google/wiki40b huggingface dataset:
כפר מימון

הקמת המושב

המושב נוסד בשנת ה'תשי"ט 1959 על ידי גרעין של בני עקיבא, והיה המושב הראשון שהוקם על ידי תנועת בני עקיבא. עוד קודם להקמת היישוב קיבלו חברי הגרעין הכשרה במושב יושיביה שרבים מתושביו עזבו אותו. בעבר בזמן הגרעין נקרא היישוב "שובה ה'" כך יחד עם היישובים הסובבים בנו חברי הגרעין את "גוש השובות".
המושב נקרא על שם הרב י"ל פישמן מימון, ממנהיגי תנועת המזרחי ושר הדתות הראשון של מדינת ישראל. באופן חריג נקרא המושב על שם הרב מימון עוד בחייו (הרב מימון נפטר שלוש שנים לאחר ייסוד המושב).
שטחו של המושב הוא כ-5,000 דונם.

אוכלוסייה ושירותים ביישוב

במושב מתגוררות כיום כמאה משפחות. עם השנים חזרו בני הכפר לגור בו וכיום מתגוררות כחמישים משפחות של דור ההמשך בכפר. רוב התושבים עוסקים בחקלאות.
בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתנת לתושביו הטבת מס בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
רב היישוב הוא הרב מיכאל אדרעי. לפניו כיהן הרב אליעזר איגרא, אב בית דין בבאר שבע. במשך שנים רבות כיהן בתפקיד זה הרב יעקב אריאל, המשמש היום כרב הראשי לרמת גן. 
בכפר קיימים בית כנסת, בית ספר היסודי "נועם תושייה", הישיבה התיכונית "בית יהודה", מרפאה, מכולת, מקווה וסניף של תנועת הנוער בני עקיבא.

אירועים פוליטיים

כפר מימון אוזכר בתקשורת לראשונה בהקשר למחאה נגד פינוי סיני בשנת 1982 וכונה אז "בסיס" ליציאת השיירות לתוך שטח חצי האי סיני. 
כמו כן, עלה כפר מימון שנית לכותרות באמצע יולי 2005, כאשר רבבות אנשי ימין יצאו מנתיבות לגוש קטיף במסגרת "צעדת ההתחברות" ונבלמו על ידי אלפי שוטרים וחיילים בקרבת הכפר. לבסוף הותר למפגינים לנוע לעבר הכפר ולבלות בו את הלילה. כוחות המשטרה המתוגברים צבאית כיתרו את גדרות כפר מימון כדי למנוע מהצועדים להמשיך בדרכם לעבר רצועת עזה.
לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות הועברה ישיבת הסדר נווה דקלים למתחם הישיבה התיכונית בכפר מימון (ולאחר מכן המשיכה למשכנה הנוכחי באשדוד), ישיבת ההסדר שכנה בעבר במקום גם לאחר פינוי סיני.
כוכב

יואב רייבי המכונה כוכב נולד בשנת 2005
כבר מאז שהוא נולד האחות אמרה שהוא יהיה הכוכב הבא של העולם ילד חכם שעוזר לעולם 
בקיצור תיהיו יואב
{מחפש מקורות}}
כוכב הוא גרם שמים דמוי-כדור המורכב מחומר במצב צבירה פלזמה וגז. כוכב, בניגוד לכוכב לכת, מפיק קרינה משל עצמו על ידי היתוך גרעיני ופולט אותה לחלל החיצון. מקורה של האנרגיה המשתחררת מכוכבים הוא בהיתוך גרעיני, והיא נפלטת לחלל בצורת קרינה אלקטרומגנטית וחלקיקי נייטרינו.
לפי הערכות, ביקום הנראה יש בקירוב ‎7×10²²‎ כוכבים. הכוכב הקרוב אלינו, מחוץ למערכת השמש, הוא פרוקסימה קנטאורי (לטינית: proximus - "קרוב"), הנמצא במרחק של 4.22 שנות אור מאיתנו.
הכוכבים יכולים להיות בגדלים שונים, מננסים אדומים שרדיוסם הוא רק כפליים הרדיוס של כוכב הלכת צדק, ועד ענקים אדומים, ענקים כחולים ועל-ענקים, אשר רדיוסם גדול פי 1000 מרדיוס השמש. את המסה של כוכבים נהוג למדוד ביחידה "מסת שמש". מסת שמש אחת היא המסה של השמש במערכת השמש (סול) - 1.989x10³⁰ ק"ג. מסתו של כוכב סדרה ראשית נעה מ-0.08 מסות שמש (מתחת לגבול זה נמצאים ננסים חומים) ועד 100–150 מסות שמש. הכוכב המסיבי ביותר שנצפה עד ל-2016 הוא R136a1 ומסתו 265 מסות שמש.
חלק מהכוכבים נמצאים במערכת כפולה עם כוכבים אחרים. קיימות גם קבוצות גדולות יותר של כוכבים, אשר מכונים צבירי כוכבים. ישנם צבירי כוכבים מפוזרים, כמו הפליאדות (Pleiades) או ההיאדות (Hyades) שליד הקבוצה שור (Taurus), וישנם צבירים כדוריים, המורכבים בדרך כלל מכוכבים ותיקים (כוכבי דור שני, Population II). הכוכבים ביקום אינם מפולגים באופן אחיד, אלא נוטים להצטבר במבנים הנקראים גלקסיות, שבתורן מאורגנות במבנים של צבירי גלקסיות וצבירי על.
לאנס סטרול

שנים ראשונות

סטרול החל את קריירת המרוצים במסלולי הקארטינג בהם זכה להצלחה רבה. בשנת 2008 זכה בתואר רוקי השנה מטעם התאחדות הספורט מוטורי של קוויבק. באותה שנה זכה באליפות קנדה. בשנת 2010 הוחתם סטרול באקדמיה לנהגים  של קבוצת פרארי. בשנת 2011 השתתף באליפות אירופה בקארטינג וסיים במקום התשיעי בקטגוריית KF3. בשנת 2012 השתתף במגוון תחרויות: זכה בגביע לאס וגאס, סיים רביעי באליפות ה-WSK מאסטר, חמישי באליפות העולם של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) ושמיני בסבב האירופי. בשנת 2013 עבר להתחרות בקטגוריית ה-FK1, הקטגוריה הבכירה בתחום ובסיום העונה נבחר כרוקי השנה.
בשנת 2014 התחרה באליפות איטליה בפורמולה 4. הוא הגיע לפודיום ב-13 מתוך 18 המרוצים בעונה, מתוכם 7 פעמים כמנצח וזכה באליפות. בחודשים ינואר ופברואר 2015 השתתף בסבב אליפות טויוטה, שהתקיים בניו זילנד וזכה באליפות. בהמשך השנה הצטרף לאליפות אירופה בפורמולה 3. במהלך העונה ניצח רק מרוץ אחד, מתוך 32 וסיים במקום החמישי בדרוג הכולל. בעונתו השנייה סבב ניצח 14 מרוצים וזכה באליפות בפער של 127 נקודות, בהשוואה למקום השני.

2017–2018: ויליאמס

במקביל להשתתפותו באליפות אירופה בפורמולה 3 שימש, במהלך שנת 2016, גם כנהג פיתוח של קבוצת וילימאס. לקראת סיום העונה הודיעה הקבוצה על החתמתו של סטרול כנהג בקבוצה החל מעונת 2017. את שלושת המרוצים הראשונים של העונה לא הצליח לסיים. בגרנד פרי רוסיה השלים לראשונה מרוץ, כשסיים במקום ה-11. בגרנד פרי קנדה סים במקום התשיעי וצבר נקודות ראשונות בקריירה. שבועיים לאחר מכן הפתיע רבים כשסיים במקום השלישי בגרנד פרי אזרבייג'ן והפך לרוקי הצעיר ביותר בתולדות האליפות שמגיע לפודיום. בגרנד פרי איטליה קבע את הזמן הרביעי בטיבו במקצה הדירוג. עונשים שהוטלו על דניאל ריקארדו ומקס ורסטאפן קידמו אותו אל המקום השני בזינוק למרוץ, אותו סיים במקום השביעי. את עונת הבכורה סיים במקום ה-12. בעונתו השנייה בקבוצה צבר נקודות בשני מרוצים בלבד וסיים את העונה במקום ה-18.

2019: פורס אינדיה

במהלך עונת 2018 נקלעה קבוצת פורס אינדיה לבעיית כלכליות שאיימו על המשך פעילותה. הקבוצה נרכשה על ידי לורנס סטרול, אביו של לאנס. לקראת עונת 2019 הוחתם לאנס בקבוצה שבבעלות אביו.

משפחתו

אביו של לאנס הוא לורנס סטרול, יזם בתחום האופנה והבעלים של קבוצת המרוצים רייסינג פוינט. אמו, קלייר-אן, היא מעצבת אופנה ואחותו, קלואי, היא זמרת פופ.
ביצנית אדומת-רגל

מאפיינים

הביצנית אדומת-הרגל ניזונה מחרקים, תולעים ועשבים. רוב הביצניות אדומות-הרגל מטילות ומקננות לאורך חוף האוקיינוס הארקטי באירואסיה; מלפלנד בסקנדינביה במערב ועד צ'וקוטקה שבמזרח סיביר. הן נודדות וחורפות באגן הים התיכון (כולל בישראל), באיים הבריטיים, צרפת, אסיה הטרופית ואפריקה הטרופית. פרטים תועים נצפו גם בצפון אמריקה ובאוסטרליה.
הסוג הטקסונומי של הביצנית נבדל מביצניות אחרות בצבע הרגל האדום.
מידות: אורך גוף: 31-29 ס"מ. מוטת כנפיים: 67-61 ס"מ. משקל: 205-121 גרם.
הביצנית מטילה את ביציה בגומה בקרקע בשטח הפתוח של הטייגה, ארבע ביצים בתטולה. באתרי הקינון, זכרי הביצנית הם אלו המגדלים את האפרוחים. עם בוא הסתיו, הנקבות עוזבות את אתרי הקינון כשבוע לפני בקיעת הביצים, מתלהקות ומתחילות בנדידה דרומה. הזכרים שמטפלים באפרוחים שבקעו יוצאים למסע חודש מאוחר יותר.
שירים פשוטים

שירים פשוטים הוא פזמון שכתב והלחין שלמה גרוניך. גרוניך שר את השיר במקור עם שם טוב לוי בשנת 1983.

רקע

השיר נכלל באלבומם המשותף של שלמה גרוניך ושם טוב לוי שנקרא "אלבום משפחתי" ובלט בו לצד "יש לי סימפטיה".
השיר נכתב על ידי גרוניך לאחר, שעל אף שהיה אמן ותיק ומוכר, לא שודרו שיריו ברדיו במידה מספקת לדעתו. על פי יואב קוטנר פנה גרוניך לאיש גלי צה"ל, גידי אביבי, בבקשה שישמיעו את שיריו יותר, וזה השיב לו כי העם רוצה "שירים פשוטים", מה שהביא את גרוניך לכתוב את השיר.
בשיר מביע הדובר את אי שביעות רצונו מכך שהעם דורש שירים פשוטים שאינם מורכבים.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת התשמ"ג (1983) הגיע השיר למקום ה-37.
אופיקלאידה

אופיקלאידה (בצרפתית: Ophicleide) היא משפחת חצוצרות ביוגל חרוטיות מפליז, בעלות שסתומים.

היסטוריה ונגינה

ככל הידוע, האופיקלאידה הומצא ב-1817, וב-1821 רשם בונה הכלים הצרפתי ז'אן אילר אסטה (בצרפתית: Jean Hilaire Asté; ידוע גם בשם האלארי או האלרי) פטנט על הכלי. הייתה זו אבן הפינה למבנה מחלקת כלי הנשיפה ממתכת של התזמורת של התקופה הרומנטית, תחליף לסרפנט, כלי מתקופת הרנסאנס, שנחשב למיושן.
הצינור הארוך של האופיקלאידה מתעקל לאחור, ונגינה בו נעשית באמצעות פיית גביע, כזו המקובלת בכלי נשיפה ממתכת באופן כללי. במקור היו לאפיקלאידה תשעה שסתומים, שהורחבו בהמשך עד שנים-עשר במספר, המכסים את נקבי הצליל הגדולים. כיוון הכלים השונים במשפחת האופיקלאידה יכול להיות בסי במול, דו, מי במול או פה. השכיח ביותר בקבוצה הוא האופיקלאידה-בס, בסי במול או בדו.
שם הכלי בא מהמילים היווניות שמשמען "נחש" ו"שסתומים", כיון שהוא נוצר כסרפנט עם שסתומים. בדומה לסרפנט, היה קשה לנגן בו וצלילו היה בלתי-צפוי במידת מה, מצב שהוליד את האמרה: "האופיקלאידה, כמוהו כחטא הקדמון, מוצאו בנחש".
השימוש הראשון שנעשה בכלי היה באופרה "אולימפייה" של גספרה ספונטיני בשנת 1819. יצירות מפורסמות אחרות שבהן מופיע האפיקלאידה הן אליהו והפתיחה לחלום ליל קיץ של מנדלסון וכן הסימפוניה הפנטסטית של ברליוז, אם כי הוא החליף אותם בהמשך בטובות בתזמור מתוקן. גם ורדי ווגנר כתבו לאופיקלאידה.
במשך הזמן החליפו את האופיקלאידה הטובה והאופוניום, אף כי הכלי נשאר פופולרי באיטליה עד ראשית המאה ה-20 ויש המנגנים בו באופן מקצועי עד היום. אחד האחרונים בנגני האופיקלאידה הגדולים היה סם יוז. הכלי היה גם מאבותיו הישירים של הסקסופון - אדולף סקס, כך מספרים, ניסה פעם להרכיב פייה של כלי נשיפה מעץ על אופיקלאידה שתיקן, והצליל מצא חן בעיניו. מן הניסיון הזה התפתח ונוצר לאחר זמן הסקסופון.
דייזי טרנר

ביוגרפיה

היא נולדה בגריפטון שבורמונט לעבדים משוחררים והתפרסמה בהמשך חייה תודות להקלטות של סיפורי משפחתה ששורשיהם באנגליה ובאפריקה. ביתה, שבו גדלו 13 ילדים, ממוקם על "דייזי טרנר לופ", שהוא מסלול אופניים ליד גריפטון. הוריה היו סאלי ואלכסנדר טרנר. אביה שהיה עבד, ברח מהמטע שלו בתחילת מלחמת האזרחים האמריקאית, והצטרף לחיל הפרשים הראשון של ניו ג'רזי בצבא האיחוד. באביב 1863 הוביל טרנר את הגדוד שלו למטע שבו עבד, בפורט רויאל, וירג'יניה, והרג את המעביד שלו. לאחר השירות הצבאי חזר לניו אינגלנד, שם עבד כחוטב עצים. הוא ואשתו סאלי בנו בית בגריפטון שבורמונט וגידלו 16 ילדים.
מלבד עיסוקה כמספרת סיפורים מחוננת, הייתה טרנר היסטוריונית משפחתית. דייזי טרנר פעלה רבות לתיעוד מורשתה, החל מילדותה ועד מותה בגיל 104.
טרנר מעולם לא נישאה, באחד מסיפוריה היא מספרת איך תבעה את הגבר שהבטיח להתחתן איתה וחזר בו, וניצחה בתביעה.

עבודתה

סיפוריה של טרנר הוקלטו ונשמרו, והיוו השראה לעבודות רבות אחרות.
אחד הסיפורים האישיים שטרנר סיפרה לעיתים קרובות, היה על תחרות בית ספר שנערכה כשהייתה בת שמונה בערך. בתחרות, מורתה הורתה לטרנר לדקלם שיר עם בובה שחורה, אבל ברגע האחרון טרנר התנגדה והמציאה שיר משל עצמה.
סיפור זה הפך בהמשך לנושא של ספר ילדים מאת מייקל מדיריס ואנג'לה שלף מדריס, שמוזכר גם בספר Racial Innocence: Performing American Childhood from Slavery to Civil Rights מאת רובין ברנשטיין.
ניתן לראות אותה מדקלמת שירה בגיל 104 בסרטו התיעודי של קן ברנס - "מלחמת האזרחים".
בשנת 2016 התפרסם ספר על חייה, סיפוריה ופועלה "Daisy Turner's Kin" מאת הפולקלוריסטית ג'יין בק.
הסיפור של דייזי טרנר ממשיך למשוך תשומת לב רבה כחלק מהמאמץ לשמר את ההיסטוריה העממית של ורמונט בארצות הברית.
שושלת נשכיז

שושלת נשכיז (נעשכיז, נסכיז) הייתה שושלת חסידית שפעלה ברחבי ווהלין (כיום אוקראינה). אבי השושלת היה רבי מרדכי מנשכיז. משושלת זו התפצלו שושלות אוסטילה וקובלה. חסידות נובומינסק אף היא מקורה בשושלת זו.

תולדות השושלת

רבי מרדכי נולד לרב דב בער מטולצ'ין בשנת תק"ב. היה מגדולי תלמידיו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. כיהן בלשנוב, קאוולי, לודמיר ונסכיז'.היה בעל מופת גדול וצדיקי דורו החשיבוהו מאוד. דברי תורתו נדפסו בספר "רשפי אש". נפטר בח' בניסן תק"ס. מתלמידיו היה רבי נטע מחלם. חתנו היה רבי חיים מסאטינוב.
ממשיכו היה בנו השלישי רבי יצחק מנשכיז. נולד בסביבות שנת תק"ן. היה חתנו של הרב מאיר בנו של רבי לוי יצחק מברדיטשב. היה תלמידם של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, רבי ברוך ממז'יבוז' ושל החוזה מלובלין. כאביו היה בעל מופת ואף הוא זכה לשבחים גדולים מצדיקי דורו. תורותיו הודפסו בספר "זיכרון טוב" ו"תולדות יצחק". נפטר ללא בנים בכ' בשבט תרכ"ח.

החסידות לאחר השואה

חלק מאדמו"רי השושלת ורוב חסידיהם, נהרגו בשואה. צאצאי השושלת שכיהנו באדמו"רות ועלו לישראל, היו ציוניים, ומשפחתם לא המשיכה באדמו"רות.
בשנות ה-90 פתח רבי ישראל שטרן (תשכ"ב - תשע"ג, בנו של הרב מאיר רבה של מירון וחתנו של רבי אברהם חיים ראטה משומרי אמונים) בית כנסת בשם נעשכיז באשדוד. עם השנים נאסף סביבו קהל אוהדים וחסידים. רבי ישראל לא היה צאצא ישיר לאדמו"רים, אלא דרך אשתו. בשנת תשע"ד הוכתר לאדמו"ר בנו רבי מרדכי, חתנו של רבי שלום מאיר מפאליטשאן.
נשק כבד

בעת המודרנית, המונח נשק כבד מתייחס לאמצעי לחימה שאינם ניתנים לסחיבה על ידי חייל בודד, ובדרך כלל מופעלים על ידי צוות חיילים. הגדרה זו קצת רופפת ולעיתים נשק כבד מאופיין בהיותו כלי נשק שאינו נשק קל.
כל מערכות הלחימה הממונעות (כגון טנקים, נגמ"שים, מטוסי קרב וספינות מלחמה), כלי ארטילריה כגון תותחים, הוביצרים, מרגמות, תותחים מתנייעים, משגרי רקטות וטילים בינוניים וכבדים (כגון טילי קרקע-קרקע) נכללים תחת הגדרה זו.
מקלעים כבדים, מטולי רקטות אישיים וטילי כתף ניתנים להכללה בקטגוריה זו מאחר שבדרך הכלל הנזק שהם גורמים גדול יותר מהנזק שגורמים כלי נשק קלים דוגמת מקלעים, רובים ורימוני יד.
קריסטין קספרסן

ביוגרפיה

קספרסן נולדה באוסלו לאם שוודית, הזמרת והשחקנית ליל-באבס ואב נורווגי, היא גדלה בסטוקהולם עם אמה וביקרה לעיתים קרובות בנורווגיה את אביה, בגיל אחת עשרה הופיעה במחזה בילבי ולאחר מכן שיחקה במספר מחזות זמר נוספים, לאחר סיום לימודיה בתיכון היא עבדה בין היתר כמלצרית, ברמנית ודיילת. 
בתחילת שנות התשעים היא החלה לשמש תקופה כמגישת מזג האוויר בערוץ TV3 הנורווגי, היא הנחתה תקופה את תוכנית הבידור "Söndagsöppet" שמסגרתה ראיינה ידוענים כמו טום ג'ונס. ב-1995 ארגנה אירוע של ארגון "The Non-Violence Project" העוסק במניעת אלימות בקרב צעירים.
ב-2002 הנחתה את תחרות המלודיפסטיבלן ובאותה שנה מסרה את תוצאות הניקוד השוודי באירוויזיון.
מ-2003 ועד 2004 הנחתה את הגרסה השוודית של המבצר. מ-2007 היא נמנית מבין מגישות התוכנית "Nyhetsmorgon", תוכנית הבוקר הגדולה בשוודיה.
ב-2010 היא הגישה סיקור עבור ערוץ TV4 לחתונתה של ויקטוריה, נסיכת שוודיה.
בנוסף לטלוויזיה היא משמשת ככתבת קבועה במגזין סגנון החיים "חיי משפחה" (Family Living).
יחסי מאוריטניה–ניז'ר

היסטוריה

ב-10 באוגוסט 2013 חתמו ממשלות מאוריטניה וניז'ר על הסכם הגנה צבאית.
שרי החוץ של שתי המדינות שיבחו בצורה הדדית את שתי הממשלות על פעולותיהן נגד פעילי טרור בחבל הסאהל, ואמרו כי צריך לחזק את הקשר בין המדינות בשל המטרות המשותפות שלהן. שר החוץ של מאוריטניה הוסיף כי "מאוריטניה וניז'ר ​​הן שתי מדינות המאוחדות על ידי מרקם חזק של יחסים היסטוריים, תרבותיים, סוציולוגיים, גאוגרפיים וביטחוניים".

נציגות דיפלומטית

למאוריטניה יש קונסוליה כללית בניאמיי, בירת ניז'ר, אך לניז'ר אין נציגות דיפלומטית במאוריטניה, והיחסים בין שתי המדינות מצומצמים מאוד.
שי לביא

ביוגרפיה

שי לביא הוא יליד תל אביב (1970) ובוגר החינוך הממלכתי-דתי, תיכון אמי"ת גוש דן. לפני שירותו הצבאי למד בישיבת הר עציון באלון שבות. הוא בוגר התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן, ובשנת 1995 סיים תואר שני בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2001 השלים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בתוכנית ללימודי משפט וחברה (Jurisprudence and Social Policy). כותרת הדוקטורט שלו היא "The Modern Art of Dying: The History of Euthanasia in the United States".
בשנת 2002 מונה למרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, בשנת 2006 עלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 2011 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 2018 קודם לפרופסור מן המנין. עמד בראש מרכז אדמונד י' ספרא לאתיקה מאז ייסודו בשנת 2012 ועד 2017.
תחום המומחיות של לביא הוא סוציולוגיה ופילוסופיה של המשפט. מחקריו עוסקים בצמיחתן של דילמות אתיות בהתחלה ובסוף החיים וביחסים בין דת וחילון. ספרו "The Modern Art of Dying: A History of Euthanasia in America", זכה בפרס הספר הטוב ביותר בתחום הסוציולוגיה של המשפט לשנת 2006, מטעם האגודה הסוציולוגית האמריקנית.
לביא הוא חבר מערכת בכתבי עת בתחום עיסוקו, כגון "Critical Analysis of Law"‏, "Law, Culture and Humanities Journal",‏"Law & Society Review" ו"תיאוריה וביקורת".
בצד פעילותו האקדמית לביא חבר במשך השנים בפעילות ציבורית ובכלל זה היה חבר בוועד ההקמה של עמותת "אנו פליטים", וחבר בוועדת הלסינקי העליונה לניסויים רפואיים בבני-אדם.
פרופ' לביא זכה במלגת פולברייט, בפרס צלטנר לחוקר צעיר במשפטים, במענק להקמת מרכז מינרבה לחקר סוף החיים, ובמענק מחקר מקרן GIF לחקר ביו-אתיקה וחברה בישראל, בטורקיה ובגרמניה. כיהן כמרצה אורח באוניברסיטת קורנל, באוניברסיטת טורונטו, בישיבה-אוניברסיטה בניו-יורק, ובאוניברסיטת הומבולדט בברלין.
לביא הוא בן-זוגו של האמן שי עבאדי.
קופים בחלל 2

תקציר העלילה

לונה, קומט, האם וטיטאן נשלחים להציל את העולם מפני השתלטותו של זרטוג. קומט, הקוף המחונן, רוצה להישלח לחלל ולהצטרף למשימה ביחד עם שאר חבורת הקופים האסטרונאוטים.
עקב תקלה, זוכה קומט לצאת למסע בין גלקטי לכוכב מאלגור, שם הוא פוגש את החייזר קילווט.
בזמן היעדרו של קומט, משתלט זרטוג על מרכז החלל בכדור הארץ. קומט נאלץ לשוב לכדור הארץ ולהצטרף ללונה, טיטאן והאם כדי למנוע את השתלטותו של זרטוג על העולם.

ביקורת

הסרט זכה לביקורות שליליות רבות. אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט 0% עם דירוג ממוצע של 2.1/10.
קאסאציו

קאסאציו (באיטלקית: cassazione, בגרמנית: cassation) הוא מונח, שהיה בשימוש בין 1750 ל-1775 בדרום גרמניה, אוסטריה ובוהמיה כהגדרה ליצירה או לפרק בודד.
מקור המונח אינו ודאי - קוך (Koch), מוזר (Moser) ואברט (Abert) סבורים שהיא לקוחה מ"cassare" ("לשלח" או "לשחרר" באיטלקית), במשמעות של "מוזיקת פרידה" (Abschiedsmusik). לדעת ויצבה (Wyzewa) וסן פו (Saint-Foix), כפי שהיא מובאת בביוגרפיה שלהם של מוצרט, המילה היא נגזרת של casser ("לשבור" בצרפתית), כלומר, יצירה שאפשר לנגן את פרקיה בכל סדר שהוא. רימן (Riemann), בלקסיקון שלו מ-1909, מייחס אותה ל- cassa, תוף באיטלקית. עם זאת, הסבירות הגבוהה ביותר היא, שהמילה קאסאציו היא שיבוש קל של ביטוי גרמני שהיה נפוץ בין מוזיקאים באמצע המאה ה-18, gassatim gehen - לנגן ברחובות. כבר ב-1619 השתמש מיכאל פרטוריוס במונחים "גראסאטן" ו"גאסאטן" בקשר לסרנדה.
בראשית התקופה הקלאסית ולפניה נכתבו קאסאציות בין השאר על ידי קרל דיטר פון דיטרסדורף ומיכאל היידן, כמו גם יצירות מוקדמות של יוזף היידן ומוצרט, אם כי רק מעטות מהן נקראות כך במקורות, מה שמקשה על זיהוי "סגנון קאסאציוני" מובהק. בקטלוגים תמאטיים של ברייטקופף יצירות מוגדרות לעיתים קאסאציות ובפעמים אחרות דיברטימנטי וכך גם בכותרות היצירות, הן בדפוס והן בכתבי יד. היידן השתמש לעיתים בכותרת "קאסאציו" לציון פרקים בעלי אופי קליל והומוריסטי.
השימוש היחיד שמוצרט עשה במונח מופיע במכתב מאוגוסט 1770, שם הוא מזכיר התחלות של שלושה פרקים: הפרקים הראשונים של הסרנדות 63 ו-99/63a ברשימת קכל, שניהם שירי לכת, ושיר הלכת הנפרד 62 ברשימת קכל (שכיום מקובל לקשר אותו עם הסרנדה 100/62a). מכך אפשר להסיק, שייתכן ומוצרט קישר את המונח עם המערך המחזורי המסורתי של שיר הלכת והסרנדה. אותו דבר נכון לגבי מיכאל היידן. שני המלחינים השתמשו במונח אך ורק ליצירות תזמורתיות.
המונח קאסאציו נעלם כנראה משימוש כבר בנעורי בטהובן. דוגמה נדירה לשימוש מאוחר בקאסאציו מופיעה באופוס 6 של סיבליוס.
גריגוריוס החמישי, פטריארך קונסטנטינופול

גְרִיגוֹרְיוֹס החמישי (ביוונית: Γρηγόριος Ε΄‏; 1746‏ - 10 באפריל 1821) היה הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19. הוא הוצא להורג בפקודת הסולטאן מהמוט השני על שלא מנע את התקוממות היוונים בשלטון העות'מאני ב-1821, הלא היא מלחמת העצמאות היוונית. מאה שנה לאחר מותו הוכרז על ידי הכנסייה האורתודוקסית המזרחית אתנו-מרטיר וקדוש.

תולדות חייו

גריגוריוס החמישי נולד בשם גאורגיוס אַנְגֶלוֹפּוּלוֹס (Γεώργιος Αγγελόπουλος) למשפחה ענייה בכפר דִימִיטְסָנַה שבפלופונסוס. את לימודיו עשה בבית הספר בכפרו ואחר כך באתונה. בעזרת דודו התקבל ללימודים בבית הספר הגבוה בסמירנה (איזמיר), ועם סיום לימודיו נשבע את שבועת הנזירות והצטרף למנזר באי סְטְרוֹפָדֶס. הוא המשיך בלימודי תאולוגיה ופילוסופיה במנזר יוחנן הקדוש התאולוג (Μονή Ιωάννου του Θεολόγου) בפָטְמוֹס. עם שובו לסמירנה החל מתקדם במעלות הכהונה הכנסייתית, הוסמך לבישוף סמירנה ב-1785, ולפטריארך האקומני של קונסטנטינופול ב-1797. ב-1798 הודח מכהונתו על ידי השלטון העות'מאני ופרש למנזר איווירון בהר אתוס. ב-1806 נקרא לשוב לכס הפטריארך, ומילא תפקיד זה עד 1808, אז הודח בפעם השנייה ופרש שוב למנזר בהר אתוס. ב-15 בדצמבר 1818 נקרא בפעם השלישית לעמוד בראש הפטריארכט.
הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול לא היה רק בכיר הפטריארכים בכנסייה האורתודוקסית, אלא גם המילט באשי של היוונים באימפריה העות'מאנית. בתוקף תפקידו כמנהיג "אזרחי" נדרש להבטיח את נאמנותם המוחלטת של היוונים לסולטאן הטורקי, ויחד עם בכירי הכנסייה הוחזק אחראי לכל ספק-ערעור על שלטונו. כשפרץ ב-1821 המרד שייקרא לימים בשם מלחמת העצמאות היוונית, שילם גריגוריוס החמישי על כך בחייו. אומנם הוא עצמו והבישופים המטרופוליטנים הבכירים של הכנסייה האורתודוקסית פרסמו עוד קודם קול קורא לבני עדתם, גינו בתוקף את פעולותיהם של אלכסנדר איפסילנטי ומיכאיל סוסטוס בנסיכות מולדובה והצביעו עליהם כעל מורדים לא רק בסולטאן העותמ'אני אלא גם ברצון האל, אך הדבר לא הועיל.
ב-10 באפריל 1821, ביום ראשון של הפסחא, לאחר המיסה, נתלה גריגוריוס בפקודת הסולטאן מאחד משערי מתחם הפטריארכט בקונסטנטינופול. לאחר שלושה ימים הורדה הגופה ונלקחה על ידי יהודי העיר, אשר גררו והשליכו אותה אל מימי קרן הזהב. מלחים יוונים של אונייה רוסית משו את גווייתו מן המים והביאוה לקבורה באודסה.
חמישים שנה לאחר מותו, ב-1871, הובאו עצמותיו של גריגוריוס החמישי לקבורה ביוון, בקתדרלה המטרופוליטנית של אתונה. במלאת מאה שנים למותו כאתנו-מרטיר (Εθνομάρτυρας), ב-1921, הוכרז קדוש של הכנסייה האורתודוקסית המזרחית. שער מתחם הפטריארכט ממנו נתלה גריגוריוס נותר סגור ומסוגר מאז ועד היום.
יניס וימבריס

יניס וימבריס הם השמות המיוחסים לדמויות המקראיות של חרטומי מצרים שהתמודדו מול משה.
השמות מופיעים בתרגום יונתן לספר שמות ולמקומות נוספים בתורה. הם נזכרים במדרשים בתלמוד בשמות יוחנא וממרא. על פי מסורת יהודית מסוימת, השניים היו בניו של בלעם.
הסופר הרומאי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה) ציין בחיבורו "תולדות הטבע", שבין האסכולות של המאגיה, ישנו פלג שמקורו במשה ויאנס, וכפי הנראה הוא חשב את יאנס ליהודי.
הרטוריקן הלטיני אפוליוס (המאה ה-2) ציין בחיבורו "אפולוגיה" את המכשף "יוהאנס" (יאנס) בין מכשפים ידועים, ובהם גם משה, שהיו פעילים לאחר זורואסטר ואוסטאנס .
הפילוסוף הסורי נומניוס מאפאמיאה (המאה ה-2) התייחס בספר השלישי של חיבורו "על הטוב" אל האגדה על המאבק בין משה לצמד הקוסמים המצריים: "והבאים בתור הגיעו יאנס ויאמברס, חרטומים מצרים, אנשים שנחשבו כי אין עולים עליהם בעשיית קסמים בזמן שהיהודים גורשו ממצרים. אז אלה היו האנשים שנבחרו על ידי תושבי מצרים כמתאימים לעמוד מול משה (ביוונית: "מוסיאוס"), שעמד בראש היהודים, איש שהיה בעל כוח רב בתפילה לאלוהים; והמכות שמשה הביא על מצרים, אנשים אלה הראו שביכולתם לבטל את העזות שבהן".
על כך שהיה ביכולתם של יאנס ויאמברס להתנגד למשה, נרמז גם באיגרת השנייה אל טימותיוס (הברית החדשה) ובמסורת היהודית.
בפפירוס צ'סטר ביטי  השישה עשר, נזכר ספר חיצוני על שם יניס וימבריס הקוסמים.
NGC 4654

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.55 והיא התגלתה ב-12 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.126, כשהיא מתוארת כדי בהירה, גדולה ומאורכת. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה פעמיים והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1411, כאשר היא מתוארת כעמומה מאוד, גדולה מאוד, מאורכת מאוד ושיש לידה מספר כוכבים. הוא ציין גם שייתכן שמדובר בערפילית כפולה. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3187 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4654, כאשר היא מתוארת כעמומה, גדולה מאוד, מאורכת למדי ושייתכן שהיא כפולה. בקטלוג האינדקס השני (IC 2) שנוסף לקטלוג הכללי החדש בשנת 1908 ציין דרייר ערפילית נוספת, IC 3708, כצמודה ל-NGC 4654, אך מדובר למעשה בחלק של NGC 4654 עצמה.

תצפית

הגלקסיה נמצאת מעט מזרחית למרכזו של צביר הבתולה, כ-2.9 מעלות מצפון לכוכב ρ בבתולה וכ-5 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס. כשליש מעלה ממערב-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4639, כ-1.1 מעלות וכ-2.5 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאות בהתאמה NGC 4689 ו-NGC 4710, כ-2.8 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאות NGC 4754 ו-NGC 4762, כ-1.6 מעלות מדרום לה נמצאת M60 ובמרחק דומה מדרום-דרום-מערב לה נמצאת M59.‏ M58 נמצאת כ-2 מעלות מדרום-מערב לה, M89 כ-2.1 מעלות ממערב-דרום-מערב לה וכ-1.7 מעלות ממערב לה נמצאת M90, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4654 הוא כ-5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט יותר מ-80,000 שנות אור, קרוב לארבע חמישיות מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎8.5×10¹¹‎ מסות שמש, מעט יותר ממסת שביל החלב, כאשר רק כ-4% ממנה או כ-‎3.5×10¹⁰‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בנוסף יש בה גם כמות לא גדולה של מימן אטומי שכמותו מוערכת בכ-‎3.3×10⁹‎ מסות שמש ומימן מולקולרי שכמותו מוערכת בכ-‎1.7×10⁹‎ מסות שמש, ונראה שלמעלה מ-90% ממסת הגלקסיה היא חומר אפל שטיבו לא ידוע. צורתה של הגלקסיה מאוד א-סימטרית והמימן שבה מחולק גם כן בצורה מאוד לא אחידה כאשר בצד אחד יש מעט מאוד מימן ובצד השני יש כמות גדולה יותר, ובנוסף משתרע ענן של מימן אל מחוץ לגלקסיה ויוצר מעין זנב. נראה שלפני כחצי מיליארד שנים הגלקסיה עברה בסמוך לגלקסיה אחרת, ככל הנראה NGC 4639 הסמוכה, מה שגרם לעיוות צורתה, ולאחר המפגש, ההתנגשות בחומר הבין-גלקטי שבצביר המשיכה לדחוף את הגז החופשי שבגלקסיה החוצה.
ברית פיקוח

היסטוריה

ברית פיקוח נוסדה ב-1934 (בשם ברית פיקוח לקואופרציה החקלאית העובדת בע"מ), על ידי אנשי תנועת העבודה בארץ ישראל. היא נועדה להיות גוף מבקר במסגרת חברת העובדים של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל כמו גופים דומים שהוקמו על ידי חברת העובדים על מנת לחסוך בהוצאות רואי חשבון. בין בריתות הפיקוח נמנו "ברית הקואופרציה הצרכנית בישראל", "מרכז קופות המלווה - ברית הפיקוח של הקואופרציה האשראית העובדת בע"מ", "ברית הפיקוח לאגודות השיכון" וכדומה. גופים מרכזיים של חברת העובדים ובכלל זה מושבים וקיבוצים, בוקרו במשך עשרות שנים על ידי ברית פיקוח. 
בעקבות תהליכי ההפרטה שעברה חברת העובדים הופרטו גם בריתות הפיקוח.
כיום מועסקים בה כ-300 עובדים, מתוכם כ-80 רואי חשבון. היא מספקת שירותי ראיית חשבון לכ-1,400 לקוחות.
ברית פיקוח מדורגת שמינית לפי דירוג D&B לשנת 2015 של משרדי רואי החשבון הגדולים בישראל.