פסק דין אלכסנדר מוסקלנקו

הרקע לפסק הדין

במשך שנים רבות עיקר תפקידה של האישה היה עקרת בית, בזמן שבשוק העבודה, דפוס העבודה הגברי הוא ששלט. כאשר החלו הנשים להשתלב בשוק העבודה, היה זה בנוסף לטיפולן במשק הבית והמשפחה. כך נוצר "דפוס עבודה "נשי" (עבודה חלקית ו/או מקוטעת). דפוס זה פגע ביכולתן של נשים ליטול על עצמן תפקידים יוקרתיים ורווחיים, ולמעשה מיקם את הנשים בתחתית סולם הדרגות בשוק העבודה". עם זאת, מונח השוויון ותפיסות הרווחה בחברה - משתנים תדיר. היום מקובלת התפיסה של אחריות הורים משותפת הן על ניהול משק הבית והן על הטיפול במשפחה, וכדי לאפשר זאת נוצרות גם התפתחויות המשנות את דפוסי העבודה.
בספרות הפמיניסטית, מתגבשת הדעה ש"יש לאפשר להורים להשתתף בגידול ילדיהם באופן יומיומי כמטרה כשלעצמה, ואין להסתפק ברפורמות המעבירות את הטיפול בילדים לגורמים חוץ-משפחתיים". יש לאפשר להורים עובדים לשלב בין המחויבות למשפחה לבין דרישות העבודה.

העובדות וכתב התביעה

התובע, אלכסנדר מוסקלנקו הוא שוטר ששירת במשטרת ישראל במשרה מלאה בתפקיד סייר בוחן. מוסקלנקו נשוי ואב לילדה ילידת אוגוסט 1999. אשתו עבדה במשרה מלאה כטכנאית ייצור במפעל אינטל בקריית גת ותנאי עבודתה לא כללו את הזכות לקיצור יום העבודה בשעה בשל היותה אם לילדה. שוטרת שהיא אם לילד מתחת לגיל 13 שעבדה במשרה מלאה כן הייתה זכאית לכך. התובע ביקש לקצר את יום עבודתו, בדומה לשוטרות אימהות.

עקרי טענות התובע, מר מוסקלנקו

"תכליתו של חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988 ... הוא להעמיק את תפיסת ההורות בקרב שני בני הזוג". "סעיף 4 לחוק נועד להקל על הצטרפותן של נשים למעגל העבודה, תוך הכרה בשני בני הזוג כנושאים באחריות שווה לטיפול בילדים". מוסקלנקו טען כי פרשנות לסעיף 4 לחוק כחל רק על שוטר שרעייתו עובדת במקום עבודה בו קיימת זכות זו, מנוגדת למטרות המחוקק, ומנציחה סטראוטיפ נשי מסורתי. יש לפרש סעיף זה כמקנה זכות לעובד שאשתו לא ניצלה את זכאותה בקשר להורות, בין אם זכאות זו עומדת לה ובין אם לאו. לראיה, פסקי הדין האזוריים בעניין מנחם יהב (ע"ב (ת"א) 31993/96) ובעניין אברהם סעדון (ע"ב (ב"ש) 300301/97) - תומכים בפרשנותו.

עקרי טענות הנתבעת, משטרת ישראל

"סעיף 4 לחוק מחייב, כי שני בני הזוג יעבדו במקומות עבודה שבהם מוענקת "הזכאות ההורית", תנאי ראשון הוא שלאישה תהיה זכאות במקום עבודתה". כמו כן, טענה המשטרה: "זכויות יתר אלו הנתנות לעובדות, אינן בגדר הפלייה, אלא העדפה מתקנת". הנתבעת הוסיפה כי זכויות מכוח הורות אינן מעוגנות בחקיקה ראשית, על-כן אין לכפותן על מעביד בניגוד לרצונו. הענקת ההטבה המבוקשת הינה התערבות בהסכם קיבוצי וכן, תטיל על המגזר הציבורי עלויות ניכרות. באשר לפסקי הדין האזוריים שהוזכרו בטענות התובע - ערעורם טרם נדון בבית הדין לעבודה.

בית הדין הארצי לעבודה - ערעור על פסק הדין

ב-31 באוגוסט 2003 הכריע בית הדין הארצי לעבודה בערעור שהוגש לו. בהרכב ישבו הנשיא סטיב אדלר, השופט שמואל צור, השופטת ורדה וירט-ליבנה, נציגת עובדים אורלי ביטי, נציג מעבידים בנימין ליברמן.

פסק דין

ערעור המדינה נדחה, בדעת רוב. המדינה חויבה בהוצאות המשיב בסכום של 5,000 ש"ח.

פסקי דין נוספים בנושא זה

פסק דין אלכסנדר מוסקלנקו הוא אחד משלושה פסקי דין של בית הדין הארצי לעבודה שעסקו בקביעת המשמעות של "זכות בקשר להורות", המופיעה בסעיף 4 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה. כאמור, בפסק דין אלכסנדר מוסקלנקו נקבע שעובד (גבר) במקום עבודה שבו ניתנת לנשים זכות לקיצור יום העבודה, שהיא "זכות בקשר להורות", זכאי אף הוא לזכות זו, אף אם אשתו עובדת במקום עבודה שבו לא ניתנת זכות זו.
בפסק דין נוסף, פסק דין מנחם יהב, נקבע שעובד (גבר) במקום עבודה שבו ניתנת לנשים זכות לקיצור יום העבודה, שהיא "זכות בקשר להורות", זכאי אף הוא לזכות זו, אף אם אשתו היא עובדת עצמאית (ולא עובדת שכירה). בעקבות פסק הדין תוקן החוק, ונקבע בו במפורש שהזכות נתונה למי ש"בת זוגו היא עובדת או עובדת עצמאית ולא נעדרה מעבודתה, מעסקה או מעיסוק במשלח ידה".
בפסק דין שלישי, פסק דין דן בהט, נקבע כי הזכות לתשלום בגין "שעות עודפות" לאימהות בשירות המדינה אינה בגדר "זכות בקשר להורות", דהיינו התשלום הנוסף בגין שעות עודפות הוא בגדר זכות יתר לאימהות עובדות, המותרת לפי סעיף 3(ב)(3) לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.