google/wiki40b huggingface dataset:
יסו"ד

חוג יסו"ד (ישראל סוציאל-דמוקרטית) היא התארגנות פעילי שמאל-חברתי אשר הוקמה בשנת 2000.
על פי אתר האינטרנט של התנועה, "מטרתה לקדם את הדיון הציבורי בשאלות חברתיות - כלכליות ופוליטיות - תרבותיות פנימיות. יסו"ד חותרת להבהיר את הסכנות הממשיות הנובעות מהמהלך הנאו-ליברלי הנוכחי; להצביע על היתרונות הכלכליים של בלימת מגמת ההפרטה; ולהראות לאן ניתן להגיע חברתית, כלכלית ופוליטית מנקיטת מדיניות ציבורית סוציאל-דמוקרטית".
יסו"ד מוציאה לאור את כתב העת 'חברה' - כתב עת סוציאליסטי הנכתב בהתנדבות ועוסק בענייני חברה, כלכלה, פוליטיקה ותרבות.
בין חברי יסו"ד נמנים: פרופ' דני גוטוויין, ד"ר עמי וטורי, שי כהן, יפתח גולדמן, פעילים נוספים מקבוצות שיתופיות, מהקיבוץ העירוני בבית שמש (תמוז), ואחרים.
ב-31 בינואר 2011 השתתפו נציגי יסו"ד בכנס "בונים סוציאל-דמוקרטיה" שנערך בסמינר הקיבוצים. כנס זה אורגן על ידי מס"ד (המטה הסוציאל-דמוקרטי) ויסו"ד. השתתפו בכנס פוליטיקאים ממפלגת העבודה, בהם עמיר פרץ, מזכירת המשמרת הצעירה ויו"ר מחוז ירושלים, אילן גילאון ונציגים נוספים ממרצ, אנשי התנועה הירוקה, שרון קטרון מוועד מרצי האוניברסיטה הפתוחה ועוד כ-200 פעילים. מטרת הכנס, שהתכנס כתגובה לקריאתו של דני גוטווין הייתה בניית כוח פוליטי המורכב ממפלגות שמאל שונות, התומך בערכים סוציאל-דמוקרטיים.
לאון העתיקה

היסטוריה

אף שלא נערך סקר ארכאולוגי ממצה בלאון, לפי הכתבים המוקדמים של האימפריה הספרדית היה המקום מיושב בצפיפות באינדיאנים, שהיו מאוגדים בחברה עובדת אדמה הכפופה למבנה היררכי שבראשו ניצבה מועצת זקנים נבחרת.
העיר הספרדית נוסדה ב-19 ביוני 1524 על ידי פרנסיסקו הרנאנדס דה קורדובה (Francisco Hernández de Córdoba) שנשלח מפנמה, והיא נוסדה כערים קולוניאליות רבות באמריקה הלטינית, סביב כיכר ששכנה בצידו הצפון-מזרחי של אגם מנגואה. הרננדס הוצא להורג ב-1526, ופדרו אריאס דווילה (Pedro Arias Dávila) הגיע לעיר שנתיים לאחר מכן כמושל ניקרגואה. באותה שנה, 1528, הוקם המנזר הראשון בעיר, רעב קשה גבה את חייהם של אלפי אינדיאנים, ובסוף השנה הוקמה מטבעה בפקודת הכתר, אשר נועדה לנצל את זהב, הכסף (מתכת) והמתכות האחרות של האזור.
למרות תפקידה כמרכז שלטוני, לאון מעולם לא כללה אלא צבר מבנים כפריים, שנבנו בעיקר מחומרים מסורתיים - עץ, בוץ וחזרן. רק הקתדרלה שהוקדשה ל"מריה הקדושה של החסדים" (Santa María de la Gracia), המנזר, בית המושל וקומץ בתי עשירים היו מתוחכמים יותר. המצודה שנבנתה בכניסה לעיר התדרדרה ונהרסה תוך עשרים שנה מהקמתה, תוך שהיא מעידה על הרגיעה באזור. בית המטבעה נבנה מחומרים פשוטים בדומה ליתר הבתים, והיה יעד לשריפות חוזרות ונשנות.
ב-1545 הגיע העיר לשיאה בעת תקופת שלטונו של רודריגו דה קונטררס (Rodrigo de Contreras), אך רצח הבישוף המקומי חמש שנים לאחר מכן שינה את עתידה, שכן היא נתפסה כמקום שהוטלה עליו קללה, דבר שהתבטא באסונות ובמשבר כלכלי. ב-1578 התפרץ הר הגעש הסמוך, מומוטומבו (Momotombo), והבריח את המתיישבים האמידים מהמקום. ב-1603 נותרו רק עשרה בתים בעיר, וב-11 בינואר 1610 הושמדו אלה ברעידת אדמה. לאון ננטשה כליל ובחומרי הבנייה של בתיה נעשה שימוש לבניית העיר לאון החדשה, כ-30 ק"מ מערבית לה.

אתרי העיר

תוואי העיר המקורי לא הונצח בכתובים וטרם שוחזר על סמך מידע ארכאולוגי מאז התגלה האתר ב-1968. נראה כי לעיר הייתה צורת מלבן, אך היא הייתה קטנה בהרבה מערים אחרות בנות זמנה. על המבנים החשובים שהתגלו באתר נמנית הקתדרלה שבה היו שלוש ספינות ובקצה המזרחי שלה היו מדרגות שהובילו אל מזבח מרכזי. הסברה היא כי שטח בנוי מחוץ למבנה שימש כבסיסו של מגדל פעמונים. מנזר "לה מרסד" (La Merced) היה עשוי מחמישה חדרים וחובר ישירות אל הכנסייה. כל המבנים באתר, ובכלל זה בתי העשירים ובניין גדול במיוחד ובו 11 חדרים, נבנו בפשטות ומחומרים מקומיים.
פסיפיק סאות'ווסט איירליינס

יעדים

לפני המיזוג לתוך חברת US איירווייז החברה הפעילה טיסות ל-31 יעדים. על פי המידע הקיים, הטיסה הפעילה טיסות ל-38 יעדים לפחות, לאורך שנות קיומה. החברה הפעילה טיסות קצרות ליעדים רבים בתוך מדינת קליפורניה, טיסות בתוך ארצות הברית למדינות: איידהו, אריזונה, וושינגטון, יוטה, נבדה, ניו מקסיקו וקולורדו וטיסות בינלאומיות ל-3 יעדים במקסיקו.
עידו ריקלין

ביוגרפיה

ריקלין נולד בישראל בשנת 1966, הוא בוגר בית הספר "תלמה ילין" ובית הספר המלכותי המרכזי לדיבור ולדרמה (Royal Central School of Speech & Drama) בלונדון. משנת 1991 משמש כמורה וכבמאי בבית-צבי. הוא היה במאי הבית בתיאטרון הבימה בשנים 1994–1995, ובמאי הבית בתיאטרון באר-שבע בשנים 1995–1997. ביים בתיאטראות בישראל ומחוצה לה, רבים מהמחזות הללו גם תרגם לעברית.
בשנת 2010 זכה בשני פרסי התיאטרון הישראלי על כתיבת המחזה והבימוי של ההצגה "הרוזן ממונטה כריסטו" בתיאטרון באר שבע.  
בשנת 2015 ביים באופרה הישראלית את האופרה "האדונית והרוכל" מאת חיים פרמונט, על פי הסיפור מאת ש"י עגנון  וליברית מאת צרויה להב, ואת האופרה "שיץ" מאת יוני רכטר על-פי המחזה מאת חנוך לוין. ב-2018 ביים את האופרה "חלום ליל קיץ" של בנג׳מין בריטן על פי המחזה מאת ויליאם שייקספיר. עבודתו זכתה לשבחים רבים.  
בשנת 2018 זכה בפרס קרן רבינוביץ׳ לתרגום מחזות על-שם עדה בן-נחום, על תירגומו למחזה המצליח "מר גרין". בשנת 2019 התמנה לדרמטורג של האופרה הישראלית.
ריקלין חי בתל אביב עם בן-זוגו זה שנים רבות, חבר הכנסת והעיתונאי ניצן הורוביץ.
לוס אנג'לס טיימס

מאפיינים

בסגל העיתון נמנים בעלי טורי הספורט ביל פלאשק (Bill Plascke) וג'.א. אדאנד (J.A.Adande), אשר הם גם חברים בפנל מסביב לצופר (Around the Horn) של רשת ESPN - תוכנית ספורט יומית. ט.ג'.סימרס (T.J.Simers) גם הוא כתב בטיימס והופיע בתוכנית. בטיימס כותבת גם הלן אליוט (Helene Elliott), כתבת הספורט הראשונה שהונצחה בהיכל התהילה של ההוקי, כמו גם רוברט הילבורן (Robert Hilburn) ורנדי לוויס (Randy Lewis), אשר שניהם כותבי מוזיקת פופ ידועים ברחבי האומה.
אחד מהטורים הידועים ביותר בעיתון הוא "טור אחד" (Column One), מאפיין שמוצג יום-יום בעמוד הראשי מצד שמאל. נוסד בספטמבר 1968, וזהו מקום למוזר ולמעניין גם יחד; בהצגת "עד כמה רחוק פסנתר מסוגל לעוף?" (ההדרה של סיפורי "טור אחד"), פאט מוריסון (Patt Morrison) כותב שמטרת הטור היא ליצור סוג תגובה של "יא, זה מעניין, לא ידעתי".
העיתון גם יצא במספר כתבות עיתונאיות חוקרות, החוקרות ומנתחות מספר סקנדלים או חלקים בלתי אהובים בחברה. סדרת כתבות בדצמבר 2004 על המרכז הרפואי קינג-דרו הובילה לפרס פוליצר ועוד דרך חשיפה של ההיסטוריה הסבוכה של בית החולים.
צ'אנג-אה 4

סקירה

משימת לונה 3 הסובייטית, ששוגרה בשנת 1959 הייתה המשימה הראשונה שהצליחה לצלם את הצד הרחוק של הירח והייתה החללית הסובייטית השלישית להישלח לירח.
המשימה הסינית לחקר הירח נועדה להתבצע בשלושה שלבים מצטברים בהתאם להתקדמות הטכנולוגית: הראשונה הייתה להגיע למסלול סביב הירח, משימה שהושלמה על ידי צ'אנג-אה 1 ב-2007 וצ'אנג-אה 2 ב-2010; השנייה הייתה לנחות ולנדוד על פני הירח, שהתבצעה על ידי צ'אנג אה 3 ב-2013 וצ'אנג-אה 4 בינואר 2019; השלישית היא לאסוף דגימות מהירח ולשלוח אותם לכדור הארץ. המשימות העתידיות צ'אנג-אה 5 וצ'אנג-אה 6 צפויות ליישם מטרות אלה. מטרת התוכנית הוא להקל על אכלוס הירח ובניית מושבות ירח. על פי התוכנית זה אמור להתבצע בשנות השלושים של המאה ה-21, בין 2030 ל-2039 ואולי לבנות מאחז סמוך לקוטב הדרומי של הירח. התוכנית החלה לשלב השקעה פרטית של אישים וארגונים בפעם הראשונה, מהלך שמטרתו להאיץ את קצב החדשנות ופיתוח חלל, תוך הפחתת עלויות ייצור וקידום שיתוף פעולה ומערכות יחסית צבאיות–אזרחיות.
צ'אנג אה 4 תוכננה לשיגור ב-2015 במסגרת השלב השני של תוכנית חקר הירח. אבל המשימה סבלה מעיכובים ושוגרה סוף סוף ב-7 בדצמבר 2018, 18:23 בשעון מקומי. החללית נכנסה למסלול ירחי ב-12 בדצמבר 2018, 08:45 (על פי זמן אוניברסלי מתואם). אפסיד המסלול היה לרדת ל-15 ק"מ ב-30 בדצמבר 2018, 00:55 UTC.‏ הנחיתה התרחשה ב-3 בינואר 2019 בשעה 02:26 UTC‏.
משימה זו תנסה לקבוע את הגיל והרכב האזור הנחקר על הירח, כמו גם לפתח טכנולוגיות הנדרשות בשלבים מאוחרים יותר של התוכנית.

אתר הנחיתה

אתר הנחיתה הוא מכתש בשם פון קרמן אשר נמצא באזור אגן איטקן של קוטב הדרום (South Pole-Aitken Basin) על הצד הרחוק של הירח שטרם נחקר על ידי נחתות. לאתר חשיבות סמלית, כמו גם ערך מדעי. תיאודור פון קרמן היה יועצו של צ'יין שואה-סן, מייסד תוכנית החלל הסינית.
הנחתת נחתה בשעה 02:26 UTC ב-3 בינואר 2019 והפכה לחללית הראשונה לנחות על הצד הרחוק של הירח. יוטו-2 נפרס מאוחר יותר באותו יום.
המגרד

"המגרד" או "אפוכסיומנוס" (בלטינית: Apoxyomenos) הוא פסל של הפסל היווני ליסיפוס (ביוונית: Λύσιππος), בן המאה הרביעית לפנה"ס. הפסל המקורי נוצר בקרבת שנת 330 לפנה"ס וכיום נשמרו ממנו העתקים מאוחרים יותר.
הפסל מציג נער המקרצף בעזרת סטריגיל לכלוך מגופו. דמות זו מציגה את אחד הטיפוסים של תיאור דמות אתלט באמנות היוונית, טיפוס אשר הופיע גם אצל אמנים אחרים כגון פוליקליטוס (הגם שעבודתם לא נשמרה). להבדיל מן הקאנון של פוליקליטוס שבו הראש מהווה שביעית מן הגוף, מציג פסל זה קאנון חלופי ובו הראש מהווה שמינית ממנו (1:8). הדמות ניצבת בתנוחת קונטרה פוסטו וידיה פורצות אל החלל באופן דרמאטי. במידה רבה הפסל דורש מן הצופה ראייה יותר תלת-ממדית, כיוון וצורת הצגתו היא פחות פרונטאלית. 
פליניוס מציין ב"תולדות הטבע" כי פסלו של ליסיפוס הוצב על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה במרחצאות אגריפה ברומא בשנת 20 לפנה"ס. פליניוס ציין כי הקיסר הרומאי טיבריוס ציווה להעביר לחדרו הפרטי את הפסל, אך נאלץ להשיב אותו בשל התקוממות ציבורית. עוד ציין כי ליסיפוס "נהג לומר" כי בשעה שאמנים אחרים "מציגים את האדם כפי שהוא, הוא מציג את האדם כפי שהם נראים", בהתאם למסורת האמנותית "שנתן אריסטוטלס הן למשוררים והן לציירים".
העתק הפסל הנמצא במוזיאון הוותיקן התגלה בשנת 1849 בגדה המערבית של נהר הטיבר ברומא. העתק נוסף, עשוי ברונזה, נמשה ליד האי לוסינו (Lošinj) בים הקרואטי. פסל זה נחשב להעתק הלניסטי מן המאה השנייה או הראשונה לפנה"ס. ראש נוסף מטיפוס זה נמצא באוסף מוזיאון קימברלי (Kimball Art Museum) בטקסס. לראש זה עיניים משובצות זכוכית ונחושת. פסל מטיפוס זהה לו נמצא בשנת 1896 באפסוס שבטורקיה והוא מצוי כיום ב"מוזיאון לתולדות האמנות" (Kunsthistorisches Museum) בווינה.
לוקאס ארטס

היסטוריה

החברה נוסדה במאי 1982 על ידי מפיק הסרטים ג'ורג' לוקאס ונקראה "לוקאס פילם".
ג'ורג' לוקאס רצה שהחברה תתעסק במגוון תחומים בתחום הבידור, ולכן שיתף פעולה עם חברת אטארי בפיתוח משחקי מחשב בפרט וקונסולת משחקים בכלל.
שיתוף פעולה זה הניב תוצאות, כבר בשנת 1984 שוחררו שני המשחקים Ballblazer ו-Rescue on Fractalus לקונסולת המשחק אטארי 5200 תחת השם "לוקאס פילם".
בשנת 1985, הופצו שני משחקים אלו למחשב. כשבוע לפני הפצתם למחשב הודלפו גרסאות בטא של שני המשחקים.
שני משחקים נוספים שהופצו על ידי החברה מעט אחרי הפצת שני המשחקים הנ"ל הם: Koronis Rift ו-The Eidolon.
ב-1990 לאחר ארגון מחדש ואיגוד של החברות בבעלות ג'ורג' לוקאס הוחלט להקים חברה אחת תחת השם "לוקאס ארטס" (LucasArts Entertainment Company).
ב-3 באפריל 2013 הודיע באופן רשמי תאגיד דיסני על סגירתה של לוקאס ארטס ומעבר לפיתוח משחקים תחת זכיונות שיוצעו לחברות חיצוניות.
ג'ייסון קלארק

ביוגרפיה

קלארק נולד בעיירה ווינטון שבמדינת קווינסלנד, צפון מזרח אוסטרליה. שיחק בצעירותו בסדרות הטלוויזיה האוסטרליות "קרוב רחוק" ,"פארסקייפ" ו"Blue Heelers”. כשחקן קולנוע הופיע לראשונה בקומדיה "שפתינו חסומות" בכיכובן של האחיות אולסן, ובדרמה האוסטרלית "ארוכה הדרך הביתה".
ב-2006 קיבל הזדמנות לשחק לראשונה בהפקה אמריקאית גדולה, סדרת הדרמה "האחווה", בתפקיד טומי קופי. ב-2008 הופיע בסרט הפעולה הבדיוני "מרוץ המוות" בתפקיד אולריך, יד ימינה של הסוהרת הנסיי (ג'ואן אלן).
ב-2009 שיחק בסרט הפשע של מייקל מאן "אויבי הציבור" בתפקיד הפושע הקנדי ג'ון "רד" המילטון, מכנופיית שודדי הבנק של ג'ון דילינג'ר (ג'וני דפ). ב-2010 שיחק במותחן של דייוויד שווימר "אמון" בתפקיד סוכן הFBI דאג טייט. ב-2011 שיחק בהפקה נוספת של מאן, "שדות ההרג של טקסס", סרטה של בתו אמי קנאן מאן. באותה שנה החל לשחק בסדרת הפשע "קוד שיקגו", בה גילם את התפקיד הראשי, הבלש ג'ארק וייסוקי.
בשנת 2012 התפרסם קלארק בסרט הפעולה הפוליטי של קתרין ביגלו "כוננות עם שחר" בתפקיד סוכן ה-CIA דן, המומחה לחקירת מחבלים. כן שיחק בדרמת הפשע "ארץ יבשה" בתפקיד הווארד בונדארנט. בשנה לאחר מכן (2013) ,קלארק כיכב בתור נבל בסרט הפעולה של רולנד אמריך "וושינגטון על הכוונת".
בשנת 2015 גילם קלארק את ג'ון קונור בסרט "שליחות קטלנית: ג'נסיס".
קאטויקיה

קאטויקיה היה כינוי למושבה צבאית של מצרים התלמיית והממלכה הסלאוקית בתקופה ההלניסטית. 
למונח שני פירושים עיקריים: קבוצת חיילים גדולה שקיבלה נחלות אדמה חקלאית שיוכלו לעבד ולהתפרנס ממנה ובעזרת הכסף הזה לצייד את עצמם; וכן, קבוצת חיילים שקיבלו מגורים בעיר מסוימת על חשבון תושביה (מנהג שהיה נפוץ בצבאות אירופאים עד המאה ה-19). חיילים אלה היו חייבים בשירותי שמירה ושיטור באזור שבו הוצבו. קאטויקיה הייתה יישוב שלא נהנה ממעמד של פוליס, אך היה בעל סטטוס גבוה יותר מעיר מזרחית רגילה.
חוקרים אחדים מערערים על קביעה זאת, ורואים בקאטויקיה יישוב רגיל לכל דבר או לכל היותר יישוב בעל אופי צבאי, אך לא מושבת חיילים שתפקידה שיטור ולחימה.
רב תושבי קאטויקיה היו לרוב הווטרנים של מלחמותיו של אלכסנדר הגדול ומלחמות הדיאדוכים וצאצאיהם, אך גם מהגרים מיוון, איי הים האגאי, ממוקדון ומארצות אחרות שבהן ישבו בני התרבות היוונית. חלק מהתושבים היו בני המזרח ששירתו בצבא המלכותי וקיבלו סטטוס מיוחד. אלו היו לרוב  קבוצות מיעוט שחימושם ואימונם לא סיכנו את המשטר. יהודים, בעיקר מיהדות בבל, היו ידועים במעלותיהם הצבאיות בממלכה הסלאוקית, ושירתו בצבא המלכותי. במקורות מצויה התייחסות ישירה למתיישבים צבאיים ממוצא יהודי; כך למשל, מתוארת העברתן של 2,000 משפחות יהודיות ממסופוטמיה לנקודות אסטרטגיות בלידיה ובפריגיה, שתיהן באסיה הקטנה, או מושבת חיילים יהודים מקהילת בבל באנטיוכיה. גם הצבא התלמיי השתמש רבות ביהודים, ושילב אותם בתוכו.
הקאטויקיות היו מפוזרות בנדיבות בנקודות אסטרטגיות ברחבי האימפריה הסלאוקית. חלק ניכר היה באסיה הקטנה כהגנה בפני הגלטים; חלק אחר היה בלב האימפריה בסוריה ומסופוטמיה, וחלקם גרו בערים הגדולות דוגמת אנטיוכיה וסלאוקיה. חלק אחר היו באזור אקבטנה שבמדי, לשמירה על המחוזות הרחוקים של האימפריה, ובשלב מאוחר יותר להגנה נגד הפרתים. המושבות הצבאיות של התלמיים רוכזו אף הן בנקודות אסטרטגיות באזורי החיכוך עם הסלאוקים באזור עמק הירדן ובמקומות אחרים. עם כיבוש ארץ ישראל על ידי הסלאוקים, עברו המושבות הצבאיות של המצרים לידיים סלאוקיות, והחיילים, בהתאם למנהג הרווח בזמנם, החליפו את נאמנותם למדינתם החדשה ולא הסתכנו באיבוד רכושם.
אנדרה דראמונד

ראשית חייו

דראמונד החל את הקריירה במדי קבוצת הכדורסל של בית הספר התיכון "Capital Preparatory Magnet" בעיר הארטפורד שבקונטיקט. הוא שיחק בקבוצה שנתיים, בהם תרם ממוצעים של 16.4 נקודות, 14.2 ריבאונדים, 3.6 חטיפות ו-6.8 חסימות כדור למשחק.
לאחר שנתיים בהראטפורד, עבר דראמונד לתיכון על שם תומאס מור בעיר אוקדייל שבקונטיקט. דראמונד הוביל בעונתו האחרונה את קבוצת הכדורסל לאליפות המדינה, נחשב לאחד הסנטרים הטובים ביותר בכדורסל התיכונים בארצות הברית, ודורג שני בין שחקני התיכון של ארצות הברית בגיוסים לקבוצות המכללות.

קריירת מכללות

עם סיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד באוניברסיטת קונטיקט, ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המשחקת בחטיבת ביג איסט של ה-NCAA. הוא שותף ב-34 משחקיה של קבוצתו, ותרם ממוצעים של 10.0 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-2.7 חסימות כדור למשחק, אך קלע ב-29.5% בלבד מקו העונשין. הוא סייע לקבוצתו להעפיל עד לשלב רבע-גמר אליפות החטיבה, ולסיבוב הראשון של טורניר אליפות המכללות.

קריירת ה-NBA

לאחר עונה אחת בלבד בליגת המכללות, הודיע דראמונד כי יעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA. על אף שבראשית קריירת המכללות שלו צפו פרשני כדורסל שדראמונד ייבחר בבחירה הראשונה בדראפט, חששות מיכולתו לקלוע מקו העונשין וממשחק ההתקפה שלו הורידו אותו עד לבחירה התשיעית, בה נבחר על ידי דטרויט פיסטונס.
בעונת הרוקי עלה דראמונד מהספסל כמחליפו של גרג מונרו. הוא שותף ב-60 משחקים בהם שיחק בממוצע 20.7 דקות למשחק, ותרם 7.9 נקודות ו-7.6 ריבאונדים. דטרויט, שניצחה 29 משחקים בלבד מול 53 הפסדים, לא הצליחה להעפיל בסיום העונה למשחקי הפלייאוף, אולם דראמונד, שהציג יכולת טובה, נבחר בסיום העונה לחמישיית הרוקיז השנייה. 
לקראת עונת 2013/2014 עזב ג'ייסון מקסייל את הקבוצה, ובדטרויט החליט לבנות את הקבוצה סביב דראמונד לטווח הארוך. לצוות המקצועי של הקבוצה הצטרף ראשיד וולאס, במטרה לסייע לדראמונד לפתח את יכולותיו. הוא רשם במהלך העונה שיא קריירה של 20 ריבאונדים במשחק מול ניו אורלינס פליקנס, השתתף במשחק הרוקיז, בו קבע שיא עם 25 ריבאונדים, עליהם הוסיף 30 נקודות ונבחר לשחקן המצטיין של משחק הראווה. הוא קבע במהלך העונה שיא קריירה כשקלע 31 נקודות מול פילדלפיה 76', משחק בו הוסיף גם שיא קריירה של שש חטיפות, ומול שיקגו בולס קבע שיא קריירה נוסף כשקטף 26 ריבאונדים. הוא סיים את העונה עם 13.2 נקודות למשחק, והוסיף 13.2 ריבאונדים, שני בליגה רק לדיאנדרה ג'ורדן.

סטטיסטיקות הקריירה

נכון לסוף עונת 2018/2019.‏
שפססכאף

ביוגרפיה

על משפחתו של שפססכאף לא ידוע דבר ודאי. הוא עלה לשלטון לאחר מותו של מנכאורע, כך שסביר להניח שהיה בנו. בהנחה שהוא אכן היה בנו של מנכאורע, אמו יכולה להיות חאמרנבטי השנייה או רקטר או אשה אחרת ששמה אינו ידוע לנו. בהתאם למנהג הפרעוני, ייתכן ושפססכאף נשא לאשה את אחותו חנטקאוס הראשונה אולם הדבר אינו ודאי כלל. המלכה בונפר נזכרת ככהנת שלו, מה שהוביל חוקרים שונים להנחה שהיא הייתה אשתו. אם כי היא יכולה להיות גם בתו. לא ידוע גם על אף צאצא ודאי שלו, אם כי ידוע כי אציל בן התקופה בשם פאהסהאפס היה נשוי לאשה בשם חמאת' הנזכרת כבת של מלך. ייתכן שהיא הייתה בתו של שפססכאף אולם ייתכן גם שהיא הייתה בתו של אוסרקף.
שפססכאף נחשב לשליט האחרון של השושלת הרביעית. מנתון מכנה אותו סברח'רס ומזכיר מלך נוסף בשם תמפתיס אשר שלט זמן קצר לאחר שפססכאף. עם זאת, משום מקור אחר לא נזכר שמו של תמפתיס, ולפיכך יש השוללים את קיומו, ואחרים מזהים אותו עם הפרעה דדפרע אשר תקופת שלטונו אינה ברורה. רשימת המלכים מטורינו מזכירה אמנם שליט נוסף אשר שלט זמן קצר לאחר שפססכאף, אולם זהותו אינה ברורה. באשר לסיבות נפילתה של השושלת הרביעית, נותרו בעיקר אגדות, ונראה כי האירוע קשור לסכסוך בין הפרעה לכת כהני רע.
תקופת שלטונו אינה ודאית. ברשימת המלכים מטורינו נכתב כי מלך ארבע שנים. מנתון טוען כי מלך שבע שנים. קיומו ידוע לנו בעיקר מאזכורים אקראיים של כהני דת ששרתו תחתיו. בניגוד לקודמיו, שפססכאף לא בנה לעצמו פירמידה, אם כי שיפץ והשלים את פירמידת מנכאורע אשר בה נקבר אביו. עם זאת, באבן פלרמו צוין כי כבר בשעת שלטונו הראשונה של שפססכאף הוא בחר לעצמו מקום לבנות בו פירמידה. כנראה הוא לא סיים אותה, אולי בשל תקופת שלטונו הקצרה. קברו מזוהה כיום עם מסטבת פאראון. הועלתה השערה כי שפססכאף לא סיים את בניין הפירמידה שלו, ויורשיו החליטו להשלים אותה כמסטבה במקום כפירמידה.
במוזיאון לאמנות בבוסטון נמצא פסל ראש אשר בעבר היה מקבל לזהותו עם שפססכאף, אולם כיום מקובל להאמין כי הוא מנכאורע.
אלינור טומלינסון

ביוגרפיה

טומלינסון נולדה בלונדון שבממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית-אנגלית. אביה ואחיה גם-כן עוסקים במשחק, בעוד אימה זמרת. טומלינסון גדלה בעיירה בברלי שבמזרח יורקשייר.
התפרסמה לראשונה בשנת 2006 בסרט האמריקאי "אמן האשליות" בתפקיד הרוזנת סופי פון טצ'ן בצעירותה.
זכתה לחשיפה גדולה יותר ב-2008 בסרט קומדיית ההתבגרות "אנגוס מתבגרת" בה שיחקה בתפקיד ג'אס חברתה הטובה של המתבגרת ג'ורג'יה ניקולסון.
ב-2010 שיחקה בתפקיד זוטר בסרט האמריקאי זוכה שני פרסי האוסקר של טים ברטון "אליס בארץ הפלאות". בנוסף ב-2010, שיחקה לצידם של שון בין וסם קלאפלין, בסרט הטלוויזיה "The Lost Future", מבית Syfy.
ב-2013 שיחקה בסרט האמריקאי "ג'ק צייד הענקים" בבימויו של בריאן סינגר.
בשנים 2015–2019 כיכבה בסדרה "פולדארק". תפקיד זה זיכה אותה ואת כל קאסט השחקנים בפרס סטלייט לשנת 2017.
ב-2019 היא מככבת במיני-סדרה מבית BBC "מלחמת העולמות".
בשנים 2015–2017 הייתה בזוגיות עם הפעלולן, בן אטקינסון. טומלינסון היא בלונדינית טבעית, אך צובעת את שערה לגוון אדמוני מאז ששיחקה בסדרה "פולדארק".
קיישה קאסל-יוז

חייה

קאסל-יוז נולדה לדיסרי יוז ממוצא מאורי ולטים קאסל ממוצא אנגלי-אוסטרלי. הוריה של יוז לא נישאו ונפרדו. ליוז שלושה אחים קטנים ואחות קטנה.
את כישורי המשחק שלה רכשה יוז בבית ספר למשחק באוקלנד, כילדה חלמה יוז להיות שחקנית.
יוז נבחרה מתוך אלפי ילדות, לאחר חיפוש קפדני בכל רחבי היבשת כדי לגלם את דמותה של פאיקיאה "פאי" אפרינה, ילדה אשר מנסה למלא את מקומו של אחיה התאום שנפטר בלידה שנועד להיות ראש שושלת "רוכבי הליווייתנים" בסרט "לרכב על הלווייתן". יוז הייתה בת 11 בתחילת צילומי הסרט ולא הייתה בעלת ניסיון משחק כל שהוא. על הופעת הבכורה שלה בסרט קיבלה יוז תגובות מצוינות מקרב מבקרי הקולנוע ובשנת 2004, בהיותה בת 13, הפכה יוז לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2005 הופיעה יוז בחלק השלישי בטרילוגיה השנייה בסאגת סרטי "מלחמת הכוכבים", "מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'", בסרט גילמה יוז בתפקיד קטן את דמותה של מלכת נאבו.
ב-2006 גילמה יוז את דמותה של מרים, אם ישו בדרמה המשפחתית של קתרין הארדוויק "סיפור הולדת ישו".
את לימודיה כנערה מתבגרת ערכה יוז ב"בית ספר ויוקו", ב"תיכון פנרוס" וב"מכללת רוס היל" שבאוקלנד.
בשנת 2007 בהיותה בת-17 ילדה יוז בת בשם פליסטי- אמור, האב הוא חברה במשך 4 שנים בראדלי הול.
בשנת 2015 הופיעה בסדרה משחקי הכס שהיא מגלמת את הבת של אוברין מארטל ואילאריה חול, היא שיחקה בעונות 5-6.
הרפובליקה הליברלית בצ'ילה

בלמסדה ומלחמת האזרחים של 1891

בשנת 1886 נבחר חוסה מנואל בלמסדה (Balmaceda) לנשיאות. בנצלו את ההכנסות הגבוהות מהמכרות בצפון החלה ממשלתו של בלמסדה בפרויקט מודרניזציה רחב היקף של הכלכלה, החינוך, בריאות הציבור ובניית תשתיות, כגון הנחת פסי רכבת ובניית גשר מייקו (Viaducto del Malleco). על אף מאמציו של בלמסדה לאחד את הליברלים מאחוריו, במהלך שנות שלטונו התרחבו הקרעים בקרבם והפריעו למידת המשילות של הממשלה. חזון נפרץ היו האשמות של השרים בידי הקונגרס בהתאם לחוקה ששיתקו את התנהלותו התקינה של הממשל. נוסף על המתנגדים מבית קמו כנגד השלטון מנהיגי השמרנים, האריסטוקרטיה ונציגי חברות הכרייה הגדולות.
התנגדות גדולה לבלמסדה התעוררה כאשר סירב הקונגרס לאשר את תקציב שנת 1891. עם תחילת השנה, ב-1 בינואר 1891, הכריז הנשיא על פיזור הקונגרס עד לחודש מרץ של אותה השנה. בו ביום החשיב הקונגרס את הצו הנשיאותי כבלתי חוקי והכריז על הדחתו. הצי נשמע לפרלמנט ואילו הצבא נשאר נאמן לנשיא, ושני הצדדים פצחו במלחמת האזרחים הצ'יליאנית של שנת 1891.
ב-12 באפריל הוקם ממשל מקביל לזה הנשיאותי באיקיקה (Iquique) בהנהגת רמון בארוס לוקו (Barros Luco) והאדמירל חורחה מונט (Montt). עד מהרה הביסו כוחות הקונגרס את אלו הנשיאותיים בצפון המדינה ולאחר קרב קונקון (batalla de Concón) ב-20 באוגוסט וקרב פלאסייה (batalla de Placilla) ב-28 באוגוסט עלה בכוחות תומכי הקונגרס להיכנס לסנטיאגו הבירה. בלמסדה מצא מקלט בשגרירות ארגנטינה ונטל את חייו בידו ב-19 בספטמבר, יום לאחר סיום כהונתו, ובכך הסתיימה מלחמת האזרחים, שהותירה אחריה כ- 10,000 הרוגים. עם ניצחון כוחות הקונגרס במלחמת האזרחים עלו כוחות חדשים בפוליטיקה הצ'יליאנית, וכך גם כוחו של הקונגרס, ובכך באה אל סופה הרפובליקה הליברלית.
ערן סלע

ערן סלע (נולד ב-11 באפריל 1968) הוא פרשן כדורסל ישראלי. שימש ראש דסק הכדורסל של העיתון מעריב, ראש דסק הכדורסל של אתר הספורט ONE, חבר בפאנל של התוכנית "רק ספורט" ברדיו ללא הפסקה, בעל טור שבועי בעיתון "מקור ראשון" והיה גם כותב קבוע במגזין "בלייזר". בעשור השני של המאה ה-21, משמש סלע פרשן ליגת התיכונים בישראל וליגת המכללות האמריקנית בערוץ הטלוויזיה "ONE".

ביוגרפיה

סלע נולד וגדל בפתח תקווה. החל את דרכו ככדורסלן צעיר במועדון מכבי פתח תקווה שם שיתף פעולה עם שרון דרוקר. לאחר שנפצע בברך בגיל 17 נאלץ לפרוש ממשחק פעיל.
את שירותו בצה"ל עשה בתחנת הרדיו גלי צה"ל, שם הגיש פינות ספורט, שימש סטטיסטיקאי וערך את התוכנית "צעד וחצי". לאחר שירותו הצבאי הצטרף סלע לעיתון "עולם הספורט". לאחר כחצי שנה נסגר העיתון וסלע עבר לכתוב בעיתון "מעריב", בו היה בעל טור קבוע בשם "סיפרה בסלע". הטור שילב סטטיסטיקה והומור בקשר לכדורסל בארץ ובעולם. במעריב עבד כ-15 שנים (1990-2005) ובמהלכן סיקר את הפועל ומכבי תל אביב, וכן את תחום הכדורסל האירופי. הוא החליף את עפר שלח כפרשן הכדורסל של העיתון לאחר עזיבתו. כמו כן, בתחילת שנות ה-90 כתב סלע במשך שנתיים למקומונים "מלאבס" ו"צומת השרון", ואף עבד שנה בערוץ הספורט כפרשן אירופי.
ב-2005, לאחר שסיים את עבודתו ב-"מעריב", שימש סלע דובר איגוד הכדורסל בישראל במשך 10 חודשים, ובתחילת שנת 2006 עבר לשמש ראש דסק הכדורסל של אתר ONE. במקביל, הוא מפעיל אתר אינטרנט בנושא כדורסל בשם "כדורסלע". סלע כתב במרוצת השנים מספר ספרים וחוברות העוסקים בכדורסל.
החל משנת 2002 ועד לשנת 2010 סלע פרסם מדי שנה את "יומן הכדורסל של ערן סלע" לתלמידי בתי הספר.
במקביל לתפקידו התקשורתי, הוא משמש גם כסוכן שחקני ושחקניות כדורסל בסוכנות ששמה "כחול לבן".
סלע נשוי ואב לשלושה. הוא אחיו הגדול של כדורסלן העבר גיל סלע.
צ'ארלס קיי

ביוגרפיה

קיי נולד בעיר קובנטרי שבמחוז ווריקשייר לפרנסס (שם נעורים פטי) וצ'ארלס בקינגהאם פיף.
הוא למד בבית הספר ווריק , והתחיל ללמוד רפואה, אבל אחר כך החליט לפנות לקריירת משחק. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), ואחרי סיום הלימודים הצטרף ללהקת התיאטרון "English Stage Company" של תיאטרון רויאל קורט. ב-1959 שיחק בתפקיד ג'יי במחזה "שורשים" מאת ארנולד וסקר, וב-1961 הופיע בתפקיד צ'ארלס החמישי במחזה "לותר" מאת ג'ון אוסבורן. עוד שיחק במחזה "המטבח" מאת וסקר, בטרגדיה "The Changeling" (ב-1961) ובמחזה "הלילה השנים עשר" (ב-1962).
ב-1963 הצטרף קיי ללהקה השייקספירית המלכותית והופיע בסטרטפורד ובתיאטרון אלדוויץ' בלונדון. הוא היה חבר בלהקה עד 1966 ושיחק במגוון רחב של תפקידים בהם אוקטביוס קיסר במחזה "יוליוס קיסר", קלארנס במחזה "מלחמות השושנים", לנסלוט גובו במחזה "הסוחר מוונציה", אנטיפולוס מאפסוס ב"קומדיה של טעויות", אוסריק במחזה "המלט" עם דייוויד וורנר, דובצ'ינסקי ב"מבקר המדינה" ובדמות מולוץ' במחזה "The Thwarting of Baron Bolligrew" מאת רוברט בולט. אחר כך הצטרף לתיאטרון הלאומי ושיחק בתפקיד סיליה בהפקה משנת 1967 של "כטוב בעיניכם" שכללה גברים בלבד. ב-1969 הופיע במחזה "The National Health" מאת פיטר ניקולס .
בקולנוע שיחק קיי בתפקיד הרוזן אורסיני-רוזנברג בסרט זוכה האוסקר "אמדאוס". עוד השתתף בסרטו של קנת בראנה "הנרי החמישי", ובגרסה הקולנועית משנת 2002 למחזה "חשיבותה של רצינות".
קיי הופיע בטלוויזיה במספר רב של סרטים וסדרות בין השאר שיחק בסדרת הדרמה "Fall of Eagles" בה גילם את הצאר ניקולאי השני. עוד השתתף ב"אני, קלאודיוס", "לשרתם כל ימי", "By the Sword Divided", "תהפוכות מלחמה", "רמפול", "המצודה", "Edge of Darkness", "ג'ונתן קריק", "The Darling Buds of May", "הטי ויינתרופ חוקרת", "הולבי סיטי", "רציחות במידסומר", ובפרק "The Creeping Man" בסדרה "The Casebook of Sherlock Holmes".
ב-2002 שיחק בתפקיד אורח בתסכית דרמה בשם "Excelis Rising" של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".