הדד

הׇדַד (מוכר גם בשמות הׇדַה, הׇדוּ ורַמׇן) הוא אל הסער ובכיר האלים בתרבויות הארמיות והאמוריות הקדומות שבצפון הלבנט. מקורות ומוקד פולחנו של הדד היה בעיר חַלַבּ (בסוריה של ימינו) לפחות מהאלף השלישי לפנה"ס, ומשם התפשט במהלך האלף השני לפנה"ס לתרבויות המסופוטמיות – הבבלית והאשורית (בשם אדד), לתרבות הכנענית (בשם בעל) ולתרבויות החורית והחִתִית (בשמות אל הסער האנטולי, תֶשוּבּ ותַרְחֻנְת). במישור המקומי התקיים פולחן הדד בשמו עם תוספת שמות אחרים, כגון בעל-הדד והדד-רמן.
רמזים בתעודות מהאלף השני לפנה"ס מצביעים על מקורות הבסיס המיתולוגי של הדד, ונראה שאלה דומים בקו הסיפורי שלהם ובמשמעותם לסיפורי המיתולוגיה של בעל הכנעני, המוכרים מתעודות העיר אוגרית. בחלק מהמקורות נטען, שמיתוסים אלה התפתחו ראשית לגבי הדד ורק בשלב מאוחר יותר עברו והתקבעו במיתולוגיה הכנענית.
ייצוגו האמנותי של הדד הוא על פי רוב דמות אדם מזוקן, לבוש גלימה, בעל כתר קרניים לראשו, אלה או גרזן מונף בידו, חנית דמוית ברק בידו השנייה, רוכב על שור. בפולחן בעל הקשרים מלחמתיים, הוצג הדד רוכב על מרכבת מלחמה.

אטימולוגיה

חוקרים מעריכים שמקורו של השם "הדד" בשורש לשוני שהיה קיים בשפות צפון-הלבנט הקדומות ונשמר בין היתר בערבית – פעולתו של הרעם – "הרועם" (בדומה למילה "מהדהד" בעברית). שם זה ביטא את התגלמותו הבולטת ביותר של פעולת אל הסער – הרעמת השמים במהלך הסערות.
ממשמעות לשונית זו התפתח מאוחר יותר בדרום סוריה גם בכינוי רַמַן או רַעַמַן – "המרעים". זהו כנראה מקור השילוב של השם הדד-רמן המוכר בממלכת ארם דמשק באלף הראשון לפנה"ס. יש הרואים בגרסה זו השפעה לשונית מסופוטמית שחזרה למרחב שמי המערבי לאחר התפשטות פולחן אדד מזרחה.
בשל היעדרן של תנועות בשיטות הכתב האלפבית שֵׁמִי, השם "הדד" מופיע בכתובות כנעניות וארמיות בכתיב הד, והתנועות הנגזרות משמו התגלו בכתיבת שמו בכתב יתדות, הכולל תנועות בסימני ההברות. סיומת התנועה "וּ" בשמו המקוצר, שזוהתה בכתב היתדות, היא סיומת מקובלת בכתיבה בשפות השמיות המזרחיות, שעל פי רוב לא נהגתה.
בכתב היתדות, ששימש שפות רבות במרחב, הופיע שמו של הדד גם במקבילה האידאוגרמית של אל הסער בשפה השומרית (השומרוגרמה), אִשְכֻר, ᵈIM וכן בהופעה כפולה של האידאוגרמה האשורית ששימשה לייצג את האל המקביל לו, אדד - ᵈU ᵈU.

קשרי משפחה

בתרבויות הצפון-סוריות נחשב הדד לבנו של אבי האלים המקומי, דגן (דגון), או אבי האלים הכנעני, אל. מבחינה זו, הדד אמנם עמד בשורה אחת אחרי אביו (שלדוגמה, היה בכיר האלים בממלכת אמר), אולם בפועל שימש מלך האלים. במקומות שונים אף הוצג הדד ברשימות אלים לפני אביו, אל.
לא ידוע על צאצאיו של האל הדד בתרבויות הצפון-סוריות. בתרבויות אחרות (כגון החורית) נודעו לו בנים שהפכו לאלים משמעותיים במיתולוגיה.

בנות זוג

בת זוגו המקורית של הדד בחלב נקראה חַלַבְתֻ ("הגבירה של חלב") והיא שימשה אלת פריון. בהמשך, בעקבות תהליכי הסינקרטיזם עם אלי סער בתרבויות השכנות, זוהו בנות זוגו כחבת החורית/חתית, עשתורת הפיניקית, עשתר המסופוטמית, ובתקופות ההלניסטית והרומית –עַתַרְעַתַה, שייתכן כי הייתה חיבור אטימולוגי בין עשתורת לענת הפיניקיות – מלוותיו של האל בעל.

זהות לאלים אחרים

במהלך כאלפיים שנות תיעוד פולחן הדד בצפון הלבנט התקיימו לחלופין זיקות חזקות לאלים אחרים ובעיקר לאלי סער במזרח הקרוב הקדום. הזיקות הללו הושפעו בעיקר מתהליכי נדידת עמים ושינויים גאופוליטיים של התפתחות ממלכות, נפילתן, השתלטות תרבויות על שטחי שכנותיהם וקשרי הגומלין בין התרבויות באזור. משך מאות שנים, ניתן אף לראות זהות מלאה בין הדד בשמו המקורי לאלי הסער האחרים באזור, אם כי בתקופות עצמאותן הממלכות הארמיות בתקופת הברזל ניכר בידול בין הדד לאלי הסער השכנים.
להלן האלים שאליהם נקשר הדד:

אדד המסופוטמי

למעשה, ניתן לומר שאדד המסופוטמי הוא הדד בניב אכדי, בה נבלעת האות ה' ומבוטאת כא'. התפתחותו של האל אדד כנראה, משקפת נדידה של עמים ארמיים ואמוריים מאזור סוריה מזרחה לצפון החבור ומשם דרומה לאזור אכד – שומר, בבל ואשור.
בעיר מארי השוכנת בין המרחב הסורי למסופוטמי התקיים פולחן הדד בשם האכדי שלו ובמידה רבה, בהקשר הסורי שלו, מבחינת מיתולוגית ופולחנית. שמו של האל, עם זאת, נכתב כאדד או בסימון היתדות השומרי (שומרוגרמה) ᵈIM ובסימן המספרי - ᵈU הלוגוגרם בו נכתבו רוב אלי הסער בכתב היתדות, אם כי כנראה הסימון בוטא פונטית כ"אדד".

בעל הפיניקי-אוגריתי

עיקר המידע המהותי על בעל המוכר למדע, הוא מתעודות אוגרית מהמאה ה-14 לפנה"ס. לא ידוע בדיוק מה ההבדל בין פולחן בעל באוגרית לזה שבערים הפיניקיות דרומית לה – לתוך חופי הים התיכון הכנעניים. עם זאת, קיימים סימנים רבים לכך שמדובר בפולחן זהה. 
בתעודות אוגרית מופיע שמו של הדד בקטעים הנחשבים לקדומים יותר כרונולוגית וכן כאחד משמותיו של האל בעל. סימנים אלה הובילו חוקרים להניח שבמקור פולחן בעל בתרבות הפיניקית הוא בפולחן הדד הסורי שבמחצית השנייה של האלף השני לפנה"ס התקבע בשמו כבעל. אף ייתכן שהמעבר מהשם הדד לשם בעל נעשה בהקשר של מאבק פוליטי בין אליטות באזור, אם כי אין ראות מוחשיות לכך.
בכל מקרה, לפחות בחלק מהאלף השני לפנה"ס, הייתה זהות מלאה בין הדד לבעל ולא בכדי הוא צויין במספר כתובות כ"בעל-הדד". נראה שגם הכינוי בעל-שמין מקורו במיזוג בין בעל הכנעני להדד הארמי, ועל כן קיום הפולחן שלו במרכב המרכז סורי, כעיר תדמור.

תשוב החורי/חתי

מקור פולחן אל הסער החורי לא ידוע וגם לא מקור השם תשוב. חוקרים מעריכים ששמו בעל מקור משותף לאל הסער האוררטי, תֶיְשֶבַה.
עם התפשטות שבטים חוריים בצפון הלבנט, ובוודאי בתקופת ממלכת מיתני החורית ששלטה על צפון סוריה במחצית האלף השני לפנה"ס, התרחש מיזוג בין תשוב להדד, ומעריכים שבשלב זה נטמעו מרכיבים מהדד בדמותו של תשוב. העדות המרכזית לכך מוצאים החוקרים במוטיבים החוזרים שבסיפורי המיתולוגיה החורית על מעלליו של תשוב, ובעיקר מלחמתו בישות הימית אוּלִיקׇמִי בדרכו לבכורה בפנתאון האלים, במסגרת המסכת המיתולוגית המוכרת כ"מחזור כומרבי".
בתקופת התבססות האימפריה החתית בשטח הסורי, מהמאה ה-15 לפנה"ס, ניכר מיזוג זה בהמשך המרכזיות הדתית של העיר חלב ושל אל הסער שלה בפנתאון השושלת השלטת האימפריה. אל הסער הבכיר של הפנתאון החתי באותה תקופה היה "תשוב מחלב בחתושה". כלומר, אל הסער הסורי המקורי מחלב היושב בעיר הבירה החתית, חתושה. בתקופה זה מתקיים כנראה סינקריטיזם מלא בין אלי הסער באזור וגם זוגותיהם. סינקריטיזם זה תקף גם לגבי אלי סער אהטוליים אחרים שכנראה בעבר שימשו כאלים מקומיים ואומצו אל הפנתאון האימפריאלי, כגון תׇארוּ, תׇרְחֻנְת ו תַרְחֻנְזַה. חלקם אף הפכו לבני הפמליה של תשוב/הדד. הפרדה מחודשת בין האלים התרחשה כנראה רק לאחר התמוטטות האימפריה החתית המאה ה-12 לפנה"ס ועלייתן מחדש של הממלכות הארמיות.

אַמֻרֻ האמורי

אמורו היה בכיר האלים האמורי בצפון הלבנט. בתקופות שונות, אימץ אמורו את דמותו של הדד ולמעשה פולחנם של שני האלים מוזג, כנראה בעיקר עקב ההשפעה הרבה של תרבות הפולחן של הדד על המרחב האזורי.

אִשְכֻר השומרי

אישכור שימש אל הסער בפנתאון השומרי ולמעשה, לא התקיימו זיקות או השפעות בינו לבין הדד, עד להגירה הצפון שמית למוסופוטמיה באלף השלישי לפנה"ס. השפעתו של הדד על דמותו של אשכר חלה, כנראה בעקבות הופעתו של אדד בפנתאונים של התרבויות המסופוטמיות באותה תקופה. הקשר הישיר העיקרי שניכר בין שני האלים הוא בשימוש הנפוץ שנעשה לכינויו של הדד בכתב היתדות בשומרוגרמה ᵈIM. אידאוגרמה זו בוטאה פונטית בכל תרבות בכינויו המקורי של אל הסער.

הדד במקרא

הדד מופיע במקרא בעיקר באיזכור שמות תאופוריים של מלכים הכוללים את שמו של הדד ושמות מקומות.