google/wiki40b huggingface dataset:
אביה הכהן

קורות חייו

נולד בירושלים, וגדל על גבול השכונות רחביה ושערי חסד. אביו, ידעיה הכהן, היה ממקימי ישיבת הר עציון והוא פעיל בהנהלתה. אמו דינה הכהן כיהנה כראש מדרשת אמונה. סבו מצד אביו הוא שמואל הכהן וינגרטן, שחלק מכתבי-ידו הובאו לדפוס על ידי הרב אביה. סבו מצד אמו הוא נתן גרדי. 
היה חניך בתנועת בני עקיבא. שימש מדריך בסניף מרכז ירושלים ובסניף פיתוח בשדרות. הכהן למד בישיבה התיכונית אור עציון, שם נקשר לרבו, הרב חיים דרוקמן. למד בישיבת ההסדר ישיבת הר עציון ושירת שירות צבאי מלא.
הכהן למד לתואר ראשון (B.A) באוניברסיטה העברית בחוגים למקרא ולמחשבת ישראל, המשיך לתואר מוסמך-מחקרי בחוג למקרא באוניברסיטה העברית. עבודת התזה שכתב, בהדרכת הפרופ' שרה יפת, עסקה ב"סוגיית העריכה בחטיבת סיפורי אליהו ואלישע". בתקופת לימודיו עבד כעוזר מחקר של הרב פרופ' מאיר וייס. בחלק משנים אלו גם למד בחברותא עם הרב בני לאו.
בין השנים תשמ"ב-תשמ"ח ריכז, עם אלישבע אשתו, את פעילות הוותיקים בתנועת גשר.
בשנת תשמ"ח הגיע לישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים, שימש בה ר"מ לתנ"ך ולימד גם חסידות וגמרא. בד בבד הוא הקים את "הקרן לעזרה הדדית לבוגרי השילוב" (ע"ר). בשנתה האחרונה של הישיבה, ב-2008, עמד בראשה יחד עם יואל קרצ'מר, עד פירוקה. לאחר מכן החל לשמש כר"מ בישיבת תקוע. מאז שנת תש"ן הוא מלמד במדרשת לינדנבאום, ומשנת תשנ"ב גם במדרשת מת"ן. משנת תשס"ט הוא מלמד בקהילת יקר תל אביב. 
בקיץ 2005, לקראת ביצוע תוכנית ההתנתקות ועד כמה ימים טרם ביצועה עבר עם משפחתו לגור בגן אור שבגוש קטיף, מתוך מטרה להביע הזדהות עם תושבי הגוש ולהושיט להם יד.
בשנת תשע"א עבר עם משפחתו למשך שנתיים ל"בית בלב" במטולה. הבית שימש מרכז לשיעורי יהדות ורוח ובית חם לסטודנטים ממכללת תל חי ולתושבי האזור, דתיים וחילונים. 
החל משנת תשע"ד, למשך כמה שנים, שימש הרב אביה הכהן כרב היישוב הקהילתי אליאב שבחבל לכיש. ביישוב מתגוררות משפחות דתיות, מסורתיות וחילוניות.

קשרים משפחתיים

מבין אחיו מוכרים האלוף גרשון הכהן, הרב רא"ם הכהן והרב אלישיב הכהן. חותנו הוא הרב מרדכי ברויאר, חתן פרס ישראל. נשוי לאלישבע, ד"ר לספרות עברית, מומחית לשירת ימי הביניים; אב לשבעה וסב. מתגורר באלון שבות.

גישתו הלימודית

גישתו הייחודית של הרב הכהן בהוראת התנ"ך החלה כבר בראשית דרכו בישיבת עין-צורים. הוא משלב בין מחקר המקרא המדעי ללימוד אמוני-ישיבתי. יחד עם הרב דוד ביגמן פיתח גישת לימוד, שלימים כונתה 'גישת התמורות'. הגישה מתבססת על 'שיטת הבחינות' של חותנו, הרב מרדכי ברויאר. אך במקום לראות את הסתירות כמשקפות 'בחינות' שונות של אותה המצווה, לפי גישת התמורות הפערים והסתירות בחוקי המקרא נובעים מתמורות ומשינויים בחוק (בדומה לשינויים ההלכתיים בתורה שבעל פה לאורך הדורות שלאחר המקרא).
שיטת לימודו בגמרא מתאפיינת בחיפוש אחר היסודות הרעיוניים והרגשיים שבסוגיות ההלכתיות והאגדתיות כאחת, ומציאת נקודות השקה בינן לבין חיי האדם. 
בעיסוקו בעבר בעולם החסידות הוא מצא עניין בהגותם של רבי נחמן מברסלב ורבי צדוק הכהן מלובלין וסבור שהגותם יכולה לשמש גשר בין עולם האמונה הישיבתי לעולם מחקר המקרא המדעי. כיום, הוא מתמקד גם בדמותם ובהגותם של הבעל שם טוב ורבי משה חיים אפרים מסדילקוב.
טלי שלום עזר

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בכפר סבא. למדה משחק בבית צבי ותיאטרון באוניברסיטת תל אביב. סיימה תואר ראשון בקולנוע בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ובמהלך לימודיה זכתה במלגת קרן התרבות אמריקה ישראל לשנים 2005, 2006, 2007. כיום חיה בתל אביב.

פילמוגרפיה

את "ליבינג רום", סרטה העלילתי הראשון, כתבה וביימה כשהייתה בשנת הלימודים השנייה שלה. זוהי דרמה בת 20 דקות, המגוללת את סיפורה של לאה (קרן מור), אישה בשנות הארבעים לחייה, שמתגוררת עם אמה (תיקי דיין). לאחר היכרותה עם אישה אחרת (אורנה פיטוסי), מנסה לאה לעזוב את הבית.
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 2006, בפסטיבל ירושלים 2006 ושודר ברצועת הדרמה של ערוץ 1.
גם את "קיץ אחד באברבנאל", סרט דוקומנטרי בן 59 דקות שיצא בשנת 2005, יצרה במהלך לימודיה, והוא נעשה בתמיכת קרן רבינוביץ. הסרט מלווה שלושה חולים המאושפזים בבית החולים אברבנאל במסעם לחיים נורמליים, ואחת הסיבות שמשכו את טלי לעסוק בנושא הייתה סכנת הסגירה שריחפה מעל בית החולים באותו הזמן. הסרט זכה במקום השני בפסטיבל "דוקאביב" 2005 במסגרת תחרות סרטי סטודנטים, הוקרן במסגרת הפנורמה של פסטיבל סינגפור 2008 ושודר בערוץ 8 של הוט. 
סרטה "סרוגייט", שיצא ב-2008, הוא סרט עלילתי באורך 56 דקות, המגולל את סיפורו של איליי, גבר בן 32 המתקשה ביצירת קשרים עם נשים ופונה לטיפול הסרוגייט הגר. הסרט מלווה את המפגשים האינטימיים והחושפניים של איליי והגר, ובמקביל, מאפשר לצופים להתבונן בהשלכות הטיפולים על חייו האישיים של איליי ובני משפחתו. 
התסריט לסרטה הראשון באורך מלא - "משפחה חדשה" - קיבל מענק פיתוח לסרט באורך מלא מ"קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב", וכן זכה "בתחרות התסריטים ע"ש אדם פלינט". בנוסף, זכה התסריט בתחרות היוקרתית "talent pitch award" במסגרת ה-Talent Market Project ב"שוק הקופרודוקציות" של "פסטיבל ברלין" 2009. הסרט יצא ב-2015 תחת השם פרינסס.
ב-2017 הוציאה את סרטה העלילתי השני וסרטה הבינלאומי הראשון, "מרסי" ("My Days of Mercy"), קופרודוקציה אמריקאית-בריטית בכיכובם של השחקניות קייט מארה ו-אלן פייג'. בכורת הסרט הוקרנה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ובישראל הוא הוקרן בבכורה בהפסטיבל הבין-לאומי לקולנוע גאה ה-13.

חיים פרטיים

שלום-עזר היא בת-זוגה של ליבי טישלר, ולשתיים תאומות. מתגוררת בתל אביב.
קומה טכנית

קומה טכנית (מכונה גם קומת שירות או חלל טכני. באנגלית: Mechanical floor) היא קומה בבניין רב-קומות המיועדת למערכות בניין מכניות ואלקטרוניות המשרתות אותו. קומות אלו קיימות בבניינים גבוהים מודרניים ובפרט בגורדי השחקים הגבוהים בעולם ומתוכננות לפי כל ההיבטים המבניים, המכניים והאסתטיים.
בעוד שבחלק מן המבנים קיימים חדרי מכונות, לרוב בקומת המרתף, בניינים גבוהים דורשים קומות ייעודיות ברחבי הבניין למטרה זו. מאחר שקומות אלו "מבזבזות" משטח המבנה אותו ניתן להשכיר, מהנדסים מנסים למזער את מספרן ככל שניתן בשלב התכנון. ככלל אצבע, בגורד שחקים דרושה קומה טכנית אחת על כל 10 קומות, אך היחס יכול להיות גדול יותר בתלות בבניין המתוכנן.
קומות טכניות נמנות בדרך כלל במספר הקומות בבניין (כנדרש לפי תקנים מסוימים) אך ניתן לגשת אליהן אך ורק דרך מעליות שירות.
במדינות רבות בעולם ממקמים קומה טכנית בקומה ה-13 בבניין כדי להימנע מבעיות שכירות באותה הקומה עקב אמונות טפלות (Triskaidekaphobia) הקשורות במספר 13.
חוק התכנון והבנייה בישראל מגדיר גובה מינימלי לקומה טכנית של 1.80 מטר.
שמואל קליין

פרופ' שמואל קליין (17 בנובמבר 1886, תרמ"ז – 21 באפריל 1940, י"ד בניסן ת"ש) היה רב, היסטוריון וחוקר הגאוגרפיה של ארץ ישראל.

קורות חיים

נולד בהונגריה לאידל הערצפעלד ולאברהם צבי קליין, רבה של סילאש באלהאש. קיבל חינוך מסורתי, ולאחר מכן השכלה כללית. למד בבית המדרש לרבנים בברלין, והוסמך לרבנות. כמו כן למד באוניברסיטאות של ברלין ושל היידלברג. בשנת 1909 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.
כיהן כרב העיר טוזלה (1909 - 1913) ובהמשך עבר לכהן כרב העיירה נובה זמקי (1913 - 1928).
בשנת 1929 עלה לארץ ישראל, ומיד עם עלייתו ארצה החל לכהן כפרופסור לחקר הגאוגרפיה של ארץ ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. פרסם ספרים ומחקרים רבים בתחום זה, בעברית ובגרמנית.
היה חבר ועד הלשון העברית, וחבר בוועדות המקצועיות של הוועד למונחי גאוגרפיה וארכאולוגיה.
קליין נפטר בביתו בשכונת הבוכרים בירושלים בערב פסח ת"ש (1940), בן 53 במותו. נקבר בבית העלמין בהר הזיתים. על מצבת קברו נכתב: "מאבות האוניברסיטה העברית בירושלים; חוקר ארץ ישראל באהבה; אב לתלמידיו; עושה צדקה וחסד בכל עת". 
גיסו, פרופ' יהודה אליצור, ערך ועיבד מתוך עזבונו של פרופ' קליין את הספר "ארץ הגליל", והוא יצא שש שנים לאחר מותו, בשנת 1946.
יחסי ספרד–קומורו

סקירה כללית

היחסים שבין ספרד לקומורו כוננו ב-1 במרץ 1983.
הנוכחות הכלכלית העיקרית של ספרד בקומורו היא של ציי אוניות דייג טונה שבאוקיינוס ההודי. האוניות העוגנות בקומורו נהנות מתוצאותיו של הסכם הדייג של המדינה עם האיחוד האירופי. בקומורו רואים במגזר התיירות כמגזר פוטנציאלי מאוד לפיתוח. חברות מלונות ספרדיות שכבר פועלות באזור בוחנות הקמת מלונות גם בקומורו. ניתן להגיד את אותו הדבר לגבי תחום הגז והנפט המתפתח במדינה.
אף על פי העובדה שקומורו לא זוכה להתייחסות רבה מצד התוכניות לשיתוף פעולה של ספרד, ספרד משתפת פעולה עם קומורו דרך האיחוד האירופי.
כור (נפת טולכרם)

המבצר של בני ג'יוס

המבצר כולל כחמישה בתים נטושים, מהם שניים מיושבים חלקית, ליד הכפר הערבי כור, 10 ק"מ דרומית-מזרחית מטולכרם. המבצר מצוי בגובה 389 מטר מעל פני הים וצופה היטב על הסביבה. בתים אלה מכונים בפי תושבי הכפר "אל-קלעה" שפרושו המבצר, ומשויך למשפחת תקיפים בשם ג'יוסי מפלג השייח'ים הערבים קיס, ששלטה באזור מהמאה ה-13 עד המאה ה-19.
פסגה נוספת, מזרחית למבצר מכונה "שיח אחמד א-תבן" והיא בגובה 408 מטר מעל פני הים (32°14′21.92″N 35°5′23.48″E)
הצופה על פני כוכב יאיר והייתה עמדה חשובה של צבא ירדן עד למלחמת ששת הימים. היא ניכרת בנוף בשל מחשוף קירטון גדול ממזרחה. קיים מקור המצביע על כך שמיקומו של הקבר אינו מקרי והוא ממשיך מסורת עתיקה של אתר פולחני קדום.
המבצר מצוי על דרך נוף בין אל פנדק לבין טולכרם ונושקת מזרחה לחורש טבעי רחב אשר במרכזו זורם נחל תאנים (ודי א-תין).

תולדות המקום

בסקר החרום הארכאולוגי יהודה שומרון והגולן שנערך על ידי מ. כוכבי בשנת תשכ"ח, נאספו באתר כלי חרס מהתקופות: הברזל ב', פרסית, ההלניסטית, הביזנטית, ימי הביניים והעות'מאנית. הכפר עצמו, לדברי התושבים, נוסד לפני 500 שנה.
בקרבת המצודה עוברת דרך אשר בסיסה עתיקה. שרידי הדרך נמצאו ליד בית ליד ומשם לסבסטיה ולניאופוליס. בסקר הבריטי של מערב ארץ ישראל שנערך על ידי הקרן לחקר ארץ ישראל, התרשמו ממבני הכפר ומהיותו מרכז בני ג'יוסי.
בסקר שנערך לאורך הדרך מכפר כור לטולכרם אובחנה שרידים של סוללה מעל לנחל תאנים. הועלתה ההשערה כי ליד המצודה עברה הדרך הרומית של המצביא הרומאי קוינטיליוס וארוס במסעו מסבסטיה לירושלים.

סיפור בני המקום

תחילת ההתיישבות של המשפחה הוא בימי הממלוכים. דרומית לשכם הושיבו את ה"קאיסים" וצפונית את ה"ימנים". מאז נחשב האזור הכפרי של שכם כאוטונומי. במאות ה-14 וה-15 הייתה שפיכות דמים גדולה בין השבטים.
בתקופה העות'מאנית משפחת ג'יוס פרשה את שלטונה על אזור השרון של ימינו. בני המשפחה שלטו על השטח מהכפר אום חאלד (היום נתניה) עד לשייח' מוניס (היום רמת אביב). ליד סידנא עלי (מערבית מהרצליה), גרו תושבים מהכפר כור. לתושבי הכפר היו אדמות בקלנסווה שבשרון.
הסולטאן הטורקי אבדילאזיז ששלט בשנים 1861–1876 אסר את השליטים המקומיים, הגלה אותם והשלטון עבר לידי פקידים עות'מאניים.
בשנים 1974-1975 נערכה פגישה עם בני משפחת ג'יוסי המאכלסים את הכפר כור עד היום. לפי המסורת המשפחתית מנהיג, גיבור חיל וציד, בשם "חרב" מהכפר רמן, התיישב בכור. חרב היה עשיר בצאן ובבקר. תושבי כור מתייחסים היום למשפחות חרב-ג'יוסי.
לפני 200 שנה, הכפר נפגע ונבנה מחדש על ידי יוסוף ואקד ג'יוסי. היו לו 16 בנים ורוב תושבי הכפר מתייחסים לבניו. תושבי הכפר אדוקים בדתם, קנאים לנשותיהם והזרים אינם זוכים לאהדה בביקורם בכפר.
לדבריהם הכפר נטוש היום. בין השאר רעש האדמה משנת 1927 גרם לכך. חלק מתושביו עברו לעבר הירדן ולטולכרם.
משרד החימוש

משרד החימוש היה ארגון של צי ארצות הברית שהיה אחראי על רכישתם, אחסנתם ופריסתם של כל פריטי החימוש ששימשו את הצי בין השנים 1862 ל-1959.
הקונגרס הקים את המשרד בחוק מתאריך ה-5 ביולי 1862 כחלק ממשרד הצי, וכך פיצל את המשרד לחימוש והידרוגרפיה לשני משרדים נפרדים: משרד החימוש ומשרד הניווט. 
בראשית המאה ה-20, המשרד נהיה מעורב בפיתוח כלי נשק אוויריים. הדבר הוביל  לחיכוכים עם משרד האירונאוטיקה, שהיה אחראי על פיתוחם של מטוסים ימיים. לבסוף אוחדו שני המשרדים בשנת 1959 למשרד אחד בשם משרד הנשק הימי.
דיאנה פטרסקו

דיאנה פטרסקו (נולדה ב-14 במאי 1989 ברומניה). היא קראטה-קא ישראלית בעלת חגורה שחורה דאן 2. אלופת ישראל ואלופת המכביה (2013), חברה בהתאחדות הקראטה בישראל.

ביוגרפיה

דיאנה פטרסקו נולדה ברומניה, בעיר דווה, עלתה לישראל עם משפחתה ב-1992, והתיישבה בבאר שבע שם היא מתגוררת גם כיום. מגיל 10 התחילה ללמוד קראטה שוטוקאן במועדון של המאמן בוריס יסצ'ין ולאחר כשנתיים עברה למועדון רוגוז'רסקי דוג'ו שבבאר שבע, בהדרכתו של פרדרג רוגוז'רסקי. היא התאמנה יחד עם אביה, אהוד, אחיה ליאור, ואחותה הקטנה מיטל, אך לאחר 7 שנים כולם עזבו את הקארטה ורק דיאנה נשארה בתחום.
כבר בתחרות הראשונה שלה ב-1999 היא זכתה במדליית זהב, באליפות ישראל בקאטות עם חגורה לבנה. 
בשנת 2005 במכבייה ה-17, היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בקרבות לנערות בגילאי 16-14, שזו השנה הראשונה שבה החלה להילחם בקרבות, עד אז, היא השתתפה בתחרויות בקאטות בלבד, ומדליית ארד בתחרות קאטות (גילאי 16-14).
בשנת 2008 דיאנה נפצעה וקרעה את הרצועה בברך, כשבועיים לפני אליפות אירופה באיטליה ובכל זאת טסה והתחרתה אך הפסידה בסיבוב הראשון. יום לאחר חזרתה מאליפות אירופה היא התגייסה לשירות צבאי בפיקוד העורף. במהלך השירות הצבאי היא המשיכה להתאמן אך בתדירות נמוכה יותר עקב הפציעה. ב-2009 עברה ניתוח ראשון בברך ושוחררה מצה"ל. לאחר שיקום של כ-9 חודשים נאלצה לעבור ניתוח נוסף ועוד כחצי שנה של שיקום. בתקופה הזו היא אימנה ילדים צעירים, במועדון שבו גדלה. לאחר הפציעה היא החליטה לעזוב לאילת למשך שנתיים וחצי ובסך הכל במשך כ-4 שנים היא לא התאמנה. לאחר הפסקה זו מאימונים ב-2013 שבה לבאר שבע להתאמן ותוך 3 חודשים השתתפה באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה.
מאז בשנים 2013-2014 היא אלופת ישראל לבוגרות ובעלת תואר ראשון בחינוך גופני במכללת קיי בבאר שבע.
חסידות רדושיץ

חסידות רדושיץ (ביידיש: ראדאשיץ) היא חסידות פולנית. אבי החסידות היה רבי ישכר דב מראדושיץ.

החסידות לאחר השואה

רובה של החסידות נכחדה בשואה. בשנות ה-80 החל רבי דוד צבי שלמה הורונצ'יק (כ"ט בשבט תשי"ד, 1954 - י' באדר א' תשע"ו, 2016), בנו של רבי חיים אליעזר (חתנו של רבי משה מרדכי בידרמן) וחתנו של רבי אברהם חיים ראטה משומרי אמונים, לכהן כאדמו"ר מראדושיץ. סדר ייחוסו לרבי ישכר בער ידוע. רבי דוד צבי שלמה פתח מוסדות בתל אביב ואחר כך בבני ברק ובית שמש. בנו רבי אהרן יוסף, ממלא את מקומו באדמו"רות.
בארצות הברית מכהן באדמו"רות רבי יחזקאל יהודה גליקמן צאצא של רבי ישכר בער. לרבי יחזקאל יהודה יש ישיבה בשם "תורת אמת דראדושיץ".
אלכס אפשטיין

ביוגרפיה

נולד בעיר לנינגרד (כיום סנט פטרבורג) שברוסיה הסובייטית. עלה לישראל בשנת 1980, כשהיה בן תשע. גדל בעיר לוד. כתב עשרה ספרים ובהם ספר ילדים, ספר שירה, שלושה רומנים, שני קובצי סיפורים, נובלה ונובלה דיגיטלית. בנוסף, הוא מפרסם את סיפוריו וביקורות ספרותיות במוספי הספרות של העיתונים "הארץ" (בעל המדור "קצרצרים" במוסף לתרבות ולספרות של העיתון, שמביא סיפורים קצרים מפרי עטו) ו"ידיעות אחרונות". סיפוריו תורגמו לאנגלית, לרוסית, לאיטלקית, לאספרנטו ולהולנדית . 
מה שמייחד את אפשטיין הוא אחד מהז'אנרים שבהם הוא עוסק, שעניינו כתיבתם של סיפורים קצרצרים – כמו בספר "לכחול אין דרום", שבו מאה ועשרים סיפורים, החל בסיפור בן שלוש עשרה מילים וכלה בסיפור בן עשרים עמודים. בספר זה שזורות בכפיפה אחת דמויות מרבדיה המגוונים של התרבות, כמו אדם וחוה, סיזיפוס, בורחס, הומרוס, מקס ברוד, אנדי וורהול, דונלד ויניקוט וולטר בנימין.
בשנת 2003 ובשנת 2016 הוענק לו פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
בשנת 2012 פרסם בפייסבוק ספר דיגיטלי חינמי בשם "לקסם הבא אזדקק לכנפיים". את הספר ערכה טל ניצן ובו 88 סיפורים קצרצרים. הספר יצא בגרסה מודפסת ובה 111 סיפורים.
אפשטיין מעביר סדנאות כתיבה, ועובד כמתכנת בחברת הייטק.
בלדה לאביב הבוכה

אודות הסרט

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קולנוע דרום 2012, אחר-כך הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים, בו זכה מארק אליהו לפרס על המוזיקה.
זהו השני בטרילוגית סרטיו של תורתי, נעדרי זמן ומקום. כל אחד מהם הוא מחווה למדיום שעיצב את הווי הפריפריה הישראלית. "הבלדה" היא מחווה למוזיקה המזרחית השורשית ולרדיו. כל הסרט נע סביב יצירה שנקראת "סימפוניית האביב הבוכה", אותה מנגנים בסיומו. את הבלדה מנגנים שמונה נגנים, כאשר כל אחד מהם מנגן על כלי קדום אחר: עוד, סנטור, טאר, נאי, זארב, דאריה (תופי מסגרת) וקמנצ'ה. טאווילה, גיבור הסרט, עורך מסע לחיפוש נגנים מעולים שינגנו איתו את הבלדה, הוא הולך מכפר לכפר, מבקר בבתי המרזח המקומיים, שם מנגנים ושותים ובכל כפר הוא אוסף נגן. בדרכו בתחנות השונות הוא נתקל בנבל (יחזקאל צ'קודה), שכל מה שמעניין אותו זה בצע כסף שמנסה לסכל את תוכניותיו.
הסרט הוא מחווה לסרטי הסמוראים. היחס לכלי הנגינה, לאדם שבנה אותו למורה, דומה בין הנגן במזרח לסמוראי. הסרט גם עורך מחווה למערבונים של סרג'ו לאונה, ג'ון פורד והווארד הוקס. תשעת הנגנים הם כמו תשעת המופלאים שמלווים את הסרט לאורכו, בתי המרזח ודמות הנבל, מושפעים גם הם מהמערבונים.
עלילת הסרט מתרחשת במבני אבן. לצורך כך תורתי צילם מבני אבן שונים באזורים שונים ברחבי ישראל: בין השאר בכנסייה בבית ג'מאל, ביפו, בבת שלמה ובבית גוברין.
חלק נכבד מהאנשים שמשחקים בסרט, הם חסרי ניסיון קודם במשחק (non-actors), והם בחלקם זמרים - אישתר, אדר גולד, דודו טסה, או נגנים - מארק אליהו, אמיר שהסר, גיל רון שמע.
את שיר הנושא 'בלדה לאביב הבוכה' כתב בני תורתי ללחן של מארק אליהו ומבצעות אותו בביצוע המקורי אישתאר ורינת בר, ביצוע נוסף מבוצע על ידי אישתאר ואדר גולד.

העלילה

יוסף טאווילה, נגן הטאר האגדי של להקת "אנסמבל טורקיז" ואברהם מופרדי, כתבו את הסימפוניה "האביב הבוכה".
בערב הבכורה של השמעת הסימפוניה אירעה תאונת דרכים, טאווילה נרדם תוך כדי נהיגה, שניים מאנשי התזמורת נהרגו. מהתאונה יצאו בחיים טאווילה, אברם מופרדי ומרגרט (זוגתו של טאווילה, שהייתה הזמרת של הלהקה) שנהפכה לנכה על כסא גלגלים. טאווילה נשפט ונידון למספר שנות מאסר. לאחר שחרורו מהכלא הוא נוטש את אהובתו ואת המוזיקה, פותח בית מרזח ושוקע בדיכאון.
הסרט מתאר את המתרחש עשרים שנה אחרי התאונה. יום אחד מופיע על מפתנו של טאווילה עמרם, בנו של אברהם מופרדי, ומספר שאביו גוסס מסרטן ומבקש ממנו להקים הרכב שינגן את "האביב הבוכה". טאווילה מחליט להגשים את משאלתו האחרונה של חברו משכבר הימים ויוצא למצוא את טובי הנגנים להרכב שינגן בפני מופרדי את היצירה לפני לכתו מהעולם.
הגדעונים (יחידה)

היסטוריה

יחידת הגדעונים הוקמה בשנת 1990 בפקודתו של המפכ"ל דאז, יעקב טרנר, אשר הטיל על אורי בר-לב, מפקדה הראשון של יחידת דובדבן, להקים את יחידת המסתערבים של מחוז ירושלים ולפקד עליה. זאת לאור הצורך ביחידה שתתמחה בלוחמה בטרור במזרח ירושלים ובאזור יהודה ושומרון. היחידה נקראת על שם המצביא והשופט המקראי גדעון.
היחידה לקחה חלק במבצעים רבים כנגד ארגוני הטרור הפלסטיניים באינתיפאדה השנייה. בשנת 2004 ספגה היחידה הרוג ראשון במהלך פעילות מבצעית ברמאללה. הלוחם נהרג כתוצאה מירי דו-צדדי ולא על ידי מחבלים.
בין מפקדי היחידה ניתן למנות את אורי בר-לב, יורם הלוי ושלומי מיכאל, שהגיעו אחר כך לדרגת ניצב.
ת'ורה ברץ'

ביוגרפיה

ברץ' נולדה בלוס אנג'לס, בתם של שחקני הפורנו ג'ייק ברץ' (ממוצא יהודי) ושל קרול קונורס, ששיחקו בסרט "גרון עמוק". יש לה אח צעיר יותר בשם בולט.
היא נקראה על שמו של אל הרעם תור.

קריירת משחק

הוריה של ברץ' דחפו אותה בילדותה לפרסום וסידרו לה מספר תפקידים בפרסומות.
הופיעה בטלוויזיה כשהייתה בת שש בסדרת הסיטקום "המעון של משפחת הארפר".
באותה עת הופיעה גם בקולנוע בסרט הילדים "אוכל האנשים הסגולים" בתור הילדה מולי ג'ונסון. 
התפקיד זיכה את ברץ' בפרס השחקנית הטובה ביותר מתחת לגיל תשע.
ב-1990 שיחקה בעיבוד הטלוויזיוני לסרטו של רון הווארד "הורים במשרה מלאה".
ברץ' התמודדה מול 4000 מועמדות ולבסוף זכתה בתפקיד הטומבויי בילי פייק בדרמה "גן עדן". לאחר מכן שיחקה בקומדיה "הוקוס פוקוס" בתור דני אחותו הקטנה של גיבור הסרט מקס דניסון (עמרי כץ), בדרמת ההישרדות "אבודים באלסקה" בתור ג'סי בארנס ובדרמת ההתבגרות בהפקתה של דמי מור "אז ועכשיו" בתור דמותה הצעירה של טינה "טיני" טירקל.
שיחקה בהפקה גדולה לראשונה ב-1992, "משחקים פטריוטיים" בדמותה של סאלי בתו של סוכן ה-CIA בגמלאות ג'ק ראיין (האריסון פורד), ברץ' הופיעה באותו תפקיד גם בסרט ההמשך "סכנה ברורה ומיידית", שזכה להצלחה גדולה יותר מקודמו.
ב-1994 שיחקה בקומדיה המצליחה "גנובה על הקוף" עם הרווי קייטל.
לאחר שלוש שנות הפסקה ממשחק חזרה ברץ' לתעשייה וקיבלה ביקורות נלהבות ומועמדות לפרס באפט"א לקולנוע על תפקידה בדרמה של סם מנדס "אמריקן ביוטי". בסרט גילמה את ג'יין ברנהם, תלמידת תיכון דיכאונית המשתתפת בקבוצת המעודדות של התיכון בו היא לומדת; ג'יין סולדת ומזלזלת באופן גלוי באביה איש הפרסום לסטר (קווין ספייסי). באחת הסצנות בסרט מופיעה ברץ' חשופת חזה למרות היותה בת 16 בלבד. הסצנה אושרה על ידי הוועדה לתעסוקת ילדים בקליפורניה, לאחר אישור הוריה של ברץ'. נציג הוועדה וההורים אף נכחו על סט הצילומים בעת צילום סצנה זו.
לאחר מכן שיחקה ברץ' בעיבוד הקולנועי למשחק התפקידים המפורסם "מבוכים ודרקונים" בתור הקיסרית הצעירה סבינה, ובמותחן האימה הפסיכולוגי "התהום" בתור ליז דאן.
ב-2001 שיחקה בתפקיד הראשי בדרמה הקומית "העולם שבפנים" בתור בוגרת התיכון המופנמת אניד, אשר לא מקובלת במיוחד בחברה וחולקת את שגרת חייה הביזאריים עם חברתה הטובה ביותר רבקה (סקרלט ג'והנסון) ועם אספן התקליטים הבודד סימור (סטיב בושמי). הופעה זו זיכתה את ברץ' במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בקומדיה/מוזיקלי.
ב-2003 הועמדה לפרס אמי על הופעתה בסרט הטלוויזיה "הומלסים להארוורד": סיפורה של ליז מארי".
בשנים האחרונות השתתפה ברץ' בעיקר בסרטי האימה "דדליין" ו"רכבת האימה" בהפקתו של בועז דוידזון, ובמותחן הפשע "חורף של חלומות קפואים", שבו גילמה את הרוצחת הסדרתית ברברה הופמן.
GoDaddy

היסטוריה

בשנת 1997 הוקמה החברה בשם Jomax Technologies על ידי בוב פרסונס, חייל לשעבר במארינס בצבא ארצות הברית ואיש מחשבים. השם שנבחר לה בתחילה היה Big Daddy. אך מאחר ששם התחום הזה כבר היה תפוס, נבחר השם Go Daddy.
בשנת 2006 שכרה החברה את ליהמן ברדרס ותכננה לצאת להנפקה ראשונה במטרה להגדיל את שווי החברה ולגייס כ-100 מיליון דולר, אך הדבר בוטל עקב אי ודאות בשוק.
בשנת 2010 דיווחה החברה על מעל לכ-45 מיליון שמות תחום, דבר שהפך אותה לחברה הגדולה ביותר בעולם אי-פעם מסוגה. בשנת 2011 גדלה הכמות לכ-50 מיליון שמות תחום.
ב-2011 נמכרה השליטה בחברה לקבוצת משקיעים בראשות קרן ההשקעות הפרטיות Kohlberg Kravis Roberts וקרן Silver Lake. בדצמבר 2011 בוב פרסונס פרש מתפקיד מנכ"ל החברה והעביר אותו לווארן אדלמן (Warren Adelman), חצי שנה לאחר מכן התפטר אדלמן ולתפקיד מונה בינואר 2013 בלייק אירווינג, בכיר לשעבר בחברת yahoo.
ב-11 בספטמבר 2012 קרסו שרתי Go Daddy וגרמו לנפילתם של מיליוני אתרים. פעיל אנונימוס טען לאחריות לתקלה, אך לא סיפק לכך הוכחות.
מאז 2008 מפרסמת החברה בסופרבול, הנחשב לאירוע הטלוויזיוני בעל הרייטינג הגבוה ביותר בארצות הברית; ב-2013 פרסמה החברה במהלך המשחק, תשדיר פרסומת, בו צפו 111 מיליון צופים. בתשדיר נראתה נשיקה של דוגמנית-העל בר רפאלי, עם שחקן שמנמן בתפקיד מהנדס ב-Go Daddy. הפרסומת הייתה מהמדוברות ביותר באותה תקופה, הביאה לחברה כבר בתוך ימים ספורים 10,000 לקוחות חדשים, ובהמשך הגדילה את מכירותיה בתחום אחסון האתרים באופן משמעותי.
במרץ 2015 פורסם כי החברה תצא להנפקה ראשונית (לאחר שבעבר כבר פורסם על הנפקה שלימים בוטלה), שווי ההנפקה המתוכנן עומד על 2.8 מיליארד דולר.
לפי נתוני מאי 2015, החברה מחזיקה בנתח שוק של 5.81% משוק אחסון האתרים העולמי.
אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

ביוגרפיה

אליזבת אלכסנדרינה נולדה ב-10 באוגוסט 1869 בשוורין שהשתייכה לדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ומריה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטדט, בתם של אדולף, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט ומתילדה, נסיכת שנבורג-ולדנבורג. אליזבת אלכסנדרינה הייתה אחותו של היינריך, דוכס מקלנבורג-שוורין, בעלה של וילהלמינה, מלכת הולנד, ואחותם למחצה של פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ומריה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, אשתו של ולדימיר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
ב-24 באוקטובר 1896 התחתנה אליזבת אלכסנדרינה עם פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים. ב-11 בנובמבר 1918 התפטר בעלה פרידריך אוגוסט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר התפטרותו מהשלטון חיו בני הזוג באולדנבורג כאדם פרטי, ואף אושרה להם קצבה שנתית בסך 150,000 מארק מממשלת המדינה החופשית אולדנבורג. בשנת 1931 מת בעלה פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ובשנת 1937 היא הופיעה בחתונת אחייניתה יוליאנה, נסיכת אורנז' עם ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד. ב-3 בספטמבר 1955 מתה אליזבת אלכסנדרינה בטירת שאומבורג.
חוק הפעולות הבלתי חוקיות

חוק הפעולות הבלתי חוקיות (באנגלית: Outlawries Bill) או בשמו המלא החוק הנועד להביא למניעה יותר יעילה של פעולות בלתי חוקיות (A Bill for the more effectual preventing clandestine Outlawries) הוא חוק המובא לדיון בפני בית הנבחרים הבריטי במהלך טקס פתיחת הפרלמנט - הטקס הפותח את המושב השנתי של בית הנבחרים.
החוק המוצע מובא לדיון באופן טקסי בלבד, לאחר שובם של הנבחרים פשוטי העם מבית הלורדים לאחר ששמעו את הנאום מן הכס של מלכת אנגליה והם נתבקשו לדון בו. מטרת הדיון - להראות באופן סמלי כי לפשוטי העם הזכות לקבוע את סדר הדיונים בפרלמנט כרצונם, ואין הם כפופים למלכה.
החוק לא הודפס מעולם והוא נועד רק למטרה טקסית זו. נוהג זה מקורו במאה ה-16. במהלך השנים הוצעו חוקים שונים - ובדרך כלל מדובר היה בחוקים רגילים שלאחר מכן עברו קריאה שנייה והפכו לחוקים.
חוק הפעולות הבלתי חוקיות הוצע לראשונה בשנת 1727 והובא לדיון מאז ועד היום מדי שנה בשנה (למעט 1741–1742).
החוק המקביל בבית הלורדים הוא חוק המלתחות הנבחרות.
לפני שהפכה הצעת החוק לטקסית, עברו חוקים הדנים באותו נושא מספר פעמים בעבר - הראשון שבהם הוא חוק הפעולות הבלתי חוקיות 1331 והשני החוק למניעת פעולות נסתרות בלתי חוקיות 1588 - שניהם כיום אינם בתוקף.