google/wiki40b huggingface dataset:
אלביט מערכות

פעילות בינלאומית

נכון לשנת 2017 הפעילות בינלאומית של אלביט מערכות מהווה כ-78% מסך הפעילות וישראל כ-22%. השוק העיקרי של החברה הוא צפון אמריקה עם כ-25%, אחר כך אירופה ואזור "אסיה-פסיפיק" עם כ-21% כל אחד. במהלך השנים הקימה או רכשה חברות בת ומיזמים משותפים ברחבי העולם. בין השאר:

ארצות הברית

אלביט הקימה חברת בת אמריקאית בשם "Elbit Systems of America", שדרכה היא מבצעת רכישות בארצות הברית ומתחרה במכרזים של הממשל האמריקאי. הרכישה הראשונה של החברה התבצעה ב-1993, כאשר נרכש מפעל למערכות אלקטרוניות בפורט וורת', טקסס, שהיה שייך לחברת ג'נרל דיינמיקס כחלק ממתחם מפעלים בו ייצור מטוס הקרב 16-F. ג'נרל דיינמיקס מכרה באותה עת את החטיבה שמייצרת את מטוס ה-16-F ללוקהיד קורפוריישן, אך לוקהיד לא הייתה מעוניינת במפעל והוא נמכר בנפרד לאלביט. אלביט הקימה חברת בת בשם (Elbit Fort Worth (EFW לשם רכישת המפעל. יוסי אקרמן, שאחר כך מונה למנכ"ל אלביט מערכות, היה מנהל הפעילות בארצות הברית בין השנים 1992-1996. בשנת 1996 הוקמה חברת (Vision Systems International LLC (VSI בשותפות שווה עם חברת "רוקוול קוליס" במטרה לשווק ולייצר מערכות תצוגת קסדה עילית של אלביט בארצות הברית. בשנת 1999 רכשה את חברת IEI-International Enterprises, Inc, הפועלת בתחום התחזוקה ומתן שירותי תמיכה לוגיסטית למערכות אלקטרוניות מוטסות וימיות. בשנת 2005 נכנסה לתחום התעופה האזרחית בארצות הברית, כאשר רכשה את חברת "קולסמן" (Kollsman) שנוסדה בשנת 1928 על ידי פול קולסמן שהמציא את הציוד ל"טיסת מכשירים".

הממלכה המאוחדת

ביולי 2005 זכתה אלביט מערכות בשותפות עם קבוצת תאלס הצרפתית במכרז, בהיקף של 800 מיליון לירות שטרלינג של צבא בריטניה להצטייד בכלי טיס בלתי מאוישים (כטב"ם) למשימות סיור ומודיעין. ייצור כלי הטיס הבלתי מאוישים, "ווטשקיפר", נעשה במפעל שהוקם בממלכה המאוחדת על ידי חברה משותפת לתאלס ולאלביט שהוקמה לצורך התוכנית בשם (UAV Tactical Systems (U-TacS.

האיחוד האירופי

באיחוד האירופי מחזיקה אלביט מספר חברות בת ומפעלי ייצור. ברומניה לאלביט ארבעה מפעלי ייצור ושלושה חברות בת. שהוקמו החל משנת 1993, כאשר אלביט זכתה בפרויקט להשבחת מטוסי מיג 21 ב-350 מיליון דולר, ומסוקי פומה בכ-100 מיליון דולר. ב-2003 רכשה החברה הבת אל-אופ את  אופטרוניקס אינסטרומנטס (OIP) הבלגית.
יום הביצות הבינלאומי

יום הביצות הבינלאומי, או יום רמסר מצוין מדי שנה ב-2 בפברואר.
יום זה מציין את התאריך של חתימת "אמנת בתי הגידול הלחים", הידועה כאמנת ראמסאר ב-2 בפברואר 1971, בעיר האיראנית ראמסאר, שלחופי הים הכספי. יום רמסר נחגג לראשונה בשנת 1997.
מדי שנה, סוכנויות ממשלתיות, ארגונים לא-ממשלתיים ואזרחים בכל רמות החברה מארגנים פעילויות שמטרתן להעלות את המודעות הציבורית לערכם של בתי הגידול הלחים. פעילויות ברחבי העולם כוללות הרצאות, סמינרים, טיולים, תחרויות אומנות לילדים, תחרויות סירות מפרש, ימי ניקיון ושידורים בטלוויזיה וברדיו.
דב הלברטל

ביוגרפיה

נולד באורוגוואי להניה ומאיר הלברטל, יליד גליציה ומנהל ישיבת נתיב מאיר. כשהיה בן עשר עלתה משפחתו לישראל והשתכנה בירושלים. למד בישיבות נתיב מאיר והר עציון. לאחר נישואיו למד במכון הארי פישל לדיינות ובבית מדרש תפארת בחורים.
שירת בצה"ל בסדיר ובמילואים כמפקד טנק. לאחר מכן עבר קורס קצינים ברבנות הצבאית, והיה ממפקדי קורס זה. היה ראש לשכת הרב הראשי לישראל, בזמנו של הרב ישראל מאיר לאו. לימד כמרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה.
הלברטל מתארח בתוכניות טלוויזיה ורדיו בענייני דת ומדינה, ופורש את דעותיו בענייני השעה. הצטרף בעבר פעם בשבוע לעיתונאי אראל סגל בתוכנית האקטואליה "לא סותם ת'פה" ששודרה ברדיו גלי ישראל וכיום ברדיו "גלי ישראל" עם ארז תדמור ברצועה יומית.

נושאי דת וחברה

הלברטל הוא מבקר חריף של "הממסד הדתי", המשחית לדעתו את מרקמה של מדינת ישראל. הוא מתנגד לתקצוב מכספי החילונים למוסדות חרדים או לקצבאות ילדים למשפחות ברוכות ילדים. הלברטל מאמין שהתודעה החברתית של החברה הדתית החרדית, תורמת "לפריחת אנטישמיות ושנאת יהודים". קרא להתיר גיור רפורמי ולאפשר תחבורה ציבורית בשבת וגידול חזיר, אך כעבור זמן הכריז על התנגדות להפעלת תחבורה ציבורית בשבת.
בשנת 2014 הזהיר כי על רקע המתיחות עם החרדים, יאיר לפיד עלול להירצח בידי חרדי.
בסוף שנת 2014 פרסם מאמר שבו כתב כי חסידות ברסלב מעוניינת להשתלט על היהדות.
לדעתו של הלברטל לנשים אין זכות מוסרית לשלוט. באוקטובר 2014 אמר בתוכנית הרדיו "לא סותם ת'פה" ברדיו גלי ישראל שעדיף שספר תורה יונח על הרצפה מאשר שיוחזק בידי אישה.
הלברטל הוא מבקר חריף של הציבור הדתי לאומי.

התנחלויות, שלום וביטחון

הלברטל מתנגד חריף למפעל ההתנחלויות, אשר לטענתו מנוגד להלכה ומסכן את הקיום היהודי. לדבריו, "ישראל עוסקת מאז קיומה רק במלחמה, ומעולם לא עשתה ניסיון להגיע לשלום". ו"כל שפיכות הדמים והמלחמות של מדינות ערב והארגונים הפלסטינים נגד ישראל נובעים מהכיבוש ומההתנחלויות". בעת מבצע צוק איתן כתב כי על מדינת ישראל להיכנע לכל דרישות החמאס.
בסיוון תשע"ה (2015), במלאת שנה לחטיפת שלושת הנערים ורציחתם כתב הלברטל טור דעה שבו גינה את "פסטיבל הנקמה" שנלווה לדבריו לאירוע וציין בציניות "כמה טוב שהם נחטפו ונהרגו". בעקבות הסערה שחולל הטור התנצל הלברטל למחרת על הצורה והסגנון הציני, תוך שהוא מדגיש כי תוכן הדברים שכתב נכון.

מפלגת ש"ס ומזרחים

לדעת הלברטל מפלגת ש"ס היא חבורת כפויי טובה, והציבור המזרחי שבא לישראל ממדינות נחשלות צריך להיות אסיר תודה לאשכנזים שהקימו את המדינה. במקום להודות הם טוענים שהאשכנזים הם גזענים. לדבריו ש"ס אינה מפלגה חרדית. ב-2016 אמר כי "ש"ס היא המפלגה הגזענית היחידה במפה הפוליטית במדינת ישראל", ו"מדינת ישראל הולכת ונשלטת על ידי ספרדים". ב-2017 אמר הלברטל כי "הליכוד הופך למעין ש"ס לחילונים". על מירי רגב אמר שהיא "מובילה קו צעקני, וולגרי רטוריקה מאיימת של שוק".
באוגוסט 2019  הלברטל קרא לאשכנזים לא להצביע למפלגת העבודה שבראשה עומדים שלושה מרוקאים.

ספריו

הלברטל הוא מחברה של סדרת ספרים בשם "ערך החיים בהלכה", שיצאה לאור בהוצאה עצמית, ועוסקת בעמדת המשפט העברי בנושאים רגישים הכלולים מבחינה אתית בקטגוריה של "ערך החיים":
דחיית נפש - האחריות לחיי אחר, חובת הצלת חיים, מסירה לאויב, קדימויות בהצלת חיים, בעלות האדם על גופו - ניתוחי מתים, המתת חסד, איבוד עצמו לדעת, העובר כנפש - הגדרת חיים אנושיים, קידוש השם.

משפחתו

הלברטל נשוי ואב לשמונה. מתגורר בשכונת ארזי הבירה בירושלים. אחיו הוא פרופסור משה הלברטל.
ביר אל-מכסור

מקור השבט וקורותיו

שבט אל חוג'יראת שכן באזור "תל אל שומאם" בעמק יזרעאל בין השנים 1790–1870, מטבעם השבטי נדדו בני השבט לתחנה הבאה לאזור שכונה "אל ד'הרה" הסמוך לאזור משגב, כחלק מהשלכות החלטת מנהיגי השבט באותם הימים, בתחילת המאה ה-19 בחרו לא לרשום בני השבט את אדמותיהם בימי שליטתה של האימפריה העות'מאנית בארץ ישראל על מנת שלא יחויבו בשירות צבאי, כפי שהיה נהוג באותם ימים.
בני השבט התחילו את נדידתם בשלהי שנת 1906 לאזור חדש שלימים ייקרא "ביר אל מכסור", שמו של הכפר שמאכלס את בני השבט בימינו.
שבט אל חוג'ירת נחשב מגדולי השבטים הבדואים בצפון הארץ, ריכוזי השבט הם בעיקר בכפר ביר אל מכסור, מספר מועט מבני השבט שוכן בכפר ד'מידה, חלקם מחזיקים עדיין בשטחים באזור "אל ד'הרה", וחלק מבני השבט מתגורר בשכונה הבדואית בשפרעם, שכונת "עוסמאן".

תרומתם למדינה

בני שבט אל חוג'יראת היו מראשוני המתנדבים לצה"ל וזרועות הביטחון, ואף היו בברית אחים עוד בימי היישוב היהודי עם שכניהם היהודים ותרמו רבות להגנת היישוב. לאורך השנים הלך וגדל מספר המתנדבים לצה"ל עד שהתמסד לו כמנהג מקובל בשבט, ותרומתם של בני השבט לאורך השנים לביטחון ישראל רבה וניכרת, ועשרות מהם נפלו במהלך שירותם. בשנים האחרונות חלה עלייה ניכרת במספר בנות השבט שמתנדבות לשירות לאומי במגוון משרדים ממשלתיים ומוסדות ציבור, תרומתן נחשבת למשמעותית ביותר לבני הכפר בכך שחלקן נושאות בנטל בבתי הספר ובמוסדות הציבור בכפר.
נכון לכתיבת שורות אלו משרתים מאות מבני ובנות השבט בשירות פעיל בזרועות הביטחון הן בסדיר, קבע ומילואים ובשירות הלאומי.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים בביר אל-מכסור 9,317 תושבים (מקום 171 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.2%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לביר אל-מכסור דירוג של 2 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 39.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 5,733 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).
מחוז ביג הורן (ויומינג)

גאוגרפיה

שטחו של מחוז ביג הורן 8,182 קמ"ר, מהם 8,125 קמ"ר שטחי יבשה, ו-57 קמ"ר (0.70%) שטחי מים. מחוז פארק (ויומינג) גובל במחוז ביג הורן ממערב, מחוז ואשאקי גובל בו מדרום, מחוז ג'ונסון (ויומינג) ומחוז שרידן גובלים בו ממזרח, מחוז ביג הורן שבמדינת מונטנה ומחוז קרבון שבמדינת מונטנה גובלים במחוז ביג הורן מצפון.

אוכלוסין

נכון לשנת 2000 מתגוררים במחוז 11,641 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא נפש אחת לקמ"ר. 23% מתושבי המחוז הם ממוצא גרמני, 23% ממוצא אנגלי, ו-8% ממוצא אירי.

השכלה

מחוז ביג הורן מחולק לארבעה מחוזות השכלה.
אנרכיזם ודת

ההתנגדויות של האנרכיזם לדת

בשנת 1892 בצרפת, פורסמה המסה של מיכאיל באקונין "אלוהים והמדינה", שהייתה אחת המסות האנרכיסטיות הראשונות בנושא הדת. באקונין פורס את משנתו על הפילוסופיה של הדת לאורך ההיסטוריה ועל מערכת היחסים שלה למדינה הפוליטית המודרנית.
בתחילת המאה ה-20, אנרכיסטים בספרד שרפו מספר כנסיות, למרות שרוב השריפות של הכנסיות בוצעו למעשה בידי חברים במפלגה הרדיקלית בעוד האנרכיסטים הם אלו שהואשמו במעשים. התמיכה המפורשת ו/או המרומזת של מנהיגי הכנסייה בפאשיזם במהלך מלחמת האזרחים בספרד תרמה רבות לרגשות האנטי-דתיים.
אמה גולדמן כתבה ב"אנרכיזם: מה זה באמת אומר": "האנרכיזם הכריז מלחמה על ההשפעות הקטלניות שמנעו עד כה את השילוב ההרמוני של האינסטינקטים החברתיים עם אלו של היחיד, היחיד והחברה. דת, הריבונות של המוח האנושי; רכוש, הריבונות של הצרכים האנושיים; והממשלה, הריבונות של ההתנהלות האנושית, מייצגים את הדומיננטיות של שעבוד האדם וכל הזוועות שזה כולל."
אנרכיסטים בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כגון וולטרין דה קלייר קושרו לעיתים קרובות עם תנועת המחשבה החופשית, שתמכה באתאיזם.

אנרכיזם ויהדות אורתודוקסית

בעוד אנרכיסטים יהודים רבים לא היו דתיים, או לעיתים אפילו אנטי-דתיים, היו גם מספר אנרכיסטים דתיים, ששילבו בין רעיונות רדיקליים עכשוויים לבין היהדות המסורתית. מספר אנרכיסטים חילוניים, כגון אבא גורדין ואריך פרום, ראו דמיון ראוי לציון בין אנרכיזם ורעיונות קבליים, במיוחד בפרשנות החסידית שלהם. הפילוסוף מרטין בובר התייחס פעמים רבות למסורת החסידית. מנגד, במסכת אבות מובאת האמרה:
רבי חנינא סגן הכהנים אומר: הוי מתפלל בשלומה של מלכות, שאלמלא מוראה, איש את רעהו חיים בלעו.
אכן, לדעת כמה מפרשים ידועים, בתוכם דון יצחק אברבנאל ורבי ישראל ליפשיץ, המשנה הזאת מדגישה את הנחיצות באיזה שהוא סדר סוציאלי, ולאו דווקא מלכות כפשוטו.
המקובל רבי יהודה אשלג, האמין בגרסה דתית של אנרכו-קומוניזם, המבוססת על ערכים של הקבלה, לה הוא קרא קומוניזם אלטרואיסטי. אשלג תמך בתנועה הקיבוצית והטיף ליצירת רשת של קומונות בינלאומיות בניהול עצמי, שינטרלו לבסוף את המשטר האכזרי, כדבריו, על מנת ש"כל אדם יעשה מה שנכון לפי ראות עיניו" מהסיבה ש"אין דבר יותר משפיל ומבזה לאדם מהיותו תחת ממשלה אכזרית" 
יעקב מאיר זלקינד, שחי בבריטניה ובארץ ישראל היה אנרכו-קומוניסט ואנטי-מיליטריסט פעיל ביותר. הרב זלקינד היה חבר קרוב של רודולף רוקר. הוא טען שהאתיקה של התלמוד, אם מבינים אותה כהלכה, קשורה באופן הדוק לאנרכיזם.

אנרכיזם ואסלאם

מאז ומעולם היו באסלאם תכונות אנטי-סמכותניות, בעיקר בהקשר לסופיזם. סוף המאה ה-20 הביאה לשילוב בין האסלאם לאנרכיזם שיצר פילוסופיה אנטי-סמכותנית שנתמכה על ידי אישים כגון חאקים ביי ויעקב אסלאם.
מדליין מנינג

ביוגרפיה

מנינג נולדה וגדלה בקליבלנד, אוהיו. היא בוגרת אוניברסיטת טנסי.

אלופת אמריקה ואלופת האוניברסיאדה

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בויניפג, קנדה באוגוסט 1967 זכתה מנינג במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:02.35 דקות, לפני בת ארצה דוריס בראון (2:02.95 דקות) ואביגיל הופמן מקנדה (2:04.82 דקות). חודש לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בטוקיו יפן היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:06.8 דקות, לפני אביגיל הופמן (2:08.5 דקות).

אלופה אולימפית

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה מנינג במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא אולימפי חדש של 2:00.92 דקות, לפני אילאנה סילאי מרומניה (2:02.58 דקות) ומיה חומרס מהולנד (2:02.63 דקות).
בתחרות שנערכה בשטוטגרט, גרמניה ב-30 ביולי 1969 קבעה מנינג בריצת 800 תוצאה של 2.01.4 דקות ודורגה ראשונה בעולם בשנה זו.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה מנינג במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם מייבל פרגרסון, שריל טוסיינט וקתי המונד בתוצאה של 3:25.15 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:22.95 דקות ולפני מערב גרמניה (3:26.51 דקות). בריצת 800 מטר היא סיימה במקום עשירי בשלב חצי הגמר בתוצאה של 2:02.39 דקות ולא הצליחה להתברג לריצת הגמר ובכך לא הצליחה להגן על תוארה. 
באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה מנינג במקום 16 בריצת 800 מטר. בשלב חצי הגמר היא סיימה אחרונה במקצה שלה בתוצאה של 2:07.25 ולא עלתה לריצת הגמר. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:00.62 דקות. שבוע לאחר המשחקים, בתחרות שנערכה בקולג' פארק במרילנד ב-7 באוגוסט היא קבעה בריצת 800 מטר שיא ארצות הברית חדש של 1.57.90 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-7 שנים ונשבר על ידי מארי דקר (1.57.60 דקות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מוסקבה (1980) שנערכו ביוג'ין, אורגון זכתה מנינג במקום ראשון בריצת 800 מטר בתוצאה השנייה בטיבה שלה (1:58.3 דקות) ונכללה בפעם הרביעית במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים, אך בשל החרם על אולימפיאדת מוסקבה (1980) שהובילה ארצות הברית נמנע ממנה להשתתף. 
באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה בשנת 1981 זכתה מנינג במדליית זהב בפעם השישית בריצת 800 מטר בתוצאה של 1.58.50 דקות.

חייה האישיים

בשנת 1969 נישאה מנינג לג'ון ג'קסון וכעבור כשנה היא התגרשה ממנו. לזוג נולד בן, ג'ון ג'קסון ה-3, אתלט מצטיין, אלוף המכללות בקפיצה משולשת.
פרה מאורו

מפת 1459

פרה מאורו הכין את המפה באישורו של אפונסו החמישי, מלך פורטוגל. אנדראה ביאנקו, ספן וקרטוגרף שיצר ב-1436 אטלס ובו מפה הקרויה על-שמו "מפת ביאנקו", השתתף עם פרה מאורו בהכנת המפה, כפי שמעידים רישומי התשלומים שקיבל בין השנים 1448 ו-1459. המפה הושלמה ב-24 באפריל 1459 ונשלחה לפורטוגל אך לא שרדה עד ימינו. אל המפה צורף מכתב משליט ונציה אל הנסיך אנריקה הנווט, דודו של אפונסו החמישי. המכתב מחזק את ידי אנריקה ומפציר בו להמשיך לממן מסעות מחקר. פרה מאורו נפטר שנה אחר כך, ב-1460, בעודו מכין העתק מן המפה עבור הסניוריה של ונציה, והמלאכה הושלמה על ידי אנדראה ביאנקו. מדליה הונפקה לכבודו של פרה מאורו עוד בימיו ובה הוא מכונה "Geographus incomparabilis" ("גאוגרף שאין שני לו").

המזרח הרחוק

מפת פרה מאורו הושפעה מן הגאוגרפיה הסינית, כפי שעולה מדבריו של ניקולו דה קונטי, ונציאני גם הוא. השפעות אלה כוללות כפי הנראה גם טעויות, כמו הנהר העצום הזורם ממרכז אפריקה אל הים האדום.

מפות אחרות

ידוע כי שרדו לימינו שני העתקים בלבד ממפותיו האחרות של פרה מאורו. אחת היא מפה פורטולנית המצויה בספריית הוותיקן (Codice Borgiano V), שהוצאה לאור ב-1944 על ידי רוברטו אלמאיה (Roberto Almagià). השנייה זוהתה על ידי אנטוניו ראטי כהעתק מ-1541 של מפה אבודה של פרה מאורו שהכין ג'ורג'ו קלפודה מקנדיה; מפה זו נמכרה ב-1984 במכירה פומבית במילנו לאספן פרטי, וכפי הנראה נמצאת כיום בצרפת.

הוקרה לפועלו

מכתש פרה מאורו ותצורת פרה מאורו בירח נקראים על שמו, שאסטרונאוטים מן החללית אפולו 14 ביקרו בהם. צוות אפולו 13 ניסה גם הוא להגיע אליהם, אך נאלץ לשוב על עקבותיו בשל תקלה טכנית.
הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור

הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור (ידועה גם בתור "ועדת השקיפות") היא ועדה מיוחדת בכנסת, שהתקיימה בכנסת ה-20.
תחומי עיסוקה של הוועדה היו "יישום המידע הממשלתי ברוח חופש המידע; בחינת סוגי המידע העומדים לרשות הציבור או לעיונו; גיבוש עקרונות של שקיפות ודיווח של גופי הממשל". קביעת תחומי העיסוק של הוועדה תואמה עם יושבי ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת המדע והטכנולוגיה, שחששו תחילה כי הוועדה תנגוס בסמכויות הוועדות שבראשן הם עומדים.
יושבת ראש הוועדה הייתה חברת הכנסת סתיו שפיר מהמחנה הציוני.

היסטוריה

הוועדה אינה ועדה סטטוטורית, הקבועה בתקנון הכנסת או בהוראות חוק אחרות, אלא הוגדרה כוועדה מיוחדת המוקמת למשך תקופת כהונתה של כנסת מסוימת. זאת, בדומה לוועדה המיוחדת לפניות הציבור, הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, לוועדה לזכויות הילד ולוועדות מיוחדות נוספות.
הוועדה הוקמה בעקבות יוזמתה של חברת הכנסת סתיו שפיר, שפנתה בתחילת הכנסת ה-20 ליושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, בבקשה להקצות ועדה מיוחדת לנושא השקיפות. זאת בעקבות מאבקה של שפיר במהלך הכנסת ה-19 בוועדת הכספים לחשיפת מנגנון ההעברות התקציביות, שלדבריה הסתיר מהציבור את החלוקה האמיתית של תקציב המדינה.

תחום עיסוקה של הוועדה

באופן רשמי, נקבע כי סמכויות הוועדה יכללו: "יישום המידע הממשלתי ברוח חופש המידע; בחינת סוגי המידע העומדים לרשות הציבור או לעיונו; גיבוש עקרונות של שקיפות ודיווחיות של גופי הממשל". בפועל, רובה ככולה של עבודת הוועדה נוגע לפיקוח על עבודת הממשלה, יחידות הסמך והרשויות המקומיות. הנושאים המרכזיים בהן עסקה הוועדה נוגעים לפרסום ההתקשרויות והחוזים שעורכת המדינה מול גורמים חיצוניים, שקיפות בתקציבי הרשויות המקומיות והתנהלותן, מעקב אחר תוכניות ממשלתיות עתירות תקציב, הגברת השקיפות של הכספים הקואליציוניים ועוד.
כשנה לאחר הקמת הוועדה עלתה ביקורת מצד יו"ר הקואליציה, ח"כ דוד ביטן, ולפיה שפיר מנהלת את הוועדה "כמו ועדת חקירה". זאת, בשל דיונים רבים המתקיימים בנושא תקציב המדינה ואשר דורשים את התייצבותם של פקידים רבים ממשרד האוצר וממשרדי ממשלה אחרים.
הטירה הנעה (ספר)

העלילה

סופי נולדה בארץ אינגרי כבת בכורה מבין שלוש בכך נידונה לחיים של בינוניות. חייה משתנים כאשר לחנות הכובעים בה היא עובדת נכנסת מכשפת השממה שמטילה עליה כישוף והופכת אותה לאישה זקנה בת 90. סופי עוזבת את החנות ומוצאת מקלט בטירה הנעה של הקוסם האול כמנקה ועוזרת.
סופי עורכת הסכם עם שדון האש המניע את הטירה, קלציפר, ומתיידדת עם מייקל, שוליית הקוסם. יחסיה עם האול מסתכמים בהקנטות הדדיות. האול, קוסם מוכשר, יפה תואר וחסר מצפון, עסוק בחיזור אחרי נערות יפות מהסביבה, כולל אחותה של סופי, לטי. סופי מנסה לחבל בחיזור. בינתיים הטירה הנעה נודדת בין ארבעה מרחבים וארצות, ביניהם אינגרי, ארצה של סופי, וויילס, מולדתו של האול.
מכשפת השממה מטילה על האול קללה, המבוססת על שיר ללא שם של ג'ון דאן (הפותח במילים "לך ותפוס כוכב נופל"). האול וסופי מנסים לפענח את משמעות הקללה. עם התגשמותה מגלה סופי שהאול נתן לקלציפר את לבו. היא עוקרת אותו מידיה של המכשפה ומחזירה אותו לחזהו של האול. המכשפה עצמה הייתה גם היא שדון אש אבל לבה התפורר, וללא הלב של האול שזממה לקחת, היא מתה. במותה מתבטלים הכישופים שהטילה: הקוסם המלכותי האבוד של אינגרי נמצא, וסופי חוזרת להיות נערה. הספר מסתיים בהצעתו של האול לסופי להינשא לו.
כימיה סופרא מולקולרית

כימיה סופרא מולקולרית היא תחום בכימיה שמתמקד בקשרים הפועלים באינטראקציות בין-מולקולריות. כימיה סופרא מולקולרית משתמשת בקשרים חלשים, כגון: קשרי מימן (כוחות הידרופוביים), קשרים מתכתיים (בגביש), קשרי ואן דר ואלס או השפעות אלקטרוסטטיות במערכת מרובת קומפלקסים מולקולריים. לעומתה, סינתזה אורגנית מסורתית עוסקת ביצירת ופתיחת קשרים תוך-מולקולריים, חזקים בהרבה - קשרים קוולנטיים כדי ליצור מולקולה מבוקשת.
מקס הורטון

קריירה מוקדמת

הורטון נולד בלונדון ב-29 בנובמבר 1883, וב-15 בספטמבר 1898 החל את הקריירה הצבאית - ימית שלו כצוער על אניית האימון לצוערים בריטניה. זמן קצר לאחר שקבל דרגת תת לוטננט עבר לשרת בצוללות. הוא התקדם בדרגות ובתפקידי פיקוד ובתחילת מלחמת העולם הראשונה הועלה לדרגת לוטננט קומנדר וקבל פיקוד על הצוללת E 9.

מלחמת העולם הראשונה ואחריה

ב-13 בספטמבר 1914 הבחין הורטון בסיירת הקלה הגרמנית הלה כ-6 מיילים דרומית - מזרחית להלגולנד בים הצפוני. ממרחק 600 יארדים הוא ירה שני טילי טורפדו והטביע אותה. הוא הצליח להתחמק מכוחות הצי הגרמני שרדפו אותו ולהגיע לנמל הארוויץ' בצפון בריטניה.
כעבור שלושה שבועות הצליח להטביע את המשחתת S 116 בשפך נהר אמס. על כך עוטר באות השירות המצוין.
באוקטובר 1914 נשלח לים הבלטי כחלק משייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי. הורטון הצליח להטביע משחתת גרמנית, ארבע אוניות סוחר שנשאו מטען משוודיה לגרמניה וגרם נזק כבד לאוניית המערכה הנסיך אדלברט. ב-31 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת קומנדר.
לאחר המלחמה שימש הורטון כמפקד של מספר אוניות מערכה. ב-17 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אדמירל משנה וקיבל פיקוד על השייטת השנייה של אוניות המערכה. ב-1937 קודם לדרגת תת אדמירל וקיבל פיקוד על כוח המילואים של הצי הבריטי המלכותי. הוא הצליח להשמיש תוך זמן קצר יחסית מספר גדול של כלי שיט שעמדו בנמלים ולהפוך אותם לכוח מבצעי ערב מלחמת העולם השנייה.

מלחמת העולם השנייה

בפרוץ מלחמת העולם השנייה מונה הורטון למפקד הפטרול הצפוני שמטרתו הייתה הטלת מצור ימי על גרמניה בין איסלנד, איי פארו ואיי אורקני בים הצפוני. ב-1940 מומה למפקד צי הצוללות שבסיסן בבריטניה. חלק מכוח זה השתתף בקרב הים התיכון. ב-9 בינואר הועלה לדרגת אדמירל וב-17 בנובמבר 1942 מונה למפקד ראשי של פיקוד המבואות המערביים, שחלש על נתיב השיירות מארצות הברית. 
לאחר שנכשל בקרב על בריטניה הורה היטלר לקרל דניץ לצאת למלחמת צוללות נגד שיירות האספקה מארצות הברית לבריטניה. בהתחלה נטתה הכף לטובת הגרמנים. ממפקדתו ב"דרבי האוס" בליברפול ניהל הורטון את ההגנה על שיירות אלה. הוא פיתח טקטיקה שהצריכה הוספת אוניות קרב לשיירות בצורה שחלק מיהן למרות שהיו צמודות לשיירה, נהנו מחופש פעולה שאיפשר להן לרדוף ולהשמיד את הצוללות. בתחילה סירבו באדמירליות לאשר לו זאת אבל במרץ 1943 הצליחו הגרמנים להטביע שתי שיירות גדולות ובבריטניה נשאר דלק לשבועות ספורים. צ'רצ'יל זימן את הורטון לישיבת חרום ואישר לו את תוספת אוניות הקרב. התוצאה לא איחרה לבוא. ביחד עם שינוי הטקטיקה, שיפור המידע המודיעיני, שיפור פצצות העומק ופיתוח מטוסים ארוכי טווח נגרמו לצוללות הגרמניות אבידות כבדות ודניץ הורה להן לחזור לבסיסיהן.

לאחר המלחמה

באוגוסט 1945 פרש הורטון משירות פעיל. לדבריו, "כדי לפנות מקום למפקדים צעירים". הוא נפטר ב-30 ביולי 1951.
בולדר

היסטוריה

ב-1858 נוסדה התיישבות בשם בולדר ובשנה שאחריה היא הגיעה למעמד של עיר. ב-1870 היו בה 343 תושבים. ב-1875 נורתה אבן הפינה לאוניברסיטת קולורדו שנפתחה בפועל ב-1877. ב-1890 נבנתה תחנת הרכבת בעיר והיו בה כבר 3,330 תושבים. בתחילת המאה ה-20 היו בה 6,150 תושבים והיא המשיכה לגדול עד שנכון ל-2010 עומד מספר התושבים בה על 97,385.

פוליטיקה

העיר נחשבת לדמוקרטית וליברלית. נכון ל-2012 נרשמו המצביעים במחוז בולדר על פי התפלגות של 41% דמוקרטים, 20% רפובליקנים, 1% מפלגות אחרות ו-38% לא הזדהו. כבר ב-1975 אישר המחוז נישואים חד מיניים ושישה זוגות נרשמו כך לנישואים, עוד לפני שאושר החוק האוסר זאת בארצות הברית.

גאוגרפיה

העיר נמצאת בעמק בולדר, במפגש הרי הרוקי עם המישורים הגדולים. במערב העיר מתנשאים בשורה מצפון לדרום חמישה הרים של סלעי משקע אופייניים לאזור, והם סימן היכר ידוע של בולדר. גוף המים העיקרי בעיר הוא נחל בולדר קריק שניזון משלגי ההרים ונביעות קטנות. הנחל הוא אחד מיובליו של הנהר סאות פלאט (Platte River) שנשפך לתוך הנהר פלאט, אחד מיובליו של הנהר מיזורי. שמו של הנחל ניתן לו הרבה לפני ייסוד העיר, על שם סלעי (בולדרים) הגרניט הגדולים שנמצאים בערוץ זרימתו. על פי המשוער, העיר ירשה את שמה מהנחל. הנחל מספק את רוב מי השתייה של העיר.
סבאלברד

היסטוריה

ויקינגים ורוסים גילו כנראה את סבאלברד כבר בתחילת המאה ה-12. ישנם ממצאים נורדיים עתיקים על ארץ ששמה "סבאלבּרדי" (סְבָלְבָּרְדִ'י) שפירוש שמה הוא "חוף קר". בשנת 1617 גילו הבריטים את ארץ המלך קרל המהווה חלק מקבוצת איי סבאלברד. ההולנדי וילם ברנץ ערך את התגלית המתועדת הראשונה של הארכיפלג. סופר כי ההולנדים צדו כ-60,000 לווייתנים סביב האי.
בשנת 1925 החליטה נורווגיה להפוך את האיים לחלק מממלכתה במקום להשאירו אזור לא עצמאי. בין 1940 ל-1980 ערכו אוניברסיטאות רבות, רובן אנגליות, מיפוי נרחב של האיים. האי הגדול ביותר בארכיפלג הוא ספיצברגן ("הרים מחודדים" בהולנדית). פעם היה זה שמו של הארכיפלג כולו, והאי אשר קרוי היום שפיצברגן היה קרוי "וסט ספיצברגן" או "ספיצברגן המערבי".
במלחמת העולם השנייה, גרמניה הנאצית הקימה באיים תחנה מטאורולוגית צבאית. חיילי התחנה איבדו קשר עם בסיס האם, ונכנעו רק ב-4 בספטמבר 1945, כארבעה חודשים לאחר תום מלחמת העולם השנייה באירופה. בכך היו לחיילים הגרמנים האחרונים אשר נכנעו במלחמה זו.

פוליטיקה

באמנת סבאלברד מ-9 בפברואר 1920 קיבלה נורווגיה שליטה על האיים. למרות זאת, לפי האמנה, מותר לאזרחי כל מדינה לנצל את אוצרות-הטבע של האיים. כתוצאה מכך, מושבה רוסית קבועה גדלה בבארנצבורג. מושבה רוסית אחרת בשם פירמידה ננטשה בשנת 2000. מושבה זו פעלה כמשק אוטרקי לכל דבר, וננטשה לאחר שמטוס נוסעים שאמור היה להביא למקום תושבים נוספים ממרחבי רוסיה, התרסק בדרך. בעבר, האוכלוסייה הסובייטית/רוסית עברה במספרה את האוכלוסייה הנורווגית, אך כיום מספר הנורווגים רב יותר.
על אמנת סבאלברד חתומות מדינות רבות: אפגניסטן, אלבניה, ארגנטינה, אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, בולגריה, קנדה, צ'ילה, סין, דנמרק, מצרים, אסטוניה, פינלנד, צרפת, בריטניה, גרמניה, יוון, הולנד, הונגריה, איסלנד, הודו, איטליה, יפן, ניו זילנד, הודו, פולין, מונקו, פורטוגל, רומניה, רוסיה, נורווגיה, שוודיה, ספרד, ערב הסעודית, שווייץ, דרום אפריקה, הרפובליקה הדומיניקנית וארצות הברית. ישראל טרם חתמה על האמנה.
לפי האמנה, נורווגיה אינה יכולה להשתמש בארכיפלג למטרות צבאיות ומחויבת לשמור על הסביבה הטבעית.

ההתעניינות העולמית בסבאלברד

סבאלברד נהנית ממרבצי פחם גדולים, ועל פי הערכות שונות יש במימי האוקיינוס הארקטי העוטפים אותה גם מרבצי נפט גדולים. אוצרות הטבע הללו הופכים אותה למוקד עניין עולמי. בנוסף לכך, בשל המיקום הקרוב לקוטב מצד אחד, והמאויש מצד שני, הוקמו באזור לונגיירביין משדרי ענק, המקיימים תקשורת רצופה עם לוויינים ששוגרו לחלל, ומספקים תמונה איכותית למטאורולוגים לצורך קביעת תחזית מזג האוויר. יכולת זו העניקה לסבאלברד משנה תוקף של חשיבות.

דמוגרפיה

אוכלוסייתו של סבאלברד כוללת 2,637 נפשות (ינואר 2013). 66% מתוכם נורווגים, 18% מתוכם רוסים, ו-16% זרים. השפה הרשמית בסבאלברד היא נורווגית, ורוסית מדוברת במושבות הרוסיות.

סבאלברד בספרות

סבאלברד מופיע פעמים רבות בטרילוגיית חומריו האפלים של פיליפ פולמן. עלילת הספר המשימה קוטב של אליסטר מקלין מתרחשת בביירנייה (אי הדובים). ספרו של שמואל ארגמן - הצוללת הפליגה בחצות, מתאר בריחה נועזת של יהודים מרוסיה הסובייטית לאי שפיצברגן.