google/wiki40b huggingface dataset:
אמפולקס קומפרסה

תפוצה

תפוצתה העיקרית של צרעה זו באזורים הטרופים של דרום אסיה ואפריקה, ובאיים באוקיינוס השקט. צרעה זו תמצא במספרים גדולים יותר בעונות החמות של השנה. אמפולקס קומפרסה הובאה להוואי על ידי F. X. Williams ב-1941 כאמצעי להדברה ביולוגית. ניסיון זה לא הצליח בשל נטיותיה הטריטוריאליות של הצרעה והשיעור הקטן שהן צדות.

תיאור

לצרעת אמפולקס קומפרסה גוף בצבע כחול-ירקרק מתכתי, כאשר הפרק הראשון של הרגלים האחוריות בצבע אדום. הנקבה באורך של כ-22 מ"מ, הזכר קטן ממנה וללא מערכת עוקץ.

התנהגות רבייה ומחזור חיים

צרעת אמפולקס קומפרסה נודעת בהתנהגות הרבייה שלה, העושה שימוש בתיקנים חיים - באופן ספציפי בתיקנים אמריקנים - כפונדקאים לזחליה. מספר בעלי חיים ארסיים אחרים המשתמשים באוכל חי לזחליהם משתקים את קורבנם. בניגוד אליהם, צרעת האמפולקס קומפרסה מותירה בתחילה את התיקן נייד, אך משנה את התנהגותו באופן ייחודי.
כבר בשנות ה-40 של המאה ה-20 התפרסם שצרעות ממין זה עוקצות את התיקנים פעמיים, ומשנות את התנהגות קורבנן. מחקר שנערך ב-2003 שהשתמש בסימון רדיואקטיבי הוכיח שהצרעה עוקצת בדיוק בגנגליון מסוים. צרעת האמפולקס קומפרסה מעבירה עקיצה תחילית לגנגליון בית החזה של תיקן כדי לשתק באופן עדין את רגליו הקדמיות של החרק. עקיצה זו מקלה את העקיצה השנייה בנקודה שנבחרת בקפידה בגנגליון הראש של התיקן (מוח) בקטע ששולט על רפלקס הבריחה . עקיצה זו מזריקה סוג נוסף של רעל לקטע זה והתיקן לא ינסה לברוח עוד. לפני שהתיקן הופך להיות זומבי הוא פוצח בשלושים דקות של ניקוי עצמי, בהשפעת המוליך העצבי דופמין שנמצא בארס הצרעה. להשערת החוקר פרופ' פרדריק ליברסאט מנגנון הניקוי יבטיח לזחל של הצרעה, מזון נקי ככל האפשר מפטריות ומטפילים אחרים.
הצרעה, שקטנה מכדי לשאת את התיקן (התיקן גדול פי שלושה), מובילה את קורבנה למחילה, באמצעות משיכת אחד ממחושיו של התיקן. כאשר הם מגיעים למחילה הצרעה מטילה ביצה על בטן התיקן וממשיכה במילוי כניסת המחילה עם אבנים קטנות יותר, כדי לשמור את התיקן בתוך המחילה, הרחק מהישג ידם של טורפים אחרים מחוץ למחילה.
התיקן, שרפלקס הבריחה שלו מנוטרל לצמיתות יישאר במחילה כשביצת הצרעה תבקע. הזחל הבוקע לועס את דרכו לבטן התיקן וממשיך לחיות כאנדופרזיטואיד. במשך תקופה בת שמונה ימים זחל הצרעה יאכל את איבריו הפנימיים של התיקן בצורה שתבטיח שהתיקן יישאר חי לפחות עד שהזחל יגיע לשלב ההתגלמות ויצור קליפת גולם בתוך גופו של התיקן. לאחר כ-4 שבועות, הצרעה הבוגרת באופן מלא תופיע מגופו של התיקן כדי להתחיל את חייה הבוגרים.
קבוצת המחקר של פרופ' פרדריק ליברסאט, מאוניברסיטת בן-גוריון שחוקרת את פעילותה של צרעה זו, מצאה כי תיקנים שנעקצו בידי הצרעה שורדים טוב יותר ללא מזון ומים מתיקנים שלא נעקצו או שהוזרק להם רעלן משתק אחר. מכאן הם לומדים, שעקיצת הצרעה משפיעה על תהליך חילוף החומרים ועל צריכת החמצן של התיקן, כדי לשמרו במצב טוב לצאצאים.
משום שהתיקנים חשים תקיפות מן האוויר באמצעות תנועת האוויר של עצם מתקרב, הם אינם מותאמים להגן על עצמם מהתקפה כזו, ומתחילים להיאבק כשהצרעה כבר הצליחה להגן על עצמה באמצעות לסתותיה.
שארל עיסאווי

חייו

עיסאווי נולד בקהיר למשפחה ממוצא סורי שהשתייכה לכנסייה הסורית אורתודוקסית. למד בוויקטוריה קולג' שבאלכסנדריה ולאחר מכן בקולג' מגדלנה שבאוניברסיטת אוקספורד. החל ב-1937 שירת בממשל המצרי; תחילה במשרד האוצר המצרי ולאחר מכן בבנק הלאומי המצרי. מ-1943 החל להרצות באוניברסיטה האמריקאית בביירות וב-1947, בה סיים להורות בביירות, יצא לאור ספרו הראשון, "Egypt: An Economic and Social Analysis". המהדורה הראשונה של הספר אזלה ולאחר מכן אסרה הצנזורה המצרית (במשטר המלוכני) את המשך הוצאתו לאור. בשנים 1955-1948 כיהן במחלקה לעניינים כלכליים במזכירות האו"ם. ב-1951 החל להרצות באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ובשנים 1964-1962 ניהל את "המכון ללימודי המזרח הקרוב והתיכון" באוניברסיטה. ב-1975 עבר לאוניברסיטת פרינסטון, שם התיידד עם המזרחן, ברנרד לואיס, למרות חילוקי הדעות הפוליטיים ששררו ביניהם. ב-1986 פרש מהוראה בפרינסטון ועבר להרצות באוניברסיטת ניו יורק, שם לימד בשנים 1991-1987, אז פרש סופית מהוראה.
פרסם ספרים רבים. רובם עסקו בהיסטוריה הכלכלית של המזרח התיכון בעת החדשה, כולל עיסוק בנושא הנפט ובשילוב שבין ההתפתחויות הפוליטיות והכלכליות באזור. הוציא סדרה בת ארבעה ספרים שעסקו בהיסטוריה של כלכלת המזרח התיכון והיוו למעשה אוסף של תרגומים וקטעים נבחרים מפרסומים של חוקרים אחרים שלוו בהתייחסויותיו לנושאים השונים. בשנות ה-60 עסקו חלק מפרסומיו בתאוריות החדשניות של פיתוח כלכלי , שהיו אז נושא פופולרי בכלכלה ובאפשרות יישומן בכלכלות העולם הערבי. עמיתו, ברנרד לואיס, העריך לאחר מותו, כי חיבוריו החשובים היו ספריו שעסקו במצרים וסדרת ספרי ההיסטוריה הכלכלית שחיבר. אחד מספריו, "Egypt in Revolution", שיצא לאור ב-1963, נתרגם לעברית בשם, "מצרים במהפכה".
מפרט

מפרט (בלועזית: plectrum) הוא משטח קטן של חומר נוקשה (לרוב פלסטיק) המשמש לפריטה על מיתרים. המפרט הפשוט בדרך כלל מעוצב בצורה של טיפה.
מבין כלי הנגינה העושים שימוש במפרט ניתן לציין את הבנג'ו, המנדולינה הקאנון והעוד. כיום נפוץ השימוש במפרטים בעיקר בגיטרות אקוסטיות וחשמליות.

סוגי מפרטים

קיימים מפרטים שונים לפי גדלים וחומרים: עוביים של מפרטים נע לרוב בין 0.5 מ"מ ל-2 מ"מ. הם יכולים להיות עשויים ממגוון חומרים, ביניהם פלסטיק, סיבי פחמן, טרטקס, קרן, שנהב, שריון צב, עץ או מתכת. סוג המפרט תלוי בכלי שבו מנגנים: מפרטי גיטרות אקוסטיות יהיו לרוב דקים וגמישים. בגיטרות חשמליות נעשה שימוש נרחב יותר במפרטים עבים יותר שיהיו עשויים מפלסטיק, טרטקס או סיבי פחם. מפרטי גיטרה בס הם לרוב עבים יותר, בהתאם למיתריה של גיטרת הבס, שהם העבים ביותר.

שיטת הנגינה

את המפרט נהוג להחזיק בין שתי אצבעות בלבד: האגודל והאצבע המורה. את היד המנגנת מניחים על המיתרים (או מעליהם, תלוי מה מנגנים) מעל תיבת התהודה או מעל הפיקאפים בגיטרה החשמלית או גיטרת הבאס. על המיתר פורטים עם קצהו של המפרט. המפרט עצמו, מונח במקביל למיתר, או מוטה מעט באלכסון (אך עדיין יושב ליד המיתר).
השיטה המקובלת לשימוש במפרט היא פריטה לסירוגין (alternate picking) - פריטה למטה ולמעלה לסירוגין על פי הפעמות בתיבה- שיטה המאפשרת להגיע למהירויות נגינה גבוהות. השיטה נמצאת בשימוש נגני העוד והמנדולינה כבר מעל לאלף שנה. עם התפתחות טכניקת הנגינה בגיטרה חשמלית, גם נגני כלי זה אימצו את השיטה.

מפרטים וגיטרה

הצורך בשימוש במפרט תלוי בסוג הגיטרה ובסגנון הנגינה. כך, למשל, נהוג בשנים האחרונות לעשות שימוש במפרט בעת הנגינה בגיטרה חשמלית, במטרה לתת לנגינה גוון "מחוספס" (או "מלוכלך") יותר, או כדי לאפשר נגינה מהירה במיוחד (כמו למשל נגינה מהירה על סולמות ותבניות תווים, או "סוויפים" - נגינה מהירה במיוחד של תבניות תווים על ידי החלקת המפרט על גבי מספר מיתרים ברצף). במהלך שנות השבעים והשמונים, שיא ימי פריחתה של הגיטרה החשמלית ברוק ובפיוז'ן, פיתחו וירטואוזים רבים טכניקות מורכבות לייעול השימוש במפרט.
בנגינה בגיטרה הקלאסית, לעומת זאת, נהוג בדרך כלל לפרוט באמצעות האצבעות והציפורניים, מאחר שהשימוש במפרט אינו מאפשר פוליפוניה, הנדרשת עבור מרבית היצירות לגיטרה קלאסית. במוזיקת הפלמנקו לדוגמה, נחשבת הנגינה במפרט לנחותה והנגן נדרש לגדל את ציפורניו.
על אף כי נהוג לנגן בגיטרת בס עם האצבעות, ישנם גם בסיסטים אשר משתמשים במפרט (לרוב השימוש באצבעות/מפרט תלוי בסגנון המוזיקה).
משה בארי

הרב ד"ר משה בארי (נולד ב-1970) הוא מנכ"ל ארגון רבני צהר.

ביוגרפיה

משה בארי נולד וגדל בירושלים לאברהם ושושנה בארי. בוגר ישיבת ירושלים לצעירים וישיבת ההסדר כרם ביבנה. שירת בצה"ל ביחידה קרבית.
בעל תארים ראשונים במשפטים, ומדעי החברה (פסיכולוגיה וסוציולוגיה) תואר שני ושלישי במשפט עברי במחלקה לתלמוד של אוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בחזקות הנובעות מטבעו של אדם כראיה במשפט העברי. הוסמך לרבנות ובשנת ה'תשס"ז (2007) הוסמך לדיינות על ידי הרבנות הראשית לישראל.
שימש כמורה ומרצה במסגרות שונות, ישיבה תיכונית, מדרשה וישיבות הסדר.
בשנת 2005 הקים את "גזית" – איגוד בתי הדין לענייני ממונות. שימש כחוקר במכון ליישומי משפט עברי (ישמ"ע) של מכללת נתניה.
פרסם מאמרים שונים בתחום המשפט העברי וההלכה.
משנת 2007, מכהן כמנכ"ל ארגון רבני צהר.
נשוי לדסי, מנהלת האגף לחינוך על-יסודי במשרד החינוך, בתו של הרב יהושע בן-מאיר, ואב לארבעה ילדים. מתגורר בקיבוץ שעלבים. גיסו של הרב פרופ' נריה גוטל.
Apple II

Apple II (נכתב לעיתים ][ Apple או // Apple) הוא המחשב האישי הפופולרי הראשון שיצרה חברת אפל מחשבים. הוא נחשב למחשב האישי הפופולרי הראשון בעולם. הוא יוצר על ידי סטיב ווזניאק. המחשב הוא שדרוג ישיר של Apple I, שיוצר בייצור מוגבל עבור חובבי אלקטרוניקה. Apple I היה בעל מספר תכונות חלוציות שפותחו ב-Apple II והן אלו שעשו אותו להצלחה מסחרית.
בנוסף למחשב Apple II שתואר לעיל, השם Apple II מתייחס לסדרה של דגמי מחשבים אשר נוצרו ושווקו בעקבותיו והיו מבוססים על ארכיטקטורת חומרה דומה. מהבולטים שבהם ניתן למנות את ה Apple //e הפופולרי, Apple //c הקומפקטי ואת ה gs][ שהצטיין ביכולותיו בתחום הגרפיקה והצליל.
Apple II הוכרז ב-West Coast Computer Fair באפריל 1977 והיה לאחד המחשבים המוקדמים והמצליחים ביותר. השיפור העיקרי בדגם זה היה ממשק טלוויזיה מעודכן, שכלל את התצוגה בזיכרון ואיפשר לא רק תצוגה של מלל פשוט אלא גם גרפיקה ומאוחר יותר צבע. סטיב ג'ובס דחף לעיצוב המארז והמקלדת, על בסיס הרעיון שהמחשב צריך להיות שלם ומוכן להפעלה ישר מתוך הקופסה - רעיון שהיה זר וחדש לחלוטין לעולם המחשבים של התקופה. למחשב זה היו מספר דגמים שנמכרו, כשהדגם הפופולרי ביותר שודרג עם מספר שינויים קטן יחסית והושק בשנות התשעים של המאה העשרים. עד שנת 1993, שבה הפסיקו לייצר את המחשב, יוצרו בין 5–6 מיליון יחידות (כולל כ-1.25 מיליון יחידות של דגם Apple IIgs).
בסוף שנות השבעים ובתחילת שנות השמונים נמכרו תואמי אפל לא פחות משנמכרו מחשבי אפל מקוריים. אפל תבעה את היצרנים של תואמי אפל והוציאה רבים מהם מהשוק. עקב היעלמותם של מספר יצרנים מובילים, עלה מחיר המחשבים ובעקבות זאת הפכו תואמי IBM שהיו זולים ממחשבי אפל מקוריים לסטנדרט החדש של השוק.
ההצלחה של Apple II סייעה ביד אפל להגיע להנפקה לציבור בשנת 1980, והפכה את מנהלי החברה ורבים מעובדיה הראשונים לעשירים.
בשנות השמונים והתשעים היווה המחשב את הסטנדרט לבתי הספר האמריקאיים, וניתן למצוא אותו אף היום במספר מצומצם של כיתות. בנוסף שימש המחשב אנשי עסקים ומשפחות לאחר פרסום גרסה של הגיליון האלקטרוני, VisiCalc, שתמך תחילה רק במחשבי Apple II.

פרטים טכניים

המחשב התבסס על מעבד 8 ביט מסוג MOS6502 בתדר 1 MHz. לדגמים השונים היה גודל זיכרון משתנה, כאשר במקסימום המחשב הגיע ל-48K. המחשב הגיע עם שפת התכנות BASIC צרובה בתוך ה-ROM שלו. ניתן היה לחבר לו כונני דיסקטים בגודל ¼5 אינץ' בקיבולת של 160K. ניתן היה לעשות שימוש בשני צדי הדיסקט על ידי הפיכתו. על מנת להשתמש בדיסקט היה צורך להעלות ממנו מערכת הפעלה. מערכת ההפעלה הייתה בסיסית ביותר ואיפשרה רק להסתכל בתוכן של דיסקט ולהריץ ממנו תוכניות. על מנת להעתיק קבצים היה צורך להעלות תוכנית חיצונית. מערכת ההפעלה המתקדמת ביותר הייתה Dos 3.3.
תשבץ שלד

תשבץ שלד הוא תשבץ חסר הגדרות, שנתונות לידו כל המילים והפותר צריך לשבץ אותן במקומות הנכונים כשהוא מתאים את המילים למקומן על פי אורכן ועל פי הצטלבותן.
תשבץ שלד, בדומה לתפזורות השונות, לא מצריך ידע מוקדם, רק כשרים קומבינטוריים וידע בסיסי באריתמטיקה (כדי לספור את האותיות מהן מורכבות המילים). גם ידיעת השפה ואפילו הכרת האותיות אינה נדרשת, רק היכולת להבחין ביניהן. במקום האותיות אפשר להישתמש בסימנים מוסכמים אחרים והתוצאה לא תשתנה, לכן יש תשבצי שלד שנועדו להכיל מספרים (ארוכים למדי), הניתנים במקום המילים.

תשבץ להרכבה

תשבץ להרכבה הוא תשבץ שבמקום לתת לפותרים שאלות/רמזים למילים המבוקשות, ניתנות בו המילים עצמן, אך לא בסדר המבוקש. הפותר נדרש, כמו בתשבץ שלד רגיל, לשבץ את המילים תוך התחשבות באורכן ובהצטלבותן עם המילים האחרות. לעיתים, כדי להכביד על הפותרים, מוגשת המסגרת ללא הנקודות השחורות/הקווים המפרידים, כולם או מקצתם. בהנחיות הפתרון נוקבים במספר הנקודות השחורות/הקווים המפרידים החסרים.
קיים גם שעטנז של תשבץ להרכבה עם תשבץ רגיל, תשבץ בו ניתנות המילים להרכבתו, אך ללא הנקודות השחורות/הקווים המפרידים ולצידן מוסיפים רק את ההגדרות של המילים שצריך להציב במאוזן או רק את ההגדרות של המילים שצריך להציב במאונך.
שלמה קדר

היסטוריה

שלמה קדר נולד בשם פריץ קסלר במינסטר (Münster) גרמניה, השני מתוך שלושה אחים, הני קסלר בלוך הבכורה והצעיר קרל קסלר. אביו, זיגפריד קסלר, ניהל סמינר למורים יהודים. כאשר היה בן 12 עברה המשפחה למינכן, שם קיבל האב משרה של רב ליברלי בעיר.
בשל האנטישמיות הגואה במדינה, הצטרף קדר לתנועת נוער ציונית בעיר.
בשנת 1930 נשלח לאוטרכט שבהולנד על מנת לרכוש ידע במקצוע החקלאות, שם שהה עד שנת 1933.
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל דרך ארגון עליית הנוער והתיישב בקיבוץ נען, ובשל ניסיונו החקלאי היה אחד ממקימי הרפת.
בשנת 1935 התחתן עם Auguste Scheyer, ונולדה להם בת. בשנת 1936 הזוג התגרש.
בשנת 1938 נישא ללו קידר, מזכירתה ויד ימינה של גולדה מאיר, והיו נשואים כ-7 שנים, עד שנישא בשלישית בשנת 1945 למריזה פסילי שאיתה נשאר עד יום מותו בשנת 1987. לפסילי ולקדר נולדו שתי בנות.

תפקידים ציבוריים

פעילותו המדינית-ביטחונית של קדר החלה עוד בשנת 1943, כאשר שימש כמדריך בכיר בארגון ההגנה בירושלים. בשנת 1946 עבד בסוכנות היהודית ושימש כמאבטח בקונגרס היהודי בבזל.
בשנת 1948 מונה קדר לתפקיד העוזר הראשי למזכיר הממשלה, זאב שרף. במסגרת זו שימש כאחד ממארגני טקס הכרזת העצמאות ובתום הטקס לקח את מגילת העצמאות והטמין אותה בכספת של בנק א.פ.ק שברחוב הרצל בתל אביב. בנוסף הוא היה בעל תפקיד במזכירות הממשלה וארגן את הטסת ארונותיהם של הרוזן ברנדוט והקולונל סארו לרודוס. 
בשנת 1949 מונה על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון לארגן את אירועי יום העצמאות הראשון ובשל כשלונו של המצעד הצבאי שהיה האירוע המרכזי במהלך החג הודח מתפקידו כחלק ממסקנותיה של ועדת החקירה שמונתה לבדוק את הנושא. 
קדר הצטרף אל משרד החוץ ובמסגרת זו נשלח לצרפת לשמש כמזכיר ראשון של השגרירות הישראלית בפריז. מינויו לתפקיד דיפלומטי עוררה ביקורת מסוימת בציבור, שראה בכך מעין פרס למי שהוחלט להטיל עליו עונש
בין השנים 1951-1953 שימש כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל בבלגיה. בשנת 1953 החל את שליחותו המדינית בצ'כוסלובקיה ושימש כנציג ישראל במדינה.
בשנת 1956 הועלה לדרגת ציר.  כציר ישראל בצ'כוסלובקיה, קדר היה פעיל בשחרורם של היהודים אשר נכלאו במסגרת משפטי סלנסקי. קדר שימש בתפקיד זה עד שנת 1957, ולאחר מכן שב עם משפחתו ארצה.
בשנת  1958 שימש כמפקח על שגרירויות ישראל בעולם.
באותה שנה פרש משירות החוץ ומונה למנכ"ל הראשון של עיריית ירושלים בזמן כהונתו של מרדכי איש שלום כראש העיר. קדר שימש בתפקיד זה עד 1963.
בשנת 1967 מונה על ידי טדי קולק לנציב תלונות הציבור הראשון של ירושלים ולאומבסדמן המוניציפלי הראשון בעולם .
בשנת 1977 פרש לגמלאות בגיל 64.
מפרישתו עד יום מותו שימש כבורר מקצועי בבתי הדין לעבודה.
בשנת 1987 נפטר ממחלת לב.
האריה מארץ עוץ

תקציר העלילה

הסרט מתרחש לפני עלילת הסיפור "הקוסם מארץ עוץ". הסרט מספר על אריה קרקס שמגיע לארץ עוץ, בה הוא הופך למנהיג במסע לבלימת המכשפה הרעה. האריה פוגש במסעו את המכשפה המרשעת של המזרח, שמפילה אותו ברשת ודורשת ממנו להשיג לה את הפרח הקסום של עוץ, המרכיב היחיד שחסר לה בשביל להשיג עוד כוח. בעזרת חבריו של האריה, האריה מציל בגבורה את הפרח הקסום של עוץ מידיה של המכשפה. תוך כדי המסע, האריה איבד את האומץ שלו והפך לאריה הפחדן. בסוף הסרט האריה פוגש את דורותי, טוטו, הדחליל ואיש הפח, ויוצא איתם לקוסם מארץ עוץ.
אפקט וילון המקלחת

אפקט וילון המקלחת הוא תופעה פיזיקלית בה וילון מקלחת נמשך אל תוך המקלחת בעוד המים זורמים. התופעה תוארה במגזין סיינטיפיק אמריקן יחד עם מספר תאוריות אשר מנסות להסביר את התופעה, אך ללא מסקנה חד משמעית.

אפקט הארובה

תאוריית אפקט הארובה גורסת כי אוויר חם (מהמקלחת) עולה מעל וילון המקלחת וכך נוצר תת לחץ אשר גורם למשיכת הווילון לתוך המקלחת. יחד עם זאת, אפקט וילון המקלחת נצפה גם כאשר המים במקלחת קרים ועל כן זה אינו המנגנון היחיד המשתתף בפעילות זו.

אפקט ברנולי

ההסבר הפופולרי ביותר לאפקט וילון המקלחת הוא עקרון ברנולי. לפי עקרון זה, ככל שמהירות האוויר עולה, כך הלחץ שלו קטן. ההסבר שניתן לאפקט וילון המקלחת הוא שהמים שיוצאים מראש המקלחת גורמים לאוויר בסביבתם להאיץ וכתוצאה מכך, לפי עקרון ברנולי, יווצר תת-לחץ במקלחת שיגרום לווילון להימשך פנימה.

מערבולת אופקית

סימולציית מחשב של מקלחת הראתה כי אף אחת מהתאוריות האחרות אינה מסבירה את אפקט וילון המקלחת, אלא כי הזרם מראש המקלחת גורם ליצירת מערבולת אופקית. במרכז המערבולת נוצר אזור תת-לחץ אשר גורם ליניקת הווילון.
פרופסור דייוויד שמידט מאוניברסיטת מסצ'וסטס זכה בשנת 2001 בפרס איג נובל בפיזיקה על הפתרון החלקי לשאלה. הוא השתמש בקוד זרימה חישובית (Computational Fluid Dynamics – CFD) כדי להשיג את התוצאות. פרופסור שמידט טוען שהעבודה נעשתה בשביל הכיף ובזמנו הפנוי ללא שימוש במענק או בכספי ציבור.

אפקט קואנדה

אפקט קואנדה הוא הנטייה של זורם המתקדם במהירות להיצמד אל קיר סמוך.

עיבוי

אדי המים החמים מהמקלחת מתעבים על צידי הווילון וגורמים לירידת הלחץ שם. במצב מתמיד האדים יוחלפו באדים חדשים, אך בפועל כתוצאה משינויים בטמפרטורת המים, סך ייצור האדים ייגרום ליניקה.

לחץ אוויר

אוויר קר מחוץ למקלחת דחוס יותר מאוויר חם בתוכה ולכן לחץ האוויר מחוץ למקלחת גבוה יותרת ודוחק את הווילון אל תוך המקלחת.

פתרונות

וילונות מקלחת רבים מגיעים עם מאפיינים אשר מסייעים להפחית את אפקט וילון המקלחת. קיימים וילונות בעלי פטמות יניקה אשר ניתן להצמיד לקירות המקלחת. וילונות אחרים מצוידים במגנטים בתחתיתם על מנת להצמידם לאמבטיה, אך אינם יעילים לכל אמבטיה או מקלחון.  
תליית הווילון רחוק מראש המקלחת (גבוה או נמוך) עשוי להפחית את האפקט.
ניתן להשתמש במוט טלסקופי מהסוג המשמש לתליית וילון אמבטיה, על מנת לחסום בעזרתו את הווילון בחלקו התחתון ולמנוע ממנו להישאב פנימה.
ניתן לתלות חוט ארוך עם משקולת מהמקל אשר מחזיק את הווילון בפנים המקלחת, כך שהמשקולת תחסום את הווילון מלהיכנס. 
קיימת טענה כי הפעלת מפזר חום בחדר המקלחת מפחיתה מהאפקט. פתרון זה עונה על מספר תאוריות: לחץ אוויר (יצירת אוויר חם מחוץ למקלחת וכך להשוות את הלחצים), אפקט ברנולי (יצירת זרימת אוויר גם מחוץ למקלחת) ואפקט הארובה.
דוד מינץ

ראשית חייו ומשפחתו

מינץ נולד ב-8 במאי 1959 באנגליה ובשנת 1970 עלה עם משפחתו לישראל. בין השנים 1974–1977 למד בישיבה התיכונית מדרשיית נעם ולאחר מכן, משנת 1977, למד בישיבת הר עציון, במסגרתה שירת כקצין בחיל השריון עד 1982.
בין השנים 1983–1986 למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1984–1985, תוך כדי לימודיו, שימש כעוזר מחקר לפרופ' אליאב שוחטמן ולפרופ' ברכיהו ליפשיץ באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1986, התמחה אצל השופט יהודה וייס, נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים ושופט בפועל בבית המשפט העליון, וב-1987 התמחה שנה נוספת במשרד עו"ד בירושלים. במהלך אותה שנה גם הוסמך כעורך-דין, והחל ללמוד להסמכה לרבנות במכון אריאל בירושלים.
ב-1987 החל לעבוד כעורך דין, בתחילה כשכיר ובהמשך כשותף במשרד עורכי-דין.
במקביל לעבודתו המשפטית המשיך מינץ לשרת במילואים בחיל השריון, כמפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה. בשנת 1996 סיים קורס מפקדי גדוד, אך נבצר ממנו להתמנות למג"ד בפועל עקב מינויו לשופט. חרף זאת, לאחר קבלת אישור מנשיא בית המשפט העליון, המשיך לשרת במילואים כקצין במטה האוגדה עד שנת 2010.
ב-1994 עתר לבג"ץ עם אשתו ורדה נגד קביעתו של משרד החינוך שהנושא המרכזי לשנת הלימודים יהיה "תהליך השלום: ישראל במזרח התיכון". העתירה טענה כי זהו נושא פוליטי שנוי במחלוקת יסודית בחברה הישראלית, ועל כן יש להימנע מעיסוק בו בתחומי בית הספר. העתירה נדחתה.
השופט מינץ מתגורר ביישוב דולב, נשוי לורדה, ואב ל-5 ילדים.

כשופט

ב-1998 מונה מינץ לכהן כשופט בית משפט השלום בירושלים. ב-2008 סיים בהצטיינות תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. באוקטובר 2009 מונה לכהן כרשם ושופט בפועל בבית המשפט המחוזי בירושלים, ובמרץ 2011 מונה לשופט בבית משפט זה. כשופט בבית המשפט המחוזי כיהן כשופט הפירוקים והבראת חברות, ובין השאר עסק בהבראת מרכז רפואי הדסה בתחילת שנת 2014, פירוק רשות השידור החל מחודש אוגוסט 2014  והבראת דואר ישראל בספטמבר 2014 .
בנוסף עסק מינץ במשפט מנהלי ובין השאר דן בתוואי הרכבת הקלה בירושלים , ובעתירה נגד תוכנית מתאר מקומית בבית שמש. כן דן בעתירה להגדיר את הבורסה כחברה לתועלת הציבור.
בשנת 2017 קיבל תואר דוקטור למשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושא "השפעת הכניסה להליך חדלות פירעון על צדדים שלישיים הקשורים לחייב". השופט מינץ משמש מרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים בדיני חדלות פירעון.
בפברואר 2017 נבחר לכהן כשופט בבית המשפט העליון, וב-13 ביוני 2017 הושבע לכהונתו והחליף את צבי זילברטל.

מעצר

בדיון על חישוב חמשת ימי מעצר הגישור בעקבות הצהרת תובע, היה מינץ בדעת מיעוט שניתן להרחיב את מעצר הגישור עד 120 שעות משעת הדיון במעצר.

זכות הציבור לדעת

ביולי 2016 פסק כשופט מחוזי שאין על ראש הממשלה בנימין נתניהו, לחשוף לציבור את מועדי שיחות הטלפון שהתקיימו בינו ובין המו"ל והעורך הראשי של ישראל היום. מינץ נימק ש"ראוי להגן על פרטיותם של אנשים פרטיים המקיימים שיחות עם רעיהם". פסיקתו זו נהפכה בערעור שהוגש לבית המשפט העליון, בנימוק שבמקרה זה "שקיפות ציבורית באשר לקשרים ולאינטרסים של נושא משרה שלטונית אל מול גורמים פרטיים, היא בעלת חשיבות שקשה להפריז במשקלה לתקינות שלטונית", כולל לעניין "מגבלות בגין ניגוד עניינים שעל נושא משרה ליטול עצמו בטיפול בעניינים הנוגעים לחבריו".
סולנום שעיר

מבנה הצמח

הסולנום מתאפיין בפרחים שצורת כותרתם גלגלית או דמוית פעמון קצר, ולה חמש פינות.
הסולנום השעיר שונה משאר בני משפחתו בצורת עליו, ובענפיו שמכוסים בשערות צפופות וארוכות. כאשר הפרי בשל צבעו אדום בהיר עם גוונים צהובים. מספר הפרחים בתפרחת מגיע ל3-6. העלים ירוקים ופשוטים והגבעול בגוון סגול כהה. הצמח משתרע לגובה של 35-50 ס"מ. לרוב הפרח לבן ובצורת מחומש ובצורתו דומה מאוד לפרחי העגבנייה ותפוח האדמה. במרכז הפרח מצויים האבקנים הצהובים של הצמח, אשר מקנים לו אשליה דו-צבעית של הצבעים: לבן וצהוב.
למרות דמיונו הרב לפרחי העגבנייה ותפוח האדמה, הוא שונה מהם בכך שמוצאו לא באמריקה אלא באפריקה.

אזורי גידול ותפוצה

הסולנום השעיר גדל בבתי גידול רוויי חנקן, בשדות שלחין קיציים ולמרגלות הצמח רותם בחולות החוף. בנוסף, הוא גדל אף באשפתות, בחורבות ובצידי דרכים.
הסולנום השעיר דומה מאוד לצמח ממין אחר ממשפחתו הנקרא סולנום שחור ואפילו יש הרואים בהם מין אחד ולא מבדילים בניהם. לעומת הסולנום השחור, לא ידוע היכן בית גידולו הראשוני בארץ ולכן ניתן לשער שהוא התפשט בארץ בעקבות בני האדם.
אפשר למצוא את הסולנום השעיר בכל רחבי הארץ; בגולן, בגליל, בעמק הירדן העליון, בעמקים, בכרמל, בהרי השומרון, במדבר, בשומרון, בהרי יהודה, במדבר יהודה, בבקעת ים המלח, בעין גדי, בשרון, בשפלה, בנגב ובהרי אילת, בערבה ובבקעת הירדן.
עונת פריחתו היא מאפריל ועד ספטמבר.

שימושים וסכנות

ברפואה הערבית העממית, הסולנום השעיר משמש לטיפול בפגעי עור ובטחורים.
הצמח רעיל, חומרי הרעל נמצאים בכל חלקי הצמח ובעיקר בפרי לא בשל. הוא מלא בחומר ציאניד. הוא אסור לאכילה לבני אדם ואכילתו עלולה לגרום למוות. לעומת זאת, הציפורים והעטלפים דווקא נהנים מאכילת הפירות הבשלים וכך מפיצים את הצמח.
ועידת אוסקה

ועידת אוסקה של 1875 (ביפנית: 大阪会議) הייתה סדרת פגישות בין המנהיגים העיקרים של הרסטורציה של מייג'י, אשר התרחשה באוסקה שביפן ב-1873, ודנה בהקמת מועצת נציגי עם במדינה. אף שהוועידה סיימה להתכנס ב-1873, החלטותיה אושרו רשמית במנשר אשר פורסם רק ב-1875, ומכאן שמה.
המנהיגים המשתתפים בוועידה היו טושימיצ'י אוקובו, טקיושי קידו, איטגאקי טאיסוקה, איטו הירובומי ואינואואה קאורו. ב-1873 פרש איטגאקי מהממשלה בעקבות משבר הסייקנרון, מחלוקת פוליטית מרכזית באותם ימים שעסקה בשאלת תקיפת קוריאה וכיבושה בידי יפן. בעקבות פרישתו הוא דיבר גלויות ובאופן פומבי התסיס את העם בדרישה למועצת נציגי העם, מתוקף תפקידו כמנהיג תנועת "החירות וזכויות האדם". כמוהו, ב-1874, פרש קידו מהממשלה בעקבות התנגדותו למשלחת לטאיוואן.
הנותרים מבין האולגרכים של מייג'י, כפי שנודעה קבוצת מנהיגי עידן מייג'י, קראו לישיבה באוסקה בתחילת 1873, בניסיון לגשר על הפערים ולהחזיר את איטגאקי וקידו לממשלה. הוויתורים שנעשו הם הקמת סנאט (הגנרואין, מועצת הזקנים), מערכת מושלים על פי מחוזות ובית משפט עליון.
רק לאחר שנתיים הועברו ההחלטות במנשר מיוחד, שבעקבותיו נכנסו לתוקף.
סמל מקדוניה הצפונית

סמל מקדוניה הצפונית אומץ רשמית בשנת 1992 עם הכרזת העצמאות מיוגוסלביה.

תיאור הסמל

הסמל מעגלי בצורתו, בשני צדדיו שיבולי חיטה, עלי טבק וזרעי פרג. בתחתית הסמל קלף המעוטר בדגם האופייני לתלבושת המסורתית המקדונית. במרכז הסמל ניתן לראות הר, אגם וזריחה. 
הסמל נועד לסמל את עושרה של המדינה, את מבניה הטופוגרפי, ואת מאבקה לעצמאות.

היסטוריה

הסמל אומץ רשמית ב-27 ביולי 1946 על ידי מועצת העם של הרפובליקה העממית של מקדוניה (לימים הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה), והרפובליקה ממשיכה להשתמש בסמל זה גם לאחר היפרדותה מיוגוסלביה. הצעות שונות לבחור סמל חדש למדינה כשלו, בשל מחלוקת פוליטית על מבנה הסמל החדש. אחת ההצעות כללה אריה זהוב על רקע של מגן אדום - סמל לאומי מקדוני.
ב-16 בנובמבר 2009 הוסר מראש הסמל הכוכב האדום בן חמישה קצוות - הסמל המסורתי של הקומוניזם.
אנה דרזדן-פולק

ביוגרפיה

דרזדן-פולק נולדה באמסטרדם ב-1906. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה. הנבחרת כללה 5 נשים יהודיות (סטלה בליץ-אגסטריבה, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק תמנס-סימונס ואלקה דה לוי), ואף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. אולימפיאדת אמסטרדם הייתה הראשונה בה נכלל מקצוע התעמלות הנשים. התחרות הייתה לקבוצות, ומדליות אישיות לא חולקו. דרזדן-פולק זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה.
דרזדן-פולק נספתה ביחד עם בני משפחתה, בעלה ובתה בת ה-6 במחנה סוביבור. מבין חמש החברות היהודיות בנבחרת התעמלות הנשים של הולנד, נספו שתי מתעמלות נוספות (קלוט-נורדהיים ותמנס-סימונס), וכן המאמן קלירקופר בסוביבור, בליץ-אגסטריבה נספתה באושוויץ. רק אחת, דה לוי שרדה את השואה. בשנת 1997 הונצחו בנות הנבחרת, ומאמנן קלירקופר, ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט.