארקטיקה) הן המדינות היחידות המכירות בתביעת בריטניה לשטח זה.

גאוגרפיה

הטריטוריה כוללת חלק מיבשת אנטארקטיקה, וכן את מדף הקרח רון-פילכנר, ים ודל, חלקו של חצי האי האנטארקטי הקרוי ארץ פאלמר, וכן את איי שטלנד הדרומיים ואיי אורקני הדרומיים.

מנהל

הטריטוריה מנוהלת על ידי משרד החוץ הבריטי הממנה את נציב הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.
לטריטוריה מערך חקיקה מלא, וכן רשות שיפוטית ורשויות דואר. בהתאם לאמנת אנטארקטיקה, הטריטוריה לא כופה את חוקיה על אזרחי אומות אחרות המצויות בטריטוריה. 
הטריטוריה מממנת את מנגנוני המנהל והשלטון שלה באמצעות מכירת בולי דואר, וגביית מס הכנסה מהמתגוררים בה.

חוק האזרחות

תושב הטריטוריה יכול להיות אזרח של טריטוריה בריטית (British Overseas Territories citizen) ולהחזיק דרכון של אזרח טריטוריה, ובהתאם לחוק הטריטוריות הבריטיות 2002 שנכנס לתוקפו ב-21 במאי 2002 כל אזרח טריטוריה הוא גם אזרח בריטניה.
אף שחוקי הטריטוריה אינם מאפשרים לאדם שאינו אזרח להפוך לאזרח שלה, אולם בהתאם לחוק האזרחות הבריטית, כל מי שנולד בטריטוריה מקבל אוטומטית אזרחות - ורק אמיליו פלמה (Emilio Palma), האדם היחידי שנולד בטריטוריה, קיבל אזרחות מכוח חוק זה.

בולים

על אף העדר אוכלוסייה, הטריטוריה מוציאה בולי דואר הנרכשים על ידי תיירים, מבקרים, ועובדי תחנות המחקר, אולם עיקר הבולים נרכשים על ידי אספנים בכל העולם. 
הבול הראשון הוצא בשנת 1963 והציג את המלכה אליזבת השנייה וכן מראות שונים מאנטארקטיקה.
מוחמד חוסיין טנטאווי

ביוגרפיה

טנטאווי נולד בקהיר, בן למשפחה ממוצא נובי (קבוצה שחיה בצפון סודאן ובדרום מצרים), היה לקצין בצבא מצרים ב-1 באפריל 1956 ושירת בחיל הרגלים. הוא השתתף כחייל בכוחות המזוינים המצריים במלחמת סיני, במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים, בה פעל כמפקד גדוד חי"ר בגזרת החווה הסינית. על תפקודו במלחמה קיבל את "אות האומץ הצבאי". בשנת 1975 מונה לתפקיד הנספח הצבאי של מצרים, תחילה בפקיסטן ולאחר מכן באפגניסטן. בשנת 1988 מונה ל"מפקד משמר הנשיאות". ]
טנטאווי התמנה לתפקיד שר ההגנה ומפקד הכוחות המזוינים של מצרים בשנת 1991, לאחר שפוטר הגנרל יוסף סברי אבו טאלב. הוא היה לקצין הראשון במצרים בדרגת "מֻשִיר" (המקבילה לדרגת פילדמרשל) מאז שנת 1989. במלחמת המפרץ הראשונה הוא נטל חלק בכוחות הקואליציה. ]
למרות ההפגנות במצרים ב-2011 לא החליף הנשיא מובארכ את טנטאווי והותיר אותו בתפקידו כשר ההגנה. לאחר שמובארכ פיטר את הממשלה ומינה ממשלה חדשה, הוא העניק לטנטאווי את תואר סגן ראש הממשלה, בנוסף לתפקידו כשר ההגנה. ב-11 בפברואר 2011 החליף טנטאווי את מובארכ כשליט המדינה בפועל, מתוקף היותו יו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים במצרים, שאליה הועבר השלטון במדינה]. 
ב-12 באוגוסט 2012 הודח טנטאווי יחד עם הרמטכ"ל ו-3 גנרלים בכירים נוספים על ידי הנשיא מוחמד מורסי. עבד אל-פתאח א-סיסי מונה במקומו.
גבעת אלף הילדים (סרט)

תקציר העלילה

במרכז הסרט עומד הכומר הכפרי שמתעמת עם בלשים ושוטרים צרפתים, וגם עם חיילים גרמנים, בשל ניסיונו להסתיר את הילדים היהודים המגיעים לכפר מכל רחבי צרפת ומחוצה לה. הכומר מתעמת גם עם בני קהילתו, שכן יוזמות ההסתרה שלו גורמות לסיכון כל תושבי הכפר. 
דמותו של הכומר מפגינה אמונה דתית איתנה בצדקת מעשיו, בלא התחשבות בכל איום חיצוני מצד צרפתים המשתפים פעולה עם הגרמנים או בכל תגמול אפשרי מצד הניצולים. הוא טוען שקיים רק חוק אחד, חוק האל, שחוק זה עומד מעל חוק הארץ, ושהאמונה בצדקתו של חוק זה תגבר על הרשעות, הפחד והעיוורון. הוא מתעמת עם ראש הכפר, שמבקש להפסיק להסתיר יהודים בחששו לגורל הכפר אם יגלו זאת הגרמנים.

סימוכין היסטוריים

דמות הכומר בסרט מבוססת על סיפורו האמיתי של הכומר אנדרה טרוקמה. דמותו של אחד הגיבורים האחרים מבוססת על סיפורו של אחיינו של הכומר טרוקמה, דניאל טרוקמה. שני אלה הוכרו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם. מספר תושבים בני הכפר נעצרו או נרצחו במחנות ריכוז על ידי הגרמנים בשל ניסיונם להציל ילדים יהודים. הכפר צוין לשבח על ידי יד ושם, וכ-50 מתושביו הוכרו כחסידי אומות העולם. עם זאת, עלילת הסרט אינה תואמת במדויק למציאות. בסרט נרצח דניאל טרוקמה על ידי כיתת יורים ואילו במציאות נספה במחנה ריכוז.
במאמציהם להבדיל בין ילדים יהודים לילדיהם של בני הכפר, הסתייעו הגרמנים בפקידים ושוטרים צרפתים. אלה יכלו לאתר ילדים יהודים בקלות רבה יותר, על-סמך היכרותם עם האוכלוסייה. הם זיהו ילדים בעלי מבטא זר, שמות חריגים ואפילו ביטויים חריגים בצרפתית, בפי ילדים זרים. פקידים אלו שיתפו פעולה עם הגרמנים מסיבות מגוונות, בין היתר רצון בקידום, פחד מענישה על ידי הגרמנים, אנטישמיות וכן פטריוטיות צרפתית, כיוון שסברו שבשיתוף הפעולה הם מונעים נקמה גרמנית באוכלוסייה הנוצרית הצרפתית או כיוון שתפסו את מהותה של הלאומיות הצרפתית כשונאת זרים. מאידך, לחלק מהפקידים הצרפתים היו התחבטויות מוסריות כשנדרשו להסגיר ילדים יהודים לידי הגרמנים, והם הסכימו בשתיקה ובהעלמת-עין לפעולות ההצלה. 
לאחר שכבשו הגרמנים את אזור "משטר וישי" בנובמבר 1942, הם לא היו מוכנים להתפשר בשאלת היהודים: גם קצין הוורמאכט, אשר בשונה מאיש האס-אס מציג עצמו כרחום בנוגע לטיפולו באוכלוסייה הצרפתית הנוצרית במקום, תובע להסגיר את כל הילדים היהודים.

מוטיבים עלילתיים

העלילה בסרט משנית לעיסוק בדילמה של המציל הגנרי, שיודע שהוא מסכן את חייו בכל רגע. מספר סצנות מציגות את הדילמה: בלש צרפתי מעריץ את הכומר ואינו רוצה להסגירו אך חייב למלא את חובתו ולהסגיר ילדה יהודיה; ילדים נלקחים מהוריהם לשם הצלתם, ומציליהם תובעים מהם לשכוח את שמם ואת הוריהם, על מנת שיוכלו לעמוד בביקורת ובתשאול של הגסטפו וכך להישאר בחיים; הדילמה בדבר הסתרת ילד קטן מכדי שיוכל לשקר כהלכה, שחשיפתו כמעט מביאה אסון על מסתיריו; ומורה שנחקר על ידי בלש בעיצומו של שיעור, מוכה מול תלמידיו ויודע שאם יסגיר את הילד היהודי בכיתתו, הבלש ירפה ממנו, אך מצפונו וכן העובדה שהוא מהווה דוגמה חינוכית לכל תלמידיו הצופים בו, לא מאפשרים לו להסגיר את הילד.
ראש הכפר, החרד למשפחתו וכפרו, נאלץ, בלית ברירה, להסגיר נער יהודי, ולעומתו מוכן הכומר להציל יהודים בכל מחיר. סצנות העימות בסרט מציגות גם את הספקות בשני הצדדים. אותם רגעי מבחן, בהם מתלבט הכומר, תחת אקדחו של הבלש, אם מצויים בו החוסן והעוז במידה מספקת, מהווים נקודות מפתח בהגשמתו המוסרית.
ספר מבוא

ספר מבוא הוא ספר המספק הצגה ראשונית של נושא, תוך הימנעות מירידה לפרטים. הספר שואף לספק את כל המידע הבסיסי על נושאו.
ספר מסוג זה עשוי לפנות לקהל יעד רחב ביותר, ובהתאם לכך אינו דורש כל הכרות של הקורא עם הנושא, ועשוי גם לפנות לקהל יעד מצומצם יותר, ובהתאם לכך קיימת דרישות יסוד מסוימות מצד הקורא. בספר מסוג זה בדרך כלל לא יוצגו חידושים מהותיים; ייחודו בהצגת ידע קיים בדרך מקורית.
ספרי מבוא אמורים להנגיש את הקורא אל למידת הנושא בצורה מעמיקה יותר ומאפשרת לו מעבר לקריאה בספרים פרטניים ומקצועיים שבתחום. ספר מבוא מובחר מספק גישה רחבה וקלה למתחילים ומאידך מקדם אותם אל השלב העמוק יותר של למידת התחום.
קיימים מספר ספרי מבוא מפורסמים, אחד מהעתיקים שבהם הוא ספר יסודות מהמאה השלישית לפנה"ס, שעוסק בגאומטריה, אלגברה ועוד. בספריית האוניברסיטה הפתוחה קיימים ספרים כמבוא לפסיכולוגיה, מבוא לסטטיסטיקה וכדומה.
נויקלן

השכונה

בעבר הייתה השכונה קרויה ריקסדורף (Rixdorf) והייתה ידועה כשכונה עם רמת פשיעה גבוהה, וב-1912 שונה שמה לנויקלן כדי להתנער מהדימוי שדבק בשכונה. ב-1920 נערכה רפורמה, בה אוחדו שכונות וכפרים לשכונות בתוך העיר, ונויקלן החדשה הורכבה מהשכונות: נויקלן, בריץ (Britz), בוקו (Buckow), רודו (Rudow) וגרופיוסשטאדט (Gropiusstadt).
נויקלן גובלת בקרויצברג בצפון, בקפניק במזרח ובטמפלהוף במערב. בדרום גובלת השכונה במדינת ברנדנבורג. את השכונה חוצים קוי הרכבת התחתית קו 8 (U8) מצפון לדרום וקו 7 (U7) ממזרח למערב.
התת-אזור נויקלן היה מאוכלס במהגרים רבים החל משנות השישים, בעיקר בטורקים ומהגרים מארצות ערב והיה אחד האזורים העניים בברלין. בשנים האחרונות חל תהליך ג'נטריפיקציה מואץ, בעיקר על ידי צעירים מכל העולם שהעלה את מחיר הדיור באזור פי כמה. שאר האזורים מורכבים בעיקר מבתים פרטיים.
מבחינה תרבותית משכה שכונת נויוקלן משכה תערובת של תוויות מעצבים ואמנים. מרבית בתי המלאכה של אמנים פרטיים ממוקמים בין תעלת לנדוור ו-Hermannstraße. אולם האירועים Heimathafen Neukölln מציג מופעי תיאטרון לא קונבנציונליים הקשורים לברלין. כמו כן הוא מארח לילות שירה ואירועים יוצאי דופן (למשל ערב טייוואן). לבית האופרה הסמוך יש תוכניות מגוונות ומקוריות.
ססמבריק אדום

תיאור

פרפר קטן וכבד תעופה, הניזון מצוף פרחים. מוטות כנפיו בין 27 מ"מ לבין 33 מ"מ. צבעו אדום-שחור. כנפיו האחריות אדומות, וכל שאר גופו שחור כולל הרגליים והמחושים.
צבעו של הזחל הוא קרם וראשו שחור. במהלך התפתחותו משנה הזחל את צבעו לאדום-שחור.
התיאור הראשון בוצע יל ידי יוליוס לדרר בשנת 1855.

תפוצה

נפוץ מטורקיה עד עיראק, וגם בארץ ישראל במרכז הארץ ובצפונה ובשפלה כאחד.

מחזור חיים

בתחילת האביב מטילה הנקבה עשרות עד מאות ביצים בצדם התחתון של עלי הצמח החרחבינה מכחילה או ביצון. כעבור כשבועיים בוקעים הזחלים ומתחילים לאכול.
כאשר העלים מתחילים להיות גלדים ופחות עסיסיים (בחודש מאי), נכנסים הזחלים לדיאפאוזה (מתחת לאבנים או לעלים) למנוחת קיץ ארוכה עד תחילת החורף. עם בוא הגשמים הראשונים הזחלים מתנשלים וממשיכים באכילה. בסוף החורף מגיע הזחל לאורך של כ-2 ס"מ, הוא עובר למחסה נסתר- לרוב מתחת לאבנים כדי להתגלם. כעבור חודש מגיע הפרפר מתוך פקעת הגולם וחי כחודש.

הגנה מפני אויבים

צבעו האדום-שחור של הססמבריק אדום הוא אמצעי התגוננות מפני אויבים מפני שהמסר הצבעוני ברור מאוד-"אני רעיל ולא טעים", ואכן ציפורים וחולייתנים קטנים וגם חיפושיות ממשפחת הרצניתיים נמנעים מלטרוף אותם.