כרמי גילון

שנים ראשונות

כרמי גילון הוא בן למשפחת משפטנים ידועה משכונת רחביה שבירושלים. סבו, גד פרומקין, היה שופט בבית המשפט העליון בתקופת המנדט הבריטי. סבתו, חנה פרומקין (בתו של אהרן אייזנברג, ממייסדי רחובות), הייתה נשיאת "בנות ברית" בירושלים. אביו, קולין גילון, היה פרקליט המדינה ואמו, סעדה, הייתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה. אחיו, אלון גילון, שימש אף הוא כמזכיר וכסגן רשם בבית משפט העליון. גילון למד בגימנסיה רחביה ובאקדמיה למוזיקה.
את שירותו הצבאי החל בחיל השריון ואחר כך עבר לחיל התותחנים. נפצע במלחמת ההתשה אך חזר לשירות צבאי. השתחרר מצה"ל בשנת 1971 והחל ללמוד מדע המדינה ומנהל ציבורי באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1972, במהלך לימודיו, גויס לשב"כ וביצע תפקידים רבים, החל במאבטח בשטח ועד לתפקידי מטה בכירים. בשנים 1980–1982 שהה בפריז. בשנת 1982 חזר לישראל ומונה לעמוד בראש המחלקה היהודית בשב"כ, תפקיד בו שירת עד 1986. כראש המחלקה היה מעורב בלכידת יונה אברושמי וחשיפת המחתרת היהודית. במהלך פרשת קו 300 תמך גילון בבכירי השב"כ שפעלו כנגד התנהלות ראש השב"כ אברהם שלום. גילון נחשב למקורב לראש השב"כ בעבר עמוס מנור.
בשנת 1987 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי וסיים תואר שני במדע המדינה ומנהל ציבורי באוניברסיטת חיפה, ב-1989 מונה לראש אגף הדרכה וב-1990 מונה למפקד מרחב צפון בשב"כ, תפקיד שבמסגרתו ניהל את פעילות השב"כ בלבנון. את עבודת המוסמך הגיש בשנת 1990 על הנושא "הפרת חוק ממניעים אידאולוגיים, בימין הקיצוני בישראל, על רקע הסכסוך הישראלי-ערבי", עובדה שזכתה לתשומת לב בעת פרישתו מתפקידו. ב-1993 מונה לראש אגף מינהל ולוגיסטיקה. במהלך שנת 1994 כיהן במשך ארבעה חודשים כממלא מקום ראש השב"כ, תקופה בה ראש הארגון יעקב פרי היה בחופשת לימודים בארצות הברית. במרץ 1995 מונה, בהמלצת קודמו יעקב פרי, לתפקיד ראש השב"כ כאשר הוא מועדף על פני המועמד גדעון עזרא.

ראש השב"כ

תקופתו הקצרה בראשות השב"כ הובלטה בעיקר בשל רצח רבין. ב-4 בנובמבר 1995 נרצח יצחק רבין בכיכר מלכי ישראל אחרי כישלון של היחידה לאבטחת אישים, שלא מנעה מיגאל עמיר לשהות באזור הסטרילי ולהתקרב לרבין ולירות בו מטווח אפס. באותה שעה שהה גילון בפריז, וכשחזר ארצה הגיש מיד את התפטרותו לשמעון פרס, אך התפטרותו נדחתה.
ב-6 בינואר 1996 השב"כ תחת פיקודו התנקש ביחיא עיאש, בכיר המבוקשים הפלסטינים אז. אחרי מצוד ממושך, השב"כ הצליח למצוא סייען שהיה מקורב מאוד לעיאש ושכנע אותו לתת לו טלפון סלולרי שבאמצעותו יוכלו בשב"כ לצותת לשיחותיו. הסייען הסכים, אך לא ידע שהטלפון היה ממולכד. כאשר עיאש ענה לטלפון שצלצל וסוכני השב"כ זיהו את קולו, המטען שבטלפון פוצץ והרג את עיאש במקום.
בסופו של דבר התפטר גילון ופרש בפברואר 1996. ב-28 במרץ 1996 פרסמה ועדת שמגר, ועדת החקירה לעניין רצח יצחק רבין, את ממצאיה, ובהם כתבה על גילון: "במילוי תפקידו לא שקד במידה נדרשת ולא פיקח כנאות על הארגון, ההיערכות, הדריכות, הכוננות והפעולה התקינה של אגף האבטחה בכל הנוגע ליחידה לאבטחת אישים שבו, ובפרט בקשר לאבטחת ראש הממשלה המנוח", וציינה כי החלטתו להתפטר תוך כדי עבודתה "משקפת את דעתנו ואיננו רואים צורך בהמלצה נוספת".

לאחר סיום תפקידו כראש השב"כ

לאחר התפטרותו המשיך ונשא בתפקידי ניהול שונים בשירות הציבורי וגם נסע לארצות הברית ולמד בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד. 
בשנים 1997–1999 כיהן כמנכ"ל אבנר חברה לביטוח. בשנת 1999 לאור הרפורמה בביטוח החובה על פיה לא תמכור אבנר ביטוחים חדשים, הציע שאבנר תקים חברות בנות שינצלו את עובדיה למכירת שירותי גילוי הונאות לחברות ביטוח אחרות. בשנת 2000 הוא כיהן כדירקטור מטעם הציבור בחברה והתפטר מהדירקטוריון בסוף שנת 2000 על רקע התנגדותו לרפורמה להכנסת תחרות בביטוח החובה. גילון טען שהרפורמה תעלה את מחירי הביטוח למבוטחים חלשים. 
בסוף 1999 התמנה למנכ"ל מרכז פרס לשלום.
ביולי 2001 מונה לשגריר ישראל בדנמרק, דבר שגרר תגובות נרגזות בדנמרק, והעלה חשש לתקרית דיפלומטית לאחר שארגונים אנטי-ישראליים שונים דרשו את מעצרו ברגע שידרוך באירופה באשמת פשעי מלחמה. בסופו של דבר דנמרק כיבדה את חסינותו הדיפלומטית.
לאחר סיום כהונתו כשגריר נבחר בשנת 2003 לראש מועצת מבשרת ציון, כשקיבל 50% מקולות המצביעים. בתפקידו החדש נדרש גילון תחילה לבעיית החובות שצברה המועצה בתקופה בה כיהן קודמו בתפקיד ולמניעת השביתות של עובדי העירייה. עם כניסתו לתפקיד אישר תוכנית הבראה והחל לצמצם החובות, יחד עם זכייה לאהדה ברחבי המועצה. על אף התהליך אותו החל, החליט שר הפנים בסוף שנת 2006 למנות למועצה חשב מלווה, עקב חריגה של כ-8 מיליון שקלים בשנת 2006. גילון טען כי לא היה מקום למינוי החשב, מאחר שהמועצה הייתה בתהליך ארוך של התאוששות ושרוב החוב נצבר לפני שהחל לכהן כראש המועצה. הוא התפטר כמחאה על המהלך לקראת סוף דצמבר 2006, אך למחרת חזר בו מההתפטרות לאחר קריאות התושבים ופגישה אישית עם שר הפנים. כחודש לאחר מכן הגיש גילון את התפטרותו בשנית מראשות המועצה.
ביוני 2007 מונה לסגן נשיא לקשרי חוץ של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בינואר 2014 ביקר בדנמרק לשם קידום הסרט התיעודי "שומרי הסף", שבו השתתף, אך נאלץ לקצר את ביקורו לאחר שארגון פרו-פלסטיני ביקש להוציא נגדו צו מעצר.
בשנת 2014 מונה ליו"ר דירקטוריון של חברת סייטג'יק (Cytegic), העוסקת באבטחת מידע. 
גילון נשוי לשרי ואב לשלוש בנות.