דגל קונפדרציית המדינות של אמריקה

הדגל הלאומי הראשון

הדגל הרשמי הראשון של הקונפדרציה אשר כונה "הכוכבים והרצועות" (אנגלית: "Stars and Bars") הונף בין ה-5 במרץ 1861 ועד ה-26 במאי 1863 ושימש כדגל הלאומי הראשון.
הוא עוצב בידי האמן הפרוסי ניקולה מרטשל (אשר עיצב גם את מדי צבא הקונפדרציה) בעיר מאריון שבמדינת אלבמה. דגל הפסים והרצועות אומץ ב-4 במרץ 1861 במונטגומרי, אלבמה והונף למחרת היום מעל בירתה הראשונה של הקונפדרציה.
אחד החוקים הראשונים של הקונגרס הקונפדרטיבי הזמני דאג ליצירת "ועדת הדגל והחותם" אשר בראש ישב ויליאם פורצ'ר מיילס מקרוליינה הדרומית. הוועדה ביקשה את הציבור להגיש לה רעיונות ומחשבות על נושא הדגל והסמל ונדהמה מהבקשות שלא לזנוח את "הדגל הישן" של ארצות הברית. מיילס כבר עיצב דגל אחר אשר הפך בסופו של דבר לדגל הקרב של הקונפדרציה והוא העדיף את הדגל אשר הוא עיצב על פני עיצוב 'הכוכבים והרצועות'. אך בהתחשב בדעת הקהל אשר תמכה בעיצוב הדומה לדגל ארצות הברית ("הכוכבים והפסים") עיצוב הכוכבים והרצועות אושר בידי הוועדה. עם פרוץ המלחמה, דגל הכוכבים והרצועות עורר בלבול בשדות הקרב עקב דמיונו לדגל האמריקני של צבא ארצות הברית.
עיצובו של הדגל היה פשוט. שלושה פסים אדום-לבן-אדום לאורכו של הדגל ובקנטון הופיע ריבוע כחול עליו שובצו כוכבים לבנים כמספר המדינות החברות בקונפדרציה. מספר אשר הגיע לשלושה עשר כוכבים.

הדגל הלאומי השני

הדגל הלאומי השני של הקונפדרציה אשר זכה לכינוי "הדגל חסר הכתמים" (Stainless Banner) או לפעמים "דגל סטונוול ג'קסון" (Stonewall Jackson Flag), נכנס לשימוש ב-1 במאי 1863 ויועד להחליף את דגל הכוכבים הרצועות הראשון אשר עקב דמיונו לדגל ארצות הברית ספג ביקורת נוקבת (למרות שזהו היה הטיעון המרכזי לקבלתו מלכתחילה).
עיצובים רבים הוצעו וכמעט כולם עשו שימוש בדגל הקרב, אשר בשנת 1863 הפך לידוע ומוכר היטב, כמוטיב העיקרי בעיצובם. העיצוב החדש תואר בידי הקונגרס של הקונפדרציה כשדה לבן כאשר "האיחוד (אשר בשימוש כיום כדגל הקרב) הוא ריבוע ביחס של שני שלישים מרוחבו של הדגל, שדהו אדום, מעליו סאלטייר כחול רחב ממוסגר בלבן ומשובץ בכוכבים המותאמים למספר המדינות בקונפדרציה".
כינויו של הדגל "חסר הכתמים" מתייחס לשדה הלבן הנקי. חוק הדגל של שנת 1864 לא ציין מה מסמל אותו שדה לבן ועל כן נפוצו פירושים שונים לצבע כאשר הפירוש הנפוץ ביותר היה שהשדה הלבן מסמל את טהרה של המטרה. הקונגרס הקונפדרטיבי דן בשאלה האם ראוי כי לשדה הלבן תהיה מסגרת אדומה או אולי יחצה אותו פס כחול. ויליאם מיילס נשא נאום אשר תמך בפשטותו של השדה הלבן ובסופו של דבר העיצוב אושר. לטענתו של מיילס היה חשוב לעשות שימוש בעיצובו של דגל הקרב אך בצורה סמלית יותר ובפשטות האפשרית ביותר, באמצעות שדה לבן פשוט.
הדגלים יוצרו בידי "מחסן הביגוד של ריצ'מונד" תוך שימוש ביחס אורך/גובה האופייני לדגלים ימיים של 1.5:1 במקום יחס 1:2 הרשמי.
התגובות הראשוניות לדגל הקונפדרציה היו חיוביות, אך במרוצת הזמן הדגל הפך מטרה לביקורת שכן הוא היה "יותר מדי לבן". העיתון "דיילי סאות' קרוליינה"  גרס כי למעשה זהו דגל הקרב על דגל של כניעה והוא עשוי לשדר הודעות סותרות. קציני צבא נשמעו מתלוננים כי הדגל יותר מדי לבן מסיבות רבות, כולל הסכנה כי הדגל יזוהה בטעות כדגל כניעה, בייחוד על ספינות הצי.

הדגל הלאומי השלישי

הדגל הלאומי השלישי אומץ ב-4 במרץ 1865 ממש לפני נפילת הקונפדרציה. הפס האנכי האדום הוצע על ידי מייג'ור ארתור ל. רוג'רס, אשר טען כי השדה הלבן של הדגל הלאומי השני עשוי להחשב כדגל כניעה, בייחוד כאשר אין רוח אשר תניע את הדגל והקנטון הצבעוני מוסתר.
רוג'רס סחף את סנאט הקונפדרציה לאשר את עיצובו והגן עליו באומרו כי "[הדמיון] קטן ככל האפשר ל[דגלם של] הכחולים היאנקים" ופרש את הדגל כמסמל את המקורות העיקריים של אנשי הדרום שהם הצלב של בריטניה והפס האדום מדגל צרפת.

חוק הדגל של שנת 1865 תיאר את הדגל במילים אלו: 
הקונגרס של קונפדרציית המדינות של אמריקה חוקק, כי דגל קונפדרציית המדינות יהיה כלדקמן: רוחבו שני-שלישים אורכו, האיחוד (אשר בשימוש כיום כדגל הקרב) רוחבו יהיה שלוש-חמישיות רוחבו של הדגל וכן יושאר מקום לצד האיחוד כפול מהמקום אשר מתחתיו; רקעו של האיחוד יהיה אדום מעליו סאלטייר כחול רחב ממוסגר בלבן ומשובץ בכוכבים המותאמים למספר המדינות בקונפדרציית המדינות; השדה יהיה לבן למעט מחצית מן הקצה הרחוק אשר עליו ימתח פס אדום לרוחבו של הדגל
.