google/wiki40b huggingface dataset:
פול ברן

קורות חיים

ברן נולד בהורדנה שבפולין כבן הזקונים למשפחה יהודית בת 3 נפשות. בינקותו, ב-11 במאי 1928, היגר עם הוריו לארצות הברית, לבוסטון ומשם לפילדלפיה, שם פתח אביו חנות מכולת. בילדותו עזר ברן בחנות המשפחתית.
ב-1949 סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת דרקסל  ותואר שני ב-1959 מ-UCLA.
ב-1955 נישא לאלין מרפי, ולאחר מכן עברו ללוס אנג'לס, שם עסק בתחום מערכות מכ"ם, באותה שנה הצטרף ל-תאגיד ראנד שם לקח על עצמו את פרויקט תכנון מערכות תקשורת שרידות שיכולות לשמור על תקשורת בין מערכות קצה גם בזמן התקפת נשק גרעיני.
באותה תקופה של המלחמה הקרה רוב מערכות התקשורת הצבאיות האמריקאיות השתמשו בטכנולוגיות בעלות תדר גבוה שיכלו לצאת מכלל שימוש לשעות רבות בעקבות הנזק הנגרם מהתקפה בנשק גרעיני.
ברן החליט לשלב את עבודתו של מנהל RAND ,פרנקלין אר. קולומבוס, בתקשורת חרום. עם פרויקט ערוצי תקשורת בתדרי AM, הוא הראה כי החזר אות שהופץ יכול להיות עמיד בפני נזקים של התקפת נשק גרעיני. מעבדת הפיתוח של חיל האוויר האמריקאי הראתה שהרעיון בה מעשי. ב-1964, בהיותו עובד תאגיד ראנד, פרסם יחד עם אחרים מאמר בשם "על רשתות תקשורת מבוזרות" (On Distributed Communication Networks) שעסק בשיטת מיתוג המנות. במאמר זה עלה הרעיון שיושם אחר כך ברשת ARPANET על רשת שתוכל להמשיך לתפקד גם אחרי שיתוק חלקים נרחבים ממנה. 
ב-1968 ברן ייסד את מכון Institute for the Future ולאחר מכן היה מעורב בפיתוחן של מערכות טכנולוגיית רשת שפותחו בעמק הסיליקון, בנוסף היה מעורב בייסוד טכנולוגיית מנות קול שפותחה על ידי חברת STATCOM. טכנולוגיה זו הוליכה לתקן הראשוני המסחרי של ATM‏ (Asynchronous Transfer Mode).
ב-1985 ייסד את METRICOM חברת התקשורת האלחוטית הראשונה שהפיצה את RICOCHET (המערכת הציבורית הראשונה שהשתמשה בתקשורת WIRELESS)
ייסד את חברת COM21 אחת מחברות התקשורת בכבלים הראשונות. בהמשך לעבודתו בחברה זו הוא ייסד את חברת GOBACKTV שהתמחתה בטלוויזיה דיגיטלית ותפקד כנשיאה.
ברן הרחיב את עבודתו בטכנולוגיית מיתוג המנות לטווח התקשורת האלחוטית במה שהגדיר כ"חוקי הא-ב" של שימוש בטווח האלחוטי.
קיבל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת דרקסל.
ב-26 במרץ 2011 נפטר מסרטן הריאות בביתו שבפאלו אלטו, קליפורניה.
סליפי פלויד

קריירה ככדורסלן

פלויד נולד בגסטוניה שבקרוליינה הצפונית. את הכינוי "סליפי" קיבל בכיתה ד', לאחר שאדם שצפה בו משחק כדורסל צעק לעבר המאמן "הוצא את הילד הזה מן המשחק. הוא ישן!". בתיכון התחרה כשחקן בית הספר האנטר האס בגסטוניה עיר מגוריו. בשנת הלימודים הלפני-אחרונה שלו, בשנת 1977, הוביל פלויד את בית הספר לזכייה באליפות התיכונים של קרוליינה הצפונית, לאחר שבגמר ניצחו את בית ספרו של ג'יימס וורת'י. הוא כיכב גם במדי אוניברסיטת ג'ורג'טאון, והוא חבר היכל התהילה של האתלטיקה באוניברסיטה.
במדי ג'ורג'טאון הצטיין בכל ארבע עונותיו. הוא הוביל את הקבוצה בממוצעי נקודות למשחק בשנים 1979, 1980, 1981 ו-1982, והיה קפטן בשנים 1981 ו-1982. הוא נבחר לחמישיית העונה ב"ביג איסט" ("Big East") בשנים 1980, 1981 ו-1982, ולחמישיית העונה בכל ארצות הברית בשנים 1981 ו-1982. פלויד, שהוביל את קבוצתו בממוצעי הנקודות לכל אורך שנותיו באוניברסיטה, הוא הקלע המוביל בתולדות הקבוצה גם כיום (2,304 נקודות).
פלויד נבחר בדראפט ה-NBA על ידי ניו ג'רזי נטס בבחירה ה-13 בדראפט ה-NBA ‏1982. במהלך עונת רוקי מאכזבת העבירו הנטס את פלויד בטרייד עם מייקי ג'ונסון לגולדן סטייט ווריורס תמורת מייקל ריי ריצ'רדסון. פלויד פרח במהרה במדי הווריורס, ובעונתו הראשונה המלאה בקבוצה היו ממוצעיו עמה 16.5 נקודות למשחק. במהלך עונת 1984/1985 ממוצעיו היו הגבוהים בקריירה שלו, 19.5 נקודות למשחק, ושתי עונות מאוחר יותר היו ממוצעיו 18.8 נקודות ו-10.3 אסיסטים למשחק, והוא נבחר למשחק האולסטאר של ה-NBA.
בדצמבר 1987 הועבר בטרייד עם ג'ו בארי קארול ליוסטון רוקטס תמורת רלף סמפסון וסטיב האריס. פלויד שיחק 5 וחצי עונות במדי הרוקטס לפני שחתם כסוכן חופשי בסן אנטוניו ספרס ב-1993, שנה לפני שתי האליפויות הרצופות של הרוקטס. לאחר עונה אחת בסן אנטוניו חזר לניו ג'רזי נטס, והוא פרש ב-1995 לאחר שקלע בקריירה 12,260 נקודות ומסר 5,175 אסיסטים.
פלויד מחזיק בשיא הנקודות לרבע (29) ולמחצית (39) במשחק פלייאוף ב-NBA. את שני השיאים השיג במשחק הרביעי של חצי גמר המערב ב-1987 מול לוס אנג'לס לייקרס. פלויד קלע 12 זריקות רצופות מן השדה ברבע הרביעי, והוא סיים את המשחק עם 51 נקודות, ובכך מנע הפסד בסוויפ של הווריורס ליריבתם הלייקרס.

אחרי קריירת הכדורסל

אחרי שפרש מה-NBA ניהל פלויד מסעדה במשך שלוש שנים, ופתח עסק ניהול כלכלי בפרברי יוסטון. בשנים 2004–2005 אימן קבוצת כדורסל לנערים בגסטוניה עיר הולדתו. בשנים 2013–2015 הועסק כ"שגריר מותג" בחברת כלי מיטה.
במרץ 2015 הצטרף לחברת "ג'ובסי-וובסי" (JobsyWobsy) כנשיא החברה. כחלק מהמוטל עליו מתוקף התפקיד פלויד נוסע ברחבי ארצות הברית ומפעיל סדנאות שמטרתן ללמד ילדים על חשיבות יושרה, עבודה קשה, ועל הצורך להיות מוכנים, בספורט ובחיי היום-יום.
שלל (מחזה)

תקציר העלילה

המחזה מתאר את סיפורם של שני גנבים צעירים, האל ודניס. השניים שודדים יחד את הבנק הסמוך לבית הלוויות שבו עובד דניס. לאחר מכן, הם חוזרים לביתו של האל על מנת להסתיר את הכסף. אמו של האל בדיוק נפטרה, והם מסתירים את הכסף בארון הקבורה שלה, שעדיין נמצא בבית עם גופתה בתוכו. אל המקום מגיע מפקח המשטרה טרוסקוט, והעלילה הופכת להיות ביזארית יותר ויותר. המחזה מציג בצורה סאטירית טקסי אבל, הן דתיים והן חילוניים, וכן את צביעותם של בני האדם. המשטרה, המיוצגת במחזה על ידי דמותו של המפקח טרוסקוט, מתוארת כגוף מושחת.

הפקה

באוקטובר 1964 סיים אורטון לכתוב טיוטה ראשונית של המחזה, אשר הוצג בהצגת בכורה ב-1 בפברואר 1965 בקיימברידג'. בהפקה זו, אשר בויימה על ידי פיטר ווד, כיכבו ג'רלדין מקיואן, קנת וויליאמס, דאנקן מקרה ואיאן מקשיין.
הביקורות להפקה הראשונה היו שונות ומגוונות. צופים רבים בקהל זעמו, כפי שהתכוון אורטון, אך בסופו של יום הביקורות השליליות הרבות השפיעו גם על מכירות הכרטיסים. מבקר הלונדון איבנינג ניוז כינה את ההצגה "אחד הדברים המהפכנים ביותר שראיתי אי פעם". ההפקה הראשונה הסתיימה ב-20 במרץ 1965 בווימבלדון, כאשר המחזה נחשב לכישלון, בשל שיכתובים רבים של הטקסט, בימוי לא אחיד, תפאורה מסוגננת אך לא סימפטית, ולדעת רבים - ליהוקו של וויליאמס.
בשנה שלאחר מכן, המחזה הועלה שוב, בהפקה חדשה, שרצה בהצלחה. תחילה, ההפקה רצה ב-Cochrane Theatre שבהוברן, החל מה-27 בספטמבר 1966. בהפקה זו כיכבו ג'רי דוגן בתפקיד מקלייב, שילה בלנטין בתפקיד פיי, קנת קרנהאם בתפקיד האל, סיימון וורד בתפקיד דניס ומייקל בייטס בתפקיד המפקח טרוסקוט. את הפקה זו ביים צ'רלס מארוביץ'. ההפקה הועברה ל-Criterion Theatre שבוסט אנד בנובמבר 1966.
המחזה הוצג לראשונה בברודוויי ב-Biltmore Theatre.‏ ערב הבכורה היה ה-18 במרץ 1968. קנת קרנהאם, אשר גילם את דמותו של האל בהפקת לונדון של 1966, שב לגלם את אותו הדמות גם בניו יורק. יחד איתו הופיעו ג'יימס האנטר בתפקיד דניס, ליאם רדמונד בתפקיד מקליווי, קרול שלי בתפקיד פיי, ג'ורג' רוז בתפקיד טרוסקוט, ונורמן בארס בתפקיד מדוז. את הפקה זו ביים דרק גולדבי. המחזה תואר בספרו של ויליאם גולדמן "The Season: A Candid Look at Broadway".
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

עיבוד קולנועי

המחזה עובד לסרט קולנוע באותו השם שיצא בשנת 1970, בבימויו של סילביו נאריזאנו ובכיכובם של ריצ'רד אטנבורו, לי רמיק, הייוול בנט והקומיקאי דיק אמרי.
ערב פסח

ערב פסח הוא היום שבא לפני חג הפסח - י"ד בניסן. בנוסף למנהגים הכלליים של ערב חג, ליום זה מספר מצוות ומנהגים מיוחדים, על מנת להתכונן לחג הפסח.
לפי הכלל לא בד"ו פסח, ערב פסח אינו חל בימים ראשון, שלישי וחמישי, כלומר הוא יכול לחול רק בימים שני, רביעי, שישי ושבת.

זמני איסורי החמץ

אף שחג הפסח מתחיל רק ביום ט"ו בניסן, איסורי החמץ חלים כבר בערב פסח. בארבע השעות הזמניות הראשונות של היום מותר לאכול חמץ (עד השעה 10:00 לערך), החל מתחילת השעה החמישית, אסור לאכול חמץ מדרבנן, אך מותר ליהנות מהחמץ, מתחילת שעה שישית נאסר החמץ גם בהנאה. עד סוף השעה החמישית יש גם להקפיד לסיים את ביעור החמץ וביטולו.

ערב פסח שחל בשבת

כאשר חל ערב פסח בשבת, מקצת הדינים הנוהגים בערב פסח משתנים. בדיקת חמץ וביעור חמץ מוקדמים ליום שישי, אך משאירים מספיק חמץ בשביל לחם משנה לשתי הסעודות. בסעודה שלישית נוהגים לאכול מצה עשירה או פירות בלבד.
את כל ההכנות לפסח יש לעשות מיום שישי, ובשבת עצמה אין להכין כלום. תענית בכורות מוקדמת ליום חמישי. שבת הגדול חלה בשבת זו, אך נוהגים להקדים את דרשת הרב לשבת קודם, כי בשבת זאת רב ההכנות לפסח כבר נשלמו.
רוזה וול

רוזה וול הייתה סופרת ילדים ונוער ישראלית.

חייה

וול נולדה באוסטריה בשנות ה-20, וערב מלחמת העולם השנייה עלתה לארץ ישראל. וול כתבה את ספריה באנגלית, ואלה תורגמו לעברית וראו אור בשנות ה-50. ספריה כוללים שילוב אגדות ופנטזיה בחיי היום-יום.
בספרה "אותיות מספרות", וול מתארת ילדה חולה בשם מרים שהגיעה לישראל מאירופה לאחר שכל משפחתה נספתה. היא מתקשה ללמוד עברית ומקבלת ספר. אותיות הספר קוראות לה, ומספרות לה אגדות לפי סדר האלף-בית. בספר "היער השאנן" מסופר על רות, ילדה שמתקשה להתמודד עם לידתו של מיכאל, אחיה התינוק, שתשומת לב הוריה וסבה האהוב מופנית כעת אליו. רות מקבלת ארנב (בתרגום: שפן) שוקולד, אשר מתעורר לחיים ומספר לה את קורותיו של שחריה, ארנב שאהב לפגוע באחרים, ועל הצרות וההרפתקאות שנקלע אליהן בשל כך. וול משלבת בסיפור המסגרת כמה סיפורים קצרים כמו גרסה היתולית של היפהפייה הנמה שנרדמת לפני מבחנים, ובו אמירה על חשיבות ההשכלה בחיים המודרניים, ועל "העץ הבודד" שבו חולמי החלומות הרוצים לזכור את חלומותיהם נאלצים לסבול כאב ובדידות. דרך סיפורי הארנב, רות לומדת לאהוב את אחיה הקטן ולעזור לחבריה.
ספרה "מצנפת החכמה" תורגם לסינית.
סקוטסדייל

היסטוריה

כבר בשנת 300 לפני הספירה האזור היה מיושב על ידי אינדיאנים.
הם בנו באזור תעלות השקיה מהמתוחכּמות שהעולם ראה.]
לפני השתלטות האירופאים באזור שכן במקום כפר אינדיאני בשם 'חציר רקוב'.האינדיאנים נשארו לחיות בסגנון שאפיין אותם לפני מאות שנים עד שנות ה-60 של המאה ה-20. לאחר מכן עברו כולם לבתי קבע מודרניים בתוך סקוטסדייל.
העיר הנוכחית החלה להיבנות בסוף המאה ה-19 ונקראה 'אורנגדייל'. בשנת 1888 קנה כומר צבאי ווינספיל סקוט שטח מדברי גדול ב-2.50$ אשר התפתחה עם השנים לעיר. ראשון המתיישבים היא אחיו של ווינספיל, ג'ורג' וושינגטון סקוט. 
בשנת 1894 שונה שמה של העיר ל'סקוטסדייל' על שם האחים.
בשנת 1951 חיו בעיר רק 2000 תושבים.
באותה תקופה נחשבה העיר לפרבר במעמד סוציו-אקונומי נמוך והעירייה הייתה כל כך ענייה שלא היה להם כסף לבנות גשרים מעל תעלות שבנו האינדיאנים הקדמונים ונחלי האכזב העוברים בעיר ולידה.
מדי שנה בחורף הנחלים והתעלות היו מתמלאים מים ובכך סוגרים בעצם את המעבר למכוניות ומנתקים את העיר.
רק בסוף שנות ה-60 החלו לבנות גשרים בעיר ובפרויקט גדול נחפרו תעלות עמוקות יותר כדי למנוע הצפות. בכך הצליחו לייבש שטח גדול אשר היה מוצף מדי חורף ולהוסיף לעיר עוד שטח בו ניתן היה לבנות.
מאז החלה העיר להתפתח והפכה למקום אטרקטיבי למשפחות צעירות. עם השנים התבססה אוכלוסיית העיר.
בשנת 1993 הוכרזה סקוטסדייל כעיר הראויה ביותר למגורים בכל ארצות הברית.

כלכלה

39% מתושבי העיר עוסקים בתיירות. כאמור, העיר מאוד היא מקום מאוד אטרקטיבי לתיירות פנים בעיקר אך גם תיירות חוץ.
בשנת 2005 ביקרו בסקוטסדייל 7.5 מיליון מבקרים אשר הכניסו לעיר 3.1 מיליארד דולר.
בעיר יש יותר מ-70 בתי מלון ומרכזי נופש, כאשר 5 מהם נכללים ברשימת בתי המלון היוקרתיים ביותר בארצות הברית. 
העיר גם מתגאה בכמות גדולה של מכוני ספא. 
הכנסות נוספות לכלכלת העיר באות מנמל התעופה של סקוטסדייל ומפעלים באזור התעשייה המקומי.
חואן ברנאט

ולנסיה

ברנאט נולד בעיר קויירה הנמצאת בקהילה האוטונומית של ולנסיה. ברנאט שיחק בקבוצות הנוער של ולנסיה, וערך הופעה בקבוצות הבוגרות כאשר שיחק בקבוצת המילואים בליגה הספרדית השלישית, וסייע לה להעפיל אל הליגה הספרדית השנייה. בשנת 2011 ברנאט עלה לסגל של הקבוצה הבכירה, וערך בכורה ב-27 באוגוסט באותה שנה בניצחון על ראסינג סנטאנדר. עם זאת, מיעט לשחק בקבוצה הבכירה באותה עונה, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים. ב-28 בנובמבר 2012 הבקיע ברנאט את שערו הראשון בקבוצה הבכירה, במשחק גביע המלך נגד יאגוסטרה, וכעבור כשנה הבקיע לראשונה במשחק ליגה, נגד אלצ'ה. במהלך תקופתו בולנסיה, שיחק ברנאט בעמדת הקשר השמאלי, ובהמשך בעמדת המגן השמאלי.

באיירן מינכן

ב-7 ביולי 2014 חתם ברנאט על חוזה לחמש שנים בבאיירן מינכן, תמורת 10 מיליון אירו. ברנאט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לבורוסיה דורטמונד בגמר הסופר קאפ הגרמני. את שערו הראשון במדי באיירן מינכן כבש ב-30 בינואר 2015 בתבוסה 4-1 לוולפסבורג. ברנאט הרבה לשחק בהרכב של פפ גוארדיולה כבר בעונתו הראשונה, כאשר הוא משחק בעיקר כקשר שמאלי וכמגן שמאלי. בעונת הבכורה שלו בקבוצה זכה ברנאט עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה. בעונת 2015/16, זכה ברנאט עם באיירן מינכן בדאבל, ובשתי העונות הבאות, 2016/17 ו-2017/18, זכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה. ברנאט, בארבע עונותיו בבאיירן, הגיע עם הקבוצה שלוש פעמים לחצי גמר ליגת האלופות ופעם אחת לרבע הגמר, אך שימש בעיקר שחקן מחליף לדויד אלאבה.

פריז סן ז'רמן

ב-31 באוגוסט 2018 נמכר ברנאט מבאיירן מינכן לפריז סן ז'רמן מליגת העל הצרפתית תמורת 15 מיליון אירו. ברנאט חתם על חוזה בפריז סן ז'רמן לשלוש שנים. ב-14 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0-4 על סנט אטיין. ב-6 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון במדי פריז בתיקו 1-1 נגד נאפולי בליגת האלופות.

קריירה בינלאומית

ברנאט שיחק בכל נבחרות הנוער והצעירים של ספרד. ברנאט זכה עם נבחרת ספרד באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19, שנערכה בשנת 2012 באסטוניה, וערך בכורה בנבחרת ספרד הבוגרת בשנת 2014, במוקדמות יורו 2016, וכבש את שערו הראשון נגד נבחרת לוקסמבורג.
דורדון (נהר)

אטימולוגיה

שלא כפי שניתן לחשוב, השם אינו שם חדש שנוצר מהלחם של Dore (זהב) ו-Dogne. אלא מדובר על שם ותיק שהגיע מקלטית שבה הקידומת Dur או Dour (מים) ייצגה שמות של נהרות כמו נהר דורו. השם הראשון שניתן לנהר שעליו ידוע הוא Durānius ולאחר מכן נקרא בשמות נוספים כמו Dorononia fluvius, Dornonia במאה השביעית ולבסוף Dordonia במאה ה-11.

גאוגרפיה

הנהר דורדון יוצא מהר הגעש הרדום פואי דה סנסי שהוא ההר הגבוה במרכז צרפת. הנהר נוצר באיחוד של שני פלגי הרים, הדור, שמתחיל בראש ההר בגובה של 1,885 מטר, והדון שמתאחד אתו בגובה 1,366 מטר.
הוא זורם כ-500 ק"מ עד העיירה אמבז שבמחוז ז'ירונד, שם הוא מתאחד עם הגארון שיחד יוצרים את שפך הנהר ז'ירונד.
הדורדון עצמו עובר דרך שישה מחוזות ואגן הניקוז שלו עובד דרך חמישה מחוזות נוספים.
מייקל סנדל

חייו

סנדל נולד ב-1953 במיניאפוליס למשפחה יהודית. כשהיה בן 13 עברה משפחתו ללוס אנג'לס. הוא למד באוניברסיטת ברנדייס וסיים את חוק לימודיו שם ב-1975. לאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד כחתן מלגת רודז, שם למד אצל הפילוסוף צ'ארלס טיילור.

קריירה

סנדל משויך לפילוסופים הפוליטיים העוסקים בקהילתנות, גישה פילוסופית היוצאת כנגד ההתרכזות של החשיבה הפוליטית ביחיד ובזכויותיו. לפי הקהילתנות, כל אדם הוא תמיד ובהכרח קשור לבני אדם אחרים, לקהילות שונות, להיסטוריה כלשהי ולמקום מסוים. השתייכות זו היא שמגשימה אותו והופכת אותו לעמוק ומלא תוכן. על אף שאינו משייך עצמו במפורש לזרם חשיבה זה, תרם סנדל תרומה חשובה לתורה זו כאשר ביקר את ג'ון רולס בספרו "Liberalism and the Limits of Justice". רולס טען ב-"Theory of Justice" ‏(1971) כי ניתן להגיע ל"תאוריה של צדק" על ידי שימוש במסך הבערות. בניסוי מחשבתי זה, היחידים בחברה דנים על חלוקת הזכויות והחובות כאשר אינם יודעים את תכונותיהם ונטיותיהם. רק לאחר ההחלטה על העקרונות הבסיסיים שינהיגו את החברה, אמורים הדנים להסיר את ה"מסך", ולשוב להיות כעשירים ועניים, שחורים ולבנים וכיוצא בזה. סנדל טען שאנו מטבענו תלויים במצבנו עד כדי כך שלא ניתן לבצע את הניסוי אף בצורה היפותטית. דוגמה לכך הוא קשר משפחתי, שאינו תוצאה של בחירה מודעת אלא של נסיבות אליהן נולדנו. מכיוון שקשרים אלו אינם מבחירה מודעת, הם בלתי ניתנים לניתוק. סנדל מאמין שרק גישה פחות מחמירה, ויותר חופשית, של מסך הבערות יכולה להיות אפשרית. לדעת סנדל, טענתו של רולס תלויה בעובדה שהמסך הוא כה אטום כך שניתן יהיה לבצע החלטות מבלי לדעת מיהו שיהיה מושפע מהם, דבר שהוא בלתי אפשרי במצב בו כל אדם קשור ברשת מסובכת של קשרים אישיים.
סנדל מלמד באוניברסיטת הרווארד קורס על "צדק" מזה כשני עשורים. כעשרת אלפים תלמידים למדו בקורס זה והוא אחד הקורסים הפופולריים ביותר מבחינת השתתפות התלמידים בהיסטוריה של האוניברסיטה. בסמסטר הסתיו של 2007 נרשמו לקורס 1,500 תלמידים. הסמסטר של שנת 2005 הוקלט ומוצע גם ברשת האינטרנט לתלמידים הלומדים בשלוחות של הרוורד בארצות הברית. גרסה מקוצרת של הקלטה זו עובדה לסדרת טלוויזיה בת 12 פרקים, שזמינה גם באתר של סנדל. כן מלמד סנדל בקורס "אתיקה וביו טכנולוגיה", סמינר העוסק בהשפעות האתיות של הליכים ואפשרויות בשדה הביוטכנולוגיה. 
סנדל שימש בממשלו של הנשיא ג'ורג' וו. בוש כיועץ הנשיא לביואתיקה.
חבורת שומר אמונים

חבורת שומר אמונים (או השם הנפוץ אך השגוי שומרי אמונים). הוקמה בעיר סאטמאר שברומניה, על ידי האדמו"ר רבי אהרן ראטה. מחבורה זו השתלשלו חסידות שומרי אמונים וכן חסידויות תולדות אהרן ותולדות אברהם יצחק הקיימות היום.

ראשיתה של החבורה

הרב ראטה, תלמידם של הרב צבי אלימלך שפירא מבלוז'אב, הרב יהוסף רוטנברג מקסני, הרב  ישכר דב רוקח מבעלזא והרב ישראל הגר (אהבת ישראל) מויז'ניץ. הקים בשנת תרפ"א-(1921) את קהילת "יראי ה'" בעיר סאטמאר שברומניה, מתוך מטרה לבנות בית יוצר לאברכי עילית עובדי ה', שאין להם בעולמם אלא תורה ותפילה. שיטתו היוותה למעשה מיזוג של מאפיינים שונים מדרכם של רבותיו. סביבו התקבצה קבוצה קטנה של צעירים צמאי דעת, אותם הוא הדריך לחיי פרישות וחינכם לתפילה בהתלהבות ובקול רם.
למרות מוצאו של רבי אהרן שלא הגיע ממשפחה רבנית (אביו ר' שמואל יעקב היה קצב), התפרסם הוא כאדם קדוש וסגפן, ונודע בעבודת ה' שלו שהייתה בהתלהבות רבה. 
בשנת תרפ"ח-(1928) עלה הרב אהרן לארץ ישראל וייסד בשכונת מאה שערים את בית המדרש, 'אוהל אלימלך' על שם רבו ר' צבי אלימלך מבלאז'וב. מטעמי בריאות חזר ר' אהרן לאחר ארבע שנים לעיר סאטמאר, בהותירו אחריו גרעין של תלמידים הצועדים אחר דרכו הרעיונית.
עקב שימת הדגש המיוחדת בקהילתו על עניית אמן בקול רם, שינה רבי אהרן בשנת תרצ"ג את שם חבורת חסידיו לשומר אמונים, זאת על פי מאמר חז"ל: "פתחו שערים ויבא גוי צדיק שומר אמונים - אל תיקרי שומר אמונים אלא שאומרים אמן". נראה ששינוי זה נוצר גם בעקבות הוצאת ספרו "שומר אמונים".
בשנת תרצ"ו - (1936) תבעה ממשלת גרמניה הנאצית את גירושם של כל הנתינים הזרים מרומניה, סלובקיה והונגריה. במסגרת זו, גורש רבי אהרן (שהיה בעל נתינות הונגרית) להונגריה והקים את חצרו בעיר ברגסז, שם אף הוחלף שמה של החצר לחברת "שומרי אמונים". עם כיבושה של הונגריה על ידי הנאצים והחלת מוראות השואה על יהודיה, נמלט האדמו"ר מהונגריה והגיע ארצה עם בני משפחתו, ביניהם בנו וחתנו – האדמו"רים לעתיד. עם הגיעו ארצה חיזק את קהילתו הקטנה והעמיק את יסודותיה. בארץ ישראל קיבל גם השפעה מחצרות ארצישראליות, כמו חסידות קרלין ממנה נטל את הצעקות בתפילה ואת עניין השמחה, ומחסידות סלונים ממנה קיבל את עניין שברון הלב וההתחטאות לפני הקדוש ברוך הוא. כמו כן הנהיג את לבישת הטלית בליל שבת כמנהגן של שתי חסידויות אלו. בצוואתו אף הורה שאם החבורה לא תחזיק מעמד אחר פטירתו, יצטרפו לחסידות קרלין.
את מקומו בראשות החבורה בברגסז מילא תלמידו רבי יוסף מאיר פולק, נינו של רבי יוסף מאיר מספינקא ואביו של רבי אברהם אלתר האדמו"ר מברגסאס-פתח תקווה.
רבי אהרן נפטר בו' בניסן ה'תש"ז-(1947). את מקומו בהנהגת החבורה תפסו בנו רבי אברהם חיים ראטה וחתנו רבי אברהם יצחק קאהן. בהמשך התפלגו הגיסים, ורוב החבורה הלכה עם רבי אברהם יצחק, שפתח את בית המדרש תולדות אהרן. מיעוט מחברי החבורה הלכו עם רבי אברהם חיים שירש את בית מדרשו של אביו ובה הקים את חסידות שומרי אמונים.
כלב לבן

עלילה

כשגארי ואשתו עוברים ללוס אנג'לס בשנת 1968 מפריז, מאמץ אותם כלב רועים גרמני המתגלה כחביב ועדין, כל עוד מדובר באנשים לבנים. מרגע שאדם שחור מתקרב אליו, הכלב הופך לאלים ומנסה לתקוף את האדם השחור. גארי לוקח את הכלב אל גן החיות של ג'ק קרואתרס כדי שזה ינסה "לרפא" את הכלב מגזענותו. אחד ממטפלי גן החיות, אדם שחור בשם קיז, מוכן לקחת עליו את המשימה והופך למטפל העיקרי בכלב. המטפל מזהה כי הכלב הוא "כלב לבן" – כלב שאולף להיות כלב תקיפה נגד שחורים אך מחליט לנסות לאלף אותו למרות גילו המבוגר של הכלב. 
ג'ין סיברג, אשתו של גארי, מתוארת בספר כמשתתפת פעילה בארגונים שונים לשוויון זכויות לשחורים בארצות הברית. היא תורמת לארגונים רבים כמעט את כל משכורתה מן הסרטים בהם היא משחקת, ומשתתפת בעצרות, הרצאות ופעילויות נוספות לטובת העניין. 
גארי נוסע מלוס אנג'לס למזרח הרחוק כדי להרגע מהפעילות הפוליטית האינטנסיבית שמנהלת ג'ין מביתם. הוא חוזר לארצות הברית להלוויתו של אחיה של ג'ין. זמן קצר לאחר מכן ד"ר מרטין לותר קינג נרצח וגארי מתאר את המהומות שפרצו בעקבות הרצח בערים רבות בארצות הברית. גארי הול לפגוש את רד, ידידו האמריקאי שהכיר בפריז, פעיל בתנועת הפנתרים השחורים. רד מאמין כי גיוס של צעירים שחורים לצבא ארצות הברית כדי להלחם במלחמת וייטנאם הוא שישפר את מצבם של השחורים באמריקה משום שייתן להם מיומנויות צבאיות. 
בפריז, גארי  מבקר את באלארד, בנו של רד. באלארד ערק מצבא ארצות הברית כדי להתחתן עם אהובתו, צרפתייה. זוהי תקופת מרד הסטודנטים בפריז (מאי 1968) וגארי מתאר את המהומות ברחובות כמו גם את חיי הלילה והפנאי, הממשיכים להתקיים במקביל. 
כאשר גארי חוזר לקליפורניה, הוא מגלה כי פלג התנועה שרד היה ממנהיגיה מתפרק משום שסוכנים ממשלתיים הצליחו לחדור אליו במסווה, וכי בנו של רד, פיליפ, נהרג במלחמת וייטנאם. גארי הולך לבקר את הכלב, שנמצא עם קיז, והכלב תוקף אותו ואת ידידו הליברל. קיז אומר לגארי שהוא הצליח – הוא אילף את הכלב, ועכשיו הכלב הוא "כלב שחור"- כלומר כלב התוקף לבנים במקום שחורים.

תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית מצרפתית על ידי הסופר והמתרגם אביטל ענבר, וראה אור בהוצאת ספריית מעריב, תל אביב, 1988, בשם כלב לבן.

עיבוד קולנועי

הזכויות על עיבוד הספר לסרט נמכרו לאולפני פרמאונט בשנת 1975, אך הפקת הסרט עצמו לא החלה עד שנת 1981, לאחרי מותו של גארי. הגרסה הקולנועית שונה מזו הספרותית במספר נקודות, כולל השמטת דמותו של גארי ואף שינוי סוף הסיפור לאחד יותר אופטימי.
רולא ח'ורי

רולא מכראם ח'ורי (נולדה בשנת 1982) היא אוצרת, מבקרת והיסטוריונית של האמנות, ערביה-ישראלית.

קורות חיים

רולא מכראם ח'ורי נולדה בחיפה ב-1982. אביה הוא השחקן והבמאי מכרם ח'ורי ואמה דעה היא מורה לאמנות. אחיה ג'מיל ח'ורי ואחותה קלרה ח'ורי הם גם כן שחקנים בדומה לאביהם.
ח'ורי סיימה תואר ראשון בתולדות האמנות, שפה וספרות איטלקית באוניברסיטה העברית ב-2005. בעלת תואר שני בתולדות האמנות מאוניברסיטת חיפה (2011). עשתה תואר שני נוסף בביקורת האמנות בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק ב-2017.
אחת מתערוכותיה הבולטות הייתה "נקודת מיצוי" (2012) – תערוכה קבוצתית הכוללת עבודות צילום, וידאו ומיצב. התערוכה בחנה את המושג "מצב מיצוי" או "מצב נישול", כלומר מצב שבו מתבטל האחר לאחר שנכבש, רוקן מתרבותו והורחק מההיסטוריה שלו. בתערוכה מבקשת להציג תפיסה חדשה של אמנות " ההופכת את הבלתי מוחשי למוחשי, את הלא ממשי לממשי ואת הבלתי נראה לעין לנראה", על מנת לכלול אותו כחלק מהמציאות המודעת.
תערוכה נוספת (שאצרה יחד עם יעלה חזות) – "חכמת ההמונים" (2014) – הוצגה בבית הגפן. בתערוכה זו ניתן לראות את השקפת עולמה של ח'ורי אותה היא מביאה באופן זה או אחר בתערוכותיה הרבות, אשר לרוב יהיו בנושאים פוליטיים וחברתיים. התערוכה חוזרת לכיכר העיר, שמקורה בערי המדינה של יוון העתיקה, ככזו שממלאת את תפקידו של המרחב הציבורי כמקום בו ניתן להתכנס, לשמוע, להשמיע ולנהל שיח ציבורי. היא יוצאת בתביעה לשינוי ערכי החיים הפוליטיים, החברתיים והתרבותיים שנשחקו, למען כינון חברה שוויונית ודמוקרטית יותר, ומבקשת להוות זרז לחשיבה רדיקלית ביחס לפלטפורמות חדשות, גם אם מדומיינות, למימוש התביעה מתוך הפוטנציאל הטמון במרחב הציבורי המקומי. תפיסת "חוכמת ההמונים" גורסת שחוכמתו של ההמון גדולה, בתנאים מסוימים, מחוכמתו של המומחה היחיד והתנאים ההכרחיים לקיומה הם הטרוגניות, פלורליזם ומגוון דעות. בתערוכה מוצעת אפשרות אחת מבין אפשרויות פוטנציאליות נוספות, לפתיחת המרחב הציבורי באופן שיאפשר לסוגים שונים של ידע מקומי להתבסס. ידע הנבנה מהגיוון וההטרוגניות של חוכמת הציבור - היוצרים והתושבים - שבכוחם יחד או לחוד לתרגם אותו בצורה פרקטית להנעת שינוי במרחב המקומי'.
בנוסף לאוצרות עוסקת ח'ורי בפרויקטים חינוכיים, קהילתיים ואמנותיים. ב-2007 ניהלה את פרויקט "Walkscreen", בברלין – פרויקט המפנה את תשומת הלב לחסמים הפיזיים והמטאפוריים בארבע ארצות עם היסטוריה של חומות והפרדה: גרמניה, קפריסין, אירלנד וישראל/פלסטין. ב-2011 יצרה תערוכה אינטראקטיבית בשם "מבוך השלום" המיועדת לתלמידי בתי ספר יסודיים. הפרויקט עסק בקונפליקטים, איך הם נוצרים, ועל דרכים בהם ניתן לפתור אותם. התערוכה הוצגה במוזיאון המדע בירושלים ועברה למוזיאון עין-דור. בשנים 2013–2014 - הייתה מנהלת אמנותית במרכז תרבות ח'ליל א-סכאכיני ברמאללה, והפיקה סדנאות ותערוכות מדי חודשיים. מ-2017 ומנהלת פרויקט "From the Seed to the Dish", פרויקט מזון לעידוד מוצרים פלסטיניים מקומיים, ומנכ"לית של אגודת התרבות הערבית בחיפה.
מוצר בר-קיימא מינימלי

מוצר בר-קיימא מינימלי (באנגלית: minimum viable product או בקיצור: MVP) הוא מוצר עם המינימום ההכרחי של תכונות כך שלקוח יוכל להשתמש במוצר. המטרה העיקרית של שלב מוצר זה היא מישוב.
היתרון הגדול של מוצר בר-קיימא מינמאלי הוא בכך שעלות הפיתוח של מוצר כזה היא נמוכה יחסית. כך שאם המוצר נכשל או לא עונה על הדרישות שבשבילן הוא אופיין אז כמות הכסף והזמן שהושקעה היא מינימלית. המונח הוטבע והוגדר על ידי פרנק רובינסון ב-2001, והפך לפופולרי בזכות סטיב בלנק ואריק ריס. פעמים רבות לפני ההגעה לשלב זה נעשה בחברות סקר שוק.

תיאור

למוצר בר-קיימא מינימלי יש בדיוק מספיק יכולות כדי לשחרר אותו לשוק. בדרך כלל המפתחים של המוצר ינסו לשחרר אותו לקבוצה חלקית מכל כלל הלקוחות האפשריים - לדוגמה לקהילת המאמצים המוקדמים  שמקובל לחשוב שהם יהיו יותר סלחניים, יתנו משוב יותר מפורט ויוכלו להבין את מהות המוצר גם בשלבים מוקדמים של הפיתוח. האסטרטגיה הזאת מונעת יצירת תכונות או מוצרים שהלקוחות לא רוצים ולמקסם את כמות המידע שמרוויחים על כל לקוח עם כמה שפחות השקעה כספית.
בפרויקטים המתבססים על מימון המונים הרבה פעמים יסתפקו במוצר בר-קיימא מינמלי כאשר יגיעו לשלב המימון. רק במקרים נדירים מגיעים לשלב זה כאשר המוצר הוא כבר מלא ומוכן לשיווק. בשלב זה אפשר להתייחס למימון ההמונים עצמו בתור סקר שוק ובכך להמשיך לפתח רק מוצר שיעמוד בדרישות שנובעות מסקר שוק זה. הרבה פעמים הפלטפורמות של מימון המונים מאפשרות גישה נוחה לקהילת המאמצים המוקדמים.

ביקורת

ישנם מחקרים המראים כי שחרור מוקדם של מוצר בר-קיימא מינמלי עלול לפגוע בחברה יותר מאשר לעזור לה מכיוון שהיא עוזרת למתחרים לחקות תכונות ייחודיות של המוצר כאשר הוא עדיין לא בשל לתחרות מלאה בשוק. באותם מחקרים גם צויין שלעיתים שחרור מוקדם של מוצר כזה יכול לפגוע במוניטין של החברה.