אירווין ולש

ביוגרפיה

אירווין ולש נולד בשכונת ליית' בעיר אדינבורו שבסקוטלנד. מאוחר יותר עברה המשפחה לשכונת מוירהאוס. אמו עבדה כמלצרית, ואביו, כפועל נמל ומאוחר יותר כמוכר שטיחים. ולש למד בבית הספר Ainsly Park ולאחר שעזב את התיכון בהיותו בן 16 למד בבית ספר מקצועי לאלקטרוניקה. הוא התלמד כשוליה של מתקן מכשירי טלוויזיה עד שהתחשמלות שארעה לו במסגרת העבודה גרמה לו לשנות את מקצועו. בשנת 1978 עזב את אדינבורו ועבר ללונדון, שם התערה בסצנת הפאנק של העיר. הוא ניגן בגיטרה ושר בלהקות שונות, ביניהן להקה בשם "כיני הערווה". הוא עבד במועצת רובע האקני בלונדון ולמד מחשבים בסיוע משרד העבודה.
בשנת 1982 הכיר בבעיית הסמים שלו. "בסביבות קיץ 1982 החלה בעיית הסמים לתת את אותותיה. זה הפך לסגנון חיים ולא למשהו שעושים בשעות הפנאי. כשאתה מתחיל לשקר ולגנוב כבר אינך יכול לשקר לעצמך ולטעון שאתה עדיין בשליטה". חרף זאת, באמצע שנות השמונים כבר הצליח להתגבר על הבעיה ולהיגמל, והחל להתפרנס מספקולציה בנדל"ן כשהוא קונה נכסים, משפץ אותם ומוכרם תמורת רווח באזור צפון לונדון שהפך באותה תקופה למבוקש. הוא מעיד כי נהנה מפירות מדיניותה של מרגרט תאצ'ר שביצעה רפורמות נרחבות באותה תקופה: "...אנשים שהעריכו אינטליגנציה ורעיונות פרחו תחת התאצ'ריזם". לאחר הפריחה בשוק הנדל"ן בלונדון בשנות ה-80 חזר ולש לאדינבורו ועבד במחלקת השיכון של העירייה. למד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת האריוט-וואט וכתב תזה בנושא שוויון הזדמנויות לנשים. 
ולש קיים מספר מסעות לקידום מכירות ספריו ברחבי העולם. הוא עוסק גם במוזיקת האוס כ-DJ ומפיק. כמו רבים מגיבורי ספריו, הוא אוהד של מועדון הכדורגל היברניאן מאדינבורו. 
ולש נשוי בשנית לאמריקנית בת' קווין הצעירה ממנו בכעשרים וחמש שנים. השניים נפגשו כשוולש לימד כתיבה יוצרת בשיקגו ונישאו ביולי 2005. נישואיו הראשונים לאנה אנסטי ב-1984 נמשכו כמעט שני עשורים.
ולש חי כיום בדבלין, אירלנד. בראיון שנתן לעיתון הדיילי מייל ב-7 באוגוסט 2006 הוא מתאר את עצמו כמי שהפך לג'נטלמן מהמעמד הגבוה ועוסק בכתיבה ובעיסוקים תרבותיים אחרים, כניגוד לימי נעוריו.

ספריו

נכון להיום פרסם ולש שמונה ספרים. ספרו הראשון, הרומן "טריינספוטינג" פורסם בשנת 1993. עלילת הספר מתרחשת באמצע שנות השמונים של המאה העשרים והוא משלב אוסף של סיפורים קצרים שעלילותיהם מקושרות בדרכים שונות. הדמויות בספר מתמודדות עם חברויות מתפוררות, התמכרות להרואין והשיעמום והברוטאליות המאפיינים את החיים בשיכוני העוני של אדינבורו. הספר זכה לתגובות מזועזעות ונזעמות בחוגים מסוימים, ולשבחים והלל באחרים. המגזין Time Out כינה אותו "מצחיק, מחוספס, אותנטי ויצירתי". הסאנדיי טיימס כינה את ולש "הדבר הטוב ביותר שאירע לספרות הבריטית מזה עשורים". חבר אישי של ולש הגדיל לעשות וטען כי "לספר מגיע למכור יותר עותקים מאשר התנ"ך!". הספר עובד למחזה ולסרט בבימויו של דני בויל שיצא לאקרנים בשנת 1996. הסרט זכה להצלחה בינלאומית. הסנאטור האמריקני בוב דול התייחס לסרט וגינה את המוסריות הירודה ומה שכינה "האדרה של שימוש בסמים" בסרט במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות ארצות הברית באותה שנה, למרות שמאוחר יותר הודה כי לא צפה בו.
ספרו השני, "אסיד האוס", היה אוסף של סיפורים קצרים שפורסמו קודם לכן במקומות שונים. רבים מהסיפורים מתרחשים באותם שיכוני עוני באדינבורו או בסביבתם, ועוסקים בנושאים דומים. בסיפור "אסיד האוס" ניכרת השפעה של סוגת הפנטזיה, כאשר מוחותיהם של משתמש בסמים ושל תינוק מתחלפים זה בזה. שלושה מהסיפורים בספר עובדו מאוחר יותר על ידי ולש לסרט אסיד האוס והוא אף הופיע בו. 
הרומן השני וספרו השלישי של ולש, "סיוטי חסידת המרבו" מרטט בין סיפור קודר אופייני של ולש על בריונים ושיכוני עוני במעמד הנמוך בסקוטלנד והרפתקה הזויה המתרחשת בדרום אפריקה. קווים מאפיינים משותפים מתחילים לצוץ בהדרגה בין שני הסיפורים, עד לסוף המפתיע. 
ספרו הבא, "אקסטזי" (1996) זכה לפרסום הרב ביותר מאז "טריינספוטינג" ויצא לאור במקביל לסרט. הספר מורכב משלוש נובלות נפרדות.