google/wiki40b huggingface dataset:
צוק

בגאוגרפיה וגאולוגיה צוּק  הוא בליטת סלע אנכית או כמעט אנכית. צוקים מקוטלגים כתצורות קרקע ארוזיות בגלל דרך היווצרותן. הצוקים נפוצים באזורי חוף, הרים, מדרונות הרים ולאורך נהרות. צוקים נוצרים בדרך כלל מסלע שעמיד בפני בליה ופגעי מזג האוויר. סלעי משקע נוטים ליצור אבן חול, אבן גיר, קירטון, ודולומיט. סלעי יסוד, כגון גרניט ובזלת, נוטים ליצור צוקים.
מדרון (Escarpment) הוא סוג של צוק הנוצר על ידי העתק או מפולת קרקע.
בסיסם של רוב הצוקים הוא בצורת שיפוע המכוסה בחלוקי אבן. באזורי אקלים צחיח או מתחת לצוקים גבוהים מדובר בערימה חשופה של סלעים שהתדרדרו. באזורים שבהם הלחות גבוהה יותר ייתכן ששכבת אדמה תכסה את האבנים.
בצוקים רבים יש גם מפלי מים או מקלטי סלע. במקרים מסוימים הצוק הולך וקטן לקראת סוף הרכס.
מכיוון שהצוק לא בהכרח אנכי באופן מלא, ניתן לתת כמה תשובות לשאלה אם מדרון מסוים הוא צוק או לא, כמו גם לשאלה איזה חלק משיפוע הקרקע נחשב לצוק (לדוגמה: כאשר נתון מצב שבו יש קיר סלע אנכי במלואו מעל שיפוע תלול, ניתן לספור רק את קיר הסלע או את שני החלקים). דבר זה מסבך את הכנתן של רשימות צוקים.
לפי כמה מקורות הצוק הגבוה ביותר בעולם, שגובהו 1,340 מטרים, הוא הצד המזרחי של מגדלי טראנגו בקארקוראם שבצפון פקיסטן (טענה זו מסתמכת על הגדרה מחמירה של המושג צוק, מכיוון שתצורת הקרקע הזאת היא כמעט אנכית). אם מקילים בהגדרת המושג צוק, הגובה הכולל הוא מעל 1,600 מטרים. הצוק הימי הגבוה ביותר (1,010 מטרים) שוכן בכפר קאלאופאפה בהוואי (טענה זו מסתמכת על הגדרה מקילה של המושג צוק, מכיוון שהזווית של הקרקע באזור זה היא 60 מעלות).
כאשר מדובר בקטע שהוא אך ורק אנכי, הר ת'ור באי באפין שבקנדה הוא הצוק הגבוה ביותר (1,370 מטרים).
HandWallet

HandWallet היא תוכנה למעקב אחר הוצאות, הכנסות ותקציב שפותחה בישראל. הגרסה הראשונה של התכנה הייתה מיועדת למחשבי כף יד וטלפונים חכמים המריצים את אחת ממערכות ההפעלה Windows Mobile ,Palm או Symbian, אולם כיום עיקר מאמץ הפיתוח מופנה לגירסת האנדרואיד. בנוסף קיימת גרסה של התוכנה גם למחשב אישי. הרעיון מאחורי HandWallet הוא לנסות ולסייע לאנשים ולמשפחות לנהל טוב יותר את התנהלותם הכספית. בעזרת התוכנה ניתן לעקוב אחר ההוצאות והכנסות ולבנות תקציב מאוזן בהתאם ליכולת.

היסטוריה

HandWallet הושקה לראשונה בסוף שנת 2002, וגרסתה הראשונה הותאמה למחשבי פאלם. עובדה זו היא גם אחת החסרונות בתוכנה, שכן ממשק המשתמש שלה הותאם במקור לסביבה זו. בשנים הבאות נוספו גרסאות ל- Windows Mobile ול- Symbian. רק לאחר שיצאו גרסאות אילו הוצאה לשוק גם מהדורה למחשבי פיסי מבוססי חלונות.

מאפיינים

השימוש ב- HandWallet מבוסס על תיעוד של האירועים הכספיים שהמשתמש עובר בכללם קניות, טיפול ברכב, תשלום משכנתא או קבלת משכורת. כמו כן, ניתן להזין גם אירועים מחזוריים, לדוגמה אירוע המתרחש כל שבוע או כל חודש. אירוע ב- HandWallet יוצר תשלומים (אחד או יותר) שהם בעצם תנועות בחשבון. התוכנה מאפשרת לבצע בדיקת נכונות של התנועות מול תדפיס הבנק או התדפיס שמגיע מחברות כרטיסי האשראי.
הזנת נתונים באופן יומיומי הכרחית לרלוונטיות של השימוש בתוכנה ובמהלך השנים ניסו מפתחי התוכנה למצוא שיטות להקלה על תהליך הזנת הנתונים. בעזרת שיתוף פעולה של סטודנטים מאוניברסיטת חיפה ומהטכניון נבנתה בשנת 2004 מערכת ניסיונית המתחברת לבנקים בישראל ומביאה את התנועות ישירות מחשבונות הבנק אולם עקב חוסר שיתוף פעולה מצד חלק מהבנקים וחברות האשראי שירות זה נשאר בגדר שירות ניסיוני, והוא עובד באופן חלקי.
גרסאות האנדרואיד של התכנה תומכות ביבוא אוטומטי ממערכות המקוונות של כרטיסי האשראי הנפוצים והבנקים בישראל.
HandWallet מאפשרת לייצא את הנתונים לתוכנות אחרות כגון Microsoft Excel או Microsoft Access.
ניתן גם לייבא לתוכנה נתונים ממקורות חיצוניים אולם הדבר עשוי להיתקל בקשיים בשל אי חפיפה בין התוכנות.
טבעת (סימן דיאקריטי)

טבעת עילית

בשפות הסקנדינביות דנית, שוודית ונורווגית ובשפה הוואלונית האות Å (å)‎, הנחשבת לאות בפני עצמה, נראית כמו האות הלטינית A עם טבעת מעליה.
אות אחרת עם טבעת דיאקריטית מעליה היא האות U, הנמצאת בשימוש בשפה הצ'כית, ונכתבת Ů (ů)‎. הטבעת הדיאקריטית נקראת בצ'כית קרוז'ק. התנועה "ů" מראה כיצד ההגייה של מילים שונות התפתחה במהלך הזמן. לדוגמה, המילה "kůň" (שמשמעותה "סוס", מבוטאת: ‏[ku:ɲ]) נכתבה בעבר "kóň", והתפתחה במהלך הזמן ל-"kuoň". בסופו של דבר, התנועה [o] נעלמה לגמרי, ולכן מסמנים את הטבעת הדיאקריטית מעל ה-u שנשארה. האות ů מבוטאת כתנועת ‏[uː] ארוכה.
תחנת הכוח במשאבי שדה

תחנת הכוח במשאבי שדה נחנכה ב-25 באוקטובר 2018 יחד עם ארבעה שדות סולריים נוספים קטנים יותר, שהקימה חברת EDF- Renewables ביישובים מפלסים, פדויים, כפר מימון ובטחה. 
היקף ההשקעה הכולל בחמשת הפרויקטים נאמד בכ-300 מיליון שקל. עבודת ההקמה של חמשת הפרויקטים נמשכה כשנתיים, במהלכן הותקנו יותר מ-307 אלף לוחות סולאריים על פני כ- 1,300 דונם.
מלכתחילה תוכננה לקום כתחנת כוח תרמו-סולארית בסמוך לקיבוץ משאבי שדה בנגב ובמהלך שנת 2016 נקבע שתוקם כתחנת כוח פוטו-וולטאית בהספק זהה משום התקדמות הטכנולוגיה הפוטו-וולטאית וההוזלה העולמית בעלויות הציוד, ההתקנה וההפעלה. עלות ייצור החשמל בארבעה מחמשת האתרים החדשים היא הנמוכה שהייתה עד כניסתם לפעולה בישראל – פחות מ-20 אגורות לקילו וואט שעה.
סה"כ הספק הייצור של חמשת האתרים הוא כ-100 מגה-וואט.
את הטכנולוגיה ספקה חברת סימנס.
Follow the Leader (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ג'ניפר לופז, חואן לואיס מוררה, לנדל וגווילה, ג'ונס סייד, ניקלס קינגס, קנדיס ת'ורבורן, טאשה ת'ורבורן, ניילה ת'ורבורן ונינדה ת'ורבורן. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הזהב על סך מכירות של חצי מיליון עותקים במדינה.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, הועלה ליוטיוב ב-4 במאי 2012, והצליח לצבור 532 מיליון צפיות.
איטליה (אפקוט)

ביתן איטליה (אנגלית: Italy Pavilion at Epcot) הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו, פלורידה.
הביתן האיטלקי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של איטליה. הביתן בנוי תוך עירוב של סגנונות אדריכלות ונציאני ורומאי. במבנה דגם של כיכר סן מרקו ושל הקמפנילה - מגדל הפעמונים של בזיליקת סן מרקו וכן מבנה המהווה חיקוי של ארמון הדוג'ים. בביתן אין מתקן שעשועים והוא כולל חנויות ומסעדה (מסעדת "L'Originale Alfredo di Roma Ristorante" - שנוסדה על ידי צאצאו של השף אלפרדו די ללו, ממציא הפטוצ'יני אלפרדו).
בכיכר של הביתן מספר אלמנטים המחקים אלמנטים ארכיטקטוניים רומיים - כגון מזרקת נפטון, וכן אלמנטים ונציאניים כגון האריה של מארק הקדוש. חנויות הביתן מוכרות מזון ויינות איטלקיים.
שבר נפחי

שבר נפחי היא יחידה של כמות יחסית של חומר בתוך תערובת. כאשר ישנה תערובת ובה מספר חומרים שונים ורוצים לחשב מהו אחוז הנפח של אחד החומרים מכלל התערובת, השבר הנפחי מוגדר בדומה לשבר מולי. ההגדרה המתמטית היא: 

במאמרים אקדמיים שונים הסימון של השבר הנפחי משתנה. סימונים מקובלים: .
דווארס דור פלנדרן

דווארס דור בלגי

המרוץ החל בשנת 1945 מסנט טרוידן  והסתיים ב-ווארגם, ריק ואן סטינברגן הבלגי ניצח אותו. המרוץ נקרא "דווארס דור בלגי" (België), שם שנשמר עד 1999. מ-1946 - 1964 (לא כולל 1948), המרוץ נערך כמרוץ קטעים של יומיים. מ-1965, המרוץ הוא מרוץ חד יומי. מהדורה אחת, של 1971, בוטלה.
מ-2017, המרוץ הוא חלק מסבב מרוצי הוורלד טור, ובכך נחשב לאחד המרוצים החד יומיים הבכירים יותר בעונה.
אדלברטו, מרקיז איטליה

ביוגרפיה

לא ידועים על אדלברטו פרטים רבים. בשנת 915 הוא מונה למרקיז טוסקנה ולמושל לוקה, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 929. בשנת 940 הוא קיבל את התואר מרקיז איטליה, ושלט בליגוריה, בלומברדיה ובמילאנו. בשנת 951 מת אדלברטו, ובנו אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו, ירש את נחלותיו. מצאצאיו יצאו בית אסטה ובית ולף, שממנו יצא בית הנובר.
צופים (יישוב)

תיאור היישוב

היישוב הוקם במרץ 1989 בהצבה של ארבעה קראוונים ראשונים על ידי אמנה.
שמו הזמני של היישוב היה "צופים", על פי הנאמר בספר שמואל א': "וַיְהִי אִישׁ אֶחָד מִן הָרָמָתַיִם צוֹפִים מֵהַר אֶפְרָיִם וּשְׁמוֹ אֶלְקָנָה בֶּן יְרֹחָם בֶּן אֱלִיהוּא בֶּן תֹּחוּ בֶן צוּף אֶפְרָתִי" (ספר שמואל א', פרק א', פסוק א'). ועדת השמות הממשלתית החליטה על השם הקבוע "צוּפִין", שהוא גרסה עברית לשם חורבת צופין הסמוכה, אך תושבי המקום המשיכו להשתמש בשם "צופים", ובסופו של דבר השם התקבל על ידי ועדת השמות הממשלתית. 
היישוב מאופיין בבנייה של בתים צמודי קרקע בשיטת "בנה ביתך". על פי נתוני הלמ"ס, נכון לשנת 2012 היישוב מונה 1,484 נפש. ביישוב קהילה מעורבת (דתיים 45%, חילונים 55%) המנהלים אורח חיים משותף. מתחילת שנת 2009 היישוב בתנופת בנייה וקליטה גדולה. ביישוב מרפאת שירותי בריאות כללית, גני-ילדים, מעונות-יום, ומרכז רב-תכליתי בו מתקיימים חוגים ופעילויות העשרה לילדים, נוער ומבוגרים. 
גדר ההפרדה נבנתה ממזרח ליישוב, ומיקומה הראשון, שנקבע על בסיס תוכנית מתאר להרחבת ההתנחלות, נפסל על ידי בג"ץ.
באמצע שנת 2011 נחנך ביישוב בית הכנסת הגדול ביותר בשומרון. בית הכנסת כולל שלושה היכלות לשלוש עדות (אשכנזי, ספרדי ותימני).
בשנת 2012, נבנתה שכונת מגורים חדשה ביישוב בשם "צופים צפון" על שטח של כ-1,440 דונמים של מחצבה שפעלה בשטח שהופקע בסוף שנות ה-80 מתושבי הכפר ג'יוס.
רב היישוב הוא הרב משה אודס בוגר ישיבת בית אל.
היישוב ממוקם בצידה המערבי של גדר ההפרדה וצמוד לכביש 6 ולמחלף אייל.

חינוך

מערכת החינוך בצופים כוללת מעון וגני ילדים בלבד, כשילדי היישוב לומדים ביישובי הסביבה.

מבני ציבור ומסחר

בימים אלה מסתיימת בנייתו של המרכז המסחרי ביישוב. המרכז יכיל סופרמרקט, מרפאות ועוד מגוון עסקים לטובת התושבים והמבקרים.
האמונה (שיר)

לעומת "התקווה"

השיר חובר בשנת ה'תרע"ט. בחוברת בה נתפרסם נכתב שיש לשיר אותו במנגינת התקווה. דעתו של הראי"ה קוק לא הייתה נוחה מההמנון הלאומי, ושיר זה נכתב כתגובה אליו, כשמטרת הראי"ה היא להעמיד את סוגיית התחייה הלאומית של עם ישראל במבט התורני האמוני.
בולטים ביש זה שני שינויים לעומת ההמנון הלאומי: האחד הוא בשם השיר - בעוד ההמנון הלאומי מדבר על התקווה (כך בשם השיר, ובמילות השיר "כל עוד בלבב פנימה", "עוד לא אבדה תקוותנו"), כלומר עדיין קיימים סיכויים לתחיית ישראל) שירו של הראי"ה עוסק באמונה (כך בשם השיר, ובמילות השיר "לעד חיה בלבבנו"), כלומר וודאות פנימית בלבבות העם היהודי.
ההבדל השני הוא בתוכן התחייה, בעוד התכלית הלאומית המבוטאת בשיר התקווה היא "להיות עם חופשי בארצנו", בשירו של הראי"ה החיים הלאומיים של עם ישראל הם חיי קודש הכוללים יחס לארץ ישראל כארץ הקודש, עבודת ה' המתבטאת בעליה לרגל לבית המקדש ובלימוד תורה.
שער העננים

תיאור

צורתו של הפסל אליפטית, ובשל צורה זו הוא זכה לכינוי "השעועית". הפסל עשוי מ-168 לוחות פלדת אל חלד משוייפת. גובהו כ-11 מטרים, אורכו 22 מטרים, רוחבו כ-12 מטרים, והוא שוקל 110 טונות.
הפסל משקף את קו הרקיע של העיר. קאפור אמר שהפסל נועד להיות "שער לעיר שיקגו, המשקף את העיר שאליה הוא מוביל".
מבקרים הבאים לראות את הפסל יכולים לעבור תחת חלקו המרכזי, ולהביט על התחתית הקעורה של הפסל. קאפור כינה חלק זה "טבור הפסל" או "האומפלוס". המתבוננים מנקודה זו רואים השתקפויות מרובות של עצמם ושל מבקרים אחרים.

הפסל כסמל

שער העננים הפך לסמל של העיר שיקגו, וזכה לכינוי "השעועית" בשל צורתו. הפסל הפך לאתר תיירות מרכזי, ואחד האתרים המצולמים ביותר בעיר שיקגו. ראש העיר ריצ'ארד דיילי הכריז על יום הצבת הפסל, 15 במאי 2006, כ"יום שער העננים". אורברט דייוויס, נגן הג'אז אף כתב יצירה על שם הפסל. בחצי השני של 2016 נספרו כ-12.9 מיליון מבקרים בסביבת הפסל.
בשנת 2005 הפסל היה מקור למחלוקת לאחר שנאסר על צלם מקצועי לצלם את הפסל, בהתאם לחוק זכויות היוצרים בארצות הברית האוסר על צילום מסחרי של יצירות אומנות ציבוריות.

הקמת הפסל

בשנת 1999 נבחרה הצעתו של קאפור לפסל שעתיד היה להיות מוקם בפארק המיליניום על פני הצעה של האמן ג'ף קונס. מספר שנים ארכה השגת המימון לבניית הפסל, והעבודה החלה בשנת 2002. בין השנים 2002-2004 הוכנו לוחות הפלדה המרכיבים את הפסל באוקלנד שבקליפורניה.
בעת תכנון הקמת הפסל הכוונה הייתה להרכיבו במלואו באוקלנד, ולאחר מכן להעבירו לשיקגו דרך תעלת פנמה ונהר סנט לורנס, אולם בשל החשש לפגיעה בפסל הוחלט להרכיב אותו בפארק עצמו. בשל עיכוב בלוחות הזמנים הוצג הפסל החלקי בעת פתיחת הפארק ביולי 2004, ובשל העניין הציבורי בו המשיך הפסל החלקי להיות מוצג והעבודות הופסקו. רק לאחר כחצי שנה כוסה הפסל ועבודות ההקמה נמשכו. הפסל הושלם ונחנך ב-15 במאי 2006.
עלויות הקמת הפסל הוערכו ב-6 מיליון דולרים אולם העלויות בפועל הגיעו ל-23 מיליון דולרים. הקמת הפסל מומנה באמצעות תרומות.

שם הפסל

בעת הקמת הפסל אניש קאפור טרם החליט על שמו. רק לאחר השלמת מרבית העבודה על הפסל (ביולי 2004) החליט על השם. בינתיים, זכה הפסל לכינוי "השעועית" בעיתונות של שיקגו - שם שנותר כינוי הפסל גם לאחר מתן שמו הרשמי.
קלוטרימאזול

תופעות לוואי

כמו בכל תרופה, השימוש בקרם קלוטרימאזול עלול לגרום לתופעות לוואי בחלק מהמשתמשים. בזמן השימוש בתרופה, עלולות להופיע השפעות לוואי כגון: גירוי קל, הרגשת חום ועקצוץ באזור המטופל. תופעות אלו חולפות בדרך כלל תוך זמן קצר לאחר תקופת ההסתגלות לתכשיר.
יש להפסיק את השימוש ולפנות לרופא אם מופיעות תופעות הלוואי הבאות: רגישות יתר כמו גירוד, אדמומיות, נפיחות, קילופי עור (נדיר).
קארה דלווין

ביוגרפיה

דלווין נולדה בלונדון, להורים פנדורה אן דלווין ויזם הנדל"ן צ'ארלס האמר דלווין. היא למדה בבית הספר הפרטי בית הספר בידלס בהאמפשייר. יש לה שתי אחיות גדולות – קלואי, והדוגמנית פופי דלווין. הסנדקית שלה היא השחקנית ג'ואן קולינס.
סבה מצד אמה של דלווין הוא סר ג'וסלין סטיבנס, לשעבר יושב הראש של המורשת האנגלית. סבתה מצד אמה הייתה העוזרת האישית של הנסיכה מרגרט. סבי סביה מצד אמה הם הברונטים לבית פאודל-פיליפס, ודרכם יש לדלווין שורשים יהודיים-בריטיים.

קריירה

ב-2009 הייתה דלווין חתומה בסוכנות הדוגמנות סטורם ודגמנה בתצוגות אופנה של קלמנטס ריביירו וברברי ב-2010. ב-2011 היא הופיעה בקמפיין האביב/קיץ של ברברי. ב-2012 הפכה לפנים של קמפיין אביב/קיץ של חברת ברברי לצד השחקן אדי רדמיין. נכון ל-2014 היא משמשת כפנים של קמפיין היופי של ברברי, לצד ג'ורדן דן ואדי קמפבל.
דלווין הופיעה בקמפייני פרסום רבים עבור חברות שונות, בהם קולקציית 2011 של H&M, תכשיטי דומיניק ג'ונס, בלופין, זארה ושאנל.
היא הופיעה בשערים של "ווג" בריטניה שלוש פעמים ב-2011, בנוסף הופיעה על שערי "ווג" של קוריאה הדרומית, אוסטרליה, ברזיל, יפן, איטליה ופורטוגל, ועל שערי מגזינים נוספים כמו LOVE, i-D, ואחרים. היא דגמנה בתצוגות אופנה של ויקטוריה'ס סיקרט ב-2012 וב-2013, והייתה הפנים של שאנל בקמפיין 2013 שלהם, יחד עם הדוגמנית ההולנדית ססקיה דה ברו. בנוסף, היא כיכבה כפנים של DKNY (של דונה קארן) בסוף 2012.
ב-2012 זכתה בפרס "דוגמנית השנה" בטקס פרסי האופנה הבריטי.
ב-2013 דיבבה את "DJ Cara" במשחק Grand Theft Auto V.
ב-2015 השתתפה בסרט "פני מלאך", המבוסס על סיפור משפטה של אמנדה נוקס. בנוסף, היא שיחקה גם בתפקיד ראשי בסרט "ערים של נייר" המבוסס על רב-מכר מאת ג'ון גרין.
דלווין השתתפה בסרט "יחידת המתאבדים" של DC קומיקס שיצא לאקרנים ב-2016. בסרט היא מגלמת את נבלת-העל מכשפת לצדם של וויל סמית' וג'ארד לטו. באותה שנה שיחקה בסרט "ילדים מאוהבים". 
ב-2017 שיחקה בסרט "ולריאן ועיר אלף הכוכבים" בבימויו של לוק בסון, וכן בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצד אליסיה ויקנדר. ב-2018 שיחק בדרמה "הריח שלה" בכיכובה של אליזבת מוס. ב-2019 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה "קרניבל רואו" לצד אורלנדו בלום.

חיים פרטיים

דלווין, ביסקסואלית גלויה, נשואה לשחקנית והדוגמנית האמריקאית אשלי בנסון. ביוני 2019 אישרו השתיים את דבר היותן בזוגיות מזה כשנה. ב-4 באוגוסט באותה שנה נודע כי דלווין ובנסון נישאו זו לזו בחשאי, בטקס שהתקיים בכנסייה בלאס וגאס בנוכחות קהל אורחים מצומצם ביותר, בהם שרליז ת'רון, סופי טרנר והאחים ג'ונאס. תאריך החתונה המדויק לא נחשף.
ליאור הר-לב

ליאור הר-לב (נולד ב-1966) הוא במאי קולנוע, פרסומות ואמן חזותי.

ביוגרפיה

ליאור הר-לב נולד וגדל בחיפה. לאחר לימודי צילום בקמרה אובסקורה (1988-1989) המשיך ללימודי תעודה במגמת צילום סטילס ווידאו במכללת ויצ"ו קנדה חיפה (1989-1993). בשנה השלישית ללימודיו כבר החל לביים ולערוך כתבות ווידאו קליפים ללהקות מוזיקה אזוריות עבור הטלוויזיה בכבלים - מת"ב חיפה (1992-1993). עם סיום לימודיו, בד בבד עם פתיחת ערוץ 2 המסחרי, עבר לתל אביב והחל לעבוד כעורך וידאו עצמאי offline ו-online של פרסומות, פרומואים לערוצים השונים וסרטים תעודיים (1993-1996). במקביל לעבודתו כעורך המשיך לביים קליפים (פורטרט, ריטה ועוד) וסרטוני אמנות שונים. 
ב 1996 הר-לב זנח לחלוטין את העריכה והפך לבמאי פרסומות עצמאי. במהלך השנים ביים ליאור פרסומות למרבית החברות והמותגים הגדולים בישראל ונחשב כיום לאחד מבכירי במאי הפרסומות המקומיים. בין לקוחותיו ניתן למצוא את: אורנג', סמסונג, בנק לאומי, 012 קווי זהב, גולדסטאר, קוקה קולה, שטראוס, בזק, סובארו, רנו, פג'ו, יונדאי, פוקס, רנואר, לי קופר ועוד רבים אחרים. 
בין השנים 2011-2002 היה במאי הבית ושותף בחברת Og, אשר עסקה בהפקת פרסומות ותוכן לטלוויזיה. 
הר-לב מיוצג ועובד כיום כבמאי גם בספרד, צרפת, איטליה וכן ברוסיה ומזרח אירופה. 
במקביל לעבודתו המסחרית, שמר הר-לב לאורך השנים גם על ערוץ ביטוי אמנותי ואישי יותר ביצירת צילומי סטילס ווידאו ארט, ומדיה מעורבת, אותם הציג במספר תערוכות ופסטיבלים, ביניהם:
"Transmediale" – פסטיבל אמנות מדיה דיגיטלית בברלין, ב-"VideoZone" - הביאנלה לווידאו ארט בתל אביב, ""Traveling without Moving - תערוכת יחיד ביפו, ועוד.
בשנים 2012-2008 עבד הר-לב על סרטו העלילתי הראשון באורך מלא (90 דקות) – "אנחנו לא לבד". הסרט נכתב על ידי אחיו הצעיר, הסופר יזהר הר-לב, קיבל את תמיכת קרן הקולנוע הישראלי וזכה להקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים ה 29 בחיפה. הסרט (בהפקת יולי אוגוסט הפקות ו Og) מספר את סיפורו של שומר ביטחון (אוהד קנולר) בקניון גדול (דיזנגוף סנטר) אשר מתכונן לסוף העולם הקרב. זמן קצר לפני התאריך הגורלי הוא מכיר בקניון צעירה פרועה (אפרת בן יעקב) ומתאהב בה. הסרט הופץ ועלה למסכים במרץ 2012 והשתתף במספר פסטיבלים בעולם, ביניהם פסטיבל הקולנוע הבינלאומי ביוסטון, טקסס, שם זכה בפרס ה- Remi gold award . 
ב-2013 עיבד לתסריט וביים את "בית, בכי", סרט קצר (14 דקות) אשר הוקרן בפסטיבל אפוס ה -4 לסרטי תרבות ואמנות שהתקיים במוזיאון תל אביב בפברואר 2013. הסרט מבוסס על סיפור קצר מאת אברי הרלינג ומספר על גבר (בועז הראל) שאינו מצליח להירדם כבר מספר לילות בגלל בכי בלתי נפסק שמקורו אינו ברור.
במהלך 2012 הר-לב יזם ויצר יחד עם במאית נוספת, בטינה פיינשטיין, פרויקט וידאו מחול - City Dance Project – אסופת סרטי מחול מודרני המתרחשים כולם במרחב הציבורי. זהו פרויקט מתמשך אשר מטרתו להציג מחול מודרני בדרך חדשה לקהל שלא היה נחשף אליו בדרך הרגילה. מטרת הפרויקט היא לבצע כל שנה בעיר אחרת בישראל ובעולם מספר נוסף של סרטים באופן זה. חמשת הסרטים הראשונים בפרויקט צולמו בירושלים.
גירית סמורית ג'אווה

מאפיינים

זו גירית שאורכה 35-40 ס"מ ומשקלה 1-2 ק"ג ואורך הזנב 14-17 ס"מ. הגירית בעלת גוף פרווה עבה וגוף בצבע אפור, פס לבן לאורך הגב עד לראש שלבן באזור העיניים אך החוטם והפה שחורים. לגירית אף רחב מעט וקצהו אדום. האוזניים והעיניים גם גדולים ומותאמים לחיי לילה. אזורים לבנים נוספים בגוף הם הצוואר, החזה, הבטן. יש לה רגליים קצרות אבל זנב גדול. 
גירית זו חיה בטבע באי ג'אווה ובבאלי ביערות גשם וגם באזורים הרריים עד גובה 1,165 מטר מעל פני הים. היא אינה נפוצה מאוד אך גם יכולה להתגורר באזורים כמו מטעים וגנים אנושיים. הם נפוצים בעיקר בפארק הלאומי Gunung Gede Pangrango, שם רבים מהם משוטטים לאחר החשיכה.
הם אוכלי כל וניזונים מיצורים קטנים, חרקים, מכרסמים, עופות, ביצים וזוחלים וגם מפירות. הם מחפשים את המזון בשעות החשיכה וגם מטפסים על עצים ושיחים בשביל למצוא אותו. הם חיים בזוג או חבורה קטנה וישנים יחד באותה מאורה ביום.
מצב השימור של הגירית הוא ללא חשש.
יעקב ישראל סטל

יעקב ישראל סטל (נולד בתשל"ז, בנתניה) הוא חוקר חרדי אוטודידקט. העוסק בעיקר בההדרת תורתם של חסידי אשכנז מחוגו של רבי יהודה החסיד, ונחשב כבר סמכא בתחום זה, שדעתו מקובלת גם בחוגים אקדמאים.
הוא עוסק גם בחקר ההלכה והמנהג, ובחקר המדרש והפיוט. מחקריו מקיפים ונושאים אופי אנציקלופדי.
אביו הוא הרב שמואל דב סטל, שניהל את מוסדות החינוך 'נתיב אור' בחדרה. אמו היא בתו של הרב דוד אברהם יוסף וועג (חתנו של הרב אשר מאיר שולמן).
הכתבה

מבחן הכתבה

מבחן הכתבה הוא בדיקת כתיב נכון בצורת מבחן. במסגרת ההכתבה ניתנות מספר מילים, לעיתים כאלו שנלמדו מראש, ומטרתו של הנבחן היא לאיית אותן בצורה תקנית. שגיאות כתיב גורמות להורדה של נקודות בהכתבה. לרוב נבחרות מילים שבהן יש פוטנציאל לשגיאות כתיב כך שההכתבה תהיה מאתגרת, במיוחד בגילאים מבוגרים יותר.
שיטות הניקוד בהכתבות מגוונות מאוד. לעיתים הציון ההתחלתי בחישוב הוא הניקוד המרבי (לרוב 100), ועל כל טעות מורד סכום קבוע מראש של נקודות. במקרים אחרים לכל מילה מוקצה ניקוד משלה, שבתוכו מחולקות הנקודות על כתיבת המילה: לעיתים בשיטת "הכל או כלום" שבה אם יש במילה שגיאת כתיב אין מקבלים אף נקודה על המילה ולעיתים בשיטה יחסית שבה ניתן לטעות רק חלק מהטעויות האפשריות ולקבל חלק מהנקודות. הדבר תלוי לרוב בהחלטה של המורה.
חוקרי לשון משתמשים לעיתים קרובות בהכתבות ככלי לבדיקת ההצלחה בכתיב של קבוצות שונות מבחינת כישרון ויכולת, מעמד סוציו-אקונומי, אתניות ו/או גיל בכתיבתן של מילים שונות. ממחקרים אלו מוסקות מסקנות לגבי הגורמים להצלחה או כישלון ברכישת הכתיב התקני והדרכים החינוכיות להקנות אותו. לעיתים החוקרים מעדיפים להשתמש במילות תפל כדי לבודד את הגורמים הלשוניים.
מנהג הפופולרי בעיקר בארצות הברית הוא תחרות איות, שבה אנשים מתחרים אחד נגד השני בכתיבת מילים. בארצות הברית קיימת אף תחרות איות ארצית שמתקיימת מדי שנה.
התנהגות פסיבית-אגרסיבית

היסטוריה

המונח "התנהגות פסיבית-אגרסיבית" נטבע לראשונה על ידי צבא ארצות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה, כאשר פסיכולוגים צבאיים הבחינו אצל חיילים בהתנגדות פסיבית ובחוסר רצון לציית לפקודות.

פסיביות-אגרסיביות כהפרעת אישיות

הפרעת אישיות סבילה-תוקפנית הייתה הפרעת אישיות שנכללה בשלוש הגרסאות הראשונות של ה-DSM (מדריך האבחון של האיגוד הפסיכיאטרי האמריקני), אך הוצאה מהגרסה הרביעית בגלל היעדר תמיכה אמפירית מספקת בתוקף ובמהימנות שלה. עם זאת, השיח המקצועי מוסיף להתייחס אליה, הואיל והיא מתארת דפוס אישיות שכיח שמעורר קשיים בין-אישיים ניכרים. הפרעת אישיות פאסיבית אגרסיבית קיימת בכל זאת - ב ICD 10, משמעות הדבר היא שבאופן עקרוני פסיכיאטר בישראל יכול לתת אבחנה זו.
אדם המאופיין על ידי דפוס אישיות זה יתקשה מאוד לסרב לבקשות או לדרישות באופן גלוי והוא יעשה זאת בדרך סבילה. ההשערה הפסיכואנליטית העומדת מאחורי דפוס זה היא שבצורה סבילה זו מבטא האדם הסביל-תוקפני מידה רבה של תוקפנות. היות ש-DSM הוא מדריך אבחוני התנהגותי, שבו מקובל לספור קריטריונים התנהגותיים בני צפייה ומדידה לצורך אבחון, קשה להתייחס לתוקפנות העומדת מאחורי ההתנהגות הסבילה. 
אדם כזה יכול, למשל, להרגיש מנוצל על ידי המעסיק שלו ולכן יימנע מלבצע מטלה מסוימת. יחד עם זאת, הוא לא יסרב באופן מפורש וגלוי, אלא "יעניש" את המעסיק על דרשנותו בכך שיבטיח לבצע את התיקון, אך ידחה את הביצוע עד אין קץ, יקשה על המנהל ויפיק מכך הנאה סמויה ולא מודעת. אדם כזה לא יתעמת לעולם בצורה ישירה עם מצב בעייתי, אלא יפגין את התנגדותו בצורת התמהמהות, שכחנות וכדומה. כך, מצד אחד הוא יביע את תוקפנותו בצורה עקיפה ומצד שני, יעורר כלפיו את תוקפנות הסביבה (אשר לעיתים קרובות תבוטא אף היא בצורה עקיפה, משום שההבטחה לבצע את המשימה עדיין קיימת ברקע).
הר צין

גאולוגיה

להר הייתה במקור צורה של הר שולחן, בדומה להרים דומים בסביבה. הוא בנוי מרובד עבה של קירטון וחרסיות ומעליו שכבה עבה של גיר המשמרת על צורת השולחן של ההר. בשכבת החרסיות בהר נמצאו שרידי דגים מאובנים. חשיבותו של הר צין מבחינה גאולוגית היא שהוא שריד יחיד לסלעים מתקופת האאוקן - מלפני 56.5 מיליוני שנים עד לפני 35.5 מיליוני שנים.
בהר מחצבי פוספטים, אך הם אינם מנוצלים, משום שהוכרזו כשמורת טבע.

הבולבוסים

מדרום-מזרח להר צין אתר ובו שדה עם סלעים דמויי בולבוסים ששטחו מאות דונמים. קרקעית השטח בנויה מקירטון רך ועליו בולבוסי הגיר שקוטרם 20–50 ס"מ, בצפיפות של עד 15 בולבוסים למטר רבוע, חלקם מבוקעים. כאשר מנסרים אבן כזו לרוחב, לעיתים נמצא במרכזה מאובן של יצור ימי. אחד ההסברים להיווצרותם הוא שסביב לגרעינים קשים-שלדיים של דגים, צדפות, שבלולים וכו', שהיו בקרקעית הים, הצטברו מינרלים, שהיו לכדורי גיר הדומים לבולבוסים.
מסופר כי כאשר שוברים בולבוס, שהוא ערך טבע מוגן, נודף ממנו ריח אופייני המוכר מנביעות עשירות בגופרית, וגם צבעו כהה יחסית.
הבולבוסים במקום זה ייחודיים בכך שהם עשויים גיר בלבד. בכמה בולבוסים נמצאו שלדי דגים מאובנים ודפוס שיני כרישים. שדה הבולבוסים אינו כלול בשמורה אף שבו הרבה מאוד בולבוסים (שהם ערכי טבע מוגנים) בעלי מבנה ייחודי ובצפיפות יוצאת-דופן.
בשולי שדה הבולבוסים מצא צבי אילן אתר חניה קדום ומאוחר יותר נמצאו כתובת יוונית על בולבוס אחד וצלב חרות על אחר.
שארל-פרנסואה דוביני

ביוגרפיה

שארל-פרנסואה דוביני נולד בפריז למשפחת ציירים. הוא למד את אמנות הציור מאביו, הצייר אדמונד פרנסואה דוביני, ומדודו פייר דוביני שהיה צייר מינאטורות. בילדותו נשלח על ידי משפחתו לחיות בכפר ולמנדואה, שעל גדות הנהר אואַז מצפון מערב לפריז. הוא שהה שם שנים מספר ואהבתו לטבע השאירה עליו את רישומה במשך כל ימי חייו. ב-1831–1832 עבד במוזיאון הלובר בפריז והעתיק את ציוריהם של יקוב ואן רויסדאל ושל ניקולא פוסן. ב-1836 נסע לאיטליה, וביקר ברומא, פירנצה, פיזה וג'נובה. ב-1838 החל להציג את תמונותיו בתערוכה בפריז. ב-1843 התגורר בכפר ברביזון שבפאתי יער פונטנבלו (על שמו קרויה אסכולת ברביזון), והחל לצייר בחיק הטבע. ב-1852 פגש בצייר ז'אן-בטיסט קאמי קורו, ושניהם נסעו לצייר יחדיו ברחבי צרפת ושווייץ.
ב-1857 החל דוביני לצייר את מראות הנהר אואַז בסביבות הכפר אובר סור אואז, שליד כפר ילדותו ולמנדואה. ציורים אלה נעשו מעל סיפון סירתו שאותה הפך לסטודיו. מכאן ואילך חל שינוי בסגנון ציורו, וסגנון זה הותקף על ידי מבקרי האמנות כ- "התרשמות" (Impression). אף על פי כן, ציוריו זכו להערכה רבה, וב-1859 הוענק לו אות לגיון הכבוד. ב-1865 נתמנה לחבר השופטים של התערוכה בפריז. בתפקידו זה תמך בהצגת תמונותיהם של חבריו הצעירים קאמי פיסארו, קלוד מונה, אלפרד סיסלי ואדגר דגה.
דוביני נפטר בפריז ב-1878, ועל פי צוואתו נקבר ליד ידידו קאמי קורו בבית העלמין פר לשז שבפריז.