google/wiki40b huggingface dataset:
לורה האדוק

ביוגרפיה

האדוק נולדה ברובע אנפילד שבלונדון וגדלה בהרפנדן שבמחוז הרטפורדשייר. היא למדה בבית הספר סנט ג'ורג' בהרפנדן. בגיל 17 עזבה את בית הספר ועברה לחיות בלונדון כדי ללמוד משחק. היא למדה בבית הספר למשחק "Arts Educational School" שבצ'יזוויק.
הופעת הבכורה של האדוק בטלוויזיה הייתה בשנת 2008 בפיילוט "Plus One" שהיה חלק מהתוכנית הקומית "Comedy Showcase". הופעות נוספות שלה בטלוויזיה היו בסדרה "הארמון", בתפקיד אורח בסיטקום "המשפחה שלה", בסרט הטלוויזיה "The Colour of Magic", בפרק מסדרת "מיס מארפל" (Marple: A Pocket Full of Rye) ובסדרת הטלוויזיה "Honest" בה שיחקה בתפקיד הראשי כקייסי קרטר. עוד השתתפה בפרק הפיילוט של הסדרה " Life Is Wild", גרסה אמריקנית לסדרה הבריטית "לב פראי". בדרמה הקומית של ITV1 ‏"Monday Monday" כיכבה האדוק בתפקיד הראשי, וכמו כן היא השתתפה בעונה השנייה והשלישית של הסדרה "How Not to Live Your Life" אחרי שהחליפה את השחקנית שינייד מויניהן.
ב-2011 הופיעה האדוק בדרמה "Strike Back: Project Dawn" של סינמקס / סקיי TV, וגילמה את הבת החטופה של סוחר בנשק בלתי חוקי. בסדרה "הסודות של דה וינצ'י" היא משחקת בתפקיד לוקרציה דונטי, הפילגש של לורנצו דה מדיצ'י ואהובתו של לאונרדו דה וינצ'י.
בתיאטרון שיחקה האדוק בשנת 2009 במחזה "Famous Last" שהיה חלק מפרויקט "Sky Arts" תיאטרון בשידור חי. עוד הופיעה במחזה "רות'רפורד ובנו" בתיאטרון נורת'רן סטייג' שבניוקאסל.

חיים אישיים

ביולי 2013 התחתנה האדוק עם השחקן סם קלאפלין. והתגרשה ממנו בשנת 2019
הלמוט רילינג

השכלה וניצוח

רילינג, יליד שטוטגרט, קיבל את השכלתו הראשונית במוזיקה בסמינר הפרוטסטנטי בוירטמברג. בין השנים 1952-1955 למד לנגן בעוגב, הלחנה וניצוח מקהלות בקולג' למוזיקה בשטוטגרט. השלים את לימודיו בהוראת פרנאנדו ג'רמאני ברומא, וב"אקדמיה מוזיקלה קיג'אנה" (Accademia Musicale Chigiana) בסיינה. 
ב-1954 בעודו סטודנט, ייסד את מקהלת "גכינגר קנטוריי". החל ב-1957 היה לעוגבן ומנהל המקהלה בכנסיית הזיכרון בשטוטגרט (Stuttgart Gedächtniskirche). בשנים 1963-1966 לימד נגינה בעוגב ושירה בבית הספר הכנסייתי בשפנדאו כשהוא מנצח על מקהלת הכנסייה.
ב-1965 ייסד את קולגיום באך שטוטגרט, שיחד עם מקהלת ה"גכינגר קנטוריי" ערך סיורי הופעות נרחבים. ב-1967 למד בהוראת לאונרד ברנשטיין בניו יורק ובאותה השנה נתמנה פרופסור לניצוח מקהלה באוניברסיטת פרנקפורט (Frankfurt Musikhochschule), משרה בה החזיק עד 1985 (המשיך ללמד עד 1989). ב-1969 מונה למנהל מקהלת "פרנקפורטר קנטוריי".
רילינג מוכר בביצועיו למוזיקת בארוק בביצוע בכלים עכשוויים. הקליט פעמיים את כל היצירות הקוליות של באך, ושלש פעמים את משיח של הנדל לאחר מחקר נרחב של היצירה. כמו כן ביצע והקליט יצירות מאת ברהמס ומלחינים קלאסיים-רומנטיים אחרים. ב-1988 ניצח על ביצוע הבכורה של המיסה לרוסיני. כמו כן רילינג הזמין מהמבצע והמוזיקולוג רוברט לוין השלמה חדשה לרקוויאם מאת מוצרט בטרם הקליט אותו, לימים גרסה זו נבחרה על ידי גרדינר לביצוע. 
רילינג ייסד מספר פסטיבלי מוזיקה, הראשון שבהם יחד עם רויס זלצמן ביוג'ין (אורגון) ב-1970, ושימש עבורו מנהל אמנותי עד 2013. כמו כן במסגרת "אקדמיית באך הבינלאומית בשטוטגרט" שייסד ב-1981 נערכים קונצרטים וכיתות אומן. ב-2001 ייסד את "פסטיבל אנסמבל" כחלק מ"פסטיבל המוזיקה האירופאית בשטוטגרט". 
רילינג ניצח על תזמורות רבות, בהן הפילהרמונית הישראלית, בישראל.
דיסקרייב

קורות חייו

הסופר נולד במלבורן שבאוסטרליה לדבורה וברוך מרדכי הסופר, זוג חסידי חב"ד. כבר בגיל צעיר גילה כישרון מוזיקלי, במיוחד בתיפוף שבו התמחה החל מגיל 5. הסופר קיבל דחיפה חיובית בנושא מאימו, דבורה הסופר, שנחשבת לזמרת נשים מבוקשת, הוציאה ארבעה אלבומים ומופיעה בקהילות חרדיות באוסטרליה ובישראל. בגיל 9 הוא כבר עשה הקלטות באולפן לאלבומים של אמו, הופיע באירועים ומסיבות, ואפילו הוטס לאי טסמניה כדי לבצע שירים. בגיל 12, הוא כבר שר דואטים עם כוכבי זמר יהודים ידועים מול אלפי אנשים. יחד עם זאת, כבר בגיל צעיר החל לשתות לשוכרה. הסופר סיפר שהוא היה מסתובב בבית הכנסת לאחר שנערך בו קידוש ושותה את כל כוסות המכילות האלכוהול שלא גמרו לשתות אותם. בגיל 12 החלו ניצני היציאה בשאלה שלו כאשר החל להוריד את הכיפה מחוץ לבית. בשנת 1997, בגיל 14, נסע לישראל למרות חששותיהם של הוריו ללמוד בישיבה בצפת. אחרי פרק זמן קצר שהיה בישיבה, הוא לא הצליח להתמודד עם המשמעת בישיבה ורצה לחזור לאוסטרליה אך כשהודיע על כך למשפחתו התברר לו שהמשפחה החליטה לעלות לארץ ישראל, לביתר עילית. זמן קצר לאחר מכן יצא בשאלה, עזב את הישיבה והחל להסתובב ברחובות. עם הזמן התדרדר לסמים ולפשע. הסופר טען שבאותה תקופה, ניסה כמעט כל סוג סם אפשרי ולרוב יותר מפעם אחת. כאשר הגיע לגיל גיוס סירב צה"ל לגייס אותו מכיוון שבאותה תקופה עדיין השתמש בסמים. הסופר נגמל מסמים ולאחר שהיה "נקי" מסמים במשך חצי שנה התגייס לצה"ל. את שירותו הצבאי הוא ביצע בחטיבת הנח"ל בתפקיד קלע.
הסופר נשוי ומתגורר בקראון הייטס, ברוקלין.

קריירה מוזיקלית

לאחר שירותו הצבאי חזר בתשובה ונסע ללמוד בישיבה לחוזרים בתשובה בברוקלין. במהלך לימודיו בישיבה החל ליצור מוזיקה. לאחר שקיבל את רשותו של ראש הישיבה שלו החל הסופר את הקריירה המוזיקלית שלו.
בשנת 2008 הוציא יחד עם הראפר Y Love ועם הדי.ג'יי Diwon את הקליפ Change. בקליפ מביע דיסקרייב את רצונו לגרום לשינוי, אפילו קטן, באנשי העולם. בשנת 2009 הוציא, שוב עם Y Love ו-Diwon, את הקליפ Make It. הקליפ צולם בברוקלין. ב-2010 שירו של דיסקרייב "הרמוניה" נחגג כ"מכשיר פורץ דרך לאחדות והרמוניה גזעית" על ידי נשיא רובע ברוקלין, מרטי מרקוביץ, בטקס הזיכרון ליום השנה ה-20 של המהומות בקראון הייטס. ב-16 במרץ 2010 יצא Harmony (בתרגום לעברית: הרמוניה), מיני האלבום הראשון שלו. ב-14 במאי יצא בשיתוף עם ייץ ג'ורדן The Change (בתרגום לעברית: השינוי), מיני האלבום השני שלו. במרץ 2011 הוציא את קליפ הדאנסהול "Pure Soul" (בתרגום לעברית: נשמה טהורה) עם אירוח של מתיסיהו בקליפ. את הקליפ הפיק Friendship Circle, ארגון ללא כוונות רווח המסייע לילדים עם מוגבלויות, וכל ההכנסות מהשיר נתרמות לארגון. דיסקרייב מנוהל כיום על ידי ארז סאפאר מ-Shemspeed.
בינואר 2012, כהכנה לקראת הוצאת אלבום הבכורה שלו, החל דיסקרייב להציע הורדה בחינם של שירים ממיני האלבום השלישי שלו, In The Red (בתרגום לעברית: בתוך האדום), כאשר בכל חודש ניתן היה להוריד שיר נוסף. בסופו של דבר, כל "In The Red" שולב במיני האלבום הבא של דיסקרייב, "We R 1". ב-13 בנובמבר 2012 יצא מיני האלבום הרביעי שלו, We R 1 (בתרגום חופשי לעברית: אנחנו מאוחדים). כמו מיני האלבום הקודם, הוא הוצע להורדה בחינם וניתן היה לתרום בין דולר אחד ל-25 דולר לדיסקרייב.
המוזיקה של דיסקרייב משלבת את הסגנונות דאנסהול, רגאיי, R&B, והיפ הופ. הוא משתמש במוזיקה ובטכנולוגיה כדי לקדם הרמוניה גזעית ומסייע לבני נוער יהודיים ללמוד כיצד להקליט ולהפיק מוזיקה. "המוזיקה שלי היא על אחדות," דיסקרייב אומר, "לכולנו יש אלוהים אחד בין אם אנחנו יהודים, נוצרים או מוסלמים. אנחנו אחים ואנו חולקים את העולם הזה ביחד".
רנה מאסילי

רנה מאסילי (בצרפתית - René Massigli; ‏22 במרץ 1888 - 3 בפברואר 1988) היה דיפלומט צרפתי ששימש אף כשר החוץ ב"ועד הצרפתי לשחרור לאומי", מעין ממשלה גולה שהוקמה בזמן מלחמת העולם השנייה על ידי אנשי צרפת החופשית וגורמים נוספים. מאסילי זכה לקריירה דיפלומטית ארוכה ומגוונת, ושימש כשגריר במדינות רבות.

קריירה מוקדמת

מאסילי נולד בעיר מונפלייה במחוז ארו בצרפת. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הצטרף לשירות החוץ הצרפתי, ושירת בברן ובברלין. בין 1920 ל-1931 שימש מאסילי כמזכיר הכללי של "ועידת השגרירים", גוף דיפלומטי של מעצמות ההסכמה שפעל כמה שנים לאחר מלחמת העולם הראשונה במקביל לחבר הלאומים. בתפקיד זה היה מעורב ביישוב סכסוכים טריטוריאליים שנגעו לשלזיה, ממל ווילנה, גבולותיהן של אוסטריה והונגריה, ואכיפת החלקים הנוגעים לאיסור החימוש בהסכם ורסאי. הוא שימש כאיש סודו של שר החוץ אריסטיד בריאן, היה מעורב במגעים שקדמו לחתימת הסכם לוקרנו, ולאחר מכן במגעים שקדמו להצטרפות גרמניה לחבר הלאומים.
במהלך שנות ה-30 שימש מאסילי בתפקידים בכירים במשרד החוץ הצרפתי. הוא היה מעורב בניסיונות להשגת הסכם פירוק נשק בז'נבה בתחילת שנות ה-30, ולאחר מכן שימש בתפקידים שונים במשרד החוץ, כמנהל המחלקה המדינית, וכציר קבוע של צרפת בז'נבה. מאסילי נחשב למומחה לענייני חבר הלאומים בשנת 1938 מונה כשגריר באנקרה. בתקופה זו הסתכסך עם שגריר גרמניה בטורקיה, פרנץ פון פאפן. לאחר תבוסת צרפת במהלך המערכה על צרפת ב-1940 החזיר משטר צרפת של וישי את מאסילי לצרפת, אם בשל הסכסוך עם פון פאפן, ואם בשל כך שנחשב פרו-בריטי.

בשירות צרפת החופשית

עם שובו לצרפת, החל מאסילי להיות מעורב בפעילות הרזיסטאנס, לצידו של ז'אן מולן באזור ליון. בדצמבר 1942 נעצר על ידי הנאצים, לאחר שאלו כבשו את "האזור החופשי" בעקבות מבצע לפיד. בינואר 1943 נמלט, והצליח להגיע ללונדון ולהצטרף שם אל הגנרל שארל דה גול, שיזם את הבאתו על מנת שיחליף את רנה פלוון בתפקיד "שר החוץ" ב"ועד השחרור הלאומי", ממשלה גולה של אנשי צרפת החופשית. מאסילי נכנס לתפקידו ב-5 בפברואר 1943, וביוני 1943, כאשר הורכב "הוועד הצרפתי לשחרור לאומי", ממשלה גולה שכללה הן את אנשיו של דה גול, והן את אנשיו של אנרי ז'ירו, קיבל מאסילי את תפקיד שר החוץ על דעת שני האישים. לאחר שחרור צרפת, בספטמבר 1944 לא החזיק מאסילי בתפקיד שר החוץ, ולשר החוץ בממשלה הזמנית שהקים דה גול התמנה איש הרזיסטאנס ז'ורז' בידו. מאסילי נשלח להיות לשגריר בלונדון.

לאחר המלחמה

מאסילי שימש כשגריר בלונדון בין אוגוסט 1944 ליוני 1954. בין 1954 ל-1956 שימש כמנהל הכללי של משרד החוץ הצרפתי. בתקופה זו גילה יחס עוין כלפי מדינת ישראל והתנגד לאספקת נשק צרפתי לישראל. מאסילי הצליח לטרפד עסקה לאספקת מטוסי מיסטר לישראל בנובמבר 1955, לאחר שזו כבר הושלמה. ביוני 1956 פרש משירות החוץ. בשנת 1958 פרסם ספר זיכרונות בשם "Les Maladies de l'Etat (חוליי המדינה) שזכה לתהודה. בשנת 1970 יצא בהאשמות כנגד יהודי צרפת, כי עליהם לבחור בין נאמנותם לצרפת ובין נאמנותם לישראל, וכי הם לוקים ב"נאמנות כפולה". בתגובה האשים אותו הסופר רומאן גארי כי הוא אנטישמי. במאמר שהתפרסם באפריל 1970 בעיתון לה מונד טען כי התחממות היחסים בין צרפת וישראל לפני מבצע סיני הייתה תוצאת פעילותם של יהודים בהנהגה הצרפתית שלקו ב'נאמנות כפולה', ותקף את השגריר יעקב צור שהצליח להשלים עסקאות נשק עם צרפת, בטענה כי לא נהג כידיד לצרפת.
בשנת 1988 מת בפריז כחודש לפני יום הולדתו המאה.
חנטי ומנסי (יוגרה)

דמוגרפיה

כ-90% מאוכלוסיית האזור מתגוררת בערים. עיר הבירה של האזור היא חנטי-מנסיסק, אך הערים גדולות הן סורגוט (כ-292 אלף תושבים) וניז'נוורטובסק (כ-240 אלף תושבים). הן הוקמו בשנות ה-70 של המאה ה-20 תוך פיתוח שדות גז טבעי ונפט בסביבה.
הרוסים מהווים כ-66% מאוכלוסיית המחוז, האוקראינים - 8.6%, הטטרים - 7.5%, הבשקירים - 2.5%. עמי הצפון (חנטי ומנסי) מהווים כ-2% מאוכלוסיית המחוז (בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 1939 הם היו כ-20%).

כלכלה

במחצית השנייה של המאה ה-20 התגלו באזור שדות גז טבעי ונפט גדולים ביותר. הדבר גרם לפיתוח מואץ של הכלכלה, פיתוח צנרת גז ונפט, הקמת ערים חדשות וכו'. עתה, המחוז מהווה מקור עיקרי של הגז והנפט של רוסיה.
אבא סוויאטיצקי

הרב אַבָּא סְוִיָאטִיצְקִי (תרמ"ז, 1887 - ג' באלול תש"א, אוגוסט 1941) היה רבן של רוז'נקה, קוסובה וטיקטין, גיסו של החזון איש.

קורותיו

נולד בהרלובי שבמחוז לידא לרב המקומי, גרשון סוויאטיצקי, מתלמידי רבי ישראל מסלנט. למד תורה אצל אביו. בצעירותו עזב את עירו ושהה בלידא, לאחר מכן בגרודנה, ומשם עבר לסוקולקה. רבה של סוקולקה, יצחק הלוי שוסטר, עמד על מעלותיו והציע אותו כשידוך להניה-חיה קרליץ, בת ידידו, הרב שמריהו יוסף קרליץ, שהיה אז רבה של קוסובה הסמוכה. 
אביו, הרב גרשון סוויאטיצקי, עזב את רבנותו בהרלובי לטובת הרבנות ברוז'נקה, ולאחר פטירתו התמנה אבא כממלא מקומו ברבנות רוז'נקה. לאחר פטירת חותנו, הרב שמריהו יוסף קרליץ, בשנת תרע"ו (1916), נבחר הרב סוויאטיצקי למלא את מקומו, והוא עבר לכהן כרבה של קוסובה. נחשב בין הבולטים שברבני ליטא, ובכרוז המחאה של רבני ליטא על הפגיעה ברב חיים עוזר גרודזנסקי בפרשת הרבנות בווילנה, שמו מתנוסס בראש רשימת החותמים.
בשנת תרצ"ז (1937), לאחר שרבה של טיקטין, הרב אברהם קלמנוביץ', היגר לארצות הברית, התמנה הרב סוויאטיצקי תחתיו לרבה של טיקטין. הוא כיהן ברבנות במשך ארבע שנים. בשנת תש"א הוצא להורג יחד עם בני קהילתו ביער לופוחובה הסמוך לעיר, והם נקברו שם בקבר אחים. 
בנו היחיד, הרב חיים סוויאטיצקי, שרד והיגר לארצות הברית, שם כיהן כר"מ בישיבת תפארת ירושלים שבראשה עמד הרב משה פיינשטיין. בנו הוא יזם הנדל"ן האמריקאי גארי ברנט.
תיק (חידה)

תיק (ביפנית: バッグ, נקראת גם 'מכלאה' או 'מערה') היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.

חוקים

המשחק מתבצע על טבלה של תאים, לרוב מקוקווים, כאשר בחלק מהתאים נמצא מספר.
המטרה היא לצייר לולאה יחידה ורציפה לאורך קווי הטבלה, אשר כוללת את כל המספרים בטבלה בתוכה. בנוסף, כל מספר מציין את סך כל התאים "הנראים" מתאו במאונך או במאוזן, כולל התא של המספר עצמו, לפני פגישה עם הלולאה (כלומר, תאים אשר נמצאים מעבר לגבול הלולאה ביחס לתא מסוים, לא נספרים, אף על פי שהם יכולים להיות אף הם בתוך הלולאה.). לדוגמה, לתא עם המספר 2 יהיה סמוך תא אחד הגובל בצדו האחר עם קיר הלולאה. במילים אחרות, אם נתייחס ללולאה כאל קיר, כל מספר יציין את מספר התאים שניתן לראות מתאו במאונך או במאוזן כולל עצמו.

שיטות פתרון

המקום הקל ביותר להתחיל עמו הוא מציאת "תא מרבי" או "תא מקסימום"; תא זה, הוא תא עם מספר שיכול להיות ממומש במשחק רק אם הקירות נמצאים במרחק המרבי האפשרי. לדוגמה, בטבלה של 10X10 שעוד לא החלו בפתרונה, תא עם המספר 19 הוא "תא מקסימום", מאחר שכל עוד ארבעת הקירות לא יהיו בקצה הטבלה, מספר התאים הנראים מתא זה לא יהיה מספיק. לאחר התקדמות מעטה במשחק, ניתן למצוא "תא מזערי" או "תא מינימום", שבו כל עוד הקירות לא יהיו במרחק מינימלי ממנו המספר בתא לא ימומש.
שיטות פתרון רבות למשחק זה דומות לאלו של המשחק קורומסו, כמו שבין החוקים של משחקים אלו יש דמיון רב. הבדל ראוי לציון בין המשחקים הוא השימוש בלולאה כחלק מהפתרון, בניגוד לתאים מושחרים.
ג'ולייט מילס

ביוגרפיה

מילס נולדה בלונדון בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוריה, השחקן סר ג'ון מילס והמחזאית מרי היילי בל, עברו לכפר כדי להתרחק מההפצצות של הגרמנים. אחותה של מילס היא השחקנית היילי מילס ואחיה הוא הבמאי ג'ונתן מילס. כיוון שהוריה היו מפורסמים כבר בילדותה הכירה בשחקנים ידועים כגון רקס הריסון, דייוויד ניבן ומרלון ברנדו. הסנדקית שלה הייתה השחקנית ויויאן לי והסנדק היה המחזאי נואל קווארד. היא למדה בבית הספר "Elmhurst School for Dance" בקמברלי שבסארי.
כבר כתינוקת וכילדה קטנה הופיעה כניצבת בסרטים שונים, למשל, הופיעה כתינוקת בת 11 חודשים בסרט "In Which We Serve" בכיכובו של אביה.
כאשר אחותה היילי החלה לזכות בהצלחה בסרטי דיסני כגון פוליאנה או אבא מתארס, החליטה גם היא לנסות את מזלה בעיסוק המשפחתי. התפקיד החשוב הראשון שלה היה בגיל 16 במחזה של פיטר שייפר "תרגיל בחמש אצבעות" בתפקיד פמלה הרינגטון. ההצגה רצה במשך שנה בלונדון ואחר כך ב"מיוזיק בוקס תיאטר" בברודוויי.
ב-1960 הייתה מילס מועמדת לפרס טוני. היא שיחקה בסרטים כמו "The Rare Breed" עם ג'יימס סטיוארט. לדבריה גולת הכותרת של הקריירה שלה הייתה הסרט "אוואנטי!" בבימויו של בילי ויילדר שכיכבה בו לצדו של ג'ק למון. היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה זה.
התפקיד הידוע ביותר שלה היה כשכיכבה בסדרה הקומית האמריקאית "נני והפרופסור" ב-1970. היא גילמה דמות של אומנת חביבה בעלת כוחות מאגיים, מעין מרי פופינס אמריקאית. ב-1971 הייתה מועמדת שוב לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסדרה. אף על פי שזכתה באחוזי צפייה גבוהים הסדרה שודרה זמן קצר יחסית בשנים 1970 ו-1971. הצלחת התוכנית פחתה כאשר הועברה מרצועת שידור מוצלחת יחד עם תוכניות כגון "משפחת פרטרידג'" ו"חבורת בריידי" ליום שידורים אחר. המעבר השפיע לרעה על הרייטינג שהוביל בסופו של דבר לביטול הסדרה.
ב-1974 זכתה מילס בפרס אמי בקטגוריית "הופעה מיוחדת של שחקנית משנה בקומדיה או דרמה" על הופעתה במיני-סדרה "QB VII". עוד בשנים 1974–1975 הופיעה כד"ר קלייר הנלי בסדרה "לחופש נולדה" של רשת NBC.
ב-1980 חזרה להופיע בתיאטרון במחזה "איש הפיל" עם מקסוול קולפילד. קולדפילד שהיה צעיר ממנה הציע לה נישואים, והפך לבעלה השלישי. אחרי נישואיהם הפסיקה מילס לשחק זמן מה.
בשנת 1999 קיבלה מילס תפקיד באופרת הסבון של רשת NBC "תשוקות" בה היא מגלמת את טאביתה לנוקס, המכשפה המקומית המנסה להביא הרס וחורבן על תושבי העיירה הרמוני. בפרק ששודר ביוני 2007 הוכרזה הדמות כ"מכשפה טובה", זמן קצר לפני שהסדרה ירדה מהמסכים באוגוסט 2008. על תפקידה זה הייתה מילס מועמדת לפרס אמי בקטגוריית השחקנית הראשית.
ב-2009 הצטרפה מילס לצוות השחקנים בסדרת הדרמה "לב פראי" של ITV. היא גילמה את דמותה של ג'ורג'ינה בלק, אחותה של קרוליין (בלק) דופלסי שהופיעה בעונות קודמות של הסדרה בגילומה של היילי מילס אחותה בחיים של ג'ולייט מילס. עוד בטלוויזיה השתתפה מילס בתפקיד אורח בסיטקום האמריקאי "Hot in Cleveland".

חיים אישיים

מ- 1961 ועד 1964 הייתה מילס נשואה לראסל אלקויסט הבן (Russell Alquist, Jr)‏ ולהם בן משותף, שון. ב-1975 התחתנה עם מייקל מיקלנדה ונולדה להם בת, מליסה. הם התגרשו ב-1980, באותה שנה נישאה מילס למקסוול קולפילד שהיה צעיר ממנה ב-18 שנה. קולפילד אימץ את בתה של מילס והשניים מתגוררים בדרום קליפורניה.
ניו יורק סיטי בלט

ניו יורק סיטי בלט (באנגלית: New York City Ballet) היא להקת בלט נאו קלאסית אשר נוסדה בשנת 1948 על ידי הכוריאוגרף ג'ורג' בלנשיין ועל ידי לינקולן קרסטיין.
המקורות מהם צמחה הלהקה הם בית הספר לבלט האמריקאי, ולהקות הנושאות את השמות: הבלט האמריקאי, בלט קרוואן, וחברת הבלט שהוקמו בין השנים 1934–1948. שמה הנוכחי ניתן לה עם ביסוס מקומה הקבוע, ביתה הנוכחי הוא תיאטרון דוד קוץ' במרכז לינקולן בניו יורק, ובסרטוגה ספרינגס שבמדינת ניו יורק. הלהקה נהנית מתרומות של אנשים פרטיים והיא מופיעה בליווי של תזמורת סימפונית מוקטנת המהווה חלק אינטגרלי ממנה. הלהקה מחולקת לשתי קבוצות רקדנים סולנים ושאר הלהקה. הכוריאוגרפים המייסדים הם: ג'ורג' בלנשיין וג'רום רובינס המנהל האמנותי הוא פיטר מרטינס.
אייר אלג'יר

תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1947 בשם SACA-אייר אלג'יר. בשנת 1953 התאחדה החברה עם חברת קומפגני אייר טראנספורט תחת השם CGTA-אייר אלג'יר.
עם היפרדותה של אלג'יריה מצרפת בשנת 1962 הפכה החברה ל"אייר אלג'יר" במתכונתה הנוכחית.
החברה פתחה בטיסות סילוניות ראשונות בשנת 1960 עם מטוסי הקרוול שלה, אשר עם הזמן הוחלפו במטוסי בואינג, מדגמים  727 ומטוסי 737, שכיום מהווים את חוט השדרה של צי המטוסים של החברה.
כמו כן החברה חכרה מטוסי איירבוס עבור קוויה הבינלאומים הפעילים יותר, לרבות קו אלג'יר-פריז, ואף רכשה מטוסי לוקהיד הרקולס דו-תכליתיים לנוסעים ומטען.
משנת 1963, נחשבת אייר אלג'יר לחברת התעופה הלאומית של אלג'יריה ומשנת 1973 החברה מצויה בבעלות ממשלתית מלאה.
וול סטריט 120

היסטוריה

בפברואר 1929 הודיע תאגיד Greenmal Holding כי הוא לוקח הלוואה כדי להקים את הבניין. עלותו הוערכה דאז בכ-12 מיליון דולר אמריקאי. הוא תוכנן על ידי האדריכלים בוכמן וקאהן (Buchman & Kahn) בשטח כולל של 2,100 מ"ר לקומה והוא יושב על 51 כלונסאות.
עד שנות השבעים של המאה ה-20 היה הבניין הגבוה בעיר שממוקם על גדות האיסט ריבר.

אדריכלות

הבניין מדורג בשלושה כיוונים בחזיתותיו. סממן זה מייצג את הסגנון אדריכלי "עוגת חתונה" ומתיישב בו זמנית עם מהפכת תוכנית בניין עיר של 1916 בניו יורק. הדירוג מתחיל מהקומה  ה-16 ונמשך עד הקומה האחרונה.
שטחו הכולל של בניין הוא 57,100 מ"ר.
פיקדון ריבית יומי

פיקדון ריבית יומי (בראשי תיבות: פר"י) או פיקדון חוזר קרדיטורי (פח"ק), מאפשר להפקיד כספים ולמשוך כל סכום בכל יום עסקים בתנאי שסכום הקרן הנותר לא יפחת מסכום המינימום שנקבע על ידי הבנק. 
שם הפיקדון שונה בבנקים השונים. פר"י בבנקים העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק הפועלים. פח"ק באלו העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק דיסקונט, בנק הבינלאומי, בנק מזרחי-טפחות, בנק ירושלים ובנק ישראל, ו"פדיום" (פדיון יומי) באלו העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק לאומי. מכונה גם כ"תעודת פיקדון סחירה" ("תפ"ס").

הריבית של הפיקדון

הריבית של הפיקדון נקובה על פי שיעורה השנתי, ומחושבת בשיטת ריבית דריבית יומית. הריבית הנקובה לפיקדון יכולה להשתנות בכל יום ויום לפי שיקולי הבנק.
 לכן, למעשה ניתן להגדיר את הפיקדון היומי כנושא ריבית קבועה - כמו כל פיקדון אחר בריבית קבועה, גם כאן שיעור הריבית קבוע ומובטח עד תחנת היציאה, הלא היא יום העסקים הבא.
מועד תשלום הריבית הוא מדי יום - הריבית נצברת ליתרת הקרן ומחושבת מחדש כחלק מהקרן ביום העסקים הבא. עם זאת, בעת משיכת הפיקדון או חלקו, ייגבה מס על הריבית.
סכום השקעה מינימלי המקובל בארץ הוא 50 ש"ח, והמיסים הנגבים על פיקדון רב יומי הם 15% על הרווחים הנומינליים. הפיקדון (לרבות הריבית) יפרע אך ורק לאותו חשבון בנק בו מתנהלת קרן הפיקדון.

שירות פיקדון אוטומטי

פיקדון יומי אוטומטי זהו שירות המאפשר ביצוע קניה ומכירה של הפיקדון באופן אוטומטי על פי היתרה הקיימת בחשבון השוטף בסוף יום העסקים במהלך עיבוד הנתונים הלילי המבוצע במערכות המחשוב של הבנק. סכומי הקנייה והמכירה לוקחים בחשבון תיקונים עם ערך יום אחורה. פעולות הקנייה והמכירה מתבצעות על פי סכומי החובה והזכות בחשבון השוטף ואינם מתחשבים בקיום או אי קיום מסגרת אשראי.
פיקדון מגן (בבנק הפועלים) הוא שירות המאפשר לבצע משיכה אוטומטית מהפקדון במטרה למנוע יצירה של חריגה במסגרת האשראי בחשבון השוטף של הלקוח.

הריבית בפיקדון יומי

הריבית הִנה ריבית בשיעור שנתי נומינלי הנקבע במעמד ההפקדה, והִנו בתוקף עד לשינוי. הריבית מותאמת ליתרה בחשבון של הלקוח על פי התעריפון שבתוקף ליום שינוי היתרה. שינוי מתבצע על ידי צרוף סכום הריבית לקרן בניכוי מס הכנסה. השינוי נעשה בגין שינוי סכום או שינוי טבלאות הבנק.
הבנק יכול ורשאי לשנות בכל עת ובכל זמן את שיעורי הריבית שנקבעו בעת ההפקדה על ידי הודעה על לוח התעריפים בסניף או על ידי הודעה ללקוח.
הריבית משתנה הנקבעת כמרווח קבוע משיעור ריבית החובה הבסיסית "פריים" שגובה הבנק. המרווח נקבע במועד ההפקדה ואינו משתנה עד ליום פרעון או חידוש הפיקדון. המרווח נקבע בכל תחנה בהתאם לטבלת הריבית של הבנק. לעיתים מאושרת ריבית חריגה, בהתאם לנוהלי הבנק, לרוב תחת התמקחות מצד הלקוח.

חידוש הפיקדון היומי

במקרה שלקוח הפסיק את הפיקדון ומעוניין לחדשו במעמד ההפקדה ניתן לתת הוראה לחידוש הפיקדון באופן אוטומטי על ידי המחשב. הוראת החידוש תתבצע לפי אותם תנאים שנקבעו לפיקדון בתקופת ההפקדה הראשונה. למעט הריבית אשר תהיה בכל תקופה, בהתאם להסכם ספציפי או מפורט בטבלת שיעורי הריבית ביום החידוש.
אנטילופה מלכותית

תיאור

האנטילופה המלכותית היא האנטילופה הקטנה ביותר במשפחת הפריים והקטנה ביותר בתת-סדרה מעלי גרה אחרי האיילוניים: גובהה בכתפיים 24–27 ס"מ, אורך ראשה וגופה 38–51 ס"מ, אורך זנבה 5–8 ס"מ ומשקלה 1.5-3 ק"ג. רגליה דקיקות, והאחוריות גבוהות יותר מהקדמיות ומסייעות לה לקפוץ במהירות כאשר היא חשה בסכנה. לזכרים זוג קרניים קטנות בצבע שחור המגיעות לאורך של 1.2-2.5 ס"מ. הפרווה בצבע חום כהה-שחור בגוף ובראש, וחום בהיר-כתמתם בלחיים, בצדדי הצוואר, וברגליים. הגרון, אמצע הצוואר, החלק האחורי של הזנב ומעל הפרסות - בצבע לבן. האוזניים מעוגלות בקצה, העיניים גדולות ושחורות, והאף קטנטן ואפור.

תפוצה ובית גידול

האנטילופה המלכותית מצויה במדינות מערב אפריקה הבאות: סיירה לאון, חוף השנהב, ליבריה, גאנה, וגינאה. בית גידולה כולל יערות גשם טרופיים ואגני ניקוז של נהרות ולעיתים רחוקות גם סוואנות או שטחי מרעה.

מאפיינים ותזונה

האנטילופות המלכותיות חיות בזוגות או בבדידות, ופעילות בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב והלילה. לכל זוג יש שטח קטן בגודל של 100 מטר המסומן בגללים. כאשר הן חשות בסכנה הן יסתתרו בצמחייה או בכיסוי סבוך אחר; אם הטורף ימשיך להתקרב לכיוונן הן יזנקו בשעת כושר וימלטו בריצה מהירה דרך הצמחייה, או לחלופין ימלטו בקפיצות מהירות בגובה של 55 ס"מ ולמרחק של 2.8 מטרים. תקופת ההריון לא ידועה, ומספר הולדות הוא אחד. בעת הלידה העופר שוקל פחות מ-300 גרם ודומה יותר לחולדה בגודלו. לאחר שני חודשים העופרים נגמלים ואוכלים מזון מוצק, ומגיעים לבגרות בסביבות שנה. תזונתם של האנטילופות הללו כוללת עלים, שתילים, פרחים, פרות, ופטריות.

איומים ושימור

לאנטילופה המלכותית טורפים רבים בטבע ביניהם עופות דורסים, ונחשים - ולמעשה כל טורף בגודלה ומעלה. אף על פי שהאוכלוסייה במגמת ירידה המין לא נמצא בסכנת הכחדה כיון שהוא מוגן ברוב המדינות. עם זאת, קיים ציד לא חוקי נרחב ובמקומות מסוימים הוא עלול להיכחד מחמת בירוא יערות. האוכלוסייה העולמית מוערכת בכ-62,000 פרטים. תוחלת חייהם של האנטילופות המלכותיות: בטבע עד 6 שנים, בשבי עד 10 שנים.
לוסי ארנון

ביוגרפיה

ארנון נולדה בעיר העתיקה בירושלים, בתם של דוסיה לבית וינשטיין ועזרא בר, דור חמישי בירושלים. "אביה היה מורה במקצועו. בהיותה כבת שנתיים, בשנת 1930, עברה עם משפחתה לדרבן שבדרום אפריקה. לאחר שהות של כ-16 שנים בדרום אפריקה, בשנת 1946, שבה המשפחה ארצה והשתקעה בחיפה, שם גרה דודתה, שהייתה נשואה למלחין ומנצח המקהלות משה ביק. ארנון שימשה כעורכת וקריינית בתחנת שידור רדיו בריטית בשם J.C.L.A שפעלה בחיפה ושידרה עבור החיילים הבריטים. 
בתקופת מלחמת העצמאות הצטרפה ללהקת הכרמל של חטיבת כרמלי. בשנת 1950 נישאה לאפרים ארנון, שאותו הכירה בלהקה.
ארנון השתתפה בהקלטה המקורית של מחזה האופרה "תמר", שהלחין בסוף שנות ה-50 מרק לברי. בשנות ה-60 יצא תקליט שלה, שכלל שירים של מלחינים בולטים מהקלאסיקה הישראלית: "אומרים ישנה ארץ" (טשרניחובסקי / אנגל), "עלם חן" (רות חשמן / מרדכי זעירא), "סירתי" (נחום נרדי), "קציר בעמק" (עמנואל הרוסי / משה וילנסקי), "אוּרי" (רפאל קלצ'קין / יששכר מירון), "השדה נצא" (דובי זלצר) ו"ביתי אל מול גולן" (יוסף נצר / חיים ברקני). את השירים עיבד שמעון כהן בליווי תזמורת הבידור של קול ישראל. בנוסף השתתפה לוסי בתקליט משירי "פינוקיו" ו"פיטר פן". בתקליט זה השתתפו בשירה גם ילדיה אלדד ומירית.
ארנון הרבתה להופיע עם תזמורת הבידור של קול ישראל והשתתפה במספר אירועים של הסתדרות העובדים הכללית ומועצת פועלי חיפה.
ביצועיה היו בעיקר בשפה העברית אבל היא שרה גם באנגלית וספרדית וקיימה מסע הופעות בינלאומי.
היא הופיעה גם לצידם של אלברט כהן, שושנה דמארי, יונה עטרי, שמעון בר ורמה סמסונוב. 
ארנון הופיעה גם עם התזמורת הסימפונית חיפה, שרה עם להקת מדריגל החיפאית, שם צויין כי "שרה בקול נקי, ברור ובקלות", שימשה כסולנית המקהלה הקאמרית חיפה וכסולנית להקת זמרי הגליל בסיבוב ההופעות שלה בארצות הברית.
היא הרבתה להופיע בקיבוצים וכן בערבי פולקלור ישראלי בפני תיירים במלון "דן" בחיפה וכן הופיעה בפני תיירים באניות שעגנו בנמל חיפה.
ב-1967 ייצגה את ישראל בפסטיבל לזמר הקל שנערך ליד העיר סופוט שבפולין. היא החליפה את רבקה רז. משם נסעה להשתתף בפסטיבל זמר בבלגיה.
בשנות ה-80 עזבו בני הזוג ארנון לארצות הברית ושהו שם קרוב ל-27 שנים. משם שבו להתגורר בחיפה.