מלזיה

פוליטיקה

מלזיה היא פדרציה פרלמנטרית הנמצאת על הגבול בין ממלכה לרפובליקה כאשר שיטת הממשל מבוססת על זו הבריטית.
מבין שלוש-עשרה מדינות מלזיה, תשע הן ממלכות וארבע רפובליקות. בראש הפדרציה עומד יאנג די-פרטואן אגונג (המכונה לעיתים מלך מלזיה) שתפקידו ייצוגי בעיקר, הנבחר לתקופת כהונה בת חמש שנים מבין סולטני המדינות המלוכניות, אם כי בפועל התפקיד עובר ברוטציה ביניהם.
למלזיה שני בתי פרלמנט, מועצת העם (Dewan Rakyat) ומועצת המדינות (Dewan Negara). במועצת העם 222 חברים וחבריו נבחרים בבחירות ישירות על פי השיטה הרובנית לחמש שנים. במועצת המדינות 70 חברים, כשעשרים ושישה מתוכם נבחרים אחת לשלוש שנים בבחירות עקיפות, וארבעים וארבעה ממונים על ידי היאנג די-פרטואן אגונג. כמו כן, לכל מדינה בית נבחרים משלה.
עיקר הכוח הפוליטי מצוי בידי הממשלה. ראש הממשלה ממונה על ידי היאנג די-פרטואן אגונג על-סמך היותו נציג הרוב בבית התחתון. מאז עצמאותה של מלזיה מונהגת הקואליציה בידי מפלגת הארגון הלאומי המלאי המאוחד (UMNO). במלזיה מתקיימות בחירות כלליות החל מ-1974, ואף על פי שהקמפיין בזמן הבחירות הוא חופשי במידת מה, מלזיה היא למעשה מדינה חד-מפלגתית, כאשר החזית הלאומית (הנשלטת על ידי UMNO) זוכה בדרך כלל בכל המושבים הארציים בפרלמנט, בעוד שה-DAP זוכה בכמה מושבים סיניים אזוריים וה-PAS בכמה מושבים מלאים כפריים. 
תחת שלטונו הארוך של מאהאטיר מוחמד (1981 – 2003) התרבות הפוליטית של מלזיה התאפיינה באוטוריטריות רבה, כאשר השיא היה בפיטוריו וכליאתו (על סמך האשמות חסרות בסיס) ב-1997 של אנואר איברהים, סגן ראש הממשלה, לאחר ויכוח פנימי בממשלה. פרשת אנואר הובילה ליצירת מפלגה חדשה, מפלגת הצדק העממי, בהנהגתה של ואן עזיזה ואן אסמאעיל, אשתו של אנואר אבראהים. מאהאטיר פרש ב-2003 ועבדוללה אחמד באדאווי, יורשו בתפקיד, שחרר את אנואר והתיר לו לצאת מתחומי המדינה, כאשר צעד זה נתפס כסמן לשינוי קל לכיוון ליברלי יותר. את באדאווי החליף בתפקיד ב-2009 נג'יב רזאק. בשנת 2009 הואשם נג'יב רזאק במעורבות ברצח אשה אבל זוכה מהר מאד. המשפט נמשך נגד שני שוטרים שומרי ראשו ועל פי האזרח המלזי תושב מלאקה קני אונג יאו צ'ואן עדיין לא הסתיים המשפט נכון לדצמבר 2012. ההתייחסות אל הוצאתם להורג כביכול בשנת 2011 הייתה לא יותר מאשר שאלה של גולש במרשתת.
מלזיה חברה בחבר העמים הבריטי.

גאוגרפיה

שני חלקי מלזיה המופרדים על ידי ים סין הדרומי חולקים את אותה תמונת נוף. שני החלקים מתאפיינים במישור חוף וככל שמתרחקים מהחוף פני השטח מתאפיינים ביער צפוף, גבעות והרים, שהגבוה מביניהם, שנמצא על האי בורנאו, הוא הר קינאבלו שמתנשא לגובה של 4,095 מטרים.
האקלים אופייני לקו המשווה ומתאפיין ברוחות מונסון דרום-מערביות (אפריל - אוקטובר) וצפון-מערביות (אוקטובר - פברואר).

כלכלה

במלזיה יערות טרופיים רבים המעשירים את כלכלתה בעצים, גומי, שמנים (בעיקר דקלים וקוקוס) וקופרה. מלזיה היא אחת מיצואניות התה הגדולות בעולם, והיא מייצאת תבלינים רבים, ביניהם פלפל. בהמות המשק העיקריות הם שוורים ותאואים. גם תעשיית הדגים מספקת מקור חשוב למזון שכן היא שוכנת בקרבת ים. מחצביה העיקריים הן: נפט, בדיל, עופרת ובוקסיט. כמו כן ישנה במלזיה תעשיית טקסטיל ענפה.
כתוצאה מתוכנית החומש המאלאית הראשונה (1956–1960) והשנייה (1961–1965) הואצה הצמיחה הכלכלית באמצעות השקעות מדינה בתעשייה ובתיקון תשתיות כגון דרכים ונמלים, שהוזנחו וניזוקו במהלך תקופת החירום. בשנת 2010 התמ"ג לנפש במדינה עומד על 14,425 דולר.

דמוגרפיה

כמחצית מתושבי מלזיה הם מלאים מוסלמים וכ-10% מקבוצה מלאית אחרת קדומה, רובם מן הגל הראשון של המאלאים. היא נקראת "בומיפותרא" שמשמעה "בני הארץ" וגם "אוראנג-אוראנג אסלי" שמשמעה "האנשים המקוריים". כרבע ממוצא סיני. ההודים והפקיסטנים מהווים כשמונה אחוזים מן האוכלוסייה. במדינות סבה וסראוואק רוב התושבים הם ממוצא סיני או משתייכים לקבוצות אתניות אחרות, שהעיקריות שבהן הן ה"אִיבַּן" וה"בֶּדָאיוּהּ" בסראוואק, ו"קָדַזָאן-דוּסוּן" בסבה, אלה בכללם נקראים "דאיאק" וגם הם מבני הגל הראשון של המאלאים. במלזיה המערבית ישנו גם מיעוט אירופאי, בעיקר ממדינות ששלטו בה בעבר (אנגליה ופורטוגל). השפה הרשמית היא מלאית והדת הרשמית היא האסלאם. כמו כן ישנן במלזיה דתות מקומיות רבות.