google/wiki40b huggingface dataset:
משתיק קול

משתיק קול (וכן עַמְעַם) הוא אביזר המוצמד לרובה או אקדח ומיועד להנמכת הרעש הנוצר בעת ירי.

פעילות

רעש הירי נוצר כתוצאה מהתפשטות גזים מהירה מאוד, כתוצאה משבירת מחסום מהירות הקול על ידי הקליע וכתוצאה מהקשת הפטיש בנוקר.
על מנת לעמעם את רעש הירי, יש צורך בהפחתת מהירות הקליע אל מתחת למהירות הקול (תחמושת תת-קולית) ולדאוג בזמן הירי לפיזור גזים הדרגתי שלא יצור קול נפץ.
במשתיק קול ישנם תאי התפשטות המיועדים לשלוט בקצב התרחבות הגזים הנפלטים בשעת הירי ובכך לעמעם את צליל הנפץ האופייני לירי. משתיקי קול מסוימים מנמיכים את עוצמת צליל הירי בדציבלים מעטים ואחרים, מתוחכמים יותר, מפחיתים את הרעש בכמה עשרות דציבלים. כמו כן משתיק קול מפחית את הרתע הנוצר מהירי.
למשתיקי קול המיועדים לרובים מספר מחזורי פעולה שלרוב ידועים מראש ויעילותם פוחתת ככל שנעשה בהם שימוש, חלקם מיועדים לטיפולים המשקמים את יכולת עמעום צליל הירי ולאחרים אורך חיים מוגבל מראש.

חוקיות

משתיקי הקול אינם חוקיים לייצור והתקנה במדינת ישראל שלא על ידי סוחר נשק או חרש נשק המוכר על ידי המדינה, התקנה כזו נחשבת לעבירה של ביצוע שינוי בכלי ירייה כמו כל שינוי או שיפור אחר. בשל העובדה שייעודו העיקרי של משתיק הקול הוא שימוש חשאי ונסתר בכלי ירייה, אנשים המחזיקים במשתיק קול עלולים להיחשד בעבירות פליליות. הדבר יצר בעיה עקב נזילותו של החוק מלכתחילה, שכן לא הגדיר משתיק קול באופן מדויק מספיק ולכן נעשה שימוש בעבר בבקבוקי פלסטיק עם תכולת נוזלים אשר הוצמדו לפתח הקנה, ובכך שימשו כעמעם מאולתר.
משתיקי קול אלה, בניגוד למשתיקים אמיתיים, מורידים את טווח הירי בשל חיכוך הקליע עם הנוזלים בבקבוק.
ביחידות מובחרות של צה"ל ושל משטרת ישראל משתמשים במשתיק קול.
הילאנה סידארוס

שנותיה הראשונות

סידארוס נולדה ב-13 בינואר 1904 בעיר טנטא (طنطا). בתקופה זו היה חינוך הבנות רק עד כיתה ג'. לא ניתן להן רשות לגשת לבחינות הכלליות ואפילו לא הוענקה להן תעודת סיום הלימודים היסודיים. בילדותה, סידארוס סבלה מחולשה פיזית, ולכן התחילה את לימודיה רק בהגיעה לגיל שמונה, כאשר רוב הילדות סיימו את לימודיהן. היא חלמה להיות רופאה, אף על פי שלא הייתה לה דוגמה כזו או סיבה לחשוב שתצליח. בתקופה זו, נשים הוגבלו מקצועית כמעט אך ורק להוראה, ואפילו נהיגת נשים במכוניות הייתה עניין שמעורר תדהמה ותמיהה. לאחר לימודיה בבית הספר היסודי, נרשמה סידארוס ללימודים בפנימייה לבנות "אלסוניה" של המסדר הקופטי בקהיר ולאחר מכן הצטרפה למכללת הוראה, האופציה היחידה להשכלה שעמדה לרשותה. הלימודים במכללה היו ללא תשלום ונמשכו ארבע שנים. במהלכם, כל התלמידות שכנו בפנימייה. המנהלת וכל המורות במכללה היו ממוצא בריטי, מלבד המורה לערבית שהיה איש דת מאל-אזהר.

לימודים וקריירה

בסוף השנה השנייה ללימודיה במכללה, נשלחה סידארוס ללונדון לשם התמחות במתמטיקה, ומשום כך היא וזינב כאמל חסן נחשבות לחלוצות, בתור הנשים המצריות הראשונות ללמוד באנגליה. היא סיימה את לימודי המתמטיקה ועברה בהצלחה את מבחני הבגרות. עם סיום לימודיה ב-1922, ביקשה מהשגרירות המצרית בלונדון לאפשר לה להמשיך לימודיה במצרים. נספח התרבות המצרי הציע לה במקום זאת להמשיך לימודיה בלונדון, להיות לרופאה. באותה עת נוסדה העמותה על שם קטשנר, במטרה להקים בית חולים לנשים, בהנהלת רופאות מצריות, ולשם כך הוחלט להכשיר קבוצת סטודנטיות מצריות באנגליה. סידארוס נבחרה להיות חברה בקבוצה זו, יחד עם חמש מצריות נוספות.
משפחתה של סידארוס תמכה בהחלטתה, אך מרציה האנגלים בבית הספר לרפואה היו פחות פתוחים לקבל את הרעיון. הלימודים היו קשים ומייגעים עבור סידארוס, והיא סבלה מכאבים פיזיים. אך לאחר תקופת מה היה שינוי באופן התנהלות הלימודים בפקולטה לרפואה, וכתוצאה מכך סיימה סידארוס את לימודיה בהצטיינות. היא הוסמכה כרופאה בשנת 1930.
היא שבה למצרים כדי לעסוק ברפואה בבית החולים על שם קטשנר, ובכך הפכה לרופאה הראשונה במצרים, באותם ימים בהם מקצוע הרפואה היה נחלתם של גברים בלבד. היא פתחה מרפאה פרטית לגינקולוגיה ומיילדות, וביצעה הליכים כירורגיים בבית החולים הקופטי. היא המשיכה בעיסוקה עד גיל שבעים, ולאחר שיצאה לגמלאות הקדישה זמנה לתרגום סיפורי לילדים.

פעילות פוליטית לאומית

כאשר פרצו מהומות 1919 במצרים, בהיותה בת 15, השתתפה סידארוס בהפגנות שהובלו על ידי צעירות ונשים, והמשיכה לאחר מכן להשתתף במאבק הלאומי של נשות מצרים נגד הכיבוש האנגלי. היא הייתה מבקרת רבות בביתו של מנהיג המהפכה סעד זע'לול, בביתו שכונה "בית באומה", והשתתפה בכנסים של תנועת הנשים תחת הנהגתה של ספיה זע'לול להילחם בקולוניאליזם הבריטי, כולל החלת חרם על מוצרים בריטים, ובאותה עת הצטרפה גם לארגונה של הודא שעראווי.

סוף חייה

לאחר שעברה את גיל שבעים, סברה סידארוס שאין זה לטובת המטופלים שתמשיך לעסוק ברפואה בגילה. היא הגישה את התפטרותה והצטרפה לעמותה החברתית הקופטית, עמותה שדאגה להקמת בית החולים הקופטי, שהיה גם בית החולים הלאומי הראשון במצרים. הוא נפתח בקהיר ב-1926, ומאז נבנו בתי חולים לאומיים נוספים בקהיר ובאלכסנדריה. בתקופת עבודתה בעמותה הקופטית, תרגמה ספרים רבים, בעיקר ספרי ילדים.
בבוקר יום ה, ה-15 באוקטובר 1998, הלכה לעולמה.
אפקט עיניים אדומות

אפקט עיניים אדומות הוא תופעה בצילומי צבע, המתבטאת בצביעת עיני המצולם בצבע אדום, ובבעלי חיים - אף בצבעים אחרים.

גורם התופעה

צביעת העיניים באדום מתרחשת במצב בו המבזק קרוב לעדשת המצלמה. פעולת המבזק, אשר מיועדת להארת סביבות חשוכות, מאירה את כלי הדם שבעין, ובשל הקירבה אל העדשה מוחזרות קרני האור האדומות מהעין ישירות אל העדשה. בבעלי חיים שונים, בשל מסנני ראיה בעיניהם המאפשרים ראיית לילה ברמות שונות, נתקלות קרני האור במסננים המחזירים לעדשת המצלמה את צבעם, שאינו בהכרח אדום. ככל שאיכות ראיית הלילה אצל בעל החיים יורדת, כך צבע העיניים, בשעת פעולת המבזק, דומה לזה האדום של בני האדם.
אצטדיון רולאן גארוס

אצטדיון רולאן גארוס (בצרפתית: Stade Roland-Garros) הוא קומפלקס אצטדיוני טניס בפריז, צרפת. האצטדיון מארח מדי שנה את טורניר הגראנד סלאם אליפות צרפת הפתוחה, שנקראת בציבור בדרך כלל על שם האצטדיון. הוא קרוי על שם רולאן גארוס, טייס קרב צרפתי ממלחמת העולם הראשונה.
הקומפלקס נבנה ב-1928 במטרה לארח את גמר גביע דייוויס 1928 והוא כולל כיום 20 מגרשים בעלי משטח חימר.

המשטח

המגרשים בנויים בכמה שכבות. השכבה התחתונה ביותר עשויה בטון ועליה כ-90 ס"מ של חול. מעליו מונחים כ-15 ס"מ של סלע געשי ומעליה כ-7.6 ס"מ של אבן גיר שעליה יוצרים את משטח החימר בשביל המשחקים. את החימר מכינים על ידי ריסוק של לבנים אדומות בעזרת מכבש עפר על המגרש עצמו. לאחר מכן שופכים מים על אבקת הלבנים וחוזרים על הפעולה עד ליצירת שכבה דחוסה בעובי של כמה מילימטרים שמכסה את כל המגרש. המטרה היא ליצור שכבה שתהיה עמוקה מספיק כך שיוותרו עליה סימני עקבות של נעלי השחקנים ופגיעת כדורים, אך לא עמוקה מדי, ברמה שעשויה לגרום להחלקת השחקנים. לפני ובמהלך משחקים, מעבירים שרשאות מתכת על גבי המשטח כדי להחליקו.

המגרשים

שלושת המגרשים הראשיים הם:

מגרש פיליפ שאטרייה

המגרש נבנה ב-1928 ומאז משמש כמגרש הגדול והמרכזי. הוא בעל תפוסה של 14,840 מקומות לצופים, מלבד מקומות ששמורים לעיתונות ולתקשורת. עד 2001 נקרא המגרש המרכזי, ואז קיבל את שמו החדש על שם נשיא התאחדות הטניס הצרפתית. ארבעת היציעים מכונים ארבעת המוסקטרים והם קרויים על שמות ארבעה טניסאים צרפתים שזה היה כינויים: ז'אן בורוטרה, רנה לקוסט, אנרי קושה וז'אק בריניון, שבעיקר בזכותם החזיקה צרפת בגביע דייוויס מ-1927 עד 1933. מונומנט לזכר רצף הניצחונות הזה ניצב בין מגרש שאטרייה למגרש מס' 1.

מגרש סוזן לנגלן

המגרש נבנה ב-1994 ובו כ-10,000 מקומות ישיבה. בתחילה הוא נקרא מגרש A וב-1996 נקרא על שם סוזן לנגלן, טניסאית צרפתיה שהייתה מגדולות הטניסאיות בעולם. במגרש קיימת מערכת תת-קרקעית ייחודית לשמירה על לחות המשטח.

מגרש מס' 1

המגרש נבנה ב-1980 ובו 3,800 מקומות ישיבה שמסודרים ביציע עגול סביב המגרש, בניגוד ליציעים המקובלים בצורת מלבן. הוא עתיד להיהרס בשנת 2019, לאחר שתושלם בנייתו של המגרש החדש, מגרש סימון מתייה.
יוסף נפתלי שטרן

ביוגרפיה

נולד בעיר אילוק שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, בנם של הרב אשר אנשל ואסתר שטרן. למד באילוק אצל הרב המקומי הרב שטיינר ואצל הרב ישעיהו זילברשטיין, רבה של ווייטצן, בעל "מעשי למלך". לאחר מכן למד בישיבתו של הרב יוסף צבי דושינסקי בגלנטה והיה מתלמידיו הקרובים.
נישא לרייזל, בת הרב שלמה אלכסנדרי שרייבר-סופר מסירט, בנו של הרב שמעון סופר מקרקוב. לאחר נישואיו התגורר בסירט. היה מקורב לאדמו"ר הרב ישראל הגר מויז'ניץ ובנו הרב ברוך הגר, שהיה אז רבה של סערט. היה חבר בוועד הרבנים של רשת "בית יעקב" לבנות בבוקובינה. חמיו הוריש לו אוצר בלום של כתבי החתם סופר, ומתוכם הוציא לאור באותה תקופה את ספרי "דרשות החתם סופר".
בתקופת מלחמת העולם השנייה שהה בטרנסניסטריה במשך כארבע שנים. במשך כל תקופת המלחמה הוא שמר על כתבי החתם סופר תוך חירוף נפש. בשנת תש"ד יזם הרב חיים מאיר הגר את מכירת מלאי ספרי "דרשות החתם סופר" שהוציא הרב שטרן לפני המלחמה ואוחסנו בקלויזנבורג, ובכספים נעשה שימוש להצלת הרב שטרן ויהודים נוספים ששהו בטרנסניסטריה.
לאחר המלחמה התיישב באראד. בשנת תש"ח (1948) עלה לישראל, ועמו כתבי החתם סופר. תקופה קצרה לאחר עלייתו לישראל התמנה לראשות ישיבת פרשבורג בירושלים, וכעבור תקופה צורף למועצת גדולי התורה, בה שימש כחבר עד פטירתו. כמו כן שימש נשיא מכון "אוצר הפוסקים".
בשבתו בישראל התמסר לההדרת והוצאת כתבי החתם סופר. לאחר שנוכח כי משרתו התורנית כראש ישיבת פרשבורג פוגעת בעבודתו הספרותית-תורנית נועץ ברב דב בריש וידנפלד והוא פסק לו לעזוב את משרתו התורנית ולהתמקד בהוצאת כתבי החתם סופר. היה בר סמכא בתורת החתם סופר ושימש כתובת מרכזית לתלמידי חכמים וחוקרים שעסקו בנושא. היה בקשר הדוק עם רבי יהודה הורוויץ מדז'יקוב, והשניים עסקו רבות בליבון תורת החתם סופר. הערותיו של הרב שטרן נדפסו בשולי ספרי החתם סופר בשם "שער יוסף".
נפטר בשנת תשל"א בבית החולים שערי צדק. ליד מיטתו שהו שלושה ממקורביו: הרב יוחנן סופר, הרב ישראל משה דושינסקי והרב יששכר דב גולדשטיין, שאף הספידוהו בהלוויה שיצאה מישיבת פרשבורג. נקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות בירושלים, בסמוך לקברו של הרב עקיבא סופר מפרשבורג, בעל "דעת סופר".
התגורר בשכונת קטמון בירושלים. אשתו נפטרה בשנת תשי"ח. נישא בשנית לאלמנת דוד ברויער מירושלים. בתו היחידה של הרב שטרן הייתה מחנכת בבית יעקב ונפטרה בצעירותה בחו"ל.
הרב שטרן הוריש את כתבי החתם סופר שברשותו, ששוויים נאמד במאות אלפי ש"ח, לאלמנתו ולבניה. בשנת 1984 תבעה אחת מצאצאיות הרב שלמה אלכסנדרי סופר-שרייבר, חותנו של הרב שטרן, את היורשים בבית המשפט המחוזי ולאחר מכן בבית המשפט העליון, אך בית המשפט דחה את תביעתה וקיבל את הטענה כי הרב שטרן ירש מחותנו את כתבי החתם סופר כדין.
חדפיים

מאפיינים

למרות דמיונם של החדפים לעכברים, הם אינם קרובים - העכברים משתייכים לסדרת המכרסמים. ניתן להבחין ביניהם לפי העובדה שלמכרסמים ארבע אצבעות, בעוד לחדפים חמש.
מקור השם חדף בצירוף המילים חד־אף, ואכן לבני משפחה זו אפים מחודדים, ובהתאם - חוש ריח מצוין, והם משתמשים בריחות גם לתקשורת וכנראה גם לדחיית טורפים. החדפים, כפי שעולה משם סדרתם, ניזונים בעיקר מחרקים, אך גם מפרוקי רגליים וחסרי חוליות אחרים, ולעיתים אף חוליתניים קטנים. שיטות הציד שלהם מגוונות, וחלק מהמינים אף צדים באמצעות ארס.
החדפים נפוצים בכל גופי האדמה הגדולים פרט לגינאה החדשה, אוסטרליה וניו זילנד. בדרום אמריקה ניתן למצוא אותם בצפון הטרופי.
משערים שישנם מינים מסוימים של חדפים אשר מאתרים את מקומם באמצעות גלי קול בתדרים על-קוליים וקליטת ההד המוחזר מהסביבה (בדומה למיני עטלפים).
פאבל פאיידק

ביוגרפיה

פאיידק נולד בשווייבודז'יצה.

2011

באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן סין ביולי 2011 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 78.14 מטר.

2012

באולימפיאדת לונדון (2012) הוא פסל בכל שלושת הניסיונות.

2013

באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן רוסיה ביולי 2013 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 79.99 מטר.

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 81.97 מטר, לפני האלוף האולימפי כריסטיאן פארש מהונגריה (80.30 מטר) ולוקאש מליך מצ'כיה (79.36 מטר).

2014

באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ בשנת 2014 זכה פאיידק במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 82.05 מטר, אחרי כריסטיאן פארש (82.69 מטר) ולפני סרגיי ליטבינוב מרוסיה (79.35 מטר).

2015

באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו קוריאה הדרומית ביולי 2015 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 80.05 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 80.88 מטר, לפני דילשוד נזרוב מטג'יקיסטן (78.55 מטר) ווויצ'ך נוביצקי בן ארצו (78.55 מטר) ובכך הגן על תוארו.
אנדה טריפה

ביוגרפיה

טריפה נולדה בטירנה, בירת אלבניה. התפרסמה לראשונה ב-2003 שלקחה חלק בתחרות השירים האלבנית השנתית "Festivali i Këngës", המשמשת משנת 2003 לבחירת נציג אלבניה לאירוויזיון, עם השיר "Qëndroj". בשנת 2006 השתתפה בתחרות השירה הארצית "Kënga Magjike" וסיימה במקום הרביעי. ב-2008 טריפה השתתפה שוב בתחרות "Festivali i Këngës" לאירוויזיון של אותה שנה עם השיר ""Zëri im". ב-2010 זכתה בתחרות המוזיקה "Top Fest", בה משתתפים אזרחים אלבנים וקוסובנים. היא זכתה בתחרות לבחירת נציג אלבניה לאירוויזיון 2016 עם השיר "Përrallë" שבוצע במקור באלבנית ובהמשך שונה לאנגלית בשם "Fairytale". השיר לא העפיל לגמר התחרות וסיים במקום ה-16 עם 45 נקודות.
משחק החיים (אוטומט תאי)

תבניות מיוחדות

במשחק מתפתחות צורות שונות, שקיבלו שמות כמו "טבע דומם" שלא משתנה מדור לדור, "מתנדים" שמשתנים בצורה מחזורית כל מספר דורות, "גלשנים" ששטים במרחב, "אקדחים" יורי גלשנים, ו"רכבות קיטור". התבניות המיוחדות הראשונות התגלו על ידי קונווי בלי עזרת מחשב, ואלה היו תבניות קטנות סטטיות או מחזוריות. אחת הצורות שקונווי חקר בשלב הזה מורכבת מחמש משבצות ונקראת R-פנטומינו, ולפי הניסויים שלו נראה שהאוכלוסייה שמתפתחת מצורה זו ממשיכה להשתנות ואינה מתייצבת. אחר כך התברר בעזרת מחשב שהאוכלוסייה מתייצבת אחרי 1103 מחזורים עם 116 תאים, ועד אז יורה גלשנים. כך גם התגלה לראשונה דבר קיומם של הגלשנים.
קונווי ניחש ששום אוכלוסייה התחלתית אינה גדלה עד אינסוף. בפרסום הראשון על המשחק בסיינטיפיק אמריקן הוא הציע פרס של 50 דולר לאדם הראשון שיפריך את הניחוש לפני סוף 1970. בנובמבר אותה שנה זכתה בפרס קבוצה מ-MIT שגילתה את אקדח הגלשנים הראשון, Gosper glider gun. צורה זו יורה גלשן כל 15 דורות.
מאוחר יותר התגלו צורות נוספות שמתייצבות רק אחרי מחזורים רבים, והן מכונות "מתושלחים". die-hards - "המתעקשים עד הסוף" - הוא כינוי למתושלחים שאחרי מחזורים רבים לא רק מתייצבים, אלא נכחדים.
אינטרלוקין 10

אינטרלוקין 10 הוא חלבון הבנוי מ 178 חומצות אמינו, ומקודד על ידי גן הנמצא על כרומוזום 1. החלבון מופרש בעיקר ממונוציטים ובכמות יותר קטנה מלימפוציטים. IL 10 נקשר לקולטן IL 10, קולטן הנמצא על תאים של מערכת החיסון.
קולטן IL 10 הוא טטרמר הבנוי משתי יחידות אלפא ושתי יחידות בטא. לקולטן יש דומיין תוך תאי וחוץ תאי.

פעילות

חשיפה של תאים ממערכת החיסון (תאים לבנים) לאנטיגן גורמת להפעלה של תהליך דלקתי. התהליך מתווך על ידי אינטרלוקינים כדוגמת IL 1, IL 6 ו־TNFα. קשירה של הליגנד (IL 10) לקולטן IL 10 תגרום לזרחון של STAT3 להפעלתו. STAT3 בצורתו המזורחנת מגיע לגרעין התא ודרך NF-κB יגרום ליצירה של חלבונים שהם מצידם יעכבו את התהליך הדלקתי ויעבו את הסינתזה של IL 1, IL 6 ו־TNFα. מכאן אפשר להבין שחסר של החלבון או של הקולטן יגרמו לפעילות יתר של מערכת החיסון ולנזקים שיגרמו מכך.

חוסר ב-IL 10 ובקולטן IL 10

חסר באינטרלוקין 10 או בקולטן ל-IL 10 היא מחלה גנטית נדירה מאוד, שבבסיסה חסר של חלבון המשמש כמעכב של התהליך הדלקתי. המחלה גורמת להשפעה על מערכות רבות בגוף האדם לרבות הופעה מוקדמת מאוד של מחלת מעי דלקתית, זיהומים מרובים ופריחה עורית.
תינוקות שנולדו עם חוסר ב-IL 10 או בקולטן IL 10 יסבלו מגיל צעיר מאוד מכשל בשגשוג, שלשולים מרובים ולא נשלטים, פריחה מפושטת בגוף, זיהומים חוזרים. המאפיין העיקרי של המחלה הוא מחלת מעי דלקת מוקדמת (Very early onset IBD), מחלת המעי הדלקתי מופיעה בצורה סוערת וקשה עם התלקחויות מרובות. בגיל מאוחר יותר הילדים נמצאים בסיכון מוגבר ללימפומה.
נכון לאוגוסט 2017, ניתן לטפל במחלה באמצעות השתלה של מח עצם.

אבחנה

האבחנה של המחלה היא גנטית, במקרה בו הרופא מעלה חשד בשל הסתמנות קלינית של תינוק עם שלשולים מרובים, זיהומים חוזרים, כשל בשגשוג, פריחה וייתכן גם סיפור משפחתי, נשלח דם לבדיקה ספציפית של הגנים הן של IL 10 והן של קולטן IL 10.

טיפול

הטיפול במחלה בנוי מטיפול תומך במחלת המעי הדלקתית ובזיהומים החוזרים הטיפול הדפניטיבי למחלה הוא השתלה של מח עצם.
הטיפול במחלת המעי הדלקתי מצד עצמו הוא קשה, חלק מהחולים נזקק להוצאה של אליאוסטום על מנת להגן על המעי והתוצאות של הטיפול לבדו הן מוגבלות. הטיפול בהשתלה של מח עצם כורך בתוכו סיכונים, אך השתלה מוצלחת יכולה להוביל לשיפור משמעותי בחומרת המחלה ואף להוביל לריפוי של המחלה. ההשתלה גם מקטינה את הסיכון להתפתחות של לימפומה בגיל מבוגר.
בישראל, בית החולים סורוקה מטפל במספר גדול יחסית של ילדים הסובלים מחסר של IL 10,] הטיפול בנוי מצוות רב תחומי הכולל רופאי ילדים מומחים באימונולוגיה ובגסטראנטרולוגיה וכולל ביצוע השתלה של מח עצם בבית החולים שניידר ופתרון ניתוחי בעת הצורך.
בית ספר לרפואה

בית ספר לרפואה הוא מוסד חינוכי שלישוני או חלק ממוסד שכזה המלמד רפואה ומכשיר אנשים לעסוק ברפואה כמקצוע. בית ספר לרפואה פועל בדרך כלל במסגרת פקולטה לרפואה, הכוללת גם פעילות מחקר ולימודים בתחומי בריאות נוספים, כגון רפואת שיניים, סיעוד ופיזיותרפיה. 
מתקנים ייחודיים לבית ספר לרפואה הם מתקן לגידול חיות מעבדה לצרכים לימודיים ומחקריים, ומתקן לעריכת נתיחה שלאחר המוות, כחלק מלימודי האנטומיה.
אל בית ספר לרפואה מסונפים בתי חולים אוניברסיטאיים, המשמשים להוראה קלינית - פעילות שבה הסטודנטים לרפואה צופים בעבודה מעשית בבית החולים ומשתתפים בה, בהדרכת רופאים מסגל בית החולים.
תרכובת רוויה

בכימיה אורגנית, תרכובת רוויה היא תרכובת המורכבת משרשרת של אטומי פחמן המחוברים זה לזה בקשר יחיד ולא בקשר כפול או משולש. שאר הקשרים של אטומי הפחמן הם לרוב לאטומי מימן, אולם יש לעיתים חיבורים לחמצן וחנקן. פחמימן רווי נקרא אלקאן. 
השם תרכובת רוויה מתייחסת להיות התרכובת רוויה באטומי מימן. 
לעיתים, התואר רווי משמש לציין את הרוויה, כלומר את היות כל אטומי הפחמן מקושרים בקשר יחיד, של הקבוצה פונקציונלית של מולקולה ובמובן זה חומצות שומן מקוטלגות כרוויות או בלתי רוויות. 
בגלל המבנה הישר שלהם, הנעדר כיפופים הנובעים מקשרים כפולים או משולשים, ומאפשר למולקולות להצמד זה לזה, תרכובות רוויות הם לרוב מוצקים בטמפרטורת החדר.
ציור גוף

ציור גוף הוא צורה של אמנות גוף. שלא כמו קעקועים וצורות אחרות של אמנות גוף, ציור גוף הוא זמני, צבוע על עור האדם, והוא נמשך רק מספר שעות, או לכל היותר (במקרה של חינה או "קעקועי חינה") שני שבועות. ציור גוף זה המבוצע על הפנים בלבד ידוע כציור פנים. ציור גוף מכונה גם (סוג של) "קעקוע זמני"; ציור גוף בקנה מידה גדול או ציור-על-כל-הגוף הוא הקרוי בדרך כלל ציור גוף, ואילו ציור בקנה מידה קטן יותר או מפורט יותר, מכונה קעקוע זמני.

בתרבות המערב

ציור גוף לא תמיד מבוצע לכל היקפו של גוף עירום, אלא יכול להיעשות בקנה מידה קטן יותר על חלקים חשופים של אדם לבוש. חלה תחייה מחדש של ציורי הגוף בחברה המערבית מאז 1960, כחלק מהליברליזציה של הנורמות החברתיות בנוגע לעירום, ולעיתים קרובות מגיע בצורת חשפנות. גם היום קיים ויכוח קבוע לגבי הלגיטימיות של ציור גוף כאמנות. תחילת זרם ההתעוררות המודרני מתוארך לשנת לתערוכה העולמית של 1933 בשיקגו, כאשר מקס פקטור והדוגמנית שלו סאלי ראנד נעצרו על גרימת מטרד ציבורי כאשר הוא צבע את גופה עם ציוד האיפור החדש שלו שהוכן עבור סרטים הוליוודיים.
ציור גוף משמש לעיתים כאמצעי להשגת תשומת לב במחאות פוליטיות, למשל, אלה המבוצעות על ידי PETA נגד "ברברי".

פסטיבלים

פסטיבלי ציור גוף מתרחשים מדי שנה ברחבי העולם, ומקבצים ציירים גוף מקצועיים, כמו גם חובבנים להוטים. ציורי גוף יכולים להימצא בדרך כלל גם במשחקי כדורגל כדורגל, מסיבות רייב, ובפסטיבלים מסוימים. פסטיבל ציורי הגוף העולמי בPörtschach (בעבר נערך בSeeboden) באוסטריה הוא אירוע האומנות הגדול ביותר בתחום ציורי הגוף המושך אלפי מבקרים המעריצים את העבודה של המשתתפים.

בתקשורת

"כתוב בעור", סרט מ-1996 של פיטר גרינוויי, סובב סביב נושא ציורי הגוף.
בשנת 2009, חברת התעופה הלאומית של ניו זילנד אייר ניו זילנד יצרה פרסומת וסרט בטיחות, שמציגים את צוות חברת התעופה (כולל המנכ"ל רוב פייף) לבושים מדים שצוירו על גופם. מעשה זה היה חלק מקמפיין החברה "לא מסתירים דבר", כדי להדגיש את ההבדל בין חברות תעופה זולה לחברות הכוללות את שלל שירותי הטיסה.
פאנט

תנועה באתר

מאז הקמתו ב-2002 זכה האתר לפופולריות רבה בקרב ציבור הגולשים הערביים בישראל. האתר מעיד על עצמו שהוא זוכה ל-1,600,000 מבקרים ליום, כאשר מתוכם 750,000 גולשים מישראל, ומהם 13% משתמשים משתנים ליום. אתר פאנט מופיע לפי הדירוג של אלקסה, בקבוצה הראשונה המובילה של האתרים במדינת ישראל, יחד עם אתר ynet, אתר וואלה ואתרים ישראלים מובילים נוספים . על פי סקר TGI, הנערך מדי שנה, רוב האוכלסיה הערבית הגולשת באינטרנט גולשת באתר "פאנט".
באוגוסט 2009 הקים האתר ערוץ אינטרוויזיה חדש וראשון מסוגו במגזר הערבי בישראל. בשלב הראשון הערוץ יכלול תוכניות אירוח ובידור, ובשלב שני ישודרו מהדורות חדשות יומיות ותוכניות מגוונות בעלות אופי מקומי. את השידורים מגישים ידוענים מהמגזר הערבי, כמו גם כתבי שבועון הקבוצה פנורמה. בספטמבר 2009 השיק האתר רדיו אינטרנטי לשירים ערביים בלבד.

בעלים

מאחורי האתר עומדת קבוצת פנורמה, המוציאה לאור את השבועון "פנורמה" הנפוץ במגזר הערבי, ואת מוסף הרכב פנורמה-אלסיאראת (היחיד במגזר) ואת מוסף התרבות מידרמה. לפי ההערכות בענף, מחזור ההכנסות של פאנט מגיע למאות אלפי דולרים בשנה, המגיעים בעיקר מפרסומות המופיעות בו.
מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א

מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א הייתה תחרות נושאת פרסים בין מכוניות רובוטיות, שנוסדה על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית. הקונגרס האמריקני פנה למשרד ההגנה וביקש ממנו לפתח צי של מכוניות קרקעיות אוטונומיות עד שנת 2015. הקונגרס התיר למשרד להציע פרס כספי, כדי להאיץ את החדשנות ואת התחרות. בתגובה, הכריז מנהל הסוכנות לפרויקטים מחקריים מתקדמים בתחום ההגנה (DARPA) כי ייתן חסות לתחרות פתוחה, שתאיץ את המחקר והפיתוח בתחום זה. 
בתחרות הראשונה, שהתקיימה ב־13 במרץ 2004, ניסו 15 כלי רכב רובוטיים את כוחם במרוץ במדבר מוהאבי בקליפורניה - מברסטו, קליפורניה לפרים, נבדה, בתחרות על פרס בסך מיליון דולרים. בתחרות זו לא הצליח אף כלי-רכב לעבור יותר ממספר קילומטרים. באותו זמן הכריז המשרד כי בשנה שלאחר מכן, הפרס יוכפל ל־2 מיליון דולרים.
התחרות השנייה התקיימה ב־8 באוקטובר 2005 במדבר ובהרים ליד פרים, נבדה במסלול שאורכו 212 ק"מ. 23 קבוצות ניסו לנווט את רכבם במסלול הקשה, הכולל קרקעית אגם מיובש, מסלולים הרריים ומדבריות מלאות סלעים ומהמורות. כל הקבוצות פרט לאחת עברו מרחק גדול יותר מזה שעבר כלי הרכב המנצח בשנה הקודמת; אולם רק חמש קבוצות הצליחו לסיים את המרוץ. המנצחת הייתה הקבוצה של אוניברסיטת סטנפורד, שכלי-הרכב שלה גמא את המרחק בשש שעות ו־53 דקות.
משה צדיקוב

ראשית הקריירה

משה צדיקוב נולד בסופיה למשפחה קשת יום וכבר מגיל צעיר התבלט בכישוריו המוזיקליים. הוא למד מוזיקה אצל המלחין הבולגרי הנודע דוברי כריסטוב (בולגרית: Добри Христов; ‏1875-1941). ב-1908 הוקם מבנה בית הכנסת בסופיה והנהלת הקהילה בסופיה החליטה להקים מקהלה אשר תלווה את התפילות והאירועים בבית הכנסת. המקהלה הוקמה וחבריה היו 35 תלמידי בית הספר העברי בסופיה. משה צדיקוב זכה למלגת לימודים מטעם הקהילה, נשלח ללימודים בקונסרבטוריון בווירצבורג וב-1910 סיימם בהצטיינות, ביקש וקיבל לידיו את ניהול מקהלת בית הכנסת בסופיה.
במהלך לימודיו בווירצבורג הושפע צדיקוב מיצירותיהם של מלחינים אירופיים קלאסיים ועם שובו לבולגריה, שילב ברפרטואר של המקהלה גם מיצירות בטהובן וכן מוזיקה עממית בולגרית בנוסף לניגוני התפילות. שילוב זה הוביל לעימות בין צדיקוב ובין ההנהגה הוותיקה של הקהילה (נוֹטָאבֶּלִים) וכן הממסד הדתי. 
בעקבות העימות נאלצה המקהלה לעזוב את בית הכנסת ולחפש משכן חדש. ב-1911 ערך צדיקוב את הקונצרט הציבורי הראשון של המקהלה לקהל הרחב ובו שולבו מיצירותיהם של שוברט ומנדלסון.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה גויסו חלק מחברי המקהלה וצדיקוב ארגן הופעות לצורך התרמת כספים למשפחות הנפגעים בקרבות. במהלך מלחמת העולם הראשונה, גויסו כל חברי המקהלה, הסולנים המגויסים הוחלפו בתלמידי תיכון וצדיקוב ארגן אירועי צדקה בהשתתפות המקהלה לצורך גיוס תרומות למשפחות החיילים ובכלל זה הופעה בתיאטרון הלאומי של בולגריה.

שיא הקריירה ואחריתו

בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, מנתה המקהלה 120 זמרים וזמרות וצדיקוב הוזמן שוב לבית הכנסת בסופיה והמקהלה חזרה להשתתף בתפילות חגיגיות ואירועים קהילתיים. צדיקוב כתב את אופרטת הילדים "אביב" והופיע עמה ביחד עם המקהלה בסדרות הקונצרטים ברחבי בולגריה בשילוב סולנים מהאופרה הלאומית הבולגרית. צדיקוב יצא גם לסדרת קונצרטים בבלגרד בירת ממלכת יוגוסלביה.
ב-1934 ניצח צדיקוב על הביצוע הראשון בבולגריה של האורטוריה בריאת העולם מאת יוזף היידן. ההופעה זכתה לביקורות נלהבות בעיתונות הבולגרית וכונתה "חגיגה למוזיקה בבולגריה". במקביל, פעל צדיקוב גם בערי שדה לייסוד מקהלות מקומיות ואף דאג לציוד והדרכה. באירועי חצי היובל ליסוד מקהלת צדיקוב, השתתפו נכבדים מכל שדרות הקשת הפוליטית והתרבותית בבולגריה. המלחינים דוברי כריסטוב ופטקו סטאינוב (בולגרית: Петко Груев Стайнов;‏ 1896-1977), כתבו במיוחד יצירות לרגל החגיגות. בוריס השלישי, מלך בולגריה העניק עיטור מיוחד למשה צדיקוב על מתן שרות אזרחי למופת למען בולגריה. 
בנובמבר 1938, לאור התגברות האנטישמיות הממוסדת בבולגריה, החליט משה צדיקוב לסיים את עבודתו בבולגריה, להגר לארצות הברית ולהרחיב את פעילותו המוזיקלית. לאחר הגיעו לארצות הברית, לא עלה בידיו לממש את רצונותיו. הוא הלך לעולמו ב-1947 בניו יורק והוא בן 62 שנים. לאחר עליית חברי המקהלה לישראל הוחלט להעניק לה את השם "המקהלה על שם משה צדיקוב" כהוקרה לפעילותו, והיא נודעה כמקהלת צדיקוב.
מפרץ

מִפְרָץ הוא אזור גאוגרפי שבו הים "פורץ" לתוך היבשה ויוצר אזור שבו הים מוקף ביבשה משלושה כיוונים (בסביבות 240 מעלות). סוגי מפרצים זוכים לכינויים שונים. כך למשל מפרץ צר שחופיו צוקיים מכונה פיורד, וכאשר רצועת חול מפרידה בין המפרץ לבין גוף המים העיקרי הוא מכונה לגונה. מפרצים גדולים במיוחד מקבלים לעיתים את השם "ים" - כך למשל הים האדום הוא למעשה מפרץ של האוקיינוס ההודי.