רצח טלי חטואל ובנותיה

הרצח

דוד וטלי חטואל התגוררו במושב קטיף. טלי הייתה עובדת סוציאלית ודוד מנהל בית ספר יסודי באשקלון. הרצח אירע ב-2 במאי 2004 כאשר טלי נסעה יחד עם ארבע בנותיה מקטיף לאשקלון, על מנת לבקר אצל בעלה ולהפגין נגד תוכנית ההתנתקות במשאל מתפקדי הליכוד שנערך באותו יום. ב'ציר כיסופים' שבו נסעה, תחת חסותם של בנייני מגורים סמוכים בחאן יוניס, פתחו שני מחבלים פלסטינים: איבראהים חמאד, פעיל "גדודי אל-קודס" של הג'יהאד האסלאמי, ופייסל אבו מג'רע, פעיל ב"ועדות ההתנגדות העממית" של הפת"ח, באש על מכוניתה ואילצו אותה לרדת לשולי הכביש. חטואל נפצעה קשה בהתקפה הראשונה. המחבלים, שהיו חמושים ברובי קלצ'ניקוב, התקרבו למכונית ומטווח אפס ירו צרורות בטלי חטואל ובנותיה עד שכולן מתו.
כוחות צה"ל, לוחמי חטיבת גבעתי, חיילים מגדוד שריון 9, הוזנקו לשטח והצליחו להרוג את המחבלים. במהלך חילופי האש נפצעו שני חיילים ואזרח. הג'יהאד האסלאמי וועדות ההתנגדות העממיות נטלו אחריות על הרצח, שבוצע בהוראת מוחמד שייח' חליל מהג'יהאד האיסלאמי. מפקד גדודי חללי אל-אקצה בעזה הכריז כי הפיגוע הוא תגובה ראשונית ל"חיסולם" של השייח' יאסין ושל עבד אל-עזיז א-רנתיסי, שחוסלו בחודשיים שקדמו לפיגוע, וכן ל"מעשי הטבח בבית להיא ובכל השטחים". החמאס הבהיר כי אנשיו אינם מעורבים בפעולה.
הפיגוע בוצע ביום שבו הצביעו חברי הליכוד על תוכנית ההתנתקות. במערכת הביטחון חששו כי ארגוני הטרור יערכו פיגועים ביום זה על מנת להשפיע על תוצאות הבחירות. אריאל שרון, ראש ממשלת ישראל הגיב בהקלטה ששודרה בערוצי הרדיו, כי הפלסטינים מנסים למנוע את תוכנית ההתנתקות באמצעות הפיגוע, מכיוון שהיא קשה וחמורה להם, ולכן על אף הפשע האכזרי הוא ימשיך להילחם על מימוש ההבדלות מעזה.

לאחר הרצח

שבוע אחרי הרצח, ב-9 במאי, ירו שני מחבלים פלסטינים שהיו לבושים בבגדי נשים אל עבר תהלוכת האזכרה לחטואל, שצעדה במקום הרצח. הירי לא גרם לנפגעים. כוחות צה"ל שאבטחו את האירוע השיבו אש והרגו את המחבלים.
במחאה כנגד תוכנית ההתנתקות ניצב דוד חטואל בראש השרשרת האנושית מהכותל המערבי למעבר ארז. ביום פינוי היישוב קטיף הוצבו ליד ביתו של חטואל חמישה כיסאות ריקים שעליהם סרטים כתומים ושמותיהם של טלי וארבע בנותיהם.
ב-25 בספטמבר 2005, במסגרת מבצע גשם ראשון, ביצע צה"ל סיכול ממוקד במוחמד שייח' חליל באמצעות טיל שנורה ממסוק קרב. חליל, מבכירי הג'יהאד האסלאמי, היה האיש שתכנן את הרצח ושורה של פיגועים נוספים (הוא היה אחראי לרצח של 15 ישראלים). ב-9 ביוני 2006 הורה אלוף פיקוד הדרום, יואב גלנט, על ביצוע תקיפה אווירית של מבנה (ליד ההתנחלות לשעבר שליו) ששימש לאימוני מחבלי ועדות ההתנגדות העממית. כלי טיס של חיל האוויר ביצע את התקיפה ובמהלכה נהרגו ארבעה מחבלים, בהם גם ג'מאל אבו סמהדאנה, מפקד ועדות ההתנגדות העממית שהיה האחראי לרצח מטעמם, אשר בא לצפות באימוני המחבלים. ב-6 ביוני 2007 עצרו כוחות הביטחון את ג'יהאד אבו דהאר, תושב קרארה שהתגורר קרוב מאוד ל"ציר כיסופים". הוא סייע לרוצחים של משפחת חטואל, באמצעות מודיעין, הסתרת נשק והכנות לפיגוע.
ב-16 ביוני 2004 העניקה אוניברסיטת בן-גוריון לטלי חטואל תעודת מוסמך (תואר שני) באמנות ועבודה סוציאלית. בעלה, דוד חטואל, קיבל את התואר בשמה. ב-2004 הקים דוד חטואל עם קבוצת חברים את עמותת 'טלי ביד רמ"ה' לזכר טלי ובנותיה, המסייעת בידי אנשים הזקוקים לטיפולי הפריה. 
באייר תשס"ה, שנה לאחר הרצח, יצא לאור בהוצאת המכון התורני אור עציון הספר "טל לישראל - אסופת מאמרים בעניין חינוך הבת" לזכרן של בנות משפחת חטואל. הספר כולל עשרות מאמרים בהלכה, מחשבה, חינוך וצניעות. בין הכותבים בספר הרבנים הראשיים לישראל, רבנים ואנשי ונשות חינוך. בשנת תשס"ו - 2006 נקבע יום הירצחן של טלי ובנותיה על ידי "ועד מתיישבי גוש קטיף" כיום של לימוד ובירור במערכות החינוך השונות. אמהּ של טלי חטואל, שוש מלכה, כתבה ספר ילדים בשם "רוני בונבוני" לזכר נכדתה רוני.
כשנה וחצי לאחר הרצח, בדצמבר 2005 התחתן דוד חטואל בשנית ובהמשך נולדו לו שישה ילדים. חטואל הוא מנהל מחוז הדרום של החינוך הממלכתי-דתי.

לפני רצח בנות משפחת חטואל

מעל שנתיים לפני רצח בנות משפחת חטואל, ב-18 בפברואר 2002 לפנות ערב, ירה מחבל על רכב על ציר כיסופים ורצח את אהובה אמרגי, תושבת גני טל. כח של צה"ל שהגיע למקום ניהל קרב עם המחבל ושני חיילים נהרגו. לאחר הפיגוע הרס צה"ל שני מבנים בפאתי חאן יוניס לאורך ציר כיסופים שלא שימשו למגורים, והודיע לדיירי כ-20 מבני מגורים באזור שבתיהם מיועדים להריסה ועליהם לפנות בתיהם. תושבי הבתים הגישו יחד עם חבר הכנסת מוחמד ברכה שתי עתירות לבג"ץ נגד הריסת הבתים, יחד עם בקשה לצו ביניים עד בירור העתירה. השופטת דורית ביניש הוציאה צו ביניים המורה שלא להרוס את המבנים, עד לדיון בעתירה. 
באתר ynet הובאו בהקשר זה דברים מפי "גורם בפיקוד הדרום": "ההודעה על פינוי הבתים הועברה באופן כללי לפלסטינים המתגוררים באזור הפיגוע, מכיוון שפיקוד דרום כלל לא החליט אלו בתים יהרסו. כעת מתנהל על כך דיון בפיקוד ועדיין לא הוחלט אלו בתים מהווים סיכון ומהו הצורך המבצעי המדויק בהריסת הבתים". עוד הוסיף הגורם: "בכל מקרה לא תבוצע הריסה נוספת עד להחלטה של בג"ץ וגם ללא העתירה לבג"ץ היה הפיקוד מתייעץ עם גורמים משפטיים לפני הפעולה". עוד נטען שבפיקוד הדרום נזהרו מהריסת בתים בעקבות ביקורת בינלאומית על הריסת שכונה ברפיח זמן מה קודם לכן. לאחר יומיים הצהירה המדינה שחזרה בה מכוונתה להרוס מיידית את הבתים, והודיעה כי אם תתכנן בעתיד להרוס מבנה, דייריו יקבלו הודעה מראש, אלא אם הודעה כזאת אינה אפשרית בשל צורך מבצעי מיידי, סיכון חיי חיילים או סיכול פעולה מבצעית. בעקבות זאת משכו העותרים את העתירות.  
במאי 2002 נערך דיון בלשכת היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, על הריסת הבתים. בסיכומו נכתב: "הריסת שני הבתים המצויים בקרבת הגשר מתוארת על ידי אלוף הפיקוד כעניין של פיקוח נפש... לפחות בית אחד מאוכלס באזרחים אשר אין מידע הקושר אותם לפיגועים או למתן אפשרות לביצוע פיגוע... ההריסה צריכה להיות כפופה למתן פיצויים. יש להביא את הנושא לידיעת שר הביטחון והרמטכ"ל, כדי שייתנו דעתם לכך". בסופו של דבר לא נהרסו מבנים בציר כיסופים עד לאחר רצח בנות משפחת חטואל.

לאחר רצח בנות משפחת חטואל

לאחר רצח בנות משפחת חטואל, אמר הרמטכ"ל משה יעלון: "יש פה בפרוזדור כיסופים בתים קרובים לציר שאנחנו מטעמי ביטחון שקלנו וגם רצינו להזיז אותם ולפצות את התושבים. אולם הדבר לא אושר לנו במערכת המשפטית". בראיון לקול ישראל בעקבות הפיגוע אמר אלוף פיקוד הדרום דן הראל כי "למרות שבג"ץ הורה שלא להרוס מבנים בקטע כביש זה", אם יתברר שהפיגוע בוצע בחסות בתים פלסטינים - צה"ל יהרוס אותם. ראש המועצה האזורית חוף עזה אבנר שמעוני התבטא כי "בג"ץ שלא נתן אישור לצה"ל להרוס את הבתים סמוך לציר שבחסותו יוצאים המחבלים - ידיו לא תהיינה נקיות". 
מיד אחרי הרצח הרס צה"ל 6 מבנים מדרום לציר כיסופים, מהמקום ממנו יצאו המחבלים. בנוסף נהרס מבנה ללא גג ומחסן מצפון לציר, מכיוונם נורו יריות על עמדה של צה"ל. נציג המדינה הצהיר בדיון בבג"ץ שאין כוונה להרוס עוד מבנים בעקבות הפיגוע ושהמבנים לא נהרסו לצורך הרתעה או ענישה אלא "לאחר שהתקבל מידע חסוי שהצביע על סיכון לפיגוע נוסף במקום, בטווח הזמן המיידי". שבוע לאחר הרצח, במהלך אזכרה שנערכה במקום הרצח בנוכחות מאות מתיישבים, פתחו מחבלים באש מתוך מבנים סמוכים לציר על באי האזכרה. במהלך הקרב הרס צה"ל עוד 7 מבנים לאחר שיושביהם הוזהרו ופונו מהם. שופטי בג"ץ דחו את הטענה שההריסה בוצעה בניגוד להצהרה שניתנה שבוע קודם לכן, וקיבלו את טענת המדינה שהמבנים נהרסו תוך כדי פעילות מבצעית.