google/wiki40b huggingface dataset:
פרס לנדאו

פרס מפעל הפיס למדעים ולמחקר ע"ש לנדאו

"הפרס, נועד לציין לשבח את המחקר המדעי ואת החוקרים הישראלים, שהגיעו להישגים ראויים בתחומם, ואשר תרמו בכך תרומה רבת ערך לקידום המדע והמחקר." "הפרסים מוענקים מדי שנה לחוקרים פורצי דרך מתחומי המדעים והמחקר, אשר הגיעו להישגים בתחומי מחקרם וזכו להכרה בינלאומית." הפרס מוענק בחמש קטגוריות, מדעי הטבע, מדעי החברה, מדעים מדויקים, מדעי הרוח ומדעי החיים. בכל שנה נבחרים תחומים שונים. הפרס נחשב לאחד הפרסים המשמעותיים והיוקרתיים ביותר אשר מוענקים בישראל.

פרס מפעל הפיס לאמנויות ע"ש לנדאו

"הפרס, נועד להוקיר אמנים ויוצרים אשר תרמו תרומה משמעותית לחיי התרבות והאמנות בישראל בעת האחרונה." גובה הפרס הוא 50,000 ש"ח לכל אמן או יוצר. הפרס מוענק בשש קטגוריות: מוזיקה קלאסית ישראלית, קולנוע עלילתי, מוזיקת ג'אז, קולנוע וטלוויזיה דוקומנטרי, תיאטרון ומחול. "הפרס מוענק לזוכה יחיד, שהוא אזרח ישראל החי ויוצר בארץ." מדי שנה נקבעים תחומים שונים.
החל משנת 2013 נכללים בין הזוכים גם יוצרים מתחום הציור והשירה, ובהתאם לכך הפרס קרוי "פרס מפעל הפיס לאמנויות ע"ש לנדאו".
החלטת ועדת הפרס, להעניק את פרס השירה ל-2014 ליצחק לאור גררה ביקורת, בעיקר עקב הטענות כלפיו על הטרדה מינית. בעקבות הלחץ הציבורי הורה דירקטוריון קרן לנדאו על בחינה מחודשת של הענקת הפרס, ובסופו של דבר ביטל את הענקת הפרס ללאור.
אורי לוי (קצין)

שירות צבאי

לוי למד במחזור ט' במכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי. התגייס לצה"ל בשנת 1998, והתנדב ליחידת עוקץ. עבר מסלול הכשרה כלוחם. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב ליחידה ומונה למפקד צוות. בהמשך שימש כמפקד פלגת לוחמים ביחידה. לאחר 8 שנות שירות ביחידה עבר לחטיבת כפיר, שם מונה למפקד פלוגה בחטיבה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד נצח יהודה. בהמשך שימש כסגן מפקד בא"ח כפיר. לאחר מכן שימש מפקד מחזור בבא"ח כפיר.
בשנת 2013 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף חי"ר במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2014. ב-31 ביולי 2014 מונה למפקד גדוד נצח יהודה, ושירת בתפקיד זה עד אוקטובר 2016. בסיום התפקיד יצא ללימודים. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח כפיר, ושימש בתפקיד בין השנים 2017–2019. ב-27 ביוני 2019 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת השרון ובמקביל למפקד בא"פ לכיש.
לוי מתגורר בקדומים, נשוי ואב לארבעה.
Unified Modeling Language

בהנדסת תוכנה, Unified Modeling Language או בקיצור UML (בעברית: שפת מידול מאוחדת) היא שפת מפרט תקנית לעיצוב מונחה-עצמים. השפה פותחה במקור על ידי ג'יימס רמבאו, גריידי בוץ' ואיוואר יאקובסון בעת שעבדו בחברת התוכנה Rational (כיום חלק מחברת IBM). התיווי בשפה הוא גרפי ומאפשר תיאור מופשט של מפרטי המערכת, בדרגות שונות של דיוק. בסוף שנות התשעים, ארגון התקינה OMG תיקנן את השפה, וכיום היא מפותחת על ידו.
בשל אופיה הוויזואלי, UML היא שפה קלה-יחסית ללימוד, בהשוואה לשפות מפרט אחרות. לרוב, כל בעלי התפקידים בצוות פיתוח תוכנה מכירים את הדיאגרמות העיקריות בשפה, והדבר מסייע לתקשר את מפרטי התוכנה ביניהם.

אבני הבניין של UML

ב-UML קיימים מספר סוגי תרשימים (Diagrams), המשמשים למטרות שונות, ומתחלקים לסוגים שונים. התרשימים השונים מורכבים משלוש אבני בניין עיקריות, גורמי יסוד, יחסים בין גורמי היסוד ודיאגרמות - התרשימים שמאגדים את גורמי היסוד והיחסים לגורמים בעלי משמעות.
גראונד זירו

גראונד זירו (באנגלית: Ground Zero) הוא מונח המתאר נקודה על פני הקרקע, שבה אירע פיצוץ.
הביטוי מקושר לרוב עם הרס רב שנוצר בעקבות פיצוץ גרעיני או פצצה גדולה אחרת במיקום מסוים. במעגלים הרחוקים יותר מנקודה זו, הנזק הולך ופוחת בהדרגה. 
מקור המונח הוא בפרויקט מנהטן, הפרויקט הצבאי האמריקני לפיתוח נשק גרעיני במלחמת העולם השנייה, שבעקבותיו הוטלו הפצצות הגרעיניות על הירושימה ונגסאקי. העיתון ניו יורק טיימס השתמש במונח לראשונה, כאשר תיאר ב-1946 את "גראונד זירו" ביפן כ"חלק בקרקע שנמצא ישירות מתחת לפצצה שהתפוצצה, במיוחד פצצה אטומית". בתקופה זו עבר המונח משימוש צבאי לשימוש רחב בציבור.
בהקשרים ספציפיים, נזכר המונח תחילה בקשר להרס הרב שנגרם בעקבות הטלת הפצצה האטומית ביפן. במהלך המלחמה הקרה, נקרא בכינוי זה מרכזו החשוף של מבנה הפנטגון בוושינגטון, שנתפס כמטרה הסבירה ביותר לטילי האויב. במרכז הפנטגון אף הוקם בית קפה שנקרא "גראונד זירו קפה".
בשנים האחרונות משמש המושג לכינוי האזור ההרוס שנותר במקום שבו עמדו מגדלי התאומים בניו יורק, שנפגעו וקרסו בפיגועי 11 בספטמבר, בשנת 2001. המגדלים קרסו בעקבות פגיעת שני מטוסים שהתרסקו לתוכם, לאחר שנחטפו על ידי טרוריסטים מארגון הטרור אל-קאעידה. לאזור זה, המכונה באופן רשמי "אתר מרכז הסחר העולמי", השתרש בציבור השם "גראונד זירו". כיום הוקם במקום "מגדל החירות" במרכז הסחר העולמי החדש והאנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר.
נשיונל אקספרס

היסטוריה

נשיונל אקספרס הוקמה ב-1972 על ידי החברה הממשלתית הבריטית National Bus Company, שאגדה בחברה החדשה קווי אוטובוסים שהופעלו על ידה באמצעות חברות רבות. לאחר ההפרטה של ה-National Bus Company בשנת 1980, הפכה נשיונל אקספרס לחברה מסחרית. בשנת 1992 החלו מניות החברה להיסחר בבורסה והחברה החלה לגדול. עם הזמן הפכה לחברה מובילה בתחבורה הציבורית והחלה לקנות חברות נוספות ברחבי העולם.
בשנת 1993 רכשה החברה את נמל התעופה איסט מידלנד הממוקם לא רחוק מהעיר דרבי ואת חברת האוטובוסים יורוליינס המפעילה קווי אוטובוסים למרחקים ארוכים בין 25 מדינות בכל רחבי אירופה. בשנת 1995 קנתה נשיונל אקספרס את 'ווסט מידלנדס טרוול', החברה העירונית של ברמינגהם.
ב-1996 זכתה החברה לראשונה בזכיון להפעיל רכבות. לצורך זה הוקמו חברות-הבת 'גאטוויק אקספרס' ו-'מידלנד מיינליין'. מאז זכתה החברה בעוד 7 מכרזים להפעלת קווי רכבת באזורים שונים ברחבי בריטניה.
בשנת 2005 רכשה החברה את אלסה הספרדית שמפעילה קווי אוטובסים ברחבי ספרד, פורטוגל ומרוקו. בנוסף הקימה נשיונל אקספרס חברות-בת של אוטובוסים, רכבות ורכבת קלה באוסטרליה, אך תוך זמן קצר נסגרה פעילות זו בהפסד גדול לחברה. כיום רק חברה אחת, ווסטבאס, מופעלת באוסטרליה על ידי נשיונל אקספרס.
MG L-type

מחירים

מחיר דגם רודסטר 2 מושבים, עמד על 299 שטרלינג, בשנת 1933 בבריטניה.
מחיר דגם קונטינטל קופה (תצורת קופה) עמד על 350 שטרלינג, בשנת 1933 בבריטניה.
Life Starts Now

הקלטת האלבום

ההקלטות לאלבום התחילו בינואר 2009, בונקובר שבקנדה, והושלמו בחודש מרץ של אותה השנה. לאחר סיום ההקלטות, הלהקה הודיעה באופן רשמי שהאלבום יצא לאור ב-22 בספטמבר 2009.

הצלחה מסחרית

זמן קצר לאחר השקתו, הגיע האלבום למקום השלישי במצעד Billaboard 200. בנוסף, האלבום הגיע למקום השני במצעד Billboard Top Rock, והסינגל "Break" הגיע למקום הראשון במצעד Billboard Rock Songs.
תחרות העל בלונדון

תחרות העל בלונדון היא תחרות על בשחמט שנערכת מדי שנה החל מ-2009 בלונדון. בנוסף לתחרות הראשית היא כוללת תחרויות ברמה נמוכה יותר, תחרות נוער, הרצאות וכו'.
התחרות מתקיימת בשיטת ליגה, הכוללת משחק בודד בין כלל המשתתפים. בהתאם לחוקים ניתנות 3 נקודות עבור ניצחון ונקודה בודדת עבור תיקו.
אלוף העולם המכהן, מגנוס קרלסן, ניצח בתחרות זו ארבע פעמים.
אלכס קרמר

תיאור

אלכס קרמר נולד בדושנבה, ברית המועצות (כיום טג'יקיסטן), בשנת 1966. בשנת 1982 עלה לישראל. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 למד אמנות בבצלאל. במקביל למד גם בבית הספר לתיאטרון חזותי. עיקר יצירתו של קרמר הוא במדיה הציור וההדפס. יצירותיו עמוסות במשיכות מכחול וקווים אקספרסיבים, היוצרות דימויים סמליים. לצד זאת יצר קרמר גם כמה מיצגים המשלבים רישום.
זלמן מייזל

ביוגרפיה

מייזל נולד בירושלים. הוא התייתם בגיל צעיר וגדל בבית סבו, זיסל שחור. למד בישיבת עץ חיים, ולאחר מכן עבד בשותפות עם דודו, זאב שחור, במכירת תרופות. הוא עבר לגור ביפו כדי לפתוח בו סניף של העסק שלהם. ביפו הוא התגייס לפעילות ציבורית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה היה ממייסדי המזרחי בארץ ישראל. לימים הוא תואר בהצופה כ"הרוח החיה אז והמנהיג העיקרי". הוא ייצג את ארץ ישראל, יחד עם הרב יהודה לייב פישמן מימון והרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל בוועידת המזרחי באמסטרדם בתחילת 1920. הוא נבחר לאספת הנבחרים הראשונה ברשימת החרדים. באותה תקופה הוא היה בהנהלת אגודת בית וגן היפואית שרכשה את הקרקע להקמת בת ים וזמן מה אף עמד בראש הוועד.
בשנים 1920 ו-1922 נבחר לוועד קהילת יהודי יפו ותל אביב.
לאחר מיזוג ועד הקהילה אל תוך עיריית תל אביב, והקמת המועצה הדתית בשנת 1939, היה מייזל חבר במועצה הדתית ויושב ראש ועדת "עזרת תורה" לסיוע לתלמידי חכמים.
בשנים תש"ב עד תש"ה הוא עמד בראש הוועד של חברה קדישא של תל אביב.
בשנת 1944 הוא צורף למועצה הארצית של המזרחי כחבר כבוד.
נפטר ב-27 בינואר 1947 ונקבר בהר הזיתים.
על שמו רחובות בתל אביב ובבת ים.

פעילותו בתחום החינוך

בשנת 1904 היה פעיל עם אליהו אהרון כהנא בהקמת "חדר תורה" שלימים היה לבית הספר תחכמוני. בית הספר שייסד נבדל מתלמוד תורה שערי תורה בכך שהלימודים היו בעברית והוכנסו בו לימודי חול. הרב יהודה לייב פישמן מימון כתב עליו ש"היה הראשון שהבין שצריכים להכניס תיקונים בחינוכו של הדור הצעיר הדתי ללמדו בעברית וגם להמציא לו ידיעות בלימודי חול".
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא היה ממייסדי בית ספר תלפיות. (כיום פועלת במקום מכללת תלפיות). הוא עמד בראש הוועד המנהל של בית הספר, כמו גם בראש ועד ההורים וועדת הבניין שהקימה את מבנה בית הספר בשנת 1926. בשנת 1929 הוא היה ממייסדי הגימנסיה תלפיות.
וילה פורני צ'ראטו

אדריכלות

בניין הווילה הוא רבוע וקטן למדי. בחזיתה מבואה המובלטת על ידי קשת סרליאנית, וגרם מדרגות צר עולה אל הקשת המרכזית, בדומה למה שתכנן פלאדיו בווילה גודי. המבואה מסתיימת בראשה בגמלון שבו שרד סמל המשפחה (כיום העתק מאוחר). מעל שני החלונות הצדדיים של הקשת נקבעו שני תבליטים (כיום העתקים מאוחרים) המראים אלי נהר. עיצוב דומה מצוי במקביל בחזיתה האחורית של הוילה, אלא ששם במקום פתח מרכזי עם גרם מדרגות, מצויה מרפסת במרכז הקשת הסרליאנית.
ברוס ויליס

ביוגרפיה

ויליס נולד בבסיס צבאי באידאר-אוברשטיין שבגרמניה המערבית לאב אמריקאי ולאם גרמנייה. משפחתו נוצרית, ובמהלך חייו ויליס אף השתייך לזרם הלותרני (הכנסייה הלותרנית של מיזורי). לאחר שאביו השתחרר מהצבא ב-1957, הוא שב עמו כתינוק ועם אימו לפנס גרוב, ניו ג'רזי שבארצות הברית. הוא הבכור בין ארבעה ילדים. ויליס היה נער חברותי, אף על פי שסבל מגמגום. ויליס הביע את עצמו על הבמה, בהופעות בתיכון, דבר שגרם לגמגומו להפסק.
ויליס עבר לניו יורק על מנת להיות שחקן קולנוע.

קריירה

אחר מכן, עבר לקליפורניה ותהילתו הראשונה הייתה בסדרת הטלוויזיה "בלשים בלילה" (1989-1985), לפני הפריצה הגדולה שלו בסדרת סרטי הקולנוע "מת לחיות" שהפכה אותו לכוכב הוליוודי. באותה תקופה כיכב בסרט הדרמה זוכה השבחים, "בתוך ארץ", ומדובב בסרט הקומדיה "תראו מי שמדבר" שגם זכה להצלחה, ובסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, הקליט ויליס אלבום פופ–בלוז בשם "The Return of Bruno", אשר כלל את הלהיט "Respect Yourself". למרות הצלחה קופתית אדירה עם סרטי "מת לחיות", בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ויליס כיכב במספר סרטים כושלים כמו "מדורת ההבלים", "הדסון הוק", "בטווח פגיעה" ואף המותחן האירוטי "צבע הלילה". ב-1994 ויליס כיכב בסרט "ספרות זולה" של קוונטין טרנטינו שזכה להצלחה רבה והחזיר אותו לשורת השחקנים הגדולים לצד סמואל ל. ג'קסון וג'ון טרבולטה. מאוחר יותר, הצליחו גם סרטים אחרים שכיכב בהם, כגון "12 קופים", "האלמנט החמישי", "ארמגדון" ו"החוש השישי"
ב-2000 ויליס שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "חברים" כפול סטיבנס, אביה של אליזבת, חברתו/תלמידתו של רוס גלר, ובן-זוגה לזמן קצר של רייצ'ל גרין, בעונה השישית.
בשנת 2007 ויליס חזר לשחק את השוטר מקליין ב"מת לחיות 4.0". בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה הרומנטית "ממלכת אור הירח" בבימויו של וס אנדרסון.
בשנת 2013 ויליס גילם שוב את השוטר מקליין ב"מת לחיות ביום טוב". בשנת 2016 שיחק בסרט הפעולה "איום מיידי" (Extraction) לצד קלאן לוץ ודן בילזריין. בשנת 2018 הופיע בתפקיד הראשי בסרטים "משאלת מוות". ב-2019 הופיע בתפקיד ראשי בסרטו של מ. נייט שאמלאן, "מיסטר גלאס".

חיים אישיים

בשנים 1987–2000 היה ויליס נשוי לשחקנית דמי מור, ונולדו להם שלוש בנות: רומר (נולדה ב-1988), סקאוט (1991) וטלולה (1994).
ב-2004 היה מאורס לדוגמנית ברוק ברנס.
מאז 2009 ויליס נשוי לדוגמנית בריטית בשם אמה המינג. הם נישאו בחתונה פרטית באיי טרקס וקייקוס אליה הוזמנו גם גרושתו מור, בנותיהם המשותפות, ובן זוגה של מור באותה עת אשטון קוצ'ר. לאחר כשבוע הם נישאו שוב, הפעם בטקס אזרחי ובצורה רשמית בארצות הברית. לזוג שתי בנות משותפות: מייבל (2012) ואבלין (2014).
ויליס היה בין הידוענים היחידים שהביעו תמיכה פומבית ציבורית בצבא ארצות הברית במלחמת עיראק (מלחמת המפרץ השנייה). הוא רפובליקני, אך עם סייגים.
ב-17 באוגוסט 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה, הופיעה מודעה על עמוד שלם בעיתון ה"לוס אנג'לס טיימס" בה הוא היה חתום על גינוי מפורט נגד הטרור שגורמים ארגוני החמאס והחזבאללה, והובעה בה תמיכה גם באזרחים התמימים שנפגעו בישראל ובלבנון. על מודעה זו היו חתומים גם ניקול קידמן, מייקל דאגלס, סילבסטר סטאלון, דני דה ויטו, ג'יימס וודס, סם ריימי, רידלי סקוט, ועוד.
נוער העבודה

מבנה התנועה

לכל סניף מקומי או אזורי יו"ר הנבחר לתקופה של שנה, והוא ממנה בעלי תפקידים. לכל סניף מליאה שבה כלל החברים באותו סניף.
בסניף הארצי ישנה מזכירות שאחראית על התנועה כולה ובראשה יו"ר שנבחר לתקופה של שנה אחת וממנה בעלי תפקידים. בסניף הארצי מליאה שבה יושבי הראש של כל הסניפים.
הוראס ריכטר

הוראס ריכטר (1918–2006) היה אספן אמנות ואוצר אמנות. הגלריה שהקים ביפו, ונקראה על שמו, הייתה אחת מן הגלריות החשובות בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20‏. על פעילותו זכה בתואר עמית כבוד של מוזיאון תל אביב לאמנות כהוקרה על תרומתו לקידום האמנות והתרבות בארץ.
ריכטר נולד בעיירה מאונט גלעד שבצפון קרוליינה, ארצות הברית, למשפחת מהגרים יהודית מרוסיה, שהחזיקה במטעי האפרסקים הגדולים ביותר בארצות הברית. במהלך שנות החמישים ביקר ריכטר בישראל ובשנות השישים עלה ארצה. בשנת 1970 הקים את 'גלריה הוראס ריכטר' ביפו העתיקה.
בין האמנים הישראלים שיצר עמם קשר ניתן למנות את מנשה קדישמן, בני אפרת, ארדין אלטר, פנחס כהן-גן, יעקב אלחנני, עמי שביט, יוכבד וינפלד ונחום טבת.
לאחר מותו של ריכטר, בשנת 2006, הידרדר מעמדה של הגלריה ובשנת 2012, בעקבות הפסדים כספיים, היא עברה לפעול בצורה מצומצמת.
מסע בג'ונגל (סרט)

תקציר העלילה

במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, תקופת השפל הגדול, קפטן של סירת נהר בשם פרנק משתכנע להשיט את לילי הוותון, מדענית, ואת אחיה, מקגרגור, שנמצאים במשימה להיכנס אל עובי הג'ונגל ולמצוא עץ עתיק, שעל פי האגדות והאמונות, נושא ביכולות ריפוי עוצמתיות. במהלך משימתם, השלישייה נאלצת להתמודד מול חיות פרא אימתניות וכן מול משלחת גרמנית יריבה שנחושה להגיע לעץ העתיק לפניהם.

פיתוח

בספטמבר 2006, הוכרז שסרט שמבוסס באופן רופף על מתקן השעשועים "מסע בג'ונגל" יפותח עבור "Mandeville Films", עם תסריט מאת אלפרד גוג ומיילס מילר. שום פרט לא היה ידוע על הפקת הסרט, למעט העובדה שעלילתו תתרחש בתקופת המאה ה-20.
בפברואר 2011, הוכרז שכוכבי זיכיון "צעצוע של סיפור" טום הנקס וטים אלן יככבו בסרט בעל אורך מלא שיבוסס על המתקן עם תסריט מאת רוג'ר ס. ה. שולמן.
ב-9 באוגוסט 2015, הוכרז שחברת וולט דיסני תעבד ותפיק מחדש עיבוד לסרט שלה שיתבסס על מתקן שעשועים שמופיע ברבים מהפארקים שלה, בכיכובו של דוויין ג'ונסון. התסריט נכתב על ידי ג'ון רקה וגלן פיקרה, והסרט מופק על ידי ג'ון דייוויס וג'ון פוקס. הסרט נועד לחזור לשורשי התקופה של האטרקציה. באפריל 2017, ג'ונסון הביע את התעניינותו בכך שפאטי ג'נקינס תוביל את הפרויקט. ביולי 2017, ז'אומה קולייט-סרה הוכרז כבמאי, שנשר מהפקת "יחידת המתאבדים 2" לשם השתתפות בהפקת הסרט. בינואר 2018, דווח שמייקל גרין שיכתב מחדש את התסריט, שנכתב בעבר על ידי פטריק מקאיי וג'יי. די. פיין.
בדצמבר 2018, אושר כי דמותו של השחקן ג'ון וייטהול תהיה הומוסקסואלית ושתתקיים במהלך הסרט סצנת יציאה מהארון בין דמותו לדמותו של דוויין ג'ונסון. עבור חברת וולט דיסני, מדובר בפעם השנייה שהיא מציגה דמות גאה בסרטיה, כשהראשונה הייתה דמותו של לה-פו בגילומו של ג'וש גאד, בעיבוד הלייב אקשן של "היפה והחיה". התגובות לליהוקו של וייטהול לדמות גאה היו חריפות ומלוות בהלם מועט מכך ששחקן הטרוסקסואלי לוהק לדמותו של הומוסקסואל.

ליהוק

בינואר 2018, אמילי בלאנט הצטרפה לצוות השחקנים הראשי לצידו של ג'ונסון. במרץ 2018, ג'ק וייטהול הצטרף לצוות השחקנים ולוהק לדמותו של אחיה של בלאנט, אף על שהתקבלו תגובות חריפות מהקהילה ההומוסקסואלית על כך ששחקן הטרוסקסואלי לוהק ל"דמות הומוסקסואלית וקאמפית". באפריל 2018, אדגר רמירז וג'סי פלמונס הצטרפו לצוות השחקנים בתפקיד הנבלים של הסרט, ותוארו כ"אנשים עם רקע של כיבושים". במאי 2018, פול ג'יאמטי הצטרף לצוות השחקנים ולוהק לדמותו של "קברניט קוצני". ביוני 2018, קווים גוטיירז הצטרף לצוות השחקנים כאחד הנבלים של הסרט.

צילומים

תהליכי ההפקה הראשיים של הסרט החלו ב-14 במאי 2018 בהוואי, וג'ונסון ציין שהצילומים יתחילו שבוע לאחר מכן. צילומי הסרט תמו ב-14 בספטמבר 2018.

הפצה

הסרט עתיד לצאת לאקרנים ב-24 ביולי 2020, תחת הפקתם והפצתם של חברת וולט דיסני. במקור, הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ב-11 בספטמבר 2019, אך ב-19 באוקטובר 2018, ג'ונסון הודיע שיציאת הסרט תדחה לשנת 2020.
ואסיליקי ת'אנו-כריסטופילו

ראשית חייה

ת'אנו נולדה בבירת האי אביה, כלקיס. היא למדה משפטים באוניברסיטת אתונה והיא למדה את החוק האירופאי באוניברסיטת פריז II: פנתאון - אסאס.

קריירה משפטית מוקדמת

ת'אנו נכנסה למערכת המשפט ביוון לראשונה ב-1975. היא הייתה שופטת לענייני ערעורים ב-1996 ולאחר מכן היא כיהנה כנשיאת בית המשפט לערעורים ב-2005.
מאז 2009, ת'אנו מלמדת משפט אזרחי בבית הספר הלאומי של השופטים ביוון. ת'אנו מוסיפה לכהן כנשיאת איגוד השופטים ותובעים של יוון.
ב-1 ביולי 2015, היא נבחרה לנשיאות בית המשפט לערעורים, בעקבות פרישתו של הנשיא בית המשפט לשעבר.

ראש ממשלת יוון

ב 20-באוגוסט 2015, אלכסיס ציפראס, ראש הממשלה של יוון מאז ינואר 2015, התפטר וביקש לכונן ממשלת מעבר עד הבחירות בספטמבר אותה שנה. על פי סעיף 37 של חוקת יוון, אחד משלושת שופטי בית המשפט העליון של יוון חייב לכהן כראש ממשלת יוון בפועל, ות'אנו הייתה צריכה עקב היותה נשיאת בית המשפט העליון.
ב-27 באוגוסט, נשיא יוון פרוקופיס פבלופולוס הודיע רשמית כי ת'אנו תכהן כראש הממשלה בפועל, לאחר שהמשא ומתן עם מפלגות האופוזיציה נכשל.
אחד הנושאים העיקריים שת'אנו נאלצה להתמודד כראש ממשלה היה משבר ההגירה באירופה. כהונתה הסתיימה ב-21 בספטמבר, לאחר שציפראס נבחר לראשות הממשלה שוב. היא נכחה בהשבעתו של ציפראס בפרלמנט הלני החדש ב-3 אוקטובר 2015 לצד מכובדים אחרים.
מבחינה פוליטית, ת'אנו תומכת במדיניות אנטי-צנע ומתנגדת לקיצוצי שכר לשופטים ולגורמי משפט רשמיים.

חיים אישיים

ת'אנו נשואה ולה שלושה ילדים. היא מדברת יוונית, צרפתית ואנגלית באופן שוטף.
ינשוף עצים

מאפיינים

גובהו של ינשוף העצים נע בין 30 ל-40 ס"מ, כשמוטת כנפיו היא כמטר. משקלו כ-200 עד 300 גרם. ראשו עגול וגדול עם ציציות שיער דמויות אוזניים גדולות. גופו מכוסה נוצות בתערובת של צבעי הסוואה כהים ובהירים כאחד. עיניו בצבע כתום-צהבהב ומקורו שחור. הנקבה לרוב גדולה, כבדה וכהה יותר מן הזכר. משך החיים הארוך ביותר של פרט בטבע שתועד הוא 27 שנים ותשעה חודשים.
ינשוף העצים פעיל בלילות בלבד; במשך שעות היום הוא שוכן בענפי עצים ובסבכי צמחים אחרים ועסוק או בשינה או בטיפוח עצמי. בשל צבעי ההסוואה שלו קשה עד מאוד להבחין בו. את הלילות הוא מנצל לציד. מזונו כולל בעיקר מכרסמים קטנים כגון נברנים ועכברים. ברם, באזורים ובעונות שההיצע דל הוא מסוגל לשנות את תזונתו בהתאם, ולצוד גם ציפורים קטנות ובעלי חיים אחרים לשם השלמת תזונה. הינשוף לוכד את טרפו בחשיכה מוחלטת בעזרת ראייתו החדה וחוש השמיעה המפותח שלו.
ינשוף העצים מגיע לבגרות מינית ומוכנות לרבייה בגיל שנה לערך. הזכרים מושכים את תשומת לב הנקבות בעזרת מעופי חיזור והשמעת קריאות וצלילים מיוחדים. הרבייה נעשית בין החודשים פברואר-יולי. הם יעדיפו לקנן בקנים נטושים של מינים אחרים ולא לבנות את קניהם בעצמם. הקנים ממוקמים לרוב על ענפי עצים ולעיתים רחוקות יותר גם על הקרקע. גודל התטולה נע בין 2 ל-10 ביצים (לרוב בין 6-5) בהפרשים של יומיים. הדגירה נעשית במשך 25 עד 30 יום, כשהנקבה כמעט ולא עוזבת את הקן והזכר מספק לה טרף. הפרחון עתיד לעזוב את קן הוריו לאחר כ-20 יום ולטפס על הענפים השכנים. אולם, הוא יתחיל לעוף בכוחות עצמו רק בגיל 35 ימים, ולאחר כ-11-10 שבועות יהיה עצמאי לחלוטין.
ינשופי העצים חיים בזוגות בעת עונת הרבייה, ובשאר השנה הם חיים בבדידות ולעיתים בקבוצות של עד כ-20 פרטים. הינשוף הבוגר הוא בעל חיים שקט במיוחד וקולו נשמע רק בעת החיזור. הפרחונים, מאידך, בשלבים הראשונים שלאחר עזיבת קן הוריהם, ממשיכים לבקש מזון ולהודיע להוריהם על מיקומם באמצעות קולות יללה ייחודיים.
חלק מינשופי העצים נודדים במהלך החורף וחלק נשארים בארץ מוצאם. אחוז מהינשופים הנודדים, ובפרט אלו שמגיעים מאירופה, עוברים גם בשמי ישראל. בשנות השבעים הם נחשבו לדוגרים נדירים בצפון הארץ, אולם מאז הפכו לדוגרים שכיחים דווקא בדרום הארץ ומרכזה. האוכלוסייה בישראל גדלה באופן מתמיד, וכנראה שאחת הסיבות להתפשטותם הרבה נובעת מריבוי קני העורבים שמספקים להם את מקומות הקינון.
ידוע על שישה תת-מינים של ינשוף העצים. אל אחד מהם, אשר אנדמי למדגסקר, נהוג להתייחס כמין בפני עצמו (Asio madagascariensis).
מייקל פיילין

קריירה מוקדמת

מייקל פיילין למד לתואר בספרות באוניברסיטת אוקספורד. במהלך לימודיו באוניברסיטה הכיר את טרי ג'ונס וביחד כתבו מספר מערכונים לתוכניות טלוויזיה של ה-BBC. פיילין הכיר שני חברי מונטי פייתון נוספים באוניברסיטה, ג'ון קליז ואריק איידל, איתם עבד על מספר פרויקטים קומיים. בעקבות חברויות אלו מתקופת האוניברסיטה פנה קליז לפיילין בהצעה לעבוד על מופע קומי חדש וגדול במסגרת ה-BBC, מה שעתיד היה להפוך לסדרה "הקרקס המעופף של מונטי פייתון".
פיילין נישא להלן גיבינס ב-1966 ולזוג שלושה ילדים ושני נכדים. בנו ויליאם, השתתף כשהיה תינוק בסרט מונטי פייתון והגביע הקדוש בתור "סר לא מופיע בסרט הזה".

מונטי פייתון

מייקל פיילין נודע בעיקר כאחד השחקנים והכותבים של חבורת מונטי פייתון. במסגרת הקבוצה הוא השתתף בכל סרטיה, ובמערכונים רבים של הקרקס המעופף שאת חלקם גם כתב.
פיילין השתתף במערכונים רבים יחד עם ג'ון קליז בהם דמות אחת הייתה רציונלית ועצבנית והיא הודגשה על ידי דמות נוספת, רגועה וחסרת רציונל. דוגמאות לכך הן מערכון 'התוכי המת', מערכון 'חנות הגבינות', 'ויכוח ה-5 דקות' ועוד. מערכונים רבים נכתבו על ידי פיילין, חלקם נכתבו ביחד עם טרי ג'ונס, ביניהם 'שיר חוטב העצים' ו'האינקוויזיציה הספרדית'. פיילין שיחק כמה דמויות קבועות בסדרה כאשר הידועה שביניהן היא האיש האומר לפני פתיח התוכנית "It's" ונודע בתור "It's' man'".
בסרטי מונטי פייתון פיילין שיחק דמויות שונות ביניהן פונטיוס פילטוס, הנציב הרומי ביהודה, בסרט "בריאן כוכב עליון", דמותו של סר גלהאד וכן מנהיג "האבירים שאומרים ני" בסרט "מונטי פייתון והגביע הקדוש".

הופעות נוספות

ב-1966 הופיע פיילין בתפקיד זעיר של אדם הנראה לרגע במועדון לילה לונדוני בסרטו של מיכלאנג'לו אנטוניוני "יצרים". מייקל פיילין שיחק בכמה סרטים בבימויו של פייתון אחר, טרי גיליאם: "שודדי הזמן", "ג'ברווקי" ו"ברזיל". בחלקם גם שיחקו חברי מונטי פייתון אחרים. ב-1988 שיחק פיילין בסרט "דג ושמו וונדה" יחד עם ג'ון קליז וג'יימי לי קרטיס.
משנות ה-90 פיילין יצר מספר סרטי תעודה (בין היתר על וילהלם המרסהיי ואנרי מאטיס) וסרטי מסעות במקומות שונים בעולם. כמו כן הוא השתתף בתוכנית מטיילים וביקר במקומות רבים בעולם בעקבותיה גם פרסם כמה ספרי מטיילים מצליחים (כגון "סהרה" שנועד ללוות סדרת טלוויזיה של ה-BBC).
ב-29 בנובמבר 2002, ביצע את "שיר חוטב העצים" ("The Lumberjack Song") בקונצרט לזכר ג'ורג' האריסון עם כמה מחבורת מונטי פייתון וטום הנקס.
בשנת 2016 שיחק בסרט הפשע "הולופוינט" לצידם של איאן מקשיין, לין קולינס, וג'ון לגוויזאמו. בשנת 2017 שיחק בסאטירה הפוליטית "סטלין מת!".

אקטיביזם

במאי 2009 ביקר פיילין בפסטיבל הסופרים הפלסטיני השני בירושלים. שוטרי מג"ב חמושים נכנסו לאולם והודיעו על ביטולו, אך הוא רק הועבר למקום אחר. בתגובה אמר פיילין: "זאת דוגמה לכך שהעט חזק מהחרב ... הצלחנו לומר את מה שרצינו לומר. זאת הוכחה לכך שכוח התרבות גדול יותר מתרבות הכוח".
ביולי 2010 פיילין הודיע על תמיכתו באנשי שבט הקונדה  בהודו, שהתנגדו להקמת מכרה תעשייתי בשטחם. הוא אמר: "הייתי בהרי ניאמגירי באודישה, מקום מגוריהם של שבט הקונדה, וראיתי את כמויות הכסף, הכוח והמשאבים המושקעים במטרה לנשל את אנשי השבט מאדמתם, בה חיו במשך אלפי שנים. אנשי השבט פשוט רוצים להמשיך להתגורר בכפרים שבהם חיו אבותיהם."
ב-2011 תמך פיילין בקמפיין בריטי להוזלת תעריפי התחבורה הציבורית.
ביולי 2015 חתם על מכתב פתוח הקורא "לחזק את הBBC במרכז החיים הבריטיים", כתגובה להצעות הממשלה לצמצם את פעילות התאגיד.
ב-2019 נבחר לתואר האבירות 'אביר מפקד' במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
הדיוויזיה ה-90 (ורמאכט)

הקמה ראשונה

הדיוויזיה הוקמה ב-26 ביוני 1941 כהדיוויזיה המיוחדת אפריקה, והועמדה תחת פיקוד מקס זימרמן, וב-26 בנובמבר אותה שנה שונה שמה להדיוויזיה הקלה ה-90. הדיוויזיה נשלחה לצפון אפריקה, ולחמה שם בקרבות השונים, ובכלל זה בקרב אל-עלמיין הראשון ובקרב אל-עלמיין השני. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בנסיגה לתוניסיה, ולחמה בקרבות הקשים שם, עד לכניעת כל כוחות הציר באפריקה ב-12 במאי 1943.

הקמה שנייה

ב-12 במאי 1943 הוקמה בסרדיניה דיוויזיית סרדיניה, וב-6 ביולי 1943 שונה שמה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90. הדיוויזיה לחמה בחזית האיטלקית, והשתתפה בקרבות השונים בזירה, ובכלל זה בקרב על מונטה קאסינו. בהמשך לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, ובסוף המלחמה נכנעה לצבא האמריקני על גדות אגם גארדה.
אליזבת הלנה, נסיכת טורן וטקסיס

ביוגרפיה

אליזבת הלנה נולדה ב-15 בדצמבר 1903 ברגנסבורג, לאלברכט, נסיך טורן וטקסיס השמיני ולמרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה וקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה.
ב-16 ביוני 1923 התחתנה אליזבת הלנה עם פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1961 מת בעלה פרידריך כריסטיאן, וב-22 באוקטובר 1976 מתה אליזבת הלנה במינכן.
אליף שאפאק

אֶליף שאפאק (בטורקית: Elif Şafak; ‏ נולדה ב-25 באוקטובר 1971) היא סופרת ופובליציסטית טורקית.
שאפאק היא מחברתם של 14 ספרים, מהם 9 רומנים. היא כותבת בטורקית ובאנגלית.

ביוגרפיה

שאפאק נולדה בשם אליף בילגין בשטרסבורג שבצרפת לאב פילוסוף ואם דיפלומטית. בילדותה הוריה נפרדו ושאפאק גודלה על ידי אמה בלבד, דבר שלטענתה השפיע על יצירתה. כשהחלה לכתוב החליטה לשלב את שם אמה, שאפאק, שמשמעו "שחר" עם שמה שלה ליצירת שם עט.
שאפאק בילתה את שנות נעוריה במדריד ועמאן ולאחר מכן שבה לטורקיה. בהמשך חיה במקומות רבים נוספים ברחבי העולם.
שאפאק נשואה ואם לשניים וכיום היא מחלקת את זמנה בין לונדון לבין איסטנבול. היא רואה עצמה כפמיניסטית ומחתה רבות כנגד אפליית נשים בטורקיה, וכן נגד אפליית להט"ב.
ספריה זכו במספר פרסים בטורקיה והיו מועמדים לפרסים בינלאומיים כגון פרס האינדיפנדנט, פרס בייליז לסיפורת מאת נשים, פרס IMPAC האירי, ואחרים. בעקבות ספרה "הממזרה מאיסטנבול", העוסק בשואה הארמנית, שאפאק הועמדה לדין בטורקיה בגין "פגיעה ברגשות העם הטורקי".
אברהם בן יצחק מנרבונה

תולדותיו

ר' אברהם אב בית דין, המכונה "הראב"ד השני", נולד לר' יצחק מנרבונה ולמד מפי רבי יצחק בן מרון הלוי. נחשב גם לאחד מגדולי תלמידיו של ר' משה הדרשן מנרבונה, אם כי ככל הנראה לא למד מפיו ממש אלא מפי תלמידיו. תקופה מסוימת שהה בברצלונה שם שמש את רבי יהודה הברצלוני. נחשב למקובל והיה חותנו של הראב"ד (השלישי).
בספר האמונות דף ל"ז נכתב שזכה לגילוי אליהו.
לצידו בבית הדין כיהנו רבי טודרוס בן משה ורבי משולם בן נתן.