ראי-נוע

העלילה

עולם הדיסק ניצב על ארבעה פילים העומדים על גבי צב ענקי, נמצא בגבול בין מציאות לדמיון, ולעיתים חודרים אליו ניצוצות השראה ורעיונות ממקומות אחרים.
באזור נטוש שטוף אור שמש, בצריף רעוע הבנוי מגזעי עצים שסחפו הגלים אל החוף, חי דיקן ריבּוֹב, האחרון בשושלת של שומרי הדלת - אנשים שצופים על גבעה שעליה הגשם לא יורד לעולם, מדליקים מדורה טקסית וקוראים קריאות שמשמעותן אבדה לה בעבר הרחוק. כשהלך דיקן ריבּוֹב לעולמו המדורה כבתה, וגרגרי החלו חול לנוע מהגבעה, ורעיון פראי של עושר ותהילה יוצא לחופשי, מחפש לו נפשות לפעול דרכן, ופונה לכיוון אנק-מורפורק, העיר המאוכלסת ביותר בעולם הדיסק.
אחד האלכימאים מקבל השראה להפקת אוקטו-צלולוזה, חומר נפיץ שבדומה לצלולואיד, ניתן לצייר עליו תמונות אותן ניתן להקרין על גבי מסך ענק. זמן לא רב לאחר מכן, מבינים האלכימאים כיצד להשתמש בחומר זה מבלי שיעלה באש והם בונים מצלמה ומקרן ומתחילים להפיק סרטי ראי-נוע, המרתקים את הצופים - במקרה הטוב, וגורמים להם לחוש מהופנטים במקרה הטוב פחות.
במצלמה, אותה ניתן לראות בתמונה, נמצאים שישה שדונים - שניים מהם מציירים בדיו שחור על גבי האוקטו-צלולוזה, וארבעה נושפים כדי לייבש את הדיו. סיבוב הידית גורם להחלפת התמונה ולהצלפת השדונים בשוט, דבר הגורם להם לעמוד בקצב. על סיבוב הידית אחראי ידיתן, שתפקידו גם לטפל בשדונים. המקרן כולל סלמנדרות ששכבו בשמש והוטענו באנרגיה, אותה הן פולטות כאנרגיית אור כשמפחידים אותם.
תומאס סילוורפיש, נשיא גילדת האלכימאים, מקבל השראה לגבי המקום המושלם להפקת הסרטים - "מקום נאה, מוצף שמש, שאיש אינו מגיע אליו. אין שם כלום חוץ מיער עתיק וסחוף רוח, מקדש וכמה דיונות". מקום זה נקרא "הולי-ווד", בה תוך זמן קצר מתפתח משהו דמוי עיר, עם צריפים הבנויים כקופסאות, עם חזית מפוארת ומקושטת המורכבת למעשה מלוח עץ ענקי, שם מתפצלים האלכימאים לקבוצות, ועוסקים בהפקת סרטים. אנשים, ננסים, טרולים ויצורים אחרים מוצאים עצמם נמשכים לעבר העיר, שואפים להצטרף לתעשיית הסרטים, ומוכנים לעבוד בכל עבודה עד שיגלו אותם. ביניהם מגיע גם ויקטור טוגלבנד, סטודנט לכישוף, שדודו הוריש לו סכום כסף נכבד כדי שיוכל ללמוד - דבר שעודד את ויקטור להמשיך כסטודנט ככל שיוכל, עד שהציל את סילוורפיש משוד וראה סרט שכמו הפנט אותו. בהגיעו להולי-ווד, מתגנב ויקטור לאולפן של סילוורפיש, ולאחר מבחן בד מצטרף לתעשיית הקולנוע, שם הוא מרגיש שמצא את יעודו, או ליתר דיוק - ייעודו מצא אותו. הוא אף מגלה שתעשיית הסרטים היא תעשייה של אשליות - מרבית המפלצות הם למעשה טרולים מחופשים, הצילומים אינם נעשים ברצף, ובלילה גוזרים הידיתנים את סרטי הצילום ועורכים אותם לפי הסדר, והשאיפה הגדולה היא למצוא דרך להוסיף קול לתמונה.
הרעיון הפרוע, המשנה את המציאות סביבו, משפיע גם על בעלי חיים, ביניהם חתול, עכבר, ברווז, וארנב, שהחלו לפתע לדבר, וכמו כן גם כלב קטן ומדובלל שגילה שהתפתחה אצלו הבנה אנושית, יחד עם רצון להגיע להולי-ווד, והוא נחוש להבין למה, ואף מתחבר עם ויקטור.
דיבלר שוחט־גרוני־במו־ידי, סוחר ממולח שמוכר בין השאר מוצרי מזון שאינם ראויים למאכל, נשאב בקסמו של הראי-נוע, ורוכב לעבר הולי-ווד, עם חזון להפיק סרטים עלילתיים, עם אהבה, תככים, מלחמות ואלף פילים, ולשלב פרסומות ככל האפשר. בהגיעו להולי-ווד הוא משתלט על האולפן של סילוורפיש, והם מתחילים להפיק סרטים בני מספר דקות, אותם מפיץ דיבלר באנק-מורפורק בסיוע כרזות מלהיבות, וצופים רבים מגיעים לצפות בהם, חלקם שוב ושוב. בין הצופים נמצא הספרן של אוניברסיטת הנסתר, הנחוש לגלות את סודה של העיר.
כשהאנשים מאמינים למה שהם רואים, ובעולם הדיסק האלים עצמם קיימים כיוון שהאנשים מאמינים בהם - ככל שאנשים רבים יותר מאמינים באשליה, הדברים המציאותיים הופכים ללא מציאותיים. וכיוון שהשכבה המגינה של המציאות אינה אחידה, וישנם מקומות בהם היא דקה יותר - דבר המאפשר לחולל קסמים - אבל הצטברות של כוח קסם במקום אחד, עלולה ליצור חור, ומעבר לגבולות הקיום שוכנים רעיונות פראיים, ניצוצות השראה ודברים רבים נוספים, המנסים להטריף את האנשים.