google/wiki40b huggingface dataset:
קיץ

עונת הקיץ היא אחת מארבע עונות השנה, והחמה שבהן. הסתיו מתחיל בתום הקיץ ונחשב לעונת מעבר בין הקיץ לחורף.
המילה קיץ משמשת גם לתיאור פירות בגמר הבשלתם, ובייחוד תאנים שאכן מבשילות בעונה זאת.

תקופת הקיץ בלוח השנה

לפי ההגדרה האסטרונומית, הקיץ מתחיל בימי ההיפוך שבהם היום הוא הארוך ביותר בשנה, ומכאן שהלילה הוא הקצר ביותר בשנה, ונגמר בימי השוויון שבהם אורך היום שווה לאורך הלילה. בחצי הכדור הצפוני הקיץ מתחיל ב-21 ביוני ונגמר ב-22 בספטמבר. בחצי הכדור הדרומי הקיץ מתחיל ב-21 בדצמבר ונגמר ב-20 במרץ. לשם הפשטות, יש מחשיבים כקיץ את החודשים יוני, יולי ואוגוסט בחצי הכדור הצפוני ואת החודשים דצמבר, ינואר ופברואר בחצי הדרומי.

מזג האוויר בקיץ

מזג האוויר בקיץ הוא החם ביותר. בחלק מהאזורים הממוזגים והסובטרופיים, הקיץ הוא העונה הרטובה ורוב המשקעים יורדים בו. באזורי אקלים אחרים, באקלים הים תיכוני למשל, הקיץ היא העונה היבשה שכמעט תמיד נטולה משקעים.
בשנים האחרונות עונות הקיץ בישראל ובאירופה הפכו חמות יותר משהיו לפני כן.] ישנם הטוענים כי הסיבה לכך היא אפקט החממה, תוצאת פליטת פחמן דו-חמצני, מתאן וגזים נוספים לאטמוספירה.] בקיץ 2003, גל שרב כבד שפקד את צרפת גרם למותם של כ-10,000 קשישים וחולים שלא שתו מספיק וחדרם לא היה ממוזג כראוי.]

תופעות קייציות

ישנן מספר תופעות המתרחשות בימי הקיץ.
שמש חצות היא תופעת טבע המתרחשת בחודשי הקיץ בקווי רוחב בסביבת החוג הארקטי וצפונה לו ובסביבת החוג האנטארקטי ודרומה לו, ובה השמש נראית בחצות הליל.
משולש הקיץ הוא מערך דמיוני של שלושה כוכבים בהירים המופיעים בעונת הקיץ של חצי הכדור הצפוני.

הציפורים בקיץ

בקיץ מסתימת עונת הקינון של הציפורים באזורים הצפוניים של כדור הארץ. בעונה זו רבות מהציפורים מתחילות בנדידה דרומה אל מקומות החריפה שלהן באזורים בעלי אקלים ממזגים יותר.

חופשת הקיץ

בישראל ובמדינות רבות אחרות בחצי הכדור הצפוני, חלה בחודשי הקיץ יולי ואוגוסט תקופת החופשה מבית הספר, אשר מכונה "החופש הגדול". תקופה זו מפרידה בין שנת לימודים אחת לרעותה. כמו כן, בקיץ מתחילה גם עונת הרחצה בים ובבריכות שחייה. בתקופה זו ילדים רבים יוצאים למחנה קיץ.
עונת המלפפונים הוא כינוי לתיאור שיא עונת הקיץ, שבה מרבית האוכלוסייה (ובכלל זאת פוליטיקאים ואנשי עסקים) נמצאת בחופשה וכמעט אין אירועים המעוררים את עניין הציבור.

הקיץ בישראל

בישראל, שבה האקלים הוא ים תיכוני, הקיץ הוא העונה החמה והיבשה ביותר. בעונה זו רוב הצמחייה (למעט עצים וצמחים רב-עונתיים) והשדות נהפכים למרבדים צהובים של קוצים וגבעולים יבשים. בתקופת הקיץ מבשילים יבולי השדה (בעיקר דגנים) ועצי פרי רבים.
הקיץ הישראלי ארוך מאוד ומלווה בשליטתה של הרמה הסובטרופית. זו חוסמת את אפיק הרום ומעודדת שקיעת אוויר ומכאן שהיא מונעת כל אפשרות לירידת משקעים.
ליגת הקיץ הישראלית היא ליגת כדורסל המשוחקת בישראל בחודשי הקיץ בזמן הפגרה בין העונות.
אלן בוש

אָלַן דאדלי בּוּש (באנגלית: Alan Dudley Bush;‏ 22 בדצמבר 1900 - 31 באוקטובר 1995) היה מלחין ופסנתרן בריטי. כקומוניסט מושבע, הציב לעיתים את הפוליטיקה במרכז יצירותיו.

חייו

אלן בוש נולד בדאלוויץ', לונדון. בשנים 1918 עד 1922 למד באקדמיה המלכותית למוזיקה, אצל פרדריק קורדר (הלחנה) וטוביאס מאטאי (פסנתר). בהמשך למד מוזיקולוגיה ופילוסופיה אצל יוהנס וולף ופרידריך בלומיין באוניברסיטה של ברלין (1929 - 1931), וכן, בשנים 1927 עד 1932, קיבל שיעורים בהלחנה מג'ון איירלנד. בוש השתלם בנגינה בפסנתר אצל בנו מויסייביץ' וארטור שנאבל. בשנת 1931 נשא לאישה את ננסי הד, אחותו הצעירה של חברו ללימודי ההלחנה, מייקל הד. ננסי הד כתבה לבריות לשלוש מארבע האופרות שלו באורך מלא, שלוש אופרות לילדים ויצירות אחרות.
בין השנים 1925 ל-1978 לימד בוש באקדמיה המלכותית למוזיקה. בין יצירותיו בתקופה זו הייתה "מנחה לוויליאם שטרנדייל בנט". במהלך לימודיו האקדמיים, בייחוד בברלין, יצר קשרים עם אמנים סוציאליסטים ממסורות שונות, כדוגמת ברטולד ברכט, קורט וייל והאנס אייזלר.
באפריל 1940 ניצח בוש על הבכורה הבריטית של הקונצ'רטו לפסנתר ברה במול מז'ור מאת אראם חצ'טוריאן עם הפסנתרנית מורה לימפאני. לימפאני, הסכימה לבצע את היצירה לאחר שקליפורד קרזון סירב להצעתו של המנצח אדוארד קלארק, וזאת אף על פי שהפרטיטורה הייתה עדיין בכתב יד והיה לה רק חודש אחד ללמוד את היצירה. קלארק היה מנצח ולשעבר מפיק רב-השפעה בבי.בי.סי., אולם במקרה זה פעל כחבר באגודה לקשרי תרבות עם ברית המועצות. בוש היה מיודד מזה כמה שנים עם קלארק, שהיה גם הוא בעל השקפות שמאלניות אך לא הזדהה כקומוניסט בדומה לבוש. בשנת 1930 הקדיש בוש את יצירתו "אוברטורה למחול" לתזמורת צבאית לאדוארד קלארק.

מוזיקה ופוליטיקה

בוש נודע בתמיכתו הגלויה ועזת-הפנים במרקסיזם. הוא כיהן כמנצח המקהלה של מפלגת הלייבור הלונדונית וב-1936 היה שותף לייסוד אגודת המוזיקה של הפועלים, ובהמשך נשיא האגודה. בוש חיבר את המוזיקה למקהלה ב"חזיון העבודה" (Pageant of Labour) בקריסטל פאלאס באוקטובר 1934 וניצח עליה. השפעה זו ניכרת בעוד רבות מיצירותיו, לרבות האופרות "ואט טיילר" (1948-50) ו"אנשי בלקמור" (1954-55), ובקונצ'רטו לפסנתר, הכולל דקלום טקסט קומוניסטי בפי מקהלת גברים בפרק האחרון. אמברגו שידור שהוטל על חותמים לוועידה העממית בשנת 1941 וכלל את בוש הוביל לסירובו של רלף ווהן ויליאמס לתת זכויות שידור ליצירה חדשה כפעולת מחאה, אף כי לא היה שותף להשקפותיה הפוליטיות של הקבוצה. 
יצירותיו כוללות גם ארבע סימפוניות (מס' 1 בדו מז'ור; מס' 2 "הנוטינגהם"; מס' 3, "סימפוניית ביירון" ומס' 4, סימפוניית לאסקו"); "וריאציות, נוקטורן ופינאלה על שיר ים אנגלי", אופוס 60, לפסנתר ותזמורת; ו"שירי הנידונים". 
בין תלמידיו ידועי השם, ניתן למנות את מייקל ניימן.
אלן בוש מת בווטפורד בשנת 1995 לאחר מחלה קצרה.
מתחם אל-פאשה

היסטוריה

המתחם שוכן ברחוב "חמאם אל–פאשה" (מדרום לשדרות הפלי"ם) הקרוי על שמו של מוסטפא פאשה אל-ח'ליל שהיה ראש עיריית חיפה בין השנים 1903-1885 והיה בן למשפחה מוסלמית עשירה ורבת השפעה בחיפה. מוסטפא פשה בנה את החמאם ממזרח ובצמוד למבנה המגורים של המשפחה.
מבנה המגורים הוא בעל שתי קומות, קומת הקרקע שימשה כבית מסחר, הקומה השנייה שימשה למגורי המשפחה. המבנה בנוי אבני כורכר מסותתות, והוא כלל גג רעפים (שלא שרד), מרפסות מקושטות בעמודי שיש, חלונות עם קשתות, מרצפות מעוטרות. הקירות בקומה השנייה עוטרו בציורי קיר. שרידים מעטים מציורים אלה ניתן לראות עד היום. בקומת הקרקע יש עדיין שרידים מאכסדרה מעוטרת בקשתות. מדרום למבנים נמצאים שרידי מבנים שנשארו מהתקופה העות'מאנית. במבנה שכן גם בית תלמוד תורה וגן ילדים ליהודי חארת אל-יהוד. מוסדות יהודיים אלה פונו מהבניין ביום 18 ביולי 1938 יחד עם פינוי תושבי חארת אל-יהוד בעקבות מאורעות 1939-1936. 
המבנים היו בבעלות משפחת אל-ח'ליל עד מלחמת העצמאות. על משפחת אל-ח'ליל נמנים גם בנו של מוסטפא פאשה אברהים אל-ח'ליל שהיה ראש העירייה בין השנים 1913-1911 ונרצח ליד הבית בשנת 1937 על ידי שליחי המופתי חאג' אמין אל-חוסייני, וכן חסן שוכרי שנישא לבתו של מוסטפא פאשה והיה ראש העירייה במשך שנים רבות.
בישיבת מועצת העירייה שהתקיימה ב-14 בספטמבר לאחר שאברהים אל-ח'ליל נרצח הציע דוד הכהן לשנות את שמו של רחוב חמאם אל-פאשה ולקרוא לו על שם הנרצח, ההצעה אושרה בישיבה אבל מעולם לא מומשה.
לבני משפחת אל-ח'ליל הייתה חלקת קברים נפרדת שיועדה רק לבני המשפחה. חלקת הקברים שוכנת מול כיכר פייסל בצומת הרחובות דרך העצמאות ודרך חטיבת גולני. בחלקה יש מצבות מפוארות מעוטרות בתבליטים וכתובות.
בלובאקים

בלובאקים (בלטינית: Bellovaci) הם שבט בלגי מצפון-מזרח גאליה.
שטחם משתרע פחות או יותר מהעיר המודרנית בובה עד נהר אואז (Oise). הבלובאקים גבלו בשישה שבטים: אמביאנים (Ambiani), וירומנדים (Viromandui), סאוסיונים (Suessiones), וליוקאסים (Veliocasses), קאלטים (Caleti) ופריסים (Parisii).
בלובאקים היו חלק מהקואליציה הבלגית שהשתתפה בקרב אקסונה נגד הרפובליקה הרומית בשנת 57 בעת מלחמת גאליה. לאחר מכן הצטרפו למרידות הכלליות שפרצו ברחבי גאליה בשנים 52 - 51. קיסר הצליח לדכא את המרד ולאחר מכן השבט לא מרד עוד בשלטון הרומי. מנהיגי המרד ברחו לאי הבריטי והצטרפו שם לקבוצות בלגיות נוספות שהיגרו לאי.
קישקע

קישקע (יידיש: "מעיים") הוא מאכל מזרח-אירופאי יהודי, העשוי ממעי גס של בקר הממולא בבצל מטוגן, קמח, שומן מעובד (שמאלץ) ותבלינים.
הקישקע המבושל יכול להיות בכל צבע החל מלבן-אפרפר ועד לחום-כתום, בתלות בכמות התבלינים (ובעיקר הפפריקה) שבו. כיום משתמשים גם במעטפת סינתטית למילוי במקום במעיים, ובבישול הביתי משתמשים לעיתים בעור מגרון של עוף או תרנגול הודו (צוואר ממולא).
את הקישקע נהוג להכין ביום שישי, ולהניחו בסיר החמין, בו הוא מתבשל ארוכות.
מחוזות משנה של בלארוס

מחוזות משנה של בלארוס (ברבים: ראיוני, וביחיד: ראיון) הם יחידות החלוקה המנהלית ברמה השנייה, בחלוקה המנהלית של בלארוס. מחוזות בלארוס מחולקים למחוזות משנה, ובסך הכל מחולקת בלארוס כולה ל-118 מחוזות משנה.
קורי טן בום

קורי (קורנליה) טן בום (בהולנדית: Cornelia Johanna Arnolda ten Boom;‏ 1892–1983) הייתה הולנדית נוצריה שהצילה יהודים ולוחמי המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה. אביה קספר טן בום ואחותה בטסי הצילו יהודים אף הם. לשלושה הוענק התואר חסיד אומות העולם.

קורות חיים

הוריה של טן בום היו קלוויניסטים ובין חבריהם היו יהודים רבים. קורי טן בום נולדה בהרלם ולמדה את מקצוע השענות בבזל. לפני מלחמת העולם השנייה לא הייתה טן בום נשואה, ועבדה בחנות השעונים של אביה. כמו כן עבדה טן בום בבית ספר של יום ראשון של כנסייתה בתור מורת דת.

פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, החלה טן בום להסתיר יהודים בביתה, שכונה "המחבוא" (בהולנדית - de schuilplaats). זאת עשתה בשיתוף עם אביה ואחותה. בנוסף לכך היה ביתם של השלושה בסיס של פעילות המחתרת ההולנדית והם היו חברים בארגון התנגדות מקומי שכונה Beje - קיצור של שם הרחוב בו גרו, ברטלייוריסטראט (Bartelijorisstraat). 
קורי, אביה ואחותה העניקו מקלט לעשרות יהודים, בהם ילדים רבים. לאחר ששהו היהודים בבית המשפחה, העבירה אותם קורי למעונות מסתור אחרים. בנוסף לכך העניקו בני משפחת טן בום בביתם מקלט לפעילי מחתרת ולפליטים אחרים שנמלטו מרדיפות הנאצים. קורי הייתה אחראית על אספקת מזון למסתתרים, ובמספר מקרים בהם ילדה אישה יהודיה בבית, דאגה לה קורי למיטה בבית יולדות או במחלקת יולדות בבית חולים.
לעיתים הייתה קורי טן בום מחפשת יהודים שיש להסתירם, מיוזמתה שלה. כשנמצא מקום להסתרת יהודים, הייתה טן בום אחראית על בדיקת בטיחותו וחשאיותו לפני העברת היהודי אליו. לאחר הסתרת היהודי הייתה טן בום נמצאת בקשר מתמיד איתו, ומעבירה לו כרטיסי מזון. הכסף שנדרש לשם הצלת היהודים הגיע לעיתים מחנות התכשיטים והשעונים של בני משפחת טן בום, ולעיתים מיהודים בעלי ממון, ששילמו גם על הוצאות המחיה של היהודים חסרי האמצעים.
לאחר מעצרה של אחותה נולי, הזהירה המשטרה המקומית את קורי והיהודים הועברו מבית המשפחה למקומות מסתור אחרים. בפברואר 1944 פשטו אנשי גסטפו על ביתם של בני משפחת טן בום, בעקבות הלשנה. היהודים המסתתרים הצליחו להימלט אך בני משפת טן בום וכשלושים עובדיהם נלקחו לחקירה. לאחר עשרה ימי חקירה בסכוונינגן מת קספר, שהיה בן 84. אחותה של קורי, נולי, נעצרה גם היא, וכך גם אחיה וילם. וילם שוחרר אך מת זמן קצר לאחר מכן. נולי שרדה את המאסר. קורי ובטסי הוחזקו במאסר בסכוונינגן ולאחר שלושה חודשים הועברו למחנה הריכוז פיכט. בספטמבר 1944 גורשו למחנה הריכוז ראוונסברוק בגרמניה. בדצמבר 1944 מתה בטסי. קורי שוחררה שבועיים לאחר מכן וחזרה להרלם.

הכרה

בשנת 1967 הכיר יד ושם בקורי טן בום בתור חסידת אומות העולם.
בשנת 1971 יצא לאור ספרה של טן בום, "המחבוא" , בו תארה את חייה ואת פעילות ההצלה שלה ושל בני משפחתה.
בביתה של משפחת טן בום פועל מוזיאון טן בום המנציח את פעילות ההצלה של בני המשפחה.
לעברית תורגמו שלושה מספריה: "אסירה ובכל זאת" (1969), "המחבוא" (1978, 1997) ו"ניצחון המשיח".
סמל מדריד (קהילה אוטונומית)

סמל מדריד הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית מדריד שבספרד.
המגן מעוצב כשדה אדום שבו שתי טירות זהב בעלות שלושה צריחים משוננים שחלונותיהן ודלתותיהן כחולים. הטירות והרקע האדום נלקחו מסמל ממלכת קסטיליה ששלטה באזור בעבר ומספר הטירות הוא שניים כדי לסמל את קסטיליה-לה מנצ'ה ואת קסטיליה ולאון שבשטחן. מעליהם שבעה כוכבים מחומשים לבנים מסודרים בשתי שורות, ארבעה בעליונה, ושלושה בתחתונה. הכוכבים מייצגים את שבעת המחוזות האדמיניסטרטיביים שבשטח הקהילה האוטונומית ואת שבעת הכוכבים שבסמל העיר מדריד, בירת הקהילה האוטונומית. הסבר נוסף לשבעת הכוכבים הוא שהם מייצגים את שבעת כוכבי הדובה הגדולה.

מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד.
הסמל נקבע בחוק ב-23 בדצמבר 1983.
שאמיל טרפישצ'ב

ביוגרפיה

הוא נולד במוסקבה ב-7 במרץ 1948. הוריו היו אנוויאר בליאלוביץ' טרפישצ'ב (1913 - 1995) ומרים אלייבנה טרפישצ'בה (1922 - 2003) ,שגדלו בכפר טטרי במורדוביה. לשאמיל 2 בנים: אמיר (יליד 1987) ופיליפ (יליד 1994).
הוא התחנך במכון המרכזי הממלכתי לתרבות גוף והשתתף במספר טורנירי טניס לאומיים ובינלאומיים.
מאז 1974 הוא עוסק באימון טניסאים ועד 1991 אימן את נבחרות הגברים והנשים של ברית המועצות, חבר המדינות (1992) ורוסיה (עד 1997)
בעידן הסובייטי שחקני הטניס בהדרכתו זכו ב-26 מדליות זהב באליפויות אירופה בשנים 1974 - 1983 ובשנים 1974 ו-1876 הנבחרת הסובייטית זכתה בגביע דייוויס. בשנים 1978 ו-1979 נבחרת הנשים העפילה לחצי גמר גביע הפדרציה.
טרפישצ'ב היה יועץ לנשיא רוסיה לענייני ספורט בשנים 1992-1994 ועמד בראש קרן הספורט הלאומית (1992 - 1994) ובראש ועדת התיאום הנשיאותית לענייני ספורט (1993 - 1997) ובראש הוועדה הממשלתית לתיירות וספורט (1994 - 1996) והיה מיודד מאוד עם הנשיא דאז בוריס ילצין, שחיבב מאוד טניס ואף העניק חסות לטורניר הקרמלין קאפ, שטרפישצ'ב ניהל משנת 1996.
טרפישצ'ב גם ייעץ לראש עיריית מוסקבה לענייני ספורט. בשנת 2002 היה לחבר במועצה הנשיאותית לתרבות וספורט ועמד בראש הוועדה לפיתוח המדיניות הממשלתית בענייני ספורט וניסוח אסטרטגיית הפיתוח של ענפי ספורט ברוסיה.
טרפישצ'ב הוא גם חבר בוועד האולימפי הרוסי (מאז 1994) ובוועד האולימפי הבינלאומי מאז 1996.
מאז 2004 פועלת אקדמיית טרפישצ'ב לטניס שבקאזאן. הוא כיהן כקפטן נבחרת רוסיה לגביע הפדרציה והוחלף בשנת 2014 על ידי אנסטסיה מיסקינה
לאחר שרוסיה ניצחה את שוודיה בגביע דייוויס, שאמיל רשם הישג שיא של 55 ניצחונות במסגרת היותו קפטן הנבחרת.
קונטינגנציה

קונטינגנציה ורלטיביזם ברטוריקה

ניסיונות עבר של פילוסופים ורטוריקנים להתייחס לרטוריקה כתחום בפני עצמו הוביל לניסיון לשייך את הרטוריקה לעניינים רלטיביים וקונטינגנטיים. אריסטו הסביר בכתבו רטוריקה, "חובת הרטוריקה היא התמודדות עם עניינים כמו אלה שאנו מהרהרים בהם ללא אמנויות או שיטות להדריך אותנו... " אריסטו מדגיש את הקונטינגנציה כי אף אחד לא דן על ההכרחי או על הבלתי אפשרי. הוא האמין כי נוכחות "בלתי נמנעת ובלתי נשלטת של אפשרויות מרובות" או טבען המורכב של החלטות יוצרים ומזמינים רטוריקה. השקפתו של אריסטו מערערת על השקפתו של אפלטון, שאמר כי לרטוריקה אין שום נושא פרט לרמייה, ונותנת לרטוריקה את עמדתה בפסגת הוויכוח הפוליטי.
אירוס הלבנון

מאפיינים

אירוס הלבנון הוא גאופיט רב שנתי בעל בצל העטוף בסיבים קשים. אורך עליו 25–40 ס"מ, רוחבם בערך כעוביים, חתכם מרובע או דמוי צלב וצבעם ירוק רענן. הפרחים צומחים על עמודי פריחה קצרים המהווים בעצם גלגול של צינור העטיף. צבע הפרח תכול בהיר, עלי העטיף החיצוניים מעוטרים בעורקים ובנקודות כחולים-כהים, על רקעו של כתם לבן. צידם חיצוני של עלי העטיף מנוקד ארגמן. השחלה תחתית, ולעיתים קרובות היא נותרת בתוך הקרקע. הפריחה בתחילת החורף, מיד אחרי הגשמים הראשונים. לעיתים הפרחים מציצים עוד קודם לעלים.
השם הלועזי של הצמח הוא "איריס", על שם אלת הקשת בענן היוונית. בארץ מקובל השם "אירוס" שמקורו במשנה (מסכת אהלות, פרק ח' משנה א') והוא אומץ על ידי הוועדה לצמחי הבר שליד האקדמיה ללשון העברית כשמו העברי של הפרח. 
אירוס הלבנון צומח בצפון ארץ ישראל ובסוריה, משני צידיו של השבר הסורי אפריקני, בחורשים ובבתות בהרים. אירוס הלבנון מקובל כצמח נוי בגינות באירופה.
אירוס הלבנון דומה מאוד לאירוס הסרגל, מספר הכרומוזומים שלהם זהה והם יוצרים צורות כלאיים.
ככל שאר מיני האירוס במדינת ישראל, מוגן גם אירוס הלבנון על פי חוק.
מיכאל יעקובסון

ביוגרפיה

יעקובסון יליד תל אביב, בוגר המחלקה לאדריכלות באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל (2006) וכן בוגר תואר שני בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב (2014). חבר צוות המעבדה לעיצוב עירוני שבראשה עומדת האדריכלית ד"ר טלי חתוקה.
כותב בקביעות במגזין האדריכלות באתר "Xnet" (מאז 2011), בכתב העת "הד החינוך" (מאז 2009) וכן בבלוג "חלון אחורי" (מאז 2009). הבלוג "חלון אחורי" עוסק באדריכלות ומציג אתרים שונים ברחבי ישראל, ועל כך קיבל בשנת 2014 את פרס האדריכל הצעיר של פרס רכטר. מאמריו פורסמו בבמות נוספות כמו "עת-מול", "הגלילה", "סלון בטון", ובאתרים שונים בישראל ובעולם.
עובד מאז 2006 במשרד אדריכלים בתל אביב ועוסק בתכנון מתארי, בניסוח מסמכי מדיניות ובאיפיון תכנוני.

תערוכות

החל משנת 2013 אצר סדרה של תערוכות העוסקות באופן ישיר או עקיף באדריכלות. התערוכה "עבודת צוות" הציגה את פועלו של משרד האדריכלים נדלר, נדלר, ביקסון, גיל. התערוכה שאותה ליווה קטלוג הוצגה תחילה בגלריה בבית האדריכל (2013) ולאחר מכן בגרסה מורחבת במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן (2015). במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן המשיך והציג באותה שנה שתי תערוכות נוספות: "פופ כנעני, עדי סנד - עבודות מ-1999 עד 2015" תערוכה בליווי ספר-קטלוג המציגה את יצירתו של האדריכל ואמן הרחוב עדי סנד. "באר בקיבוץ - האדריכלות של מנחם באר" שסקרה את יצירתו של מנחם באר, האדריכל חבר קיבוץ געתון. התערוכה על באר הוצגה מחדש בשנת 2016 בגלריה בבית האדריכל בליווי קטלוג.
דובער אפשטיין

דב בער (דובער) אפשטיין (? -  כ"ב בניסן תרצ"א, 1931) היה עסקן ופעיל ציבור ביישוב הישן בירושלים, גבאי ישיבת עץ חיים ובית היתומים דיסקין, ממקימי סניף אגודת ישראל בירושלים והיושב-ראש שלה.

תולדותיו

נולד בבוברויסק, בנו של הרב יחיאל מיכל אפשטיין, בעל "ערוך השולחן" ואחיו הגדול של הרב ברוך אפשטיין, בעל "תורה תמימה". נישא לפייגל, בת יוסף חבקין מהומל. לאחר נישואיו עבר לווילנה. מנישואיו הראשונים נולדו לו שלשה בנים ושתי בנות. לאחר פטירת אשתו נישא בשנית לחיה קרמר מווילנה, עיר מגוריו.
בשנת תרס"ב (1902) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. נישא בשלישית לליפשה, בת קרוב משפחתו הרב אלכסנדר זיסקינד שחור, אבי משפחת שחור בארץ ישראל. לא היו לו ילדים מנישואין אלו. 
בתקופת מגוריו בירושלים היה עסקן ופעיל ציבור מרכזי. היה מגבאי ישיבת עץ חיים. נמנה עם יוזמי הקמתם של כמה מוסדות לאברכים ולתמידי חכמים בירושלים. כמו כן נמנה עם חברי מועצת "אגודת ביאליסטוק", שעסקה ברכישת קרקעות בארץ ישראל. במהלך השנים הצטרף להתארגנויות נוספות של קבוצות וארגונים שעסקו ביישוב הארץ.
לאחר פטירת אביו, בשנת תרס"ח (1908), הוצע לו למלא את מקומו ברבנות העיר נובהרדוק, אולם הוא סירב בנימוק שישיבת ארץ ישראל חביבה עליו יותר מן הרבנות. בשנת תר"ע (1910) נמנה עם רבני ירושלים שחתמו נגד היתר המכירה.
בשנות מלחמת העולם הראשונה נשא במספר תפקידים ציבוריים בארגונים שעסקו בסיוע ועזרה לתושבי ירושלים. בשנת תרע"ח (1918) נמנה עם חברי "ועד העיר האשכנזי" שהוקם אז. מלבד תפקידו כגבאי בישיבת עץ חיים, התמנה גם כגבאי וסגן נשיא של בית היתומים דיסקין. כמו כן היה מראשי הגמ"ח "שערי חסד". נמנה עם מקימי סניף אגודת ישראל בירושלים, ובשנות ה-20 כיהן כיושב-ראש הסניף. היה ממייסדי ה"חברה להתאכרות בני הישיבות" ומזכיר הכבוד שלה, כשבנשיאות החברה עמד הראי"ה קוק. 
נפטר בשנת 1931, ונקבר בהר הזיתים.
אתר (אקולוגיה)

אתר (Site) - שטח קטן שבו, מבחינת האורגניזם, יש תנאים פיזיים אחידים במידה רבה; או שטח קטן שבו הגורמים שמשפיעים על האורגניזם אחידים במידה מרובה והפרטים החיים בו נמצאים באינטראקציה ישירה האחד עם השני ומחלקים ביניהם את אותו מאגר של משאבים. וגם - תחום החיים של פרט בוגר אחד.
לואן ויירה

קריירת מועדונים

לואן הוא בוגר בית הספר לכדורגל של גרמיו. באפריל 2014 הופיע בהופעת בכורה במשחק נגד אתלטיקו מיניירו בליגת העל הברזילאית בכדורגל. את שער הבכורה הבקיע במסגרת גביע ליברטדורס במשחק נגד אתלטיקו נסיונל. ב-2016 זכה עם הקבוצה בגביע הברזילאי. ב-2017 הפך לסגן מלך השערים של גביע ליברטדורס. באוגוסט אותה שנה ניהל מגעים עם ספרטק מוסקבה אך לבסוף המשא ומתן קרס והוא לא עבר בשל רצונו לזכות עם גרמיו בגביע ליברטדורס והוכתר לכדורגלן הטוב של הטורניר באותה עונה ולכדורגלן השנה בדרום אמריקה. בנובמבר 2018 נודע על מגעים שסוכנו ניהל עם זניט סנקט פטרבורג הרוסית, לקראת חלון ההעברות בחורף.

קריירה בנבחרת

במדי הנבחרת הצעירה של ברזיל הוא זכה במדליית זהב באולימפיאדת 2016.
קולין ליקי

רקע

קולין ליקי נולד בקיימברידג' ללואיס ליקי, ארכאולוג אפריקאי, ולפרידה ליקי מהניוהאם קולג'. אחיו למחצה הם ריצ'רד ליקי, הפלאונטולוג הקנייתי, ופיליפ ליקי, הפוליטיקאי הקנייתי. הפלאונטולוגיות מייב ליקי ולואיז ליקי הן גיסתו ואחייניתו.

לימודים

לאחר לימודיו בבית הספר גרשם בהולט, נורפוק, ליקי ביצע שירות לאומי בשירות התנדבותי בצי המלכותי הבריטי, ובכלל זה שירת שנה בצוותו של לואי מאונטבטן שפיקד על הצי בים התיכון. לאחר מכן למד פיזיולוגיה, ביוכימיה, בוטניקה והיסטוריה ופילוסופיה של המדע לתואר ראשון באוניברסיטת קיימברידג' במדעי הטבע. לאחר מכן התמחה בחקלאות טרופית ופתלוגיה של צמחים טרופיים באוניברסיטת אקסטר ובאוניברסיטת איי הודו המערבית בטרינידד.
ב-1972, לאחר שכבר הדריך דוקטורנטים באוניברסיטת מקררה באוגנדה, הוא קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'.
נפטר ב-29 בינואר 2018.
יערה בר-און

יערה בר-און (נולדה ב-1963) היא היסטוריונית וחוקרת תרבות, לשעבר רקטור האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. משנת 2013 משמשת כנשיאת מכללת אורנים שליד קריית טבעון.

ביוגרפיה

יערה בר-און נולדה בקיבוץ רביבים, אביה היה הפסיכולוג והפרופסור דן בר-און. את לימודי התיכון השלימה במגמת מחול בבית הספר התיכון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. 
שירתה כמש"קית חינוך וכמורה לאוכלוסיות מיוחדות וחיילי מקא"ם בצה"ל. 
לאחר שחרורה משירות סדיר עברה לתל אביב ולמדה אמנות וריקוד בבית הספר מימד. 
למדה באוניברסיטת תל אביב פילוסופיה והיסטוריה כללית. בתואר השני התמחתה בהיסטוריה חברתית ולימודי נשים ובדוקטורט התמקדה בהיסטוריה של לידה, יילוד ואמהות בעת החדשה באירופה. לאחר הדוקטורט פרסמה את ספרה הראשון, "רואות את הנולד", בהוצאת אוניברסיטת חיפה וזמורה-ביתן. יצרה את סדרת השידורים "היסטוריה של נשים ולידה" במסגרת "אקדמיה באלף" ברשת א'. בין השאר עסקה בכתיבת ביקורות ספרים בעיתון הארץ.
בין שנת 1997 לשנת 1999 למדה כעמיתה בבית הספר למנהיגות חינוכית של מכון מנדל. את פרויקט הגמר כתבה על "אופקים חדשים: חינוך לתרבות הומניסטית".
בשנת 1999 מינה שר החינוך דאז יוסי שריד את בר-און לעמוד בראש המטה לתרבות יהודית ולחינוך אזרחי במשרד החינוך. על המטה הוטל ליישם את דו"ח ועדת קרמניצר העוסק בלימודי האזרחות בישראל, ולשלבו עם יישום המלצות דו"ח ועדת שנהר ליהדות כתרבות.  
בשנת 2004 מונתה כמשנה לנשיא (רקטור) לעניינים אקדמיים בבצלאל, שם שימשה גם כמרצה בכירה ללימודי תרבות. במקביל ערכה יחד עם פרופסור עזרי טרזי את הספר "חצרות  אחוריות". 
בשנת 2005 פרסמה את ספרה השני, "זריחה בים התיכון: אמריקאית בגדוד העבודה" העוסק בחיי אישה באמצעות ביוגרפיה של חלוצה בתקופת היישוב בארץ-ישראל.  
ספרה השלישי "מכשפה יהודייה בחצר מלך צרפת" עסק בחיי נשים ובתקשורת המונים בתקופת הנאורות. בעקבות מחקר זה מונתה לפרופסור חבר בבצלאל. 
במקביל למחקריה האקדמיים פרסמה בר און סדרת מאמרים העוסקים בחברה הקיבוצית, ומושפעים מילדותה בקיבוץ רביבים. מאמריה משלבים מחקר אנתרופולוגי והיסטורי יחד עם כתיבת מסות בסגנון הממואר האירופי. בר און מתארת במאמריה את הלינה המשותפת בבית הילדים,  את אחוות האחים בגיל הנעורים, חשיבותו של חדר האוכל כמקדש קיבוצי, ועזיבתה את הקיבוץ לעיר.  
מעיסוק בחקר החברה הקיבוצית המשיכה בר און לחקר של תפקיד הקיבוץ בתולדות החברה הישראלית בכללותה. הדבר התבטא בכתיבת מסות נוספות העוסקות בספרות ובפזמונאות הישראליות, כגון "'במשעול בלב שדות: קווים לדמותו של הישראלי". השתתפה בסדרה התיעודית "הקיבוץ" בבימויה של ענת זלצר. הסדרה תיעדה את ההשפעה שהייתה לניסוי הקיבוצי על כלל החברה הישראלית, וזכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2012. כתבה מאמר ביקורת על הסרט חלוצות בכתב עת לקולנוע דוקומנטרי "תקריב". 
לצד עיסוקה האקדמאיים עוסקת בר און בפעילות ציבורית, בין השאר בוועד המנהל של עמותת "פנים" להתחדשות יהודית פלורליסטית; בוועדת המומחים של היוזמה למחקר יישומי של האקדמיה הלאומית למדעים בנושא  "ארגון לימודים מחודש במערכת החינוך"; כנציגת מדינת ישראל בוועדה האקדמית של ANNA LINDH FOUNDATION באיחוד האירופי; כיהנה כחברת דירקטוריון הספרייה הלאומית בירושלים. 
מ-2013 משמשת בר-און כנשיאת מכללת אורנים שליד קריית טבעון. 
מתגוררת בתל אביב. אם לבת ובן. הייתה נשואה פעמיים -  לאמן פיליפ רנצר ולהיסטוריון אביעד קליינברג.
טרילוגיית הרואים למרחק

עלילה

העלילה נסובה סביב פלישת "הספינות האדומות" לממלכת שש הדוכסויות, וכן סביב תככים פנימיים בחצר המלוכה. 
הספינות האדומות פולשות לשש הדוכסויות ללא כל מטרה מיוחדת, ככל שרואים זאת שליטי הממלכה; הפולשים מתקיפים כפרים, "מרוקנים" את מרבית התושבים, בוזזים את הכפר ושורפים את כל מה שלא יכלו לקחת. פעולת ה"ריקון" היא הוצאת מודעותו של אדם ממנו, אותו אדם מאבד את נשמתו ורגשותיו לאחר הריקון. לא ידוע כיצד בדיוק מתבצע הריקון, אך נראה שיש לזה קשר ל"אומנות"-סוג של קסם שפועל דרך המחשבות. בתוך חצר המלוכה עצמה ישנם שני צדדים: הנסיך אמת, יורש העצר, ואחיו הצעיר הנסיך הדר. במסגרת המלחמה בפשיטות הוחלט על מיסים חדשים. דוכסויות הפנים (שאין להן חוף) טוענות שאין להן קשר לפשיטות ולכן המיסוי רק מכביד עליהן.
 הנסיך הדר מצדד בדוכסויות הפנים ושואף להפוך אותן לממלכה נפרדת, עליה ישלוט בעצמו. אין לו שום עניין בדוכסויות החוף ובגורלן, והוא מוכן להקריבן ל"ספינות האדומות" כדי להשיג את מטרתו. מנגד, מנסה הנסיך אמת לשמור על אחדות הממלכה ולהפסיק את הפשיטות.
בין כל סבכי המלחמה והפוליטיקה עומד פיץ, ממזר שנולד לנסיך אביר, אחיהם הבכור של אמת והדר אשר ויתר על זכותו לרשת את הכתר לאחר שנודע לו על קיומו של הממזר. פיץ הובא לטירה בגיל 6 ומאז הוא מגודל על ידי בוריך, עוזרו של אביו ואדון האורוות. בהמשך הופך פיץ לחניכו של צ'ייד כוכב נופל, הרוצח המלכותי של המלך ערמומי, והופך בעצמו להיות רוצח מלכותי. במהלך הסיפור מתאהב פיץ במולי, נערה שהכיר בילדותו ומתבגר איתה עד שהקשר נהרס והוא הולך לנקום בנסיך הדר.
לפיץ שני כוחות מיוחדים: "האומנות", קסם הפועל בעיקר דרך המחשבות ומאפשר בין השאר תקשורת טלפתית בין אנשים שנחנו בו; וכוח ה"בינה" המאפשר לחלוק מחשבות עם חיות שאליהן הוא מתחבר. בוריך רואה את ה"בינה" כמחלה ואוסר על פיץ להשתמש בה.
ליצן החצר של המלך טוען כי פיץ עתיד לשנות את העולם ומתיידד עם פיץ על מנת להדריך אותו. לפי טענתו ליצן החצר הנביא הלבן ואילו פיץ מהווה הזרז שלו.
מטור ואור הרפאים

תקציר העלילה

הסרט מתרחש בכביש 66, שם מטור השובב מותח את כולם. העניינים מסתבכים כאשר מטור שומע על אגדת אור הרפאים ומתחיל לפחד.

הפצה

הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ובקנדה ב-7 בנובמבר 2006 כבונוס ל-DVD של הסרט "מכוניות". ב-6 בנובמבר 2007 הסרט הופץ פעם נוספת כבונוס לגרסת ה-Blu-ray של הסרט "מכוניות". הסרט הופץ גם באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 1. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2006 גם כבונוס ל-DVD של הסרט "מכוניות".