google/wiki40b huggingface dataset:
יהללך זר ולא פיך

"יְהַלֶּלְךָ זָר וְלֹא פִיךָ" - עצה - ויש מפרשים עובדה, או הבטחה - המופיעה בספר משלי (כז, ב).

פרשנות

הפסוק השלם הוא "יְהַלֶּלְךָ זָר וְלֹא-פִיךָ; נָכְרִי, וְאַל-שְׂפָתֶיךָ". הפסוק ממליץ לאדם לא לפאר את עצמו ולהניח את הדבר לאחרים. האימרה היא מקרה פרטי של האימרה "אין הנחתום מעיד על עיסתו" אם כי בניגוד אליה היא מנוסחת כהמלצה ולא כקביעה.
ירמיהו הנביא מבחין בין הלל עצמי אסור להלל עצמי מותר: "כּה אָמַר ה': אַל יִתְהַלֵּל חָכָם בְּחָכְמָתו, 
וְאַל יִתְהַלֵּל הַגִּבּור בִּגְבוּרָתו, אַל יִתְהַלֵּל עָשִׁיר בְּעָשְׁרו. כִּי אִם בְּזאת יִתְהַלֵּל הַמִּתְהַלֵּל: הַשְׂכֵּל וְיָדעַ אותִי, כִּי אֲנִי ה' עשֶׂה חֶסֶד מִשְׁפָּט וּצְדָקָה בָּאָרֶץ, כִּי בְאֵלֶּה חָפַצְתִּי נְאֻם ה'" (ירמיהו ט כב). את ספרו "מורה נבוכים" סיים הרמב"ם בפסוקים אלה (עד המילים "הַשְׂכֵּל וְיָדעַ אותִי"). 
בעברית הישראלית יש המצטטים את האמרה כאשר מנסים לרמוז לאדם שהוא מגזים בהתפארותו.
יש שפירשו את הפסוק בדרך הלצה במשמעות הפוכה: "יהללך זר, וָלא - פיך". כלומר, אם אין מי שיספר את תהילתך, עשה זאת בעצמך. פרשנות זו נמצאת אף בספר הזוהר שדוחה אותה וגורס שאף אם אין מי שישבח את האדם, עדיף שיפתח פיו בדברי חכמה וכך ישמעוהו ויעמדו על טיבו.
מייקל דאן

ביוגרפיה

דאן נולד בשם גרי ניל מילר בעיירה שאטק שבאוקלהומה וגדל בעיר דברון שבמישיגן, היה בנם היחיד של ג'וול לפרד מילר. נולד עם הפרעת הגדילה SED שגרמה לו לגמדות מגיל קטן.
כדי להבדיל את עצמו משחקן אחר שקרא גרי מילר שינה את שם הבמה שלו למייקל דאן, "דאן" על שמה של סבתו. למד ב"אוניברסיטת מישיגן" אך לאחר פציעה שעבר ברגלו נאלץ לעזוב. לאחר מכן התקבל ל"אוניברסיטת מיאמי", שם שימש כעורך המגזין הראשי.
התפרסם בפעם הראשונה בשנת 1965 בדרמת המלחמה הרומנטית של סטנלי קריימר "ספינת השוטים" בתפקיד הגמד קארל גלוקן עליו היה דאן מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
התפרסם במהלך הקריירה שלו בסדרה "פרוע על המערב" בתפקיד הנבל ד"ר מיגוליטו לובלס, בסרטו החמישי של פרנסיס פורד קופולה "אתה ילד גדול עכשיו", בדרמת הפשע "מאדיגן" ובמותחן "לא כך מתייחסים לגברת".
ב-1964 הועמד דאן לפרס טוני על תפקידו במחזה "הבלדה על הקפה העצוב".
דאן היה נשוי לרקדנית ג'וי טלבוט במשך מספר שנים עד שהתגרש, לזוג לא נולדו ילדים. דאן שסבל מעקמת קשה מת בשנתו בגיל 38 לאחר סיבוכים שהתגלו בליבו במהלך צילומים שערך באנגליה.
זמביה במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של זמביה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור  המשלחת כללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישגים בענף אתלטיקה וסיימה במקום החמישי בריצת 3000 מטר נערים. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים איגרוף, בדמניטון ושחייה וסיימה במקומות האחרונות.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 24 ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפים והייתה המשלחת הגדולה ביותר שזמביה שלחה עד כה. המשלחת זכתה בענף האתלטיקה במדליית זהב בריצת 100 מטר נערים והעפילה למקצי הגמר בריצת 200 מטר נערים, ריצת 800 מטר נערים וריצת 200 מטר נערות. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים ג'ודו, הוקי שדה ושחייה.
חרן

חָרָן (Harran) היא עיר קדוּמה מהתקופה השׁוּמֵרִית והאַכָּדִית, ששכנה במעלה נהר הבַּלִיח שבטורקיה של ימינו. היא נזכרת בתעודות אַשׁוּרִיוֹת מהמאה ה-19 לפנה"ס, ומתעודות ממארי מהמאה ה-18 לפנה"ס, כמרכזם של שבטים נודדים בשם בני ימין. כיום זהו אתר ארכאולוגי הנמצא בטורקיה ליד הגבול הסורי, סמוך לנהר הפרת, ופוקדים אותה תיירים אשר רוצים להתרשם מצורת החיים הקדומה ומבתי הבוץ.

היסטוריה

בין המאה ה-16 לפנה"ס ועד המאה ה-13 לפנה"ס נשלטה העיר בידי ממלכת מִיתָנִי והיא הייתה העיר המרכזית והחשובה בצפון מסופוטמיה (ראו גם ארם נהריים). בתקופה זו ישבו בחרן השֵׁמִים-המערביים. כמו אור, גם חרן הייתה בתקופה זו מרכז דתי גדול, ובו התקיים פולחן לאל הירח סין. היא הייתה ידועה גם כעיר מסחר בציר הסוחרים נינוה-חרן-כרכמיש-חלב-דמשק-כנען.
בסביבות 1270 לפני הספירה נכבשה העיר בידי שלמנאסר הראשון מלך אשור. בתקופת דעיכת ממלכת אשור נשלטה העיר בידי האֲרָמִים, ועם התחזקות ממלכתם שבו האַשׁוּרִים והשתלטו עליה. בשנת 612 לפנה"ס, העביר המלך האשורי האחרון אשור-אובליט השני את עיר הבירה לחרן, וזאת לאחר שהבירה הקודמת נינוה נכבשה על ידי הבבלים. לאחר נפילת ממלכת אשור הייתה העיר תחת שלטון בבל, ועם נפילתה של זו במאה השישית לפני הספירה עברה העיר לשלטון המַדִים והכַּשְׂדִים.
בסביבות חרן נשתמר זכר לתקופת המקרא בשמות היישובים: תל תרח, תל נחר, שרג. בתל נחר עמדה, כנראה, עיר נחור, ואילו בתל תרח נשאר זכר למשפחת תרח, שככל הנראה הייתה מהמשפחות הידועות בסביבה ההיא. לפי רשימות בבליות מתקופת האבות מסתבר, שדרך חשובה הוליכה מדרום מסופוטמיה, מסביבות אור כשדים, עד לחרן, וממנה דרך כרכמיש וחלב לדמשק ולחצור שבארץ כנען.

חרן במקרא

על פי ספר בראשית, תרח, אביו של אברהם, השתקע בחרן לאחר שיצא מאור כַּשְׂדִּים. אברהם ואחיינו לוט נדדו מחרן לארץ כנען ואילו נחור אחיו נשאר בחרן. אברהם ראה בחרן את מולדתו, ולשם חזר עבד אברהם, כדי לחפש אישה ליצחק ושם נשא יעקב את נשותיו לאה ורחל, בנות לבן, נכד נחור, ואילך. לחרן ברח יעקב מפני עשו אחיו ושם נולדו ליעקב אחד-עשר מתוך שנים-עשר בניו שהיו לראשי שבטי ישראל. בעיר חרן ישבו ארמים, כפי שעולה מהסיפור המקראי: וַיְהִי יִצְחָק, בֶּן-אַרְבָּעִים שָׁנָה, בְּקַחְתּוֹ אֶת-רִבְקָה בַּת-בְּתוּאֵל הָאֲרַמִּי, מִפַּדַּן אֲרָם--אֲחוֹת לָבָן הָאֲרַמִּי, לוֹ לְאִשָּׁה (בראשית כה, כ). בשפה החתית פדן (pēdan) פירושו 'מקום', מכאן ייתכן כי פדן-ארם פירושו מקום-ארם, כלומר מקום מושבם של הארמים, בני שבטו של אברהם.
חומרה

חומרה (חָמְרָה, באנגלית: Hardware) היא אוסף כל הרכיבים הפיזיים במחשב או בהתקן אלקטרוני אחר, כמו טלפון סלולרי או ציוד תקשורת, כלומר כל אובייקט הנתפס בחוש המישוש (כל דבר שניתן לגעת בו - "חומר"). זאת להבדיל מהמידע שהמחשב או ההתקן מכיל (ונשמר בזיכרון) או מעבד (בעזרת המעבד), ומהתוכנה - אוסף הפקודות המספקות הוראות לחומרה. הבחנה זו בין חומרה לתוכנה מצטמצמת כאשר התוכנה צרובה ברכיב חומרה מסוים ואינה ניתנת לשינוי (לדוגמה Read only memory - ROM) - תוכנה מסוג זה קרויה קושחה (Firmware) (מהיותה 'קשיחה' כלומר לא ניתנת לשינוי בצורה פשוטה). זיכרון קשיח זה הוא זיכרון ROM.
בפיתוח, בתכנון ובשיכלול רכיבי חומרה עוסק מהנדס חומרה.

שליטה בחומרה

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. 
החומרה נשלטת על ידי פקודות בשפת מחשב, הנקראת שפת סף (Assembly). על המחשבים בימינו, כדי לגשת לכל רכיב, אפילו במערכות הפעלה מתקדמות, יש לרשום את אוסף הפקודות שפונות לרכיב. קבצים אלה נשמרים עם סיומת VxD לדוגמה.
קבצים ישנים שעסקו בחומרה מתקופת ה-DOS היו עם הסיומת COM - לדוגמה: MOUSE.COM להפעלת העכבר, MSCDEX.COM להפעלת כונן תקליטורים. כמו כן, גם כקובצי הרצה (EXE) כתוכנית לכל דבר.
החומרה מופעלת באמצעות פסיקות (Interrupt), הפסיקה קלה בפעולת המעבד וגישה לחומרה.
שבאקים

השבאקים (כורדית: شەبەک‎; ערבית: شبك) הם קבוצה אתנו-דתית המרוכזת במספר כפרים במחוז נינוה שבצפון עיראק. הם מדברים בשפה השבאקית, שהיא ניב איראני צפון-מערבי.

אוכלוסייה

על פי סקר משנת 1925 חיו בעיראק כ-10,000 שבאקים. בשנת 1970 הם מנו 15,000, ובימינו מוערך מספרם בכ-130,000 עד 500,000.
השבאקים מורכבים משלושה שבטים: חרירי, גרגרי ומוסיל. כמו כן קיימות שלוש קבוצות אתנו-דתיות נוספות שמקובל לכלול אותם במניין השבאקים: באג'לאן, דאוודי וזנגנה.

מקורות השבאקים

מקור המילה שבאק לא ברור. יש הסוברים כי מקורה במילה הערבית "שַבַּכּ" (شبك) שמשמעותה "לשזור", מעין רמז למוצאם של השבאקים משבטים רבים ושונים. שמות דומים ניתנו גם לשבטים אחרים: השם "שבאקאן" ניתן למספר שבטים בצפון כורדיסטן והשם "שבאקאנלו" למספר שבטים בצפון איראן.
יש המשערים שהשבאקים הם צאצאיהם של הקיזילבאשלר. על פי סברות אחרות, השבאקים הם צאצאים של טורקמנים מאסיה הקטנה, שנאלצו להתיישב באזור מוסול לאחר תבוסת האימפריה העות'מאנית בקרב צ'לדיראן.

התבוללות כפויה

עד שנת 1988 חיו רוב השבאקים במספר כפרים במחוז נינוה שבצפון עיראק. בפעולת אל-אנפאל, שהתרחשה בשלבים האחרונים של מלחמת איראן-עיראק, נרצחו רבים מבני העם הכורדי ואוכלוסיות אחרות שאינן ערביות, ביניהם שבאקים רבים, על ידי אנשי סדאם חוסיין ובראשם עלי חסן אל-מג'יד.
בפעולה גורשו רבים מהשבאקים ממקום מגוריהם והועברו למחנות ריכוז שנקראו בערבית "מוג'מעת'", בשטח ההררי של כורדיסטן העיראקית. כ-1,160 שבאקים נהרגו באותה תקופה. בנוסף, ממשלת עיראק הפעילה מגוון לחצים ואיומים על השבאקים: התבוללות כפויה, ערביזציה ורדיפה דתית. בשנת 1991 שוחררו השבאקים ממחנות הריכוז, אך הם לא הורשו לשוב לבתיהם והפכו לפליטים.
במאה ה-21 הואץ תהליך ההתבוללות בין הכורדים לבין השבאקים. השבאקים הסונים רואים את עצמם ככורדים, בעוד השבאקים השיעים שומרים על זהות אתנו-דתית נפרדת.

רדיפות במאה ה-21

לאחר פרוץ מלחמת עיראק בשנת 2003 החלו קרבות בין הסונים לכורדים בצפון עיראק, ובהם נפגעו גם שבאקים רבים. על פי הערכת אחד מחברי הפרלמנט העיראקי, מאז 2003 נהרגו כ-1,000 שבאקים ועוד 4000 נמלטו מבתיהם עקב פיגועים רבים של קיצונים סונים באזור מוסול.
בשנים 2012–2013 בוצעו פיגועים רבים של קיצונים סונים, בעיקר באמצעות מחבלים מתאבדים ומכוניות תופת, נגד אוכלוסיית השבאקים בצפון עיראק.
לאחר המתקפה בצפון עיראק (2014) החלו השבאקים לסבול מפגיעות של דאעש, שבזזו חלק מהכפרים, וכן חטפו והרגו עשרות שבאקים. רבים מהם נמלטו לכורדיסטן העיראקית, וכ-30,000 משפחות של שבאקים נמלטו למרכז ודרום עיראק.

מסורות ואמונות דתיות

לשבאקים מנהגים דתיים הדומים ליזידים ולשיעים. למשל, שבאקים עולים לרגל למקדשים של היזידים, וכן למקומות המקודשים לשיעה כמו כרבלא ונג'ף.
הספר הקדוש לשבאקים נכתב בשפה הטורקמנית ונקרא "בּוּיְרוּק" (بویروقە; Buyruk) או "כתאב אל-מַנאקִב" ("ספר מעשי המופת"). הספר מציג דו-שיח בין שיח' צפי א-דין ארדבלי ובנו שיח' צדר א-דין.
לשבאקים גרסה ייחודית של סופיות, השונה מהשריעה המקובלת באסלאם. מנהגי הדת של השבאקים כוללים וידוי פרטי ווידוי ציבורי, וכמו כן מתירים שתיית משקאות אלכוהוליים, בניגוד לשכניהם המוסלמים. המנהיג הרוחני של השבאקים נקרא "באבא", ומנהיגים רוחניים מקומיים הבקיאים בתפילות ובהלכות הדת נקראים "פיר".
טקס הקבורה השבאקי נקרא "ג'ינאנגואן". ביום מיוחד, פעם בשנה, השבאקים צמים לזכרם של כל האנשים שמתו באותה שנה.
זאק פוזן

ביוגרפיה

זאק פוזן גדל בסוהו, שבמנהטן, ולמד בבית הספר "סנט אן", בית ספר פרטי בברוקלין. מגיל צעיר התעניין בעיצוב אופנה.

קריירה

בשנת 2000, כשהיה בן עשרים, קיבל את פריצתו הגדולה, על ידי עיצוב שמלה לנעמי קמפבל. תוך זמן קצר הספיק להלביש נשים רבות כגון לייטון מיסטר- ולדמותה, שנחשבת לפורצת דרך בתחום האופנה, בתוכנית אחת שיודעת- בלייר וולדורף, נטלי פורטמן, ריהאנה, קייט וינסלט, קלייר דיינס, קמרון דיאז, ג'ניפר לופז, מישה ברטון, ביונסה ורבות אחרות.
בשנת 2011, הגיע לישראל במסגרת שבוע האופנה בחולון. ואמר שעל המעצבים הישראלים לחדש ולא להעתיק מעצבים אחרים, אך זיהה פוטנציאל.
היה שופט בעונה ה-11 של 'פרויקט מסלול' האמריקאנית.
ניקולא פנטו

קריירה

פנטו נולד במרסיי. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של בסטיה בגיל 9. בשנת 1997 חתם ל-4 שנים בקבוצה הבוגרת של המועדון. לאחר 9 שנים, בהן רשם 180 הופעות ליגה, חתם פנטו במועדון הצרפתי ואלנסיין, ולאחר כשנתיים קיבל השוער את חולצת ההרכב בקבוצה ורשם בה 266 הופעות ליגה. באוגוסט 2014 חתם בשרלרואה הבלגית תמורת 600 אלף אירו.

נבחרת לאומית

בשנת 2001 זומן פנטו לנבחרת צרפת עד גיל 20, בה שיחק כשחקן הרכב במשך שנה ורשם 11 הופעות רשמיות. בשנת 2002 זומן השוער לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה שיחק כשנה ורשם 12 הופעות באליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בשווייץ בשנת 2002. בשל שורשיו מקורסיקה, זומן פנטו ב-2009 לנבחרת הלאומית ורשם בה 5 הופעות רשמיות.
אאידה מאדי דיאלו

ביוגרפיה

את ילדותה העבירה בצרפת, ואת נערותה במאלי. לאחר שהשלימה תואר ראשון בכלכלה חקלאית באוניברסיטה באוזבקיסטן, דיאלו חזרה למאלי.
הרומן שלה Kouty, mémoire de sang (קוטי, זיכרונות של דם), מספר את סיפורה של נערה צעירה בגאו בשנות ה-1980, המחפשת נקמה על רצח משפחתה בידי חבורה של כנופיית נוודים טוארגים. בראיון עם מגזין Bamako Culture, דיאלו מתארת את הספר כ"קריאה לסובלנות ומחילה." המבקר פים היגינסון תיאר את הרומן כאדפטציה של טרופים של ספרי פשע ורומנטיקה, על מנת לבקר את האובססיה של הקוראים המערביים עם אלימות אפריקאית.
סרט הטלוויזיה של דיאלו, Karim et Doussou, הוא סיפור על נישואים מאליים עכשוויים, שהיה מועמד לפרס פסטיבל הקולנוע והטלוויזיה הפאן-אפריקאי בוואגאדוגו (FESPACO) לשנת 2011.
שישיית ברמינגהם

שישיית ברמינגהאם הוא הכינוי שניתן ליו קלגן, פטריק היל, גררד הנטר, ריצ'רד מקילקני, ויליאם פוור וג'ון ווקר אשר הורשעו בשנת 1975 בפיצוץ בפאבים בברמינגהאם שבבריטניה. בפיגוע נהרגו 21 איש מפצצות שהטמין ה-IRA. חברי "שישיית ברמינגהאם" נידונו למאסר עולם, אך זוכו מאוחר יותר ב-14 במרץ 1991.
מורדוביה ארנה

בניית האצטדיון

בשנת 2010 נערך טקס הנחת אבן הפינה ברחוב וולגוגרד, על גדות נהר אינסאר בעיר מורדוביה, בשטח שישמש את האצטדיון. תחילה תוכנן להשלים את הבנייה עד שנת 2012 אולם עיכובים שונים דחו את פתיחת האצטדיון לשנת 2018.
תקציב האצטדיון הגיע לכדי 16,5 מיליארד רובלים והגיע מהתקציב הפדרלי ותקציב העיר מורדוביה. על עבודת הבנייה עמלה חברת "הנדסת ספורט" (Спорт-Инжиниринг) שמחזיקה בבעלות על כמה מהאצטדיונים שנבנו עבור המונדיאל.
על פי דיווחי התקשורת הרוסית, דווח שהושלמה העבודה הכללית לקראת הכנת הקרקע לבנייה. על פי החלטת הממשלה נבחרה חברת "PSO קאזאן" לבנות את האצטדיון. אותה חברה גם בנתה את המתקנים עבור אוניברסיאדת קאזאן (2013) ובנתה את אצטדיון קאזאן ארנה.

לאחר המונדיאל

ב-21 באפריל 2018 נערך באצטדיון משחק הבכורה בין מורדוביה סרנסק לזניט איז'בסק, במסגרת ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. האצטדיון שימש כמגרש הבית בעונה 2018/2019.
במאי 2019 נבחר לשמש כאצטדיונה הביתי של טמבוב בליגת העל הרוסית בכדורגל בחודשים יולי-אוגוסט 2019.
שמעון רוקח

שמעון רוקח (כ"ג בסיוון תרכ"ג, 10 ביוני 1863 – י"ב בשבט תרפ"ב, 10 בפברואר 1922; כונה גם השיח' או הש"ר, על פי ראשי תיבות שמו) היה ממייסדי נווה צדק, משכונותיה הראשונות של תל אביב, כתב "הצבי" ופעיל ציבור בארץ ישראל. נכדו של ישראל ב"ק, אחיו הצעיר של אליעזר רוקח ואביהם של ישראל רוקח ויצחק רוקח.

תחילת הפעילות הציבורית

שמעון רוקח נולד וגדל בירושלים, להורים חסידים בני היישוב הישן. מצד אביו, יצחק רוקח, היה צאצא של הרב אלעזר רוקח אשר עלה לארץ מפולין בשנת 1740. סבו של שמעון (מצד אמו מרים), היה הרב ישראל ב"ק. דודו היה ניסן ב"ק, הממונה על כולל החסידים בירושלים.
בצעירותו למד בישיבת עץ חיים. ב-1884, והוא בן 21, עבר ליפו, לאחר שהתבקש על ידי אביו, אשר קיבל מהשלטונות העות'מאנים את הזיכיון על גביית "מס המרכבה" ("בדל-אל-קרוסה"), לנהל את גביית המס בדרך בין יפו לירושלים, בח'אן בשער הגיא. שמעון נחל הצלחה בענייני הכספים ויכול היה גם להתפנות לפעילות ציבורית למען קהילת יהודי יפו.
באותה שנה הקים יחד עם רעייתו, רחל לבית מנכין, ואחיו, אליעזר רוקח, את אגודת "בני ציון". מטרת האגודה הייתה סיוע לנזקקים שבין תושבי יפו היהודים. "בני ציון" הייתה האגודה הציבורית הראשונה ביישוב היהודי ביפו.
עת ששימש כראש קהילת יהודי יפו, ב-1886, הקים רוקח ביחד עם אחיו את אגודת "עזרת ישראל", שמטרתה הייתה לסייע לעולים המגיעים ביפו, ולצמצם את ממדי העזיבה והחזרה לאירופה בקרבם ולשם מתן פתרון לבעיית הצפיפות ההולכת וגדלה בעיר. האגודה אף ניסתה לאחד את הקהילה היהודית-אשכנזית ביפו, שהייתה מפוצלת בין חסידים ומתנגדים. בנוסף, האגודה הקימה את בית החולים היהודי הראשון ביפו (בית החולים שער ציון) ואת הספרייה הראשונה בעיר, "שער ציון" (שלימים הפכה לספריית בית אריאלה).
ב-1903 היה ממקימי אגודת "פרדס" וניהל אותה במשך כעשרים שנה.
בשנת 1905 ביחד עם פרץ פסקל וכמה אנשים נוספים הקים את פרדס "בחריה" שהיה פרדס הגדול ביותר בארץ על שטח של כ-600 דונם.
בתקופת גירוש יהודי תל אביב-יפו על ידי הטורקים שהחל באפריל 1917 עמד שמעון רוקח ביחד עם מאיר דיזנגוף, מנחם קליונר, בצלאל יפה ואחרים בראש ועד ההגירה המרכזי של מגורשי תל אביב שלקח על עצמו הטיפול בענייני המגורשים.
נפטר בשנת תרפ"ב בווינה, אליה נסע להתרפא.

הקמת נווה צדק

רוקח הכיר היטב את תהליך היציאה מן החומות כפי שהתרחש בירושלים בעת ששהה בה, והחליט להציע לתושבי יפו תהליך דומה. 48 איש נרשמו לאגודה, ויחדיו הקימו את שכונת נווה צדק על קרקעות שמכר להם, בתנאים נוחים ביותר, אהרון שלוש.
ביתו, שהוקם בשכונה בשנת 1887, תוכנן על ידי אדריכל אוסטרי. הוא היה מהמפוארים בשכונה, וכלל כיפת נחושת. כיום קרוי הבית "בית שמעון רוקח", והוא עומד ברח' רוקח מס' 36. נכדתו של שמעון רוקח, הפסלת לאה מג'רו מינץ, רכשה את הבית בשנת 1984 ושיפצה אותו באופן עצמאי. כיום מוצגות שם עבודותיה ומוצגים הקשורים בתולדות המשפחה והשכונה.
לשמעון ולאשתו רחל נולדו חמישה ילדים: יוסף, חנה, יצחק, ישראל ומרים.
לימים היה בנו, ישראל רוקח, ראש עיריית תל אביב. בנו יצחק רוקח, היה לימים מנהל אגודת "פרדס", מייסד "הסינדיקט לתפוזי יפו" וחבר התאחדות האיכרים.
נבי יעפורי

נבי יעפורי הוא אתר הקבורה של הקדוש הדרוזי יעפורי, הנמצא בצפון רמת הגולן, כחצי קילומטר מצפון לברכת רם וסמוך ממזרח לנחל סער. הבקעה בה שוכן מבנה הקבר מכונה "בקעת יעפורי", על שמו. המבנה, התחום בחומה, נבנה בשנת 1840 לערך, והוא נושא כיפה לבנה. סביבו קמו במשך השנים מספר מבנים נוספים דוגמת מטבח וחדר אוכל, ובמקום נוהג שוק איכרים.
נבי יעפורי היה קדוש שנודע בערכיו המוסריים הגבוהים, ואלה הועברו בעל-פה מדור לדור. הוא מגלם את דמותו של אלע'פרי, מאנשיו של הנביא מוחמד, והוא מקובל על הדרוזים למרות שחי זמן רב לפני שאמונתם התגבשה. לפי המסורת שהה נבי יעפורי באתר. השייח' אמין טריף קבע את יום 25 באוגוסט כיום העלייה לרגל (זיארה) אל קברו של יעפורי, ובמקום נערך טקס התרת נדרים.
אחוזת רוח הרפאים

אחוזת רוח הרפאים או אחוזת הפנטום (באנגלית: Phantom Manor) הוא מתקן שעשועים המבוסס על הטירה המכושפת המצוי בדיסנילנד שבפריז. סיפור העלילה שלו שונה מזה של הטירה המכושפת, אולם המתקן דומה במהותו.

היסטוריה

כשטוני בקסטר, המתכנן של יורודיסני, החל לעבוד על הפארק; וולט דיסני החליט שהאטרקציות צריכות להיות מעוצבות בצורה שונה מהאטרקציות המקוריות, כדוגמת הטירה המכושפת ששמה הוסב ל"אחוזת רוח הרפאים" וקיבלה נופך יותר אפל. עם עזרה מג'ף בורק, בוב אימגניר והסופר קרייג פלמינג, הוחלט לבנות ל"אחוזת רוח הרפאים" סיפור שיהיה בקנה מידה אחיד עם העיירה הבדיונית "ת'נדר מסה".
הסיפור הושפע במקצתו מהמחזמר פנטום האופרה ומשאר סיפורי אגדות גותיים. מארק דייוויס, מי שעיצב את המתקן שודדי הקאריביים, לא אהב את עיצוב המראה המוזנח של האחוזה, וטען שוולט דיסני לא יאשר את העיצוב, בדומה לטירה המכושפת.

עלילת הרקע

בשונה מתכנון הבית המכושף (בו לא נכתבה עלילה למתקן, אלא הוצבו אוסף של סצנות בלתי קשורות, והעלילה עוצבה סביבן בהמשך), בעת הקמת המתקן הוחלט על סיפור עלילה רשמי.
לאחר שנעזבה עיירת המערב הפרוע ת'נדר מסה (Thunder Mesa), נבנתה על מקומה העיר ת'נדר מסה החדשה ובה גם האחוזה, בבעלותו של הנרי ריוונסמווד, איל תעשייה שבבעלותו היו גם מכרות הזהב של הר הרעם הגדול. בתו, מלאני, שהייתה ידועה בזימרתה התגוררה בבית, ושאפה להתחתן עם מהנדס שהתגורר באזור המכרות של אביה ולעזוב את העיר. הנרי התנגד לחתונה ונשבע שגם אם ימות יחזור מהקבר לעצור את החתונה. זמן קצר לאחר מכן נהרג הנרי ברעידת אדמה - והוא, כרוח (Phantom), שב מן הקבר ותלה את אהובה של מלאני מגג האחוזה.
מלאני המשיכה לחכות לחתנה - ולא הסירה כל חייה את לבוש הכלה, עד מותה בזקנתה במרתף היינות של האחוזה. בשל המזל הרע שבאחוזה הגיעו אליה 996 רוחות אחרות הנמצאות באחוזה (יחד עמה, עם המהנדס ועם אביה - 999).
סורת א-תכאת'ר

סורת א-תַכּאתֻ'ר (בערבית: سورة التكاثر), היא סורה מספר 102 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיאַת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-כות'ר ולפני סורת אל-מאעון.
הסורה מזהירה חזור והזהר מפני תוצאותיה הרות האסון של רדיפת הבצע. ביום הדין, כך היא מתריעה, ישאלו רודפי הבצע אם הודו לאללה על מנעמיהם בעולם הזה, ויראו את אש השאול.
קיר תומך

קיר תומך הוא מבנה שתפקידו מניעת תזוזת עפר או אדמה. קירות תומכים נבנים מבטון, אבן, פלדה ועץ ומבוצעים בשלושה אופנים עיקריים.

קירות כובד

קירות כובד הם אלמנטים רחבים העשויים על פי רוב מאבן, מסלעים גדולים, או מבטון לא מזוין, ומשקלם העצמי הגדול הוא זה שעוצר את תנועת העפר.

קירות תומכים דקים

קירות אלו מבוצעים מבטון מזוין וצורתם כצורת האות L או T הפוכה. הקירות האלו מנצלים את משקל העפר מצידם האחד כדי לעצור את תנועת העפר בצידם השני. כיום בניית קירות כאלה מקובלת מאוד בעבודות הבנייה.

קירות שיגומים

במקור קירות אלו היו עשויים לוחות פלדה או עץ שהיו מוחדרים לאדמה לעומק מספיק וכך היו יוצרים מעין גדר שהייתה עוצרת את תנועת האדמה. היום מקובל יותר לבצע קירות כאלו משורה של כלונסאות בטון צמודים זה לזה הנקדחים לעומק רב. לאחר הקידוח והיציקה, ניתן לחפור מצידם האחד ולהנמיך את מפלס האדמה מבלי לאפשר לקרקע בצידם השני לנוע.

קירות תומכים מבטון טרום

קירות תומכים מבטון טרום מורכבים מלוח בטון טרומי ומאביזר עיגון. חברת טר ארמה פיתחה מערכת של קירות תומכים לבניית סוללות העשויים מזוגות של לוחות בטון טרומי המחוברים ביניהם בכבל פלדה ותוחמים ביניהם כמויות של עפר היוצרות סוללה גבוהה וכמעט אנכית. בשיטה זו בנו בארץ את סוללות הגישה של גשר הקריות. 
קירות קרקע משוריינת
אלו קירות אשר החזית נועדה לשמש אלמנט אדריכלי.
תימוך הקרקע מתבצע על ידי שריון פלדה או פולימרי.
אורך השריון בגב הקיר יהיה כ-70% מהגובה הכללי של הקיר.
בארץ ניתן לראות קירות קרקע משוריינת של חברת ולפמן תעשיות אשר מייצרת ומשווקת קירות של חברת קיסטון האמריקאית.

קירות תומכים ועוגני קרקע

כדי לעצור את תנועת הקרקע ניתן לשלב בין קירות תומכים (בעיקר דקים) לעוגני קרקע שהם משקולות הקשורות בכבלים על הקיר התומך. עוגן הקרקע משמש בלם מסייע לפעולת הקיר התומך, כיוון שמשקלו מונע מהקיר לנוע ובכך הוא מחזק את התנגדות הקיר לתנועת הקרקע.
טומאת ידיים

רקע

מן התורה, בלתי אפשרי שגוף מסוים יהיה טהור בחלקו וטמא בחלק אחר. כאשר חפץ טמא נוגע בחפץ אחר הוא הופך את כולו לטמא.
במקרים מסוימים, גזרו חכמים שרק ידיו של אדם שנגע בדבר טמא יהפכו לטמאות, ולא כל גופו. על פי תקנת חכמים, רמת הטומאה של ידיו של מי שנגע בדבר טמא הן שניות לטומאה, ולכן אם הוא יגע במאכלים של תרומה או קודש הם יטמאו ברמת טומאה מרמה נמוכה יותר - שלישי לטומאה. אם הוא יגע במאכלי חולין הם לא יטמאו, מכיוון שחולין אינם נעשים שלישי לטומאה.
גזירת טומאת הידיים אינה קיימת בתחומי המקדש, אפילו אם יודע בוודאות שידיו טמאות.
מן התורה, אדם שנגע בראשון לטומאה הוא טהור, שכן אדם אינו נעשה שני לטומאה. גזרת חכמים על טומאת הידיים היא שגופו נותר טהור, אך ידיו הופכות להיות שניות לטומאה. לדעת רבי יהושע, גם מי שנגע בשני בטומאה הופכות ידיו להיות שניות לטומאה, אך חכמים חולקים עליו וסוברים שרק מי שנגע בראשון בטומאה ידיו נטמאות, והלכה כחכמים. אולם חכמים גזרו גזירה מיוחדת בטומאת כתבי הקודש, שלמרות שכתבי הקודש הן רק שניות לטומאה, הן מטמאות את הידיים להיות שניות לטומאה. הטעם לגזירה זאת המובאת בתלמוד היא כדי למנוע מאנשים לגעת בידיהם בכתבי הקודש, דבר שאינו מכובד.
כחלק מגזירת הטומאה על הידיים תקנו חכמים שטומאת ידיים אינה צריכה טבילה במקווה לכל גופו של האדם, וכאשר האדם שופך על ידיו מים מכלי או טובל את ידיו במקווה הן נטהרות.

סתם ידיים

על פי חז"ל, גם "סתם ידיים", כלומר ידיים שאדם לא השגיח מה עשה איתן אך אינו יודע שנטמאו בוודאות, הן שניות לטומאה. על פי תיאור חז"ל, שלמה המלך תיקן שידיים יהיו שניות לקודש, והלל ושמאי הוסיפו שידיים יהיו שניות גם לתרומה, אך תקנתם לא התקבלה. רק כאשר באו תלמידי שמאי והלל וגזרו שידיים תהיינה טמאות לעניין תרומה, כחלק מגזירת י"ח דבר, התקבלה הגזירה.
טעם איסור סתם ידיים הוא משום ש"ידיים עסקניות הן", ונוטות לגעת במקומות מלוכלכים מזיעה או מלכלוך, וכאשר אדם נוגע בתרומה או בקודש בידיים מלוכלכות בתרומה או קודש הוא גורם להם לגנאי והם עשויים להפוך להיות בלתי ראויים לאכילה. גזרת הטומאה גורמת לכך שאנשים יהיו חייבים ליטול את ידיהם לפני אכילת קודש או תרומה, וממילא הידיים יתנקו.

נטילת ידיים לסעודה

נטילת ידיים לסעודה שאותה נוהגים גם כיום, היא תקנה מאוחרת יותר,  ונוהגת בחולין. טעם הנטילה הוא משום "סרך תרומה"; כלומר, כדי להרגיל את הכהנים שאוכלים תרומה ליטול את ידיהם. טעם נוסף הוא כדי לאכול בידיים נקיות, ורבי אלעזר בן ערך אף מצא לכך אסמכתא מן התורה. נטילה זו נוהגת לפני אכילת לחם. 
פירות וירקות שהוטבלו במשקין, הוכשרו לקבל טומאה ויש גם כן ליטול ידיים לפני אכילתם.
אליזבת דרמוט וולש

ביוגרפיה

וולש נולדה בווימבלדון בשם אליזבת קלייר לואיז וולש לשחקן האירי דרמוט וולש (1924–2002) ולאשתו השלישית השחקנית האנגלייה אליזבת מדליין אניר (1944–1993).
יש לה אחות בשם אוליביה, ומנישואיו הקודמים של אביה יש לה אחות, סאלי, ואח, מייקל.
היא למדה בווסט הית' סקול, שהיה פנימיה לבנות בעיר סבנאוקס בקנט. את הכשרתה המקצועית רכשה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון.

קריירה

הופעת הבכורה של וולש בטלוויזיה הייתה בסרט "Falling for a Dancer". עוד הופיעה במיני-סדרה "Love in a Cold Climate", בסדרה "Unfinished Business", בפרק ב"רציחות במידסומר" ובסדרה הרפואית "הולבי סיטי" ב-2003 שיחקה בתפקיד ראשי בדמות אלינור קרלייל בעיבוד של ITV לספר "Sad Cypress" מאת אגאתה כריסטי. ב-2002 גילמה את ליליבט, המלכה אליזבת הצעירה, בסרט הטלוויזיה על חיי הורי המלכה "ברטי ואליזבת".
ב-2009 הצטרפה לצוות השחקנים של אופרת הסבון של ה-BBC "רופאים" בתפקיד ד"ר זארה קרמייקל. היא שיחקה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "מרק אהבה". בתיאטרון הופיעה במחזות "Ring Round the Moon", "שונא הבריות", "The Country Wife", "חיי גלילאו", ובעיבוד לספר "רבקה" לצדו של נייג'ל הייברס.

חיים אישיים

וולש חיה בברמינגהם עם בן זוגה השחקן דילן צ'ארלס.