google/wiki40b huggingface dataset:
יאסואו פוקודה

שנותיו המוקדמות

פוקודה נולד בטאקסקי שבגונמה. הוא בנו הבכור של הפוליטיקאי (ומאוחר יותר ראש הממשלה ה-67 של יפן), טקאו פוקודה. הוא גדל ברשות המקומית סטאגאיה שבטוקיו, למד בבית ספר תיכון "אזאבו" ובשנת 1959 סיים את לימודיו עם תואר בכלכלה מאוניברסיטת ואסדה.
לאחר סיום לימודיו האקדמאיים עבד בחברת הנפט הגדולה "מרוזן פטרולאום" (כיום חלק מקוסמו אוֹיל קומפני). במהלך 17 השנים הבאות לא הרבה להתעסק בפוליטיקה, אלא התמקד בעבודתו כשכיר בכיר. הוא הוצב בארצות הברית בין השנים 1962 ו-1964.
בזמן שאביו טקאו פוקודה כיהן כראש הממשלה, בין השנים 1976 ו-1978, יאסואו פוקודה הפך, על יד ג'וניצ'ירו קואיזומי למזכירו הפוליטי האישי. בין השנים 1978 ו-1989 היה מנהל ה"מוסד קינזאי לעניינים פיננסיים". כמו כן, הוא שימש כנאמן שלו מאז 1986.

הקריירה הפוליטית

פוקודה הציג מועמדות לבית הנבחרים בשנת 1990 וזכה במושב. הוא נבחר ומונה לסגן המנהל של המפלגה הליברלית-דמוקרטית בשנת 1997, ומונה למזכיר הממשלה הראשי של ראש הממשלה דאז יושירו מורי באוקטובר 2000. הוא התפטר מתפקיד מזכיר הממשלה הראשי ב-7 במאי 2004 לאחר שערורייה פוליטית שקשורה הייתה לשיטת הפנסיה היפנית.
פוקודה נחשב לטוען לכתר למנהיגות מפלגתו בשנת 2006 אך ב-21 ביולי החליט לא להגיש מועמדות. שינזו אבה ירש את מקומו של מנהיג המפלגה וראש הממשלה הקודם, ג'וניצ'ירו קואיזומי.
אחת המטרות הפוליטיות הבולטות שלו היה לשים קץ לביקורים המיניסטריאליים למקדש יסוקוני. ביוני 2006 הצטרף פוקודה ל-134 מחוקקים אחרים עם הצעה אלטרנטיבית חילונית למקדש.

מועמדותו לראשות הממשלה

לאחר התפטרותו של שינזו אבה, ראש הממשלה ה-90 של יפן, בספטמבר 2007, הודיע פוקודה על התמודדותו לראשות מפלגתו אשר צפויה לקבוע את זהות ראש הממשלה לאור העובדה שהיא מהווה רוב בבית הנבחרים. בין תומכיו ניתן למנות את שר החוץ נובוטאקה מצ'ימורו ואת שר האוצר פוקושירו נוקאגה שאף התכוון בתחילה להתמודד בעצמו. יריבו היחיד של פוקודה היה שר החוץ לשעבר טארו אסו שהודה בפומבי בתבוסתו, שבוע לפני הבחירות.
בבחירות הפנימיות של המפלגה ב-23 בספטמבר גבר פוקודה על יריבו: 330 קולות לעומת 197 קולות. לאחר מכן זכה ב-338 קולות בבית הנבחרים, כמאה קולות יותר מהרוב הנדרש. לעומת זאת, בבית היועצים (הבית העליון) נבחר המועמד איצ'ירו אוזאווה חבר מפלגת האפוזיציה העיקרית ביפן המפלגה הדמוקרטית המהווה רוב בבית עליון בתוצאה של - 133 קולות לעומת 106 קולות. המחלוקת נפתרה לזכותו של הבית התחתון בהתאם לסעיף 67 לחוקה. פוקודה מונה לראש הממשלה ה-91 של יפן יומיים לאחר מכן, ב-25 בספטמבר 2007 ובאופן רשמי הושבע יחד עם הממשלה שלו על ידי הקיסר אקיהיטו ב-26 בספטמבר.

ראש ממשלה


שיעורי התמיכה בממשלתו של פוקודה ובו עצמו ירדו במהירות, ושריו הוכתמו במספר שערוריות שחיתות. תפקוד הממשלה נפגע עקב שליטת האופוזיציה בבית העליון של הפרלמנט.
ב-1 באוגוסט 2008 ערך פוקודה סבב מינויים בממשלה, במסגרתו העביר שרים ממשרד אחד לאחר ומינה שרים חדשים. בין היתר החליף את השרים הכלכליים הבכירים: שר האוצר, השר למדיניות כלכלית ושר המסחר.
ב-1 בספטמבר 2008 הודיע פוקודה על התפטרותו.
סומואה

רקע

בשנות ה-30, הפיקוד הצרפתי העליון ראה בטנקים שלו חיל פרשים ממוכן, שנועד לבצע ניצול הצלחה. ניצול הצלחה משמעותו פשיטה לעומק שטח האויב דרך פרצה שפורץ החי"ר בקווי האויב. במסגרת זאת יוצרו סוגי טנקים רבים, רובם טנקים קלים ומהירים. הסומואה, שהיה אחד מהטנקים האלה, נועד לשמש כ"טנק פרשים". המשמעות הממשית היא שהטנק ממוגן יותר וחמוש היטב יחסית לטנקים הקלים דוגמת ההוצ'קיס ושהסומואה נועד יותר להשמדת טנקי האויב מאשר לכל דבר אחר.

הטנק

החידוש החשוב שהביא הסומואה נעוץ בדרך הבנייה שלו. בניגוד למקובל בתקופה, הסומואה לא נבנה מלוחות שריון שרותכו יחד. הסומואה היה הטנק הראשון שנבנה מכמה חלקי יציקה גדולים. הודות לשיטת הבנייה הזו, שריון הטנק היה חזק ועמיד הרבה יותר משל מקביליו. למיגון של הטנק היה גם חיסרון, בדמות נקודות החיבור של היציקות, שכן אלה לא היו מרותכות זו לזו אלא מחוברות על ידי ברגים.
החימוש של הסומואה היה תותח 47 מילימטר, שאיפשר לו לחדור את רוב הטנקים הבינוניים בעולם. כמות התחמושת שנשא הטנק הייתה נמוכה, רק שמונה עשרה פגזים, וזה היה חסרונו החמור היחידי.
הסומואה שקל יותר מעשרים טון אך בעזרת מנוע של 190 כ"ס הגיע למהירות גבוהה יחסית של 40 קמ"ש.
רוב טנקי הסומואה לא נשאו מכשירי קשר, אך זה היה נפוץ למדי בשנות השלושים ולא נחשב לחסרון.
במהלך הקרב על צרפת לא התבטאה איכותו של הטנק, בעיקר בשל חוסר יכולת מצד הפיקוד הצרפתי והכמות הקטנה שהייתה זמינה. הגרמנים התרשמו לטובה מהסומואה, וטנקי סומואה שנפלו לידיהם הוכנסו לשירות הצבא הגרמני. הגרמנים הכניסו בטנקים האלה מכשירי קשר.
קלי טריפיוקה

קריירת מכללות

טריפיוקה נולד בעיר גלן רידג' שבניו ג'רזי, ובין השנים 1977–1981 למד באוניברסיטת נוטרדאם. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד ביל למביר, אורלנדו וולרידג' וביל האנזליק, ולצידם הוביל את הקבוצה להישגה הטוב אי פעם – העפלה לשלב הפיינל פור בטורניר אליפות המכללות. במשחק חצי הגמר קלע טריפיוקה 12 נקודות באחוזי קליעה נמוכים (29.4%), וקבוצתו הפסידה לאוניברסיטת דיוק בתוצאה 86–90. בכל 3 העונות הבאות הוביל את קלעי קבוצתו עם כ-16.8 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום כל אחת מהן נבחר לאחת מחמישיות העונה של ליגת המכללות ("Consensus All-American Team").

דטרויט פיסטונס

בדראפט ה-NBA‏ 1981 נלקח טריפיוקה בבחירה ה-12, על ידי קבוצת דטרויט פיסטונס. כבר בעונת הרוקי שלו נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לאחר שקלע 21.6 נקודות בממוצע למשחק. בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, ואף סיים במקום השני בהצבעה לפרס רוקי העונה, אחרי הזוכה באק ויליאמס. בעונתו השנייה בדטרויט הוביל את קלעי קבוצתו עם 26.5 נקודות למשחק (שלישי ב-NBA), ובמהלכה קלע שיא מועדון של 56 נקודות בניצחון קבוצתו מול שיקגו בולס. בעונת 1983/1984 השתתף בשנית במשחק האולסטאר, והוביל את הפיסטונס, לצד אייזיאה תומאס וביל למביר, להעפלה ראשונה לפלייאוף מזה 7 עונות. בסדרת הפלייאוף הראשונה שלו הציג טריפיוקה יכולת מצוינת כשקלע 27.4 נקודות למשחק, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 2–3 לניו יורק ניקס, בהובלתו של ברנרד קינג (42.6 נקודות למשחק בסדרה). בשתי העונות הבאות התבססה דטרויט כאחת הקבוצות המובילות באזור המזרחי, אך לא הצליחה לעבור את שלב הפלייאוף השני. ב-5 עונותיו במדי הפיסטונס רשם טריפיוקה ממוצעים כוללים של 21.6 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק.

יוטה ג'אז

לקראת עונת 1986/1987 הועבר טריפיוקה בטרייד ליוטה ג'אז, יחד עם קנט בנסון, בתמורה לאדריאן דאנטלי. בשתי עונותיו ביוטה מיעט לקבל דקות משחק, ותרם 9.1 נקודות למשחק בלבד.

שארלוט הורנטס

בקיץ 1988 נשלח טריפיוקה בטרייד לשארלוט הורנטס, לקראת עונת הבכורה שלה ב-NBA. באותה עונה חזר להיות שחקן מוביל, כשהוליך את קלעי ההורנטס עם 22.6 נקודות למשחק, אך קבוצתו סיימה במקום האחרון באזור המזרחי עם מאזן ניצחונות 20–62. בשתי העונות העוקבות נחלשה תפוקתו בהדרגה, ובסיום עונת 1990/1991 פרש ממשחק ב-NBA.

לימוז'

בעונת 1991/1992 שיחק עבור קבוצת לימוז', אשר השתתפה בליגת העל הצרפתית ובגביע ספורטה. בסיום אותה עונה הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 33.

לאחר הפרישה

בין השנים 1993–2001 שימש כפרשן של משחקי דטרויט פיסטונס ברשת טלוויזיה מקומית, ובין השנים 2003–2005 מילא תפקיד דומה עבור ניו ג'רזי נטס. בשנת 2008 הצטרף לצוות השידור של ניו יורק ניקס במדיסון סקוור גארדן, שם עבד לצד גאס ג'ונסון ומייק ברין עד שנת 2012.
איירון פיסט (סדרת טלוויזיה)

תקציר העלילה

לאחר מותם של משפחתו במשלחת בסין, דניאל ראנד מאומץ בידי אזרחים מהעיר המיסטית קאן-לאן, שם הוא לומד אמנויות לחימה מיסטיות. בשובו לניו יורק אחרי שנות היעדרות, ראנד נלחם בפשע המשחית את העיר באמצעות יכולות הקונג-פו שלו, ובאמצעות זימון כוח "אגרוף הברזל".

פיתוח

סרט המבוסס על דמותו של איירון פיסט היה בפיתוח בידי אולפני מארוול סטודיוס וארטיסן אנטרטיינמנט כבר בשנת 2000. ריי פארק לוהק לתפקיד הראשי, אך האולפנים לא הצליחו לשכור במאי לפרויקט, שנגנז ובוטל. החל מאמצע שנות האלפיים, אולפני מארוול סטודיוס החלו לממן באופן עצמאי את סרטיהם, ונודע כי האולפנים שכרו קבוצת תסריטאים לפתח פרויקטים המבוססים על הדמויות הפחות-ידועות של החברה, ביניהם איירון פיסט. בשנת 2010, ריץ' וילקס נשכר לכתוב טיוטה לתסריט לסרט המבוסס על דמותו של איירון פיסט, ובמאי 2013 נודע כי "איירון פיסט" מתוכנן להיות "פרויקט עתידי" עבור אולפני מארוול.
מאוחר יותר באותה השנה, נודע כי חטיבת הטלוויזיה של מארוול מפתחת ארבע סדרות לייב אקשן אודות דמויותיהם של דרדוויל, ג'סיקה ג'ונס, לוק קייג' ואיירון פיסט, העתידות לעלות לשידור ברשת נטפליקס ויהיו חלק מן היקום הקולנועי של מארוול, וכי לאחר שידורן כל אלו יתאחדו בקרוס-אובר לכדי סדרה אחת אודות קבוצת הדפנדרס. באפריל 2015, נודע כי הסדרה על דמותו של איירון פיסט תיקרא בפשטות "איירון פיסט של מארוול". בנובמבר של אותה שנה, ראש חטיבת הטלוויזיה של אולפני מארוול ג'ף לואב התייחס לשמועות לא מבוססות, שלפיהן האולפנים מתקשים באיזון האלמנטים המיסטיים של איירון פיסט ביקום הקולנועי ולכן הסדרה תוחלף בסרט או בסדרה המבוססת על דמותו של המעניש, ואמר כי האולפנים נמנעו מלעדכן בנוגע למצב הסדרה כדי לחכות לקבלת הקהל לסדרה "ג'סיקה ג'ונס", העוסקת בגיבורת-על הפחות מוכרת לקהל הרחב. כמו כן, לואב אמר כי חדשות הנוגעות לזהותו של המפיק בפועל של הסדרה יגיעו בקרוב. חודש לאחר מכן, אולפני מארוול הכריזו כי סקוט באק ישמש כמפיק בפועל של הסדרה. במקור, הסדרה תוכננה להיות השלישית בסדר הפצת ארבע הסדרות, אך הוחלפה ב"לוק קייג'" לאחר הופעתו של מייק קולטר כלוק קייג' בתפקיד ראשי בסדרה "ג'סיקה ג'ונס".

כתיבה

תמרה בכר משמשת ככותבת בסדרה, אשר כל פרק בה קרוי על שם מהלך קונג פו. המנהל היצירתי של חברת מארוול קומיקס, ג'ו קסאדה, אמר ביולי 2016 כי "הרבה דברים קורים בסדרה", כי הכותבים בסדרה משלבים בתוכה "אגדות" מן העבר וההווה של מארוול קומיקס וכי זו הסדרה בעלת המספר הרב ביותר של אנטגוניסטים מבין כל ארבע הסדרות. באוקטובר של אותה השנה, באק אמר כי לסדרה טון יותר מואר וקליל מהסדרות הקודמות, וכי "דני ראנד הוא בעצמו דמות הרבה יותר קלה. יש לו אופטימיות ותקווה, ולמרות כל הסיכויים, הכל הולך להסתדר". על כוחותיו של ראנד, באק אמר כי "אין לו את הכוחות הגדולים ביותר. הוא יכול רק להכות ממש חזק... אפשר להשתמש בזה במובנים מסוימים, אך לשארית חייו, זה לא כל כך משמעותי. הכישרון הגדול שלו הוא יכולת אמנויות הלחימה שלה, שעבורה הוא סבל ועבד". לואב תיאר את הסדרה כ"פלישה של מארוול לסרטי אמנויות לחימה", ובאק אמר כי הסדרה סובבת סביב מסע הגילוי העצמי של ראנד, שחוזר לניו יורק לאחר 15 שנות היעדרות שבהן נחשב למת ומחפש את מקומו. כמו כן, בהמשך לרעיון שלפיו העיר ניו יורק היא "הדפנדר החמישית", לואב אמר שהסדרה תבחן ותבקר את המעמד העליון של העיר.
קולט אדים

קולט אדים הוא מתקן הכולל מאוורר מעל תנור או כיריים. הוא נועד לסלק מהאוויר שמנים, תוצרי שריפה, עשן ואדים.

היסטוריה

קולט אדים נכנס לשימוש ביתי בשנת 1933 ואיפשר את חזרתו של המטבח הכפרי שהיה משולב עם שאר חלקי בתי העניים בתקופה טרום מודרנית, באדריכלות בתים רבי קומות, ללא צורך לסבול מההשלכות השליליות שבו (ריחות ופיח בתוך ומחוצה לו).

ייעוד

המתקן מיועד לסלק חום וחומרים הנפלטים במהלך הבישול שביחד עלולים להשפיע לרעה על בריאות האנשים הנמצאים בקרבת התנור וגורמים לעייפות וירידה בריכוז. כמו כן הוא מיועד למנוע מהחומרים הללו לשקוע במטבח.

מבנה

קולט אדים מורכב לכל היותר משלושה חלקים: כנף או לוח לכידה לגזים העולים (הידוע גם כ"משאבת רעלים"), מספר שונה של מסננים ומאוורר או מפוח ליצירת שאיבה מאולצת.
קיימות שתי תצורות לקולטי אדים: בעל צינור (המסלק אוויר) וללא צינור (המבצע סירקולציה לאוויר). במקרה של קולט אדים בעל צינור, הוא מחובר לאותו הצינור שפולט את האוויר הנכנס החוצה מן המבנה. בתצורה השנייה האוויר עובר דרך מסנן המכיל פחם פעיל שקושר ריח ועשן והאוויר מוחזר חזרה למטבח.
קולט אדים בעל צינור מאפשר לסלק את כל הפסולת המגיעה אליו ומבטל את צורך בהחלפת מסננים ואיבוד כוח הנגרם על ידם בעוד קולטי אדים ללא צינור מחזירים חום ולחות חזרה למטבח. החיסרון של קולטי אדים עם צינור מתבטא כאשר קיים חוסר מקום פנוי או חוסר אפשרות להתקין את צינור הפליטה החיצוני. ישנם קולטי אוויר המאפשרים את הרכבתם בשני האופנים.
קיימים קולטי אדים עם בקרה אלקטרונית, אך רוב קולטי האדים הקיימים בשוק מופעלים בצורה מכנית. לחלקם יש תאורה פנימית.

הערכת יעילות העבודה

יעילותו של קולט האדים נמדדת במטר מעוקב של אוויר נשאב לשעת עבודת מכשיר. העבודה התקינה של מכשיר מאפשרת להחליף את כל האוויר במטבח 12 פעמים במשך שעה אחת כשהנוסחה לחישוב יעילות המכשיר בעל צינור היא: 

[שטח המטבח]*[גובה התקרה]*12*1.3

כאשר 1.3 זהו מקדם המינימלי המתחשב בקומת הדירה, ניקיונו ואורכו של צינור הפולט.
ישעיהו אילן

ביוגרפיה

אילן נולד באוסטריה ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1935. אביו היה משה אילן, שהיה נשיא בית הכנסת המרכזי בהדר הכרמל. למד במדרשיית "נעם" פרדס חנה במחזור א'. בין השנים 1952–1960 למד ב"טכניון" בחיפה לימודי ארכיטקטורה לתואר ראשון ושני, וסיים בהצטיינות. בשנת 1962 התמנה למרצה בסגל האקדמי של הטכניון ובשנת 1966 מונה למרצה בכיר. גר ברובע היהודי בעיר העתיקה, בשכנות לאדריכל יוסף שנברגר.
אילן עסק רבות בנושא הארכיטקטורה בהגות היהודית ("תפיסת החלל הארכיטקטוני במחשבה ההלכתית במשנה ובתלמוד, 1962", "המוחשי והמופשט בארכיטקטורה במשנה ובתלמוד, 1974" ועוד).
אילן היה פעיל גם בפעילות ציבורית שאינה אקדמית. בשנת 1970 היה חבר בוועד המנהל של אוניברסיטת בר-אילן, היה חבר בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה במחוז חיפה בשנת 1970, חבר בוועד הארצי של איגוד הארכיטקטים. אילן תכנן מגוון רחב של מבנים, בהם: בתי ספר, בתי תרבות, בתי כנסת, בתי ספר גבוהים, ופרויקטים עבור משרד הביטחון.
נפטר ב-6 במרץ 1999.
הוהנפלס (בסיס צבא)

חיל המצב של צבא ארצות הברית הוהנפלס (באנגלית: United States Army Garrison Hohenfels) הוא בסיס של צבא ארצות הברית השוכן ליד העיירה הוהנפלס במדינת בוואריה שבגרמניה. בשטח הבסיס ממוקם מרכז המוכנות הרב לאומי המשותף (JMRC), שטח אימונים המשמש את צבא ארצות הברית וצבאות נאט"ו. המרכז, המשתרע על פני 163 קילומטר רבוע, הוא שטח האימונים הגדול ביותר של הכוחות האמריקאים בגרמניה.

הבסיס

הצבא הגרמני פתח ב-1938 בסיס אימונים ליד הוהנפלס. במהלך מלחמת העולם השנייה התקיים בו מחנה שבויים - סטלאג 383, ובו הוחזקו שבויים בריטים רבים. צבא ארצות הברית שיחרר את המחנה ב-24 באפריל 1945. בשנים 1945-‏1949 שימש הבסיס כמחנה עקורים.
החל משנת 1951 שימש הבסיס כשטח אימונים של צבא ארצות הברית בגרמניה. ב-1956 החלו להתאמן בבסיס גם חיילי הבונדסוור - צבא גרמניה המערבית שזה עתה הוקם. בהמשך שימש הבסיס כמחנה אימונים לצבאות נאט"ו השונים, בדגש על לחימה מול כוחות אויב מבוימים החמושים בציוד סובייטי. 
שטח האימונים נקרא בתחילה שטח האימונים הוהנפלס (Hohenfels Training Area), מ-1988 - מרכז האימונים לתמרון קרבי (Combat Maneuver Training Center), ומאז 2005 - מרכז המוכנות הרב לאומי המשותף (Joint Multinational Readiness Center).
מאז 2014 הבסיס הוא אחד מארבעה בסיסים אמריקאיים בבאווריה הכפופים לחיל המצב של צבא ארצות הברית בוואריה, שהוא חלק מצבא ארצות הברית באירופה. 
באביב 2019 השתתפה לראשונה יחידה של צה"ל - גדוד הסיור של חטיבת הצנחנים - באימונים במרכז המוכנות הרב לאומי המשותף. אימוני הגדוד נערכו לצידם של חיילים מצבאות ארצות הברית, גרמניה ומדינות נוספות.
ארגון המורים

תולדות הארגון

ב-1958 פרשו 200 מורים מבתי הספר העל יסודיים מהסתדרות המורים והקימו ארגון נפרד שיקדם את מעמדם. המניע המקצועי לפרישה הייתה תחושת המורים כי השכלתם רחבה יותר ועבודתם כמורי תיכון חשובה וקשה יותר מהעבודה עם תלמידי החינוך היסודי והגנים. אך ברקע עמדה שאלת ההצטרפות להסתדרות הכללית, שלה התנגדו בכל תוקף. על הפרק עמדה גם השאלה הפוליטית אשר התוותה את העיקרון המנחה את הארגון מאז הקמתו: הארגון אינו קשור לזרמים פוליטיים כלשהם, והחברות בו, כמו כל תפקידי הניהול, הם מקצועיים. הבחירות הן על בסיס ייצוג של בתי הספר ועל רקע מקצועי בלבד. במשך מעל שנה וחצי סירב משרד החינוך להכיר בארגון, אך לבסוף ניסה שר החינוך, זלמן ארן, לקדם פשרה על פיה ארגון המורים יזכה בהכרה, אבל הסתדרות המורים ימשיך לייצג את חברי הארגון בענייני שכר ותנאי עבודה. לאחר שחבריו למפלגה דחו את הפשרה שלו, התפטר זלמן ארן מתפקידו.
מאז צמח הארגון, והצטרפו אליו רוב מורי החינוך העל יסודי. אין הוא מקיף את כל המורים בחינוך העל יסודי, וישנם כאלה החברים בהסתדרות המורים.
בשנת 2011 חתם הארגון עם משרד החינוך על יישום רפורמת עוז לתמורה

מטרות הארגון

באתר ארגון המורים מפרט הארגון את מטרותיו ועיקרן: ייצוג עובדי ההוראה בפני הממשלה והגופים העוסקים בחינוך, לשפר את מעמד המורה, תנאי עבודתו ושכרו, לקדם ולהיות שותף במאבקים לשמירה על איכות החינוך בישראל.

בין ארגון המורים להסתדרות המורים

מאז פרשו חברי ארגון המורים מהסתדרות המורים, הצטלבו דרכיהם ונפרדו פעמים אחדות. לעיתים היו מאבקיהם משותפים והם ניהלו חזית אחת לקדם את ענייניהם, ולעיתים פעלו בנפרד. 
הגננות והמורים בבתי הספר היסודיים חברי הסתדרות המורים, מקבלים את משכורותיהם מהממשלה, בעוד חברי ארגון המורים הם בעיקר מורים בחינוך העל יסודי ומקבלים את שכרם מהרשויות המקומיות או מהבעלויות (כגון רשת אורט ישראל). הבדל זה משפיע גם הוא על אופי המאבק והאינטרסים של כל אחד מהארגונים. 
כלי נשק ייחודי של חברי ארגון המורים, בעת שביתה, הוא היכולת לעכב ולשבש את בחינות הבגרות. כוחו של ארגון המורים בא לידי ביטוי בעת החלת הרפורמה הראשונה במערכת החינוך, בשנות ה-60, כאשר הארגון שותף להתוויית הרפורמה בניגוד לעמדת חברי הסתדרות המורים.
שיאה של המחלוקת בין האיגודים הוא הניסיון של הממשלה ומשרד החינוך להעביר את הרפורמה בחינוך כפי שהוצעה על ידי ועדת דברת, בשנים 2006-2007. בעוד חברי הסתדרות המורים ניהלו משא ומתן נפרד עם הממשלה, פנו חברי ארגון המורים למאבק משלהם. ובעוד אלה מגיעים להסכמה המשיכו חברי הארגון להתנגד להחלת הרפורמה ולדרוש בה שינויים, כאלה שישפרו את תנאי המורים וכאלה שיעלו את ערכם ומעמדם.
במשך שנת הלימודים תשס"ז נקטו חברי הארגון עיצומים אשר שיבשו את הלימודים בבתי הספר העל-יסודיים, ובשנת הלימודים תשס"ח, בשביתה הגדולה שפרצה באוקטובר 2007, השבית ארגון המורים את מערכת החינוך העל יסודי במשך 64 ימים, בעוד שחברי הסתדרות המורים המשיכו ללמד כרגיל.
בחודש נובמבר 2008, לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, יצא ארגון המורים במסע פרסום נרחב נגד שרת החינוך, יולי תמיר. הסתדרות המורים הגיבה לכך, ופרסמה מודעות תמיכה ביולי תמיר.
דג בועה

בתרבות

בשל הצפיפות הנמוכה של בשרו, צורתו של דג הבועה שונה מאוד כאשר הוא מחוץ למים. מראהו האנושי המזכיר פני אדם וצורתו המשונה והלא מושכת מעוררים עניין רב באמצעי התקשורת.
הסופר והמוזיקאי מיכאל הרסט קרא לאחת היצירות שלו על שם הדג: "דג הבועה" (בלובפיש) באלבום שלו מ-2012 שנקרא: "שירים למען יצורים לא רגילים". לאחר מכן יצר פרק על שם הדג בתוכנית שלו ברשת PBS.
בספטמבר 2013 הוכרז דג הבועה כ"חיה המכוערת ביותר בעולם" בהתבסס על תמונותיו של הדג לאחר שהוצא מהמים. הדג אומץ כקמיע של הארגון לשימור בעלי חיים מכוערים במטרה "להעלות את קרנם של הילדים הפחות יפים של אמא אדמה".
בפרקים של התוכנית סאטרדיי נייט לייב ששודרו ב-12 במרץ 2016 וב-11 במרץ 2017 נכללו מערכונים שבהם משחקת השחקנית קייט מקינון בתולת ים לא מושכת בעליל שכונתה בהומור "65% דג בועה".
הניו יורק דיילי ניוז פרסם תמונות של הסנאטור האמריקני טד קרוז ביחד עם דג בועה.
נגה ארז

קריירה

נגה ארז החלה את דרכה המוזיקלית כחלק מקבוצות ולהקות כזמרת, קלידנית ומנגנת בכלי הקשה. ולמדה באקדמיה למוזיקה בירושלים. בצבא שירתה בלהקה צבאית.
ב-2011 החלה לעבוד על חומרים שלה כאשר חיה בתל אביב. היא עבדה על אלבום ג'אז, אך שינתה מהר כיוון ועברה לכתיבה והפקת מוזיקה אלקטרונית. תחילה חיממה את שלומי שבן בהופעותיו והתכוונה להוציא סינגלים בלבד לאחר שהצטרפה ללייבל City Slang החלה לעבוד על אלבום. ב-2 ביוני 2017 הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Off The Radar " בשיתוף אורי רוסו אשר הופק והוקלט ברובו באולפני דורית בתל אביב תחת הלייבל City Slang.
בנובמבר 2017 הודיעה חברת אפל על כך ששירה של נגה ארז, "Dance While You Shoot", יוביל את הפרסום של החברה ל-Apple Music.
כמו כן האלבום קיבל חשיפה גבוהה בעולם והיא הופיעה במגזינים הנחשבים Billaboard ו-NME. עם האלבום הופיעה בפסטיבלים ברחבי העולם כמו הפרימוורה, Roskilde, SXSW ועוד.
הסגנון המוזיקלי של ארז מושפע מהיפ הופ, מוזיקה אלטרנטיבית, אלקטרונית ופופ. היא משתמשת במערכת תופים אלקטרונית וסינטיסייזרים.
דוד (מיכלאנג'לו)

העתקי הפסל

בפירנצה לבדה מצויים שני העתקים של הפסל, האחד משיש, ליד הכניסה לפאלאצו וקיו, והאחר מברונזה צבועה בצבע שיש, במרכז הפיאצלה מיכלאנג'לו.
בשנת 2000 הציעה העיר פירנצה ליצור עותק של הפסל עבור העיר ירושלים לרגל חגיגות ה-3,000 לכיבוש העיר על ידי דוד. ההצעה עוררה סערה בירושלים, בייחוד בחוגים החרדים בה, בשל הצגת דוד המלך עירום. לבסוף ניתן במקומו במתנה עותק של פסל אחר של דוד, לבוש בגדים, "דוד" של ורוקיו.
העתקים נוספים של הפסל מצויים בכל רחבי העולם. העתק גבס מצוי במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, וכן מצויים העתקים במוזיאון הקפיטוליני ברומא, סרפרס פרדייס באוסטרליה, בלוס אנג'לס, קליפורניה, במוסקבה, ובמלון סיזרס פאלס בלאס וגאס שבנבדה.
פטלאר

גאוגרפיה

שטחו של האי 41 קמ"ר (האי הרביעי בגודלו באיי שטלנד) ומתגוררים בו כ-60 תושבים, מרביתם בכפר יובי (Hubie) שבחופו הדרומי של האי.
חלקו הצפוני של האי מהווה שמורת טבע ובו מושבות קינון של לציפורי ים (ובהם ה-Arctic Skua, ה-Whimbrel וה-Red-necked Phalarope). 
מעבורת מקשרת בין נמל האמראז נס שבאי לנמל גוטצ'ר באי יל ולנמל בלמונט באי אונסט.
סר ויליאם ווטסון אשר נולד באי היה פרופסור לרפואה בקינגס קולג' לונדון ומראשוני השימוש בחומרי חיטוי בניתוחים.
מושב בטיחות

מושב בטיחות משמש להושבת תינוק בכלי רכב כדי למנוע תזוזה בעת תאונת דרכים או עצירה פתאומית. מושב הבטיחות רתום לרכב באמצעות חגורת הבטיחות של הרכב וכולל חגורות לרתימת הילד אליו. במדינות רבות השימוש במושב בטיחות לתינוקות מחויב על-פי חוק.
את מושב הבטיחות ניתן להתקין במושב האחורי או הקדמי, כשהוא מופנה לכיוון הנסיעה (לחזית הרכב) או לאחור. לפי ארגון בטרם, מומלץ להושיב תינוקות במושב בטיחות כשפניהם לאחור (כנגד כיוון נסיעה) עד גיל שנתיים. כמו כן, אין להתקין את מושב הבטיחות במושב הקדמי אם מותקנת בו כרית אוויר, אלא אם כן נותק המנגנון להפעלתה. 
החוק הראשון במדינה של ארצות הברית שחייב שימוש במושב בטיחות חוקק בטנסי בשנת 1978 ועד 1985 אומצו חוקים כאלו בכל מדינות ארצות הברית. מאז אימוץ החוקים ירד מספר הילדים הקטנים שנהרגו בתאונות דרכים במעל 50%. עם זאת, מחקרים הראו שרוב ההורים אינם משתמשים במושבי הבטיחות באופן נכון. כן נמצא שילדים רבים נפגעו בעת שנישאו במושב בטיחות מחוץ לרכב. בשנים 1990-1997 נהרגו שלושה תינוקות מנפילה ממושב בטיחות שהונח במקום גבוה ו-15 תינוקות נהרגו מחנק לאחר שמושב הבטיחות בו הונחו התהפך על משטח רך.

החוק במדינת ישראל

על-פי סעיף 83א בתקנות התעבורה, תשכ"א-1961, חלה חובת הושבת ילד עד גיל 3 במושב בטיחות תקני, וילד עד גיל 8 במושב בטיחות או מושב מגביה ("בוסטר"). עד גיל שנה על גב מושב הבטיחות להיות מופנה לכיוון הנסיעה (לחזית הרכב). 
במונית, מותר להושיב עד שני ילדים על ברכי מבוגרים במושב האחורי ללא מושב בטיחות, ובתנאי שהילדים מתחת לגיל חמש. במקרה זה על המבוגר להיות חגור ואין לחגור את הילד כלל. כמו כן, גם באוטובוס ובאופנוע אין חובה לחגור ילד במושב בטיחות. 
במרבית המקרים, בתי-יולדות לא יאפשרו לשחרר תינוק אל ביתו, אלא אם יישאו אותו הוריו בסל קל.
חתול זהוב אסייתי

אזורי מחיה

החתול הזהוב האסייתי חי באזורי דרום־מזרח אסיה, ומגיע במקור מטיבט ונפאל, 
אך חי גם באזורי דרום סין (כולל הונג קונג), הודו וסומטרה.
חי בשטחי יער סלעיים ואזורי יערות טרופיים. מסייר בעיקר בשטחי אדמה
פתוחים נמוכים, אך יכול לחיות גם באזורים גבוהים כמו אזור הרי ההימלאיה.

התנהגות

מה שידוע על המין, הוא ממחקרים על חתולים שגדלו בשבי. מצפייה ומחקר ממושך נודע שאין התנהגותו שונה מזו של מינים אחרים ממשפחת החתוליים, כגון: התזת שתן לסימון טריטוריה ושריטת עצים ושפשוף גופו על עצמים לסימון טריטוריה.

הרגלי ציד

מעדיף לצוד על אדמה ישרה, אך גם באזורים הרריים.
צד בעיקר: ציפורים, לטאות, סנאים ושאר יונקים קטנים, ולפעמים גורי צבי.
החתולים תועדו כשהם צדים בצמדים כשיש חיות יותר גדולות.
כמו כן, ישנן עדויות על מקרים בהם נצפו חתולים זהובים אוכלים נבלות ופגרים.
בשבי, הוא נוהג לפרק את מזונו לחלקים לפני אכילתו.
לעיתים נדירות הוא צד באזורים מיושבים בבני אדם.

רבייה

גם כאן, כל מה שידוע על הרגלי המחייה של החתול הזהוב האסייתי הוא מתוך
התבוננות על חתולים בשבי; מתבגר מינית בין הגילאים 24-18 חודשים.
תקופת ההתעוררות המינית שלו נמשכת כ-80 ימים.
מזדווג בדרך כלל עם חתולה אחת בלבד.

החתול הזהוב האסייתי בתרבות האנושית

בתאילנד, החתול האסייתי הזהוב נקרא: Seua fai (בתרגום חופשי: "נמר האש").
לפי האמונה במזרח הרחוק, שריפת פרוותו ואכילת בשר החתול מרחיקה טיגריסים.
ChemSpider

ChemSpider הוא בסיס נתונים כימי הנמצא בבעלות של האגודה המלכותית לכימיה.
המאגר מכיל מידע על יותר מ-58 מיליון תרכובות, והוא נגיש לציבור הרחב, ללא עלות, באמצעות אתר האינטרנט ChemSpider.
מקורות המידע עליהם מתבסס המאגר הם פרסומים של כתבי עת מקצועיים בתחומי הכימיה והביוכימיה, וכן על פרסומים של גופים ממשלתיים כמו מנהל המזון והתרופות האמריקאי.

היסטוריה

מאגר המידע ChemSpider נרכש על ידי האגודה המלכותית לכימיה בשנת 2009. עד אז, המאגר נשלט על ידי חברת ChemZoo Inc. המאגר שוחרר לראשונה בגרסת הבטא שלו בשנת 2007.
ריקלין&מגל

מבנה התוכנית

התוכנית מאופיינת בראיונות ופובליציסטיקה. שני המגישים מביעים לרוב עמדות ימניות-שמרניות, אולם יש הקפדה לארח בעלי עמדות המייצגות את הצד השני ולעיתים אף את הקיצוניים שבהם. בתוכנית מתארחים פוליטיקאים ואנשי ציבור, ומופיעים בה זרים וישראלים.
ב-7 בנובמבר 2018 הודיע סג"ל כי הוא עוזב את ערוץ 20, ואת מקומו בתוכנית החליף ינון מגל. בהתאם לכך, שונה שם התוכנית ל"ריקלין&מגל". ב-23 ביולי 2019 עבר מגל להגיש את "הפטריוטים" בערוץ, ושמה של התוכנית שונה שוב, ל"ריקלין ושות'".