google/wiki40b huggingface dataset:
דיברטיקולוזיס

תמונה קלינית

באופן כללי, ובמרבית המקרים, דיברטיקולוזיס יכול להיות ללא תסמינים או כאבים כלל, כאשר בכ-10% עד 20% מהמקרים עשויים להתפתח סיבוכים כגון דיברטיקוליטיס או דימום.
דיאטה מרובה בסיבים תזונתיים ותוספת של סיבים מומלצת כדי למנוע עצירויות והתפתחות של דיברטיקוליטיס.
דימום מדיברטיקוליטים הוא הסיבה העיקרית לדימום מדרכי העיכול (המטוכזיה, דימום טרי מפי הטבעת) אצל מבוגרים מעל גיל 60, אולם רק 20% מחולי הדיברטיקולוזיס ידממו כתוצאה מהסעיפים עצמם. חולים שהם בסיכון גבוה לדימומים הם חולים עם יתר לחץ דם, טרשת עורקים, וטיפול קבוע בנוגדי דלקת שאינם סטרואידיים (NSAIDS). מרבית הדימומים נפסקים מעצמם. אבחון מקום הדימום יכול להיעשות בקולונוסקופיה, כאשר במידה שהחולה יציב הדרך הטובה לעצירת הדימום היא על ידי אנגיוגרפיה (ואמבוליזציה של הדימום).

אבחנה

קולונוסקופיה ו-CT בטן הן הבדיקות השכיחות הנעשות על מנת לאבחן דיברטיקולוזיס. ניתן בנוסף לעשות תצלום בטן או MRI. במידה שיש חשד לדיברטיקוליטיס, המאופיין במיקרו-פרפורציה של הסעיף לחלל המעי, יש עליה בסיכון להגדלת הפרפורציה על ידי בדיקת קולונוסקופיה, כתוצאה מניפוח המעי על ידי גז והגדלת הלחץ של חלל המעי. במקרים אלו יש להעדיף בדיקת CT עם חומר ניגוד.
תל תנינים

תל תנינים הוא תל קדום השוכן מדרום לשפך נחל תנינים, מערבית לג'יסר א-זרקא לחופו של הים התיכון. התל מזוהה כעיר "קְרוֹקוֹדִילוֹפּוֹלִיס" (Crocodilopolis) שהייתה מיושבת מהתקופה ההלניסטית ועד התקופה הביזנטית. שמה של העיר הוא על-שם התניני היאור שחיו באזור הנחל עד תחילת המאה ה-20. על התל נראים כיום שרידי מגדל, בריכה ואמת מים נמוכה מהתקופה הצלבנית, השריד היחיד שנותר מהעיר הצלבנית 'טוריס סלין' ("מגדל המלח"). חוקרים סבורים שתושבי המקום עסקו בייצור מלח בישול ועל כן שמו של המקום. בסמוך נמצאו אבני מיל של דרך רומית שעברה סמוך לחוף הים התיכון.
מעריכים שהמקום נחרב סופית בשנת 636 לספירה על ידי הערבים. 
מצפון לתל נמצא מבנה הבנוי מאבני כורכר ובו נחשפה רצפת פסיפס עתיקה. ליד הפסיפס נתגלתה כתובת ביוונית שתרגומה הוא "בימיו של ההגמון". 
בשפך נחל תנינים נמצאים שרידים של גשר קשתות טורקי שבנו העות'מאנים בשנת 1898 לקראת ביקורו בארץ ישראל של קיסר גרמניה וילהלם השני, שביקש לעבור במרכבתו מחיפה לירושלים לאורך חוף הים התיכון. 
האתר לא נחפר בצורה מעמיקה אלא בוצעו בו רק חפירות הצלה בשנת 1975. בשנת 2004 בוצעו חפירות ארכאולוגיות נוספות. 
דרך גישה למקום היא דרך הרחוב הראשי של ג'יסר א-זרקא, אשר חוצה את הכפר וממשיך עד לחוף הים.
אפרים ברנד

שירותו הצבאי

ברנד נולד וגדל בעין חרוד. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר ברנד מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר וכן לחם בפעולות התגמול ועוטר בצל"ש אלוף על גבורתו. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקה בסיירת צנחנים. ברנד לחם במלחמת סיני והשתתף בקרב המיתלה. על לחימתו בקרב הוענק לו צל"ש שהומר בהמשך בעיטור העוז. בשירות המילואים שימש ברנד, בתפקידי פיקוד שונים בחטיבת הצנחנים "הנשר השחור". במלחמת ששת הימים שימש כמפקד גדוד 57 תחת מפקד החטיבה דני מט ונטל חלק בקרב אום-כתף. במלחמת יום הכיפורים שימש כמפקד גדוד 469 בחטיבה. הגדוד שימש כעתודה באוגדה 143 ובין היתר כבש את שדה התעופה פאיד לאחר צליחת התעלה. בהמשך מונה ברנד למפקד חטיבה 55 בדרגת אל"ם.
הוריקן ריטה

התפתחות הסופה

עצם שמה של הסופה - "ריטה" מעיד על היות שנת 2005 שנה יוצאת דופן. כל סופה זוכה לשם לפי סדר אלפביתי עולה, כאשר מרבית הסופות הטרופיות אינן מתפתחות לסופות הרסניות. בשנת 2005 הגיעו לאות "R" - וזו הפעם השנייה שמגיעים לאות זו מאז שנת 1950 עת החלו לתת לסופות שמות.
הסופה החלה במערב האוקיינוס האטלנטי ופגעה בקי וסט כשהייתה בעוצמה 2 בסולם סאפיר סימפסון. בעוברה מעל מפרץ מקסיקו התחזקה הסופה והתעצמה, בשל היות מי המפרץ חמים במעלה אחת מעל הממוצע השנתי, והסופה הגיעה במהירות לעוצמה 3.

לואיזיאנה

ראש עיריית ניו אורלינס הורה בשנית על פינויי העיר מחשש לנזקי הסופה הצפויה - דבר שמנע את המשך שיקומה של העיר.
מחוזות קמרון וקאלקאסיו פונו.

טקסס

מושל טקסס, ריק פרי הורה על השבת כל עובדי כוחות ההצלה (1,200 במספר) שנשלחו לניו אורלינס לעזור במאמצי השיקום לאחר הוריקן קתרינה. 
ראשי מחוז גלבסטון הורו על פינוי המחוז.
כמו כן פנה ראש עירית יוסטון, ביל וייט לתושבי העיר וביקש מהם לעזוב את העיר.
יוסטון היא מישורית ברובה ועל כן נוטה להיות מוצפת במקרי סופה. גובה העיר מעל פני הים - 15 מטרים בלבד, ובשל היותה מישורית ונמוכה מתקשה מערכת הביוב של העיר לקלוט את מי הגשמים הרבים.

פלורידה וקובה

מעל 340,000 אנשים פונו מבתיהם בפלורידה וקובה. הסופה הציפה מספר רב של כבישים באזור הקיז של פלורידה.
לא היו מקרי מוות באזורים אלה.

לואיזיאנה

בשל הסופה החלו המים לעלות ופרצו דרך הסכרים שתוקנו לאחר הוריקן קתרינה והציפו בשנית את ניו אורלינס.

טקסס

בעת פינוי תושבי בית אבות באזור בלאייר עלה אוטובוס בלהבות והתפוצץ. 24 קשישים נהרגו . הסופה עצמה גרמה לנזקים קלים בלבד ביוסטון .

שבירת שיאי מזג אוויר

ריטה שברה מספר שיאי מזג אוויר, בהיותה הסופה השלישית בעוצמתה שנמדדה בחוף המערבי של האוקיינוס האטלנטי מאז שהחלו מדידות נתוני מזג האוויר. ריטה היא הסופה החזקה ביותר בעוצמתה שנמדדה במפרץ מקסיקו (ואף שברה את שיאה של הוריקן קתרינה שהייתה החזקה בעוצמתה לפני כן).

השפעות כלכליות

אזור מפרץ מקסיקו מהווה אתר שאיבה וזיקוק נפט מרכזי בארצות הברית, ופגיעה בו משפיעה על צריכת הנפט של ארצות הברית. במפרץ מזוקקים למעלה מ-30% מהנפט הנצרך בארצות הברית, ונשאבות בו למעלה מ-2 מיליון חביות נפט מדי יום (300,000 מטר מעוקב נפט). פגיעה בזיקוק והפקת הנפט הביאה לעליית מחירים בשוקי הנפט בארצות הברית והשפיעה על שוקי הנפט העולמיים]. כלכלנים העריכו כי כלכלת ארצות הברית תיפגע קשות בעקבות פגיעת הוריקן ריטה והוריקן קתרינה, התל"ג של ארצות הברית יקטן ב-1%, וכ-500,000 תושבים יאבדו את מקומות עבודתם.
זמר (בעל חיים)

זיהוי

לפי תרגומים קדומים, יש המזהים את הזמר עם הג'ירפה. סברה זו נמצאה, בין השאר, בכתבי רבי סעדיה גאון, רד"ק ורבי שמעון בן צמח דוראן. בעת החדשה צידד בה אברהם קורמן, אשר הסתמך על ציורי מערות ממצרים מאמצע האלף השלישי לפנה"ס, בשביל להסביר מהיכן היא הייתה מוכרת לעם ישראל בזמן כתיבת התורה.
בספרים ובעיתונים של סוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 הופיע בצד תמונות של ג'ירפות הכיתוב "זמר", אולם שימוש זה לא נקלט בעברית החדשה.
מחקר שנעשה בשנת 2011 על ידי פרופ' גיא בר-עוז ופרופ' זהר עמר מאוניברסיטת בר-אילן, בחן את כלל שרידי בעלי החיים שנמצאו ב-133 אתרים מתקופת הברונזה המאוחרת ועד לתקופה הפרסית. על פי מחקר זה לא נמצאו עצמות ג'ירף בארץ ישראל, והחוקרים מעלים השערה שמדובר בעז הבר או כבש הבר.
ר' יהושע שטיינברג ב"מילון התנ"ך" מביא דעות המזהים את הזמר עם כבש בר. יוסף ברסלבי כתב שהוא נקרא בפי הבדויים "כבש". שערותיו היו ארוכות והוא היה מדלג על פסגות ההרים.
פרופ' יהודה פליקס מזהה את ה"זמר" עם כבש הבר.
רוב התרגומים הלועזים מתרגמים "זמר"- כבש הבר או עז הבר. חיה זו קרוה זמר על שם צמרה הגזוז (=זמיר) שנראה בכל גופו.
ד"ר מנחם דור מזהה את ה"זמר" עם הבובאל, הבובאל הצפוני היא חיה מעלה גרה שהייתה נפוצה בארץ רק בסביבות ים המלח והערבה.
תרגום אונקלוס מתרגם "זמר" - דיצא, וכן תרגום יהונתן מתרגם "זמר"-דיצין, שהכוונה לבעל חי מדלג.] תנועת הדילוג אכן מתאימה לבובאל, לדעתו כבש הבר או עז הבר לא היו לפנים בארץ.
חוות אל היען

היסטוריה

מייק (אזרח הולנדי) וצופיה ואן חרבנברוק הכירו כשהיו עובדי חי-בר יוטבתה  בשנות ה-70 ונישאו. מאוחר יותר עברו לדרום-אפריקה ועבדו בחוות יענים. בסוף שנות ה-70 הם הצליחו להערים על שלטונות דרום אפריקה, שאסרו יצוא יענים, והביאו משם 40 ביצים פוריות בתוך מזוודה, שהתחילו לבקוע במהלך הטיסה לישראל. לאחר מכן, המשיכו הזוג ברכבת, והביאו עימם גנרטור למדגרת הביצים שעדיין לא בקעו. 
לאחר מספר שנים בהם גידלו את האפרוחים ואת הבוגרים במקומות שונים, הצליחו ב-1981 לקבל, בסיועם של אברהם יפה ואריאל שרון, שטח לחווה באזור נחל הבשור, שהפכה ברבות השנים לחוות הבודדים "אל היען".
בשנים הראשונות להיווסדותה, עיקר הפעילות בחווה התבסס על אספקת ביצים למגדלים בארץ ובחו"ל. פעילות זו הביאה לצמיחת הענף בארץ לידי כ-22 חוות פעילות. וב-1989, חל שינוי בייעוד המסחרי, כאשר חוות היענים מתאחדות למטרה משותפת, יצוא תוצרי היען לשווקי מערב אירופה. בשנת 2000 הגיע היקף הגידול בארץ ללמעלה מ-20,000 יענים בשנה, כשחוות אל היען היוותה כמחצית ממספר היענים בארץ. עם השנים, לאחר קשיים בגידול וירידת מחירי עורות היענים בשוק העולמי, נסגרו חוות גידול בארץ ובעולם, ובשנת 2005, חווה זו נותרה חוות היענים היחידה בארץ. לאחר מכן, ב-2012 נפתחה החווה למבקרים כאתר תיירות.
תודעתו של זנו

תודעתו של זנו (באיטלקית: "La coscienza di Zeno") הוא רומן מאת הסופר האיטלקי איטלו זבבו שנכתב בשנת 1923.

עלילה

זנו קוזיני מחליט להפסיק לעשן וכסיוע לכך מנסה להיעזר בטיפול פסיכואנליטי. בהישמעו לעצת המטפל, מעלה על הכתב את האירועים המשמעותיים בחייו: סופו הכואב של האב, אשר לאחר שפירש באופן שגוי תנועה של הבן, מרים עליו את ידו רגע קט לפני מותו; הקנאה בחברו גווידו; הנישואים עם אחת האחיות מאלפֶנטי, זו שמצאה חן בעיניו פחות; התאבדותו של גווידו; היחסים עם קרלה ג'רקו, נערה ענייה, בה מואס עד מהרה. בשורש המשותף לכל המאורעות הללו מתגלה אישיות רפת-רצון, אשר אינה מסוגלת לקחת חלק פעיל בחיים. אישיות אשר משמשת סמל למחלת ההתחמקות וההימנעות חשוכת המרפא של האדם המודרני. שורותיו האחרונות של הרומן מכילות נבואה אודות "אסון שכמותו עוד לא נשמע" אשר ישמיד, אולי, אף את שורשי החולי המזינים את האנושות ובכך יביאה לידי ישועה.
הספר ראה אור בעברית בהוצאת כרמל בשנת 1988.
אליסון קלי

אליסון קלי (באנגלית: Alison Kelly) היא דיפלומטית אירית ושגרירת אירלנד בישראל. לפני תפקידה הנוכחי כיהנה כשגרירה האירית לצ'כיה ולאוקראינה.
קלי נולדה בדרוהדה, אירלנד. למדה באוניברסיטת קולג' בדבלין וקולג' אירופה.
Halibrand

Halibrand היא חברה אמריקאית המייצרת גלגלים (חישוקים) למכוניות המוגדרות כ"מכוניות מרוץ" אשר נוטלות חלק במרוצי מכוניות.
החישוקים אותם מייצרת Halibrand מוגדרים "Custom Wheel" (מותאמים אישית).

היסטוריה

חברת Halibrand נוסדה בשנת 1916 בעיר פטרסון שבניו ג'רזי. החברה נטלה חלק במאמץ המלחמתי במלחמת העולם הראשונה. בשנות השלושים של המאה העשרים עברה החברה לקליפורניה.
מטה ומפעל החברה ממוקמים בקולבר סיטי (Culver City)  במחוז לוס אנג'לס.
המוצר הראשון שייצרה החברה, בשנת 1946 היה חישוקי מגנזיום עבור סוג מכוניות מרוץ "IndyCar" .
בשנות החמישים בנתה Halibrand חישוקים עבור מכוניות מרוץ המוגדרות "Sprint car racing" .
כיום הגלגלים מיוצרים תוך שימוש בטכניקות הליהוק של מגנזיום, במוצרי היציקה המובילים של מגנזיום Motorsport כדי להבטיח את קוטר הצמיג ואטימה מדויקת. שיפורים אלה על הגלגל המקורי מסוג "טיובלס" בא כדי לאפשר את השימוש של צמיגים ללא צינורות. כל גלגלי המגנזיום נתפסים בתהליך של הספגה כפולה ובדיקת לחץ סופית, המבטיחה איטום נכון וללא איבוד אוויר.
נפתלי טלמן

ילדות ונעורים

נפתלי טלמן נולד בשנת 1926 לחיה לבית קוכמן ולחיים שלום טלמן, בעיר החופשית דנציג. אביו, חיים, היה בעל חנות צעצועים מקומית ואימו, חיה, הייתה מיילדת ידועה בקרב הקהילה היהודית. בגיל שלוש הלך לגן ילדים יהודי בעיר ואחר כך לבית ספר עממי כללי – עד כיתה ד'. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, נעשו חיי היהודים קשים וההורים נאלצו לשלחו לבית ספר יהודי פרטי, שם למד עד כיתה ח'. בשנת 1938, כאשר הפכו חיי היהודים לבלתי נסבלים, אירגנה הקהילה היהודית בעיר קבוצה של משפחות, ומשפחת טלמן ביניהם, שנשלחו כמעפילים לארץ ישראל על גבי האונייה "אסתיר". תלאות רבות עברו על מעפילי "אסתיר" ולאחר ארבעה וחצי חודשים של נדודים, הגיעה האונייה אל מול חופי ארץ ישראל. 
המשפחה התיישבה בעיר עפולה וטלמן נשלח למוסד של עליית הנוער בכפר הנוער הדתי "כפר חסידים" שם למד מגיל 14 עד גיל 16 וחצי. בכפר הנוער, גמר אומר כי ברצונו ללמוד את מקצוע החקלאות ועבר לבית הספר החקלאי "מקווה ישראל" – שם הוכשר להיות מדריך חקלאי. מצויד בהכשרה זו, חזר לכפר הנוער וניהל שם את גן הירק. אחר כך התגייס לצבא ושירת את שירות החובה כמדריך בחיל התותחנים.

חייו הבוגרים

לאחר שירותו הצבאי, נשא לאישה את חנה לבית קרייטנר (הנערה בעלת הצמה והסינר משירו של נתן אלתרמן – "צריף בנגב") והם עברו להתגורר במושבה יקנעם. לאחר כשנה, נקרא לעבוד בבית הספר החקלאי כדורי, שם עבר הכשרה כמורה לחקלאות. בכדורי נולד בנו הבכור אלי. כעבור שלוש שנים, עברה המשפחה לכפר הנוער והילדים "הדסים", שליד נתניה. נפתלי עבד שם כמורה לחקלאות ואשתו, חנה, כאם בית. ב"הדסים" חיו במשך ארבע שנים (1956-1960), ושם גם נולדה בתו, דורית. ב-1960 עברו מ"הדסים" לחדרה והוא החל לעבוד כמורה לחקלאות בחווה החקלאית "ערוגות פלז" בחדרה, שם הדריך פרחי הוראה של הסמינר למורים לחקלאות ולטבע, ובמדרשת רופין, בסמינר למורים חקלאיים (1960-1980). כאשר הועבר הסמינר לבית ברל, המשיך ללמד שם בין השנים 1980-1993. נפתלי לימד שני מקצועות בחקלאות ושימש כמדריך פדגוגי. ב-1987, נפטרה אשתו חנה, והוא נשא לאישה את אווה לבית גנדלמן. נפטר לאחר מאבק עיקש במחלה ממושכת ב-28 במרץ 2012, ו' בניסן תשע"ב, בעיר חדרה.

פועלו האקדמי

במקביל לעבודתו, למד בערבים בבית הספר להשתלמות עובדי הוראה לתואר ראשון בהיסטוריה. לאחר מכן למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר שני ושלישי. פועלו האקדמי-מחקרי המחדש והחשוב, עסק בהתיישבות גרמנים נוצרים בארץ-ישראל ובירושלים, ובהתיישבות הטמפלרית בארץ. עבודת הדוקטור שלו, בהנחיית רות קרק ואלכס כרמל, עסקה במשק החקלאי הטמפלרי, והחידושים הטכנולוגיים שלו. ד"ר טלמן קיים קשרים הדוקים עם צאצאי הטמפלרים בגרמניה ובאוסטרליה. הוא הציג את עבודותיו המחקריות בכנסים רבים בארץ ובחו"ל, בין פרסומיו השונים:
קובי כהן-הטב

ביוגרפיה

כהן-הטב נולד בשנת 1965 בירושלים. את לימודי התואר הראשון השלים במחלקה לגאוגרפיה ובמחלקה ללימודי המזרח-התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים. הלימודים לתאריו המתקדמים היו במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה זו. עבודת הדוקטור שלו, בהנחיית פרופ' יהושע בן-אריה ופרופ' יוסי כץ עסקה בנושא 'התפתחות תשתית התיירות בירושלים בתקופת השלטון הבריטי, 1917-1948'. בשנת 2001 -2002 שהה כהן-הטב בשנת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת יורק ובאוניברסיטת טורונטו.
כהן-הטב החל ללמד במחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן בשנת 2004. הוא ייסד ועמד מספר שנים בראש המסלול ללימודי תיירות במכללה האקדמית 'הדסה' ירושלים ובין השנים 2009–2011 כיהן כדיקן הסטודנטים במכללה.
כהן-הטב מתמחה בתולדות ארץ-ישראל בעת החדשה (שלהי התקופה העות'מאנית ותקופת המנדט הבריטי) בעיקר מהזווית הגאוגרפית-היסטורית. מחקריו עוסקים בתחומי מחקר הנוגעים בעלייה לרגל ותיירות לארץ-ישראל, מקומות קדושים, שימור ותיירות בערים היסטוריות, לאומיות ועיצוב המרחב הארץ-ישראלי, ערי קיט, הכותל המערבי ועיצובו לאחר מלחמת ששת הימים, ויחסי הגומלין שבין הציונות והים בעת החדשה.
כהן-הטב מתגורר בירושלים עם בת-זוגו מיכל ולהם ארבעה ילדים. הוא ממייסדי קהילת 'הקהל' – מניין שוויוני 'בקעה' בירושלים וחובב ריצה.

ספרים בעריכתו

כהן-הטב, ק., זלצר, א., בר, ד. (2011), עיר בראי מחקרה: מחקרים בגאוגרפיה-היסטורית  תרבותית של ירושלים לדורותיה, הוצאת מאגנס ומכון שכטר למדעי היהדות, ירושלים. 350 עמ'.
עופר קניספל

ביוגרפיה

קניספל נולד ביפו וגדל בגבעתיים. בגיל 16 עת מעבר הוריו לרמת-גן, נשאר לגור אצל סבתו אדלה (לאחר מותה הוסיף כשם אמצעי את "בן אדל" לזכרה). בצבא שירת בגרעין נח"ל, ונפצע בלבנון. הוא חי שנה וחצי בקיבוץ מורן בגליל. לאחר מכן עבד כקצין ביטחון ב"אל-על" במשך 8 שנים, כשבמקביל כתב לתיאטרון ולעלות מחזות פרי עטו בתיאטרון "הסימטה" ביפו.
בשנת 2008 היה שותף להקמת עמותת "כמונו", המסייעת להורים נזקקים במתן טיפול נדרש לילד האוטיסט. קניספל כיהן בוועד המנהל של העמותה במשך ארבע שנים כמבקר פנים.
בשנת 2016 תבע את חברת ההפקה על פיטורים שלא כדין מהתוכנית גב האומה, שבסופם הגיעו לפשרה לשביעות רצונו.
בשנת 2017 לאחר תום ההליך המשפטי, יזם פניה לאתר mako לגבי תנאי העסקה בתוכנית טלוויזיה גב האומה. בעקבות הפנייה עלתה כתבה של העיתונאית יאנה פברזנר על מנחה ועורך התוכנית ליאור שליין ובה עדויות של עובדים לשעבר, לגבי דפוס העסקה פוגעני. שליין הגיש תביעת לשון הרע בסך חצי מיליון שקלים נגד קניספל, בטענה שניהל "מסע נקמה אובססיבי" נגדו בפייסבוק וברדיו לאחר שפוטר.

ספרים

בשנת 2001 יצא ספרו האזרח י. הספר הוא אסופה של עשרות מכתבים ששלח לידוענים, פוליטיקאים, חברות ממשלתיות ומסחריות בשם הדמות הפיקטיבית יואל קרני, ואת התשובות שקיבל למכתביו. במכתבים אלה מתלונן קרני על דברים קטנוניים, מציע הצעות מופרכות או מפנה שאלות ובקשות הזויות אך משעשעות, ובחזרה, הוא מקבל מכתבי תגובה מופרכים והזויים לא פחות.
בשנת 2003 יצא ספרו "כל שבת שנייה". הספר הוא מדריך שלם לגרוש הישראלי ומוצג כפרקי מיומנו של קניספל. הספר מלווה בצילומים של האמן יואב אפרתי. בעקבות הספר עלתה בשנת 2004 סדרה באותו השם בערוץ הילדים אותה כתב קניספל.
בשנת 2008 יצא בעם עובד ספרו "אגדות שהיו באמת".

מחזות

קניספל כתב מספר מחזות, ביניהם "עצמאות" ו"משחק ילדים" שהוצגו בתיאטרון הסימטה, "לוסטיג" בתיאטרון הנגב, והצגת ילדים "אבא עושה בושות" על פי ספרו של מאיר שלו.

טורים

במהלך הקריירה שלו כתב קניספל טורים אישיים למספר עיתונים שונים. ביניהם טור סאטירי ב"עכבר העיר", וטור אישי באתר וואלה! בשנת 2014, במהלך מבצע צוק איתן.

רדיו

בשנים 2009–2010 הגיש פינת "דברים שצריך להספיק לפני שתיפול הפצצה" בתוכנית הלילה הקומית "ציפורי לילה מחפשות פואנטה" שבגלי צה"ל.
ג'ילדה

קריירה

שם הבמה שלה נבחר בהשראת דמות הפאם פאטאל בגילומה של ריטה הייוורת' בסרט גילדה, כאפונים של הסרט. ג'ילדה התחילה להיות מעורבת במוזיקה בארגון פסטיבלים בבי"ס קתולי. לאחר שפגשה את האמרגן חואן קרלוס "טוטי" חימנס (Giménez), ג'ילדה הפכה לזמרת והצטרפה ללהקה שנקראה "לה בארה" (La Barra) ולאחר מכן בלהקות בשם "קרמה" ו"אמריקנה". ב-1993, חימנס שכנע אותה להתחיל קריירת סולו והיא הקלטה את שירה "מלב אל לב". שנה לאחר מכן הוציאה את אלבומה La única ("היחידה") הכולל את הלהיט "לב שבור" ו-La puerta ("הדלת").
ב-1995, שוחרר אלבומה Pasito. pasito ("צעד אחר צעד"), כולל הלהיט (ואחד השירים הפופולריים שלה) "no me arrepiento de este amor" ("אני לא מתחרטת על האהבה הזאת").

מותה

ב-7 בספטמבר 1996 ג'ילדה מתה בתאונת דרכים, בעת סיבוב הופעות בקידום האלבום corazon valiente ("לב אמיץ"). ג'ילדה, יחד עם אמא שלה, הבת שלה בת ה-12, שלושה מוזיקאים ונהג האוטובוס מתו כאשר משאית חצתה הכביש הראשי והתנגשה באוטובוס במהירות של 129 קמ"ש בכביש לאומי מספר 12 שבמחוז אנטרה ריוס, ארגנטינה.

מורשתה

זמן קצר לאחר מותה, ג'ילדה הפכה לקדושה עממית ומעריצים רבים ייחסו לה מעשי נסים. מדי שנה ביום ההולדת שלה, מעריציה מגיעים אל אתר המקדש שהוקם לזכרה באתר התאונה ומשאירים נרות כחולים, פרחים ומתנות.
ממש לפני מותה, ג'ילדה עבדה על אלבום חדש, אך הצליחה להקליט רק חמישה שירים, אשר נכללו ב-1997 באלבום שנקרא בספרדית no es mi despedida.

דמותה במדיות אחרות

ב-2015 יצא המחזה ג'ילדה בבואנוס איירס עם פלורנסיה ברטולד בתפקיד הראשי ובבימויו של איבן אספצ'ה.
בספטמבר 2016 יצא ג'ילדה, סרט קולנוע ביוגרפי על חייה ועל הקריירה, שיצא לאקרנים ב-15 בספטמבר 2016, לציון יום השנה ה-20 למותה. בכיכובה של נטליה אוריירו כג'ילדה, כמו גם כמה מוזיקאים מהלהקה המקורית שגילמו את עצמם.
אדולף שטיינברגר

ביוגרפיה

אדולף שטיינברגר נולד ב-1916 בזאגרב ולמד הנדסה באוניברסיטת זאגרב. ב-1938 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה ולחם בשורות הבריגדות הבינלאומיות במהלך מלחמת האזרחים בספרד. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית, נעצר שטיינברגר ונשלח לעבודות כפייה בגרמניה. ביולי 1941, הצליח שטיינברגר להימלט ולשוב לגבולות יוגוסלביה הכבושה. הוא הצטרף לכוחות הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו וארגן מספר יחידות באזור קוֹרְדוּן. בהמשך, מונה לקומיסר של גדוד פרטיזנים. במרץ 1942 נפל למארב של צ'טניקים כתוצאה מהלשנה ונהרג ביחד עם שלושה לוחמים ובהם רוברט דומאני. גופתו הושלכה לבור מים בעומק רב ושרידיה נמצאו רק ב-1966. ב-27 ביולי 1943 העניק לו מפקד כוחות הפרטיזנים יוסיפ ברוז טיטו את עיטור "גיבור יוגוסלביה" ושטיינברגר היה אחד מראשוני מקבלי העיטור.
עז מבריגה

תיאור ומאפיינים

עז מבריגה מתנשאת לגובה של 140–180 סנטימטרים, ומשקלו נע בין 40 (אצל הנקבות) ל-100 קילוגרמים (אצל הזכרים), ולכן היא גדולה יחסית לשאר היעלים. לנקבות פרווה חומה-אפורה, ואילו לזכרים פרווה בגוון מעט בהיר יותר, פנים שחורות ו"זקן" גדול ומדובלל שצבעו לבן על הצוואר ובית החזה. הן לזכרים והן לנקבות בטן לבנה, דוגמה של פסים לבנים ושחורים על הרגליים וזוג קרניים מסולסלות דמויות בורג, ומכאן שם המין. קרני הזכרים יכולות להגיע לאורך של 160 סנטימטרים (5.2 רגל), ואצל הנקבות הן יכולות להגיע לאורך של 25 סנטימטרים בלבד. בדרך כלל, פרוות הקיץ קצרה באופן משמעותי מפרוות החורף הקר.
בית הגידול של עז מבריגה הוא הררי ומיוער. הם מצויים במערב ההימלאיה, ברום של 500 עד 3,500 מטרים מעל פני הים. יעלי הבורג הסתגלו לחיים באזור הסלעי ולאוויר הדליל שבו, והם מסוגלים לדלג בקלות בינות הסלעים. מזונם העיקרי הוא מעשבים, עלים, שיחים וכל צמח שיוכלו למצוא. לעיתים ניתן לראות אותם נעמדים על הרגליים האחוריות כדי להגיע לעלווה הרכה של עצים גבוהים.
עז מבריגה פעילה בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות או לפנות ערב. הנקבות והפרטים הצעירים נוהגים להתאסף בעדרים קטנים המונים עד תשעה פרטים, ואילו הזכרים הם יחידאים (מתבודדים). במהלך עונת החיזור והרבייה, הזכרים נלחמים זה בזה בעזרת קרניהם כדי לזכות בנקבות. בתחילת הקרב, הזכרים מזנקים זה אל זה עד שקרניהם ננעלות זו בתוך זו, ואז הם דוחפים זה את זה בכוח עד שאחד הזכרים נכנע. קול הפעייה של העז דומה לזה של עז הבית.
העז המבריגה נתונה בסכנת הכחדה. העז ניצודה, לרוב בצורה לא חוקית, לשם פרוותה, בשרה וקרניה.
בין הטורפים הטבעיים של יעל הבורג ניתן למנות את נמר השלג, דוב שחור אסייתי, שונר מצוי, זאב ההימלאיה וגם חתול נמרי בנגלי. הקטנים יכולים להיטרף גם בידי עיטים זהובים ושועלים, אך האמהות ינסו להגן עליהם בקרניהם החדות.
קורטונה

היסטוריה

במקור קורטונה הייתה שייכת למחוז אומבריה, ונכבשה והורחבה על ידי האטרוסקים, שקראו לה "קורטון". בסופו של דבר קורטונה נהייתה לקולוניה רומאית תחת השם "קוריטו". שמותיה העתיקים של קורטונה ואגדות מוצאה תועדו על ידי המגלה והחוקר ג'ורג' דניס. בשלבים האחרונים של המלחמה הגותית באמצע המאה ה-6 קורטונה הותקפה ונהרסה.
קורטונה נהייתה לעיר גיבלינית במאה ה-13, עם מטבע משל עצמה. בשנים 1325-1409 משפחת רניארי-קזאלי שלטה בעיר. לאחר שהמלך לאדיסלאוס מנאפולי כבש את העיר בשנת 1409, הוא מכר את העיר לבית מדיצ'י בשנת 1411. בשנת 1737 נכחד בית מדיצ'י וקורטונה נלקחה תחת חסותו של בית לורן. בעקבות מלחמות העצמאות של איטליה, הפכה טוסקנה, כולל קורטונה, לחלק מממלכת איטליה בשנת 1861.

אתרי העיר

קורטונה מלאה במבנים מימי הביניים וממוקמת על גבעה תלולה בגובה 660 מטר, וחובקת את כל הנוף של ואל די צ'יאנה. מכיכר גריבאלדי יש תצפית לעבר אגם טראסימנו, שבו התרחש קרב טראסימנו בין חניבעל לצבא הרומי. חלקים מהחומה האטרוסקית עדיין נראים ביסודות של החומה הנוכחית של קורטונה. הרחוב הראשי של העיירה, ויה נציונלה, הוא הרחוב היחיד בקורטונה ללא שיפוע, והוא עדיין קרוי על ידי המקומיים רוגה פיאנה.
בתוך פלאצו קזאלי (Palazzo Casali) נמצא מוזיאון האקדמיה האטרוסקית המציג פריטים שונים מהתרבויות האטרוסקיות, הרומיות והמצריות, כמו כן מוצגי אמנות מימי הביניים ומהרנסאנס. המוזיאון הוקם בשנת 1727 כאשר אונופריו בלדלי תרם לאקדמיה דל קורטונה את אוסף העתיקות ואת הספרייה הפרטית שלו. אחד החפצים הידועים במוזיאון הוא מנורה אטרוסקית תלויה שנמצאה ליד קורטונה בשנת 1840 ונרכשה על ידי המוזיאון בסכום גדול של 1600 סקודי פלורנטיני. המנורה העשויה מברונזה היא מהמחצית השנייה של המאה הרביעית לפני הספירה. לבסיסה צורת ראש של גורגונה והיא מעוטרת בדמויות של- silejes וסירנות או הרפיות מנגנות על חלילי פאן. בין כל שני קנים נמצאת דמות של אל הנהר היווני אָכֶלוּס. במוזיאון ישנן יצירות נוספות כגון “בנדיקטוס הקדוש” של אנדריאה קומודי, המדונה של פינטורקיו (Pintoricchio), "המדונה, הילד והקדושים" של פייטרו דה קורטונה, (Pietro da Cortona) וגם עבודה של לוקה סיניורלי.
יצירות האמנות העיקריות של העיר הן שני פנלים שנוצרו בידי פרה אנג'ליקו ונמצאים כיום במוזיאון הבישופות, ״הבשורה״ ו״מדונה והילד עם קדושים״. יצירת אמנות נוספת של פרה אנג'ליקו היא פרסקו מעל הכנסייה לכנסיית סן דומיניקו, שצייר האמן במהלך שהותו בקורטונה בשנת 1436. במוזיאון הבישופות ישנה גם עבודה של ג'וזפה מריה קרספי, הקרויה ״האקסטזה של סנט מרגרט״. מוזיאון האקדמיה האטרוסקית כולל את הציור הידוע Maternità משנת 1916 שצייר האמן המקומי ג'ינו סווריני. במוזיאון יש גם עבודות של פייטרו דה קורטונה.
וילה בראמאסולה נבנתה בשנת 1504 ושימשה כמקום צילום של הסרט הידוע תחת שמש טוסקנה.

תחבורה

העיר מקושרת למסילת ברזל, והתחנה הקרובה ביותר אליה היא קמושיה-קורטונה, במרחק 3 ק״מ. מהעיר יוצאות רכבות לפירנצה, רומא, פוליאנו ופרוג'ה.
סאאב

סאאב (Saab) היא חברת רכב ותעשייה כבדה שוודית שהוקמה בשנת 1937 ועסקה ביצור מטוסים. עם סיום מלחמת העולם השנייה חיפשה החברה שווקים חדשים. בשנת 1944 החל פרויקט במטרה ליצור את המכונית הראשונה, חמש שנים לאחר מכן החל היצור של המכונית "SAAB 92". העיצוב הדגיש את שורשיה של החברה בתעופה בעיקר.
בשנת 1969 נחתם הסכם שותפות עם יצרנית המשאיות השוודית סקאניה. בדצמבר 1989 הכריזה ג'נרל מוטורס על קניה של חמישים אחוז מחברת סאאב, ואופציה לרכוש את המניות הנותרות בתוך כעשור. בהמשך התפתחה סאאב לחברה לייצור שלל מוצרי תעשייה כבדה מתוחכמים כמו טילי כתף.
ב-2009, לאחר משבר בענף הרכב האמריקאי בעקבות משבר 2008 נחתם מזכר הבנות לפיו ימכרו עסקי מכוניות הנוסעים של סאאב מידי ג'נרל מוטורס לחברת מכוניות העל השוודית "קוניגסג" בשילוב קבוצת משקיעים נורווגים. הסכם זה לא יצא לפועל, וסאאב נמכרה לחברת רכב הולנדית שמכרה את מותג היוקרה "ספייקר", כיום החברה נקראת Swedish Automobile.
בשנת 2011 החברה נכנסה למשא ומתן עם יצרן סיני שהיה מעוניין לרכוש אותה אך ג'נרל מוטורס הטילה וטו, ולכן הסינים ויתרו על העסקה וסאאב נכנסה להליך פירוק, אך בשנת 2012 התקשורת בשוודיה דיווחה על השלמתה של עסקה לקניית יצרנית המכוניות השוודית וחובות העתק שלה, אולי בדרך לחזרה לפעילות. על-פי הדיווחים, חברת "הרכבים החשמליים הלאומית של שוודיה" (National Electric Vehicle Sweden, או בקצרה NEVS), בבעלותו של איש עסקים מהונג קונג, הסכימה לשלם סכום העומד על 208–250 מיליון יורו תמורת שליטה בסאאב, למעט חברת-בת להספקת חלפים לדגמי החברה. המהלך התאפשר מאחר שהחוק השוודי קובע שניתן לרכוש חברה אפילו אם הכריזה על פירוק ולמעשה סגרה שעריה, בתנאי לכיסוי החובות. במקרה של סאאב, עומדים החובות הללו על סכום עתק של כמיליארד יורו.
בינואר 2013 הכריזה על חברה על כוונתה לחזור ולייצר כלי רכב והציבה יעד מכירות של 120,000 יחידות עד לשנת 2016. בסיום שנת 2015 הכריזה החברה על כוונתה לייצר 4 דגמים חדשים בתוך כשנתיים. למרות הצהרת הכוונות לא שבה החברה לייצר כלי רכב וביוני 2016 הודיעה החברה באופן סופי על כוונתה לוותר על המותג סאאב ולייצר מכוניות תחת שם מותג חדש -NEVS. הכרזה זאת מהווה, למעשה, את סיום דרכה של סאאב כיצרנית רכב.