אוטאמן

אוטאמן או אטאמן (באוקראינית:Ота́ман , ברוסית:aтаман במובן של "אבא", "סבא", "זקן השבט")
היה תואר של מפקדי קוזאקים והיידמקים בשטחי אוקראינה של ימינו. בהתחלה אצל הקוזאקים האוקראינים ציין התואר אוטאמן מפקדים זוטרים יותר, ומנהיגים של תושבי הערבות. אולם באימפריה הרוסית אחרי חלוקת פולין, מימי קיסרית רוסיה יקטרינה הגדולה היה תואר זה לשם הרשמי של המפקדים העליונים של חילות הקוזאקים ושל הקוזאקים הרוסים. אצל האחרונים נקרא "אטאמן".
לפעמים נהוג אצל הקוזאקים לכנותו "באטקה-אוטאמן" - "אבא-אוטאמן".

אטימולוגיה

מקורות המלים "אוטאמן" ו"הטמאן" ששימשו את הקוזקים שנויים במחלוקת. מקובל לשער כי השם "אוטאמן" הוא ממקור טורקי, מורכב מהמילה "אטא" = "אב" ומהסיומת "מאן" או "מן" (המציינת קבוצה או קולקטיב) במובן של "אבי הפרשים".
השם "אטאמן" קיים בטורקית ובטטרית וכן ברוסית. באוקראינית - בצורה "אוטאמן".
ברוסית הקדומה הייתה קיימת התפקיד "ואטאמאן" ватамманъ ששמו כנראה ממקור גרמאני - והיה נהוג אצל נוצרים בחצי האי קרים.

"אוטאמן" לעומת "הטמאן"

באיחוד הפולני-ליטאי היה בשימוש התואר הצבאי "הטמאן" (hetman) הדומה מבחינה צלילית ל"אוטאמן" ושמקורו ככל הנראה שונה - במילה הגרמנית "האופטמן" (Hauptmann) "אדם העומד בראש"-כלומר "קפטן". בתקופות מסוימות במאות 17–18 אומץ תואר זה גם על ידי מנהיגי הקוזקים האוקראינים כנראה בהשפעה פולנית.
תואר זה ציין את המפקד הראשי של הקוזאקים תחת השלטון הפולני-ליטאי. עד לתחילת המאה ה-17 השתמשו בתערובת בשני התארים - "אוטאמן" ו"הטמן".
מדינת הקוזאקים שהוקמה באמצע המאה ה-17 על ידי ההטמאן בוגדן חמלניצקי נקראה "ההטמאנות הקוזאקית".
בנסיכויות הרומניות מולדובה וולאכיה בגרסה "האטמאן" (hatman) הפכה המילה לאחד התארים או התפקידים (דרגטורי) של האצולה הבכירה (הבויארים)

באוקראינה וברוסיה במאות 16–18

לראשונה נקראו "אוטאמנים" מנהיגים מקומיים אוקראינים בימי השלטון הטטרי בפודוליה (פודיליה) במאה ה-14.
אחר כך "אוטאמן" נקראו המנהיגים הנבחרים של ה"צבא הזפורוז'י" - הארגון הצבאי של הקוזאקים האוקראינים במאות 16–18 - או של חלקים ממנו.
תחילה התארגנה הנהגת הקוזאקים מסיץ' ב"מעגל" ("קרוג"). אריק לאסוטה פון שטבלאו (1616-1550), שליחו של הקיסר רודולף השני ביקר בקיץ של שנת 1594 בבזוולוק וקרא את אגרות הקיסר בפני "מעגל" קוזאקים שבראשות בוהדן מיקושינסקי שנשא את תואר "אטאמן".
בהמשך את מקום ה"קרוג" לקחה מועצת הקוזאקים (ראדה). מושבה היה תחילה בסיץ', אחר כך בפריאסלאב ואחר כך בילה צרקווה.
האוטמאנים נבחרו על ידי אותה "מועצת הצבא" או "מועצת זקני הצבא" או התמנו בזמן מסעות צבאיים. האוטאמנים הממונים, במיוחד בימי השלטון הרוסי, נקראו "נאקאזני אוטאמן" ("אוטאמן בפועל- наказний отаман)
בסיץ' הזפורוז'י המפקד העליון של הצבא נקרא "קוש אוטאמן" או "קושובי אוטאמן" (кошовий отаман), בעוד שמפקדי הגדודים (מפקדי "קוּרין") נקראו "קוריני אוטאמן" (курінний отаман)
בהטמאנות הקוזאקית נקראו אוטאמנים גם מפקדי יחידות תותחנים, יחידות מתנדבים (גדודים ופלוגות) או של פרשים שכירי חרב - "ז'ולדק", שהיו ממוצא לא קוזאקי (טטרים וכו'). כמו כן היו גם תפקידים מנהליים-צבאיים של אוטאמאנים כמו למשל, ראשי ערים - הורודובי אוטאמן (городовий отаман), גם עם משמעות צבאית של "סגן". בראש כפר עמד "סילסקי אוטאמן".
מאוחר יותר שימושים מנהליים של התואר אומצו גם על ידי הקוזאקים ה"רוסים" בקובאן
בהטמאנות הקוזאקית היו ידועים גם מפקדי פלוגות (סוטניה) שכונו "סוטֶני אוטאמן"

רוסיה

במאות 17–18 אצל הקוזאקים המיושבים בשטחי רוסיה - "הקוזאקים הרוסים" - ה"אטאמנים" (כך ברוסית войсковой атаман - אטאמן של הצבא) נבחרו באופן סדיר על ידי מועצות של הקבוצות הקוזאקיות השונות. הם היו אחראים על יישום החלטות האספות של הקוזאקים ולא היה להם מעמד של שליטים.
בשנת 1718 ביטל פיוטר הגדול את סמכותם של מוסדות הקוזאקים הרוסים לבחור בעצמם את האטאמנים שלהם. האטאמן האחרון שנבחר בשנת 1708 על ידי הקוזאקים של הדון ושבחירתו אושרה בזמנו על ידי הצאר, היה פיוטר רומאזאנוב. אחרי 1718 למשך מאתיים שנה לקוזאקים היו אטאמנים ממונים (наказной атаман) שהתמנו בסנקט-פטרבורג
בראש כל אחת מ-11 הקהילות של קוזאקים ברוסיה (דון, אוראל, טרק, קובאן, אורנבורג, אסטרחן, סיביר, טרנסבייקליה, אמור, סמירצ'נסק, אוסורי) עמד אטאמן.
אחרי מהפכת פברואר 1917 התכנסו הקוזאקים של הדון בראשות האטאמן הזמני ייבגני וולושינוב ובחרו לעצמם את האטאמן אלקסיי קאלדין.
גם קהילות הקוזאקים האחרות ברוסיה בחרו שוב בעצמן אטאמנים משלהם, וציינו בכך את האוטונומיה שלהם לעומת ממשלת המעבר בפטרוגרד.

אוקראינה

אוטאמנים היו קצינים בדרגת מייג'ור בלגיון הרובאים של הסיץ' האוקראיני בצבא האוסטרו-הונגרי בשנים 1914–1918
סימני הדרגאות היו ביחידה זו זהים לאלו שבשאר הצבא האוסטרו-הונגרי.
מעמד דומה היה לאוטאמן גם בצבא הגליציאני האוקראיני בימי הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה בשנים 1918–1919.
גם מפקדיהם של יחידות מורדים וקבוצות גרילה אוקראיניות בימי המאבק הלאומי האוקראיני בשנים 1917–1921 נקראו תכופות "אוטאמאנים".

באוקראינה של המאה ה-20

"אוטאמנים" כונו המפקדים העליונים של חילות קוזאקיים שונים בימי מלחמת האזרחים הרוסית
כשהשיגה אוקראינה לרגע את עצמאותה בשנת 1918 היה לתואר "אוטאמאן" משמעויות שונות.
בצבא הסיץ' האוקראיני ובצבא האוקראיני בגליציה משמעותו היה של "מייג'ור" (רב-סרן).
ברפובליקה העממית האוקראינית (1919-1917) -ה"אוטאמן הראשי" (הולובני אוטאמן головний отаман) פיקד על חיל או אוגדה או על כמה חילות ומשמעות דרגתו הייתה של "גנרל". סגנו נקרא "אוטאמן בפועל" - "נאקאזאני אוטאמן".
בשנים 1918–1925 (כולל בשנותיו בגלות) נקרא אוטאמן ראשי המפקד העליון של צבא הרפובליקה העממית האוקראינית, סימון פטליורה.
בראש היחידות הקרביות בחזית הוא מינה "אוטאמנים ממונים". הגנרלים אולכסנדר אוסצקי ואולכסנדר הרקוב כיהנו כאוטאמנים בפועל. בשנת 1920 הוחלפה רשמית דרגת האוטאמן ב"גנרל".
קבוצות פרטיזנים ויחידות שפעלו בימי המלחמה האוקראינית-סובייטית בשנים 1917–1921 נקראו גם אוטמאנים ושלטונם השרירותי או לפעמים אנארכי ידוע בשם "אוטאמנשצ'ינה".

אחרי 1990

השלטון הסובייטי ביטל את התואר אוטאמן. הוא קם לתחייה כתואר כבוד בקהילות הקוזאקים שהתארגנו מחדש בשנות ה-1990 אחרי התפרקות ברית המועצות. נשיא רוסיה בוריס ילצין הוציא צו שבו נתן הכרה חוזרת ל"קוזאקים" כ"קבוצות אתניות-תרבותיות". בפדרציה הרוסית כיום מוכרות 11 קהילות -חילות של קוזאקים. האוטאמנים שלהם מתמנים על ידי נשיא הפדרציה הרוסית.
ולדימיר גרומוב, למשל, כיהן 17 שנה כאטאמן של הקוזאקים של קובאן.
הקוזאקים נחשבים לנוצרים אורתודוקסים מאמינים ולבני ברית נאמנים למשטר של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. הם לקחו על עצמם תפקידים של שיטור וצבאיים, למשל בעת סכסוכים צבאיים באזורי הספר של רוסיה. כמה מהם השתתפו בפעולות דיכוי של הפגנות אופוזיציה.