google/wiki40b huggingface dataset:
ראנד דרום אפריקאי

היסטוריה

בשנת 1956 הוקמה ועדה לשם בחינת המעבר מן הפאונד הדרום אפריקאי שהתחלק לשילינגים ולמטבעות בני פני (השיטה האנגלית המסורתית) למטבע המחולק ליחידות משנה על בסיס עשרוני. הוועדה הגישה המלצותיה ב-8 באוגוסט 1958. הראנד נכנס לשימוש ב-14 בפברואר 1961, בסמוך להקמת הרפובליקה של דרום אפריקה, ביחס של 2 ראנד לפאונד או 10 שילינגים לראנד.
ראנד אחד היה שווה יותר מדולר אמריקני אחד מיום השקתו ועד לשנת 1981, כאשר לחצים פוליטיים מבית וסנקציות בינלאומיות שהוטלו על משטר האפרטהייד החלו לגרום לשחיקתו. במרץ 1982 ירד ערכו של ראנד לראשונה מתחת לדולר אחד, והוא נסחר סביב שער של 1.3 ראנד לדולר עד יוני 1984. ב-1984 גבר הפיחות בשער המטבע ועד פברואר 1985 נסחר בשער של יותר משני ראנד לדולר. ביולי אותה שנה הופסק המסחר במטבע חוץ לשלושה ימים כדי לנסות ולעצור את הפיחות החד. בתקופת שלטונו שלטונו של פיטר וילם בותה באוגוסט 1985 נחלש המטבע עוד יותר לשער של 2.4 ראנד לדולר. בין השנים 1988-1986 הייתה התאוששות קלה והמטבע נסחר בשער של כ-2 ראנד לדולר (ולעיתים גם מעט פחות מכך). אבל ההתאוששות הייתה קצרה ובסוף 1989 נסחר הראנד בשער של יותר מ-2.5 ראנד לדולר. בראשית שנות התשעים, בעקבות הציפייה לעלייה לשלטון של הרוב השחור ורפורמות כלכליות תדירות, התגברה אי-הוודאות ועימה הפיחות בשער המטבע. בנובמבר 1992 הגיע שערו ל-3 ראנד לדולר, ולאחר הבחירות הדמוקרטיות בשנת 1994 ירד ערכו עוד יותר עד לשער של יותר מ-3.6 ראנד לדולר. בעקבות בחירתו של תאבו מבקי כנשיא בשנת 1999 צנח שער המטבע ל-6 ראנד לדולר, ולאחר רפורמת הקרקעות בזימבבואה ופיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001 צנח שער המטבע לשיאו הנמוך ביותר - 13.84 ראנד לדולר - בדצמבר 2001.
הפיחות החד בשנת 2001 הוביל לחקירה רשמית שבעקבותיה החלה התאוששות. בסוף 2002 נסחר הראנד ביחס של 9 ראנד לדולר, ועד סוף 2004 הגיע לשער של 5.7 ראנד לדולר. לאחר היחלשות קלה בשנת 2005 חזר המטבע לשער של פחות מ-6 ראנד לדולר בשנת 2006. בין אפריל לספטמבר אותה שנה צנח שערו שוב (בשיעור של כ-25% מול המטבעות המרכזיים בעולם), בשלהי 2007 עלה השער באופן מתון וברבע הראשון של 2008 צנח בחדות. הסיבות לצניחת היו, בין היתר, הגירעון התופח (שהגיע ל-7.3% מהתמ"ג בשנת 2007), אינפלציה גבוהה, השפעות משבר הסאב-פריים ובריחת המשקיעים מהשווקים המתעוררים. הקריסה הוחמרה בשל משבר אנרגיה חמור שפקד את המדינה. מכרות רבים נסרו וחברת החשמל המקומית הזהירה שלא תוכל לספק חשמל לפרויקטים תעשייתיים חדשים.

מטבעות

בשנת 1961 נכנסו למחזור מטבעות של ½, 1, ½2, 5, 10, 20, 50 סנט. בשנת 1965 נכנסה למחזור סדרת מטבעות חדשה. מטבעות ½2 סנט הוחלפו במטבעות של 2 סנט, ובהמשך (1973) הוצא מהמחזור מטבע ה-½ סנט. 
בשנת 1989 הוטבעה סדרת מטבעות חדשה. בין היתר, נכנס לשימוש מטבע של 2 ראנד, וב-1994 נכנס לשימוש גם מטבע של 5 ראנד. מטבעות 1 ו-2 סנט יצאו משימוש באפריל 2002 מחמת אינפלציה שהפכה אותם לחסרי כל ערך. כל המחירים מעוגלים כעת ל-5 סנטים.
בניסיון למנוע זיוף נטבע באוגוסט 2004 מטבע חדש של 5 ראנד (וכן יצאו שטרות חדשים). בין אמצעי הביטחון שננקטו - מבנה בעל שני חלקים שכל אחד מהם עשוי ממתכת אחרת (כמו מטבעות של 1 ו-2 אירו), חריצי ביטחון לאורך שפת המטבע, וכיתוב מיניאטורי.
בת-דור באר שבע

אודות בית הספר

בת-דור באר שבע נוסד בשנת 1973 בעקבות יוזמה של עליזה וולף בשיתוף עם בת-דור תל אביב, עיריית באר שבע ומשרד החינוך והתרבות במסגרתו פעל מינהל התרבות. בשנת 1975 עבר בית הספר לבניין ברחוב יד ושם. ב-1977 נערכו לראשונה מבחנים לחטיבה הצעירה של האקדמיה המלכותית למחול וב-1982 נערכו לראשונה מבחנים לחטיבה הבוגרת ברמה של Elementary של האקדמיה המלכותית למחול. בשנת 1985 נערכו לראשונה בארץ מבחנים של האקדמיה המלכותית למחול בחטיבה המקצועית לבנים. בתקופה זו למדו כ-25 בנים בגילאים שונים.
בשנת 1993 תלמיד בית הספר, שמעון קליכמן, זכה במדליית כסף לגילאי 18 בתחרות בינלאומית למחול ע"ש Genee בלונדון והוא התלמיד הראשון והיחיד בישראל שזכה למדליה בתחרות זאת.
בשנת 1995 הוקמה הנהלה עצמאית לבת-דור באר-שבע ובית הספר נרשם כעמותה עצמאית. ב-1997 מונתה דניאלה שפירא לנהל את בית הספר.
בשנת 2002 עבר בית הספר למשכנו החדש ברחוב השלום 13, באר-שבע. תמיר גינץ ודניאלה שפירא הקימו את להקת המחול קמע, המורכבת ברובה מבוגרי בית הספר.
בשנת 2003 זכה בית הספר ב"פרס באר שבע למצוינות" בתחום אומנות הבמה של אגף הצעירים ברשות רוביק דנילוביץ'.
בשנת 2006 הוקם מסלול לרקדנים מקצועיים.
בשנת 2014 מונתה מרב צימנד למנכ"ל העמותה ועומדת בראש המוסד הכולל את בית הספר למחול ולהקת המחול קמע. גלי רונן, בוגרת ומורה בבית הספר, מונתה למנהלת בית הספר וב-2015 מונה אור אבוהב, בוגר ומורה בבית הספר, למנהל בית הספר.
ולנטין לבדב

קורות חיים

ולנטין לבדב נולד במוסקבה. בשנת 1942, לאחר סיום בית הספר הוא התקבל ללימודי הנדסה במכון למהנדסי תעופה במוסקבה. במקביל הוא עבר קורס טיס. עוד בהיותו סטודנט לבדב ניסה להתקבל ליחידת הקוסמונאוטים אך נכשל. בשנת 1966 הוא התקבל לעבודה במחלקת תכנון מס' 1. הוא היה חבר צוות קרקע של מספר משימות חלל ופיתח מספר מערכות לצורך חיבור חלליות בחלל.
בשנת 1972 הוא התקבל ליחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסה לחלל.
בשנת 1973 ולנטין לבדב שוגר לחלל בפעם הראשונה בחללית סויוז 13. בהמשך הוא חזר לעבוד במחלקת תכנון מס' 1 ובשנת 1974 השלים לימודי דוקטורט.
בשנת 1982 ולנטין לבדב שוגר לחלל בפעם השנייה בחללית סויוז T-5 והיה חבר צוות שהשלים 211 ימים שהייה בחלל (שיא של אותו תקופה).
בשנת 1985 לבדב השלים את עבודת פוסט דוקטורט.
בשנת 1989 הוא התמנה לסגן מנהל מכון הגאוגרפי של הקדמיה הסובייטית למדעים, בשנת 2000 הוא היה הקוסמונאוט הראשון שהתקבל כחבר בארגון זה.
בשנת 2006 לבדב התמנה לפרופסור במכון למהנדסי טייס בו למד.
תחנת הרכבת סג'ד

היסטוריה

התחנה הוקמה בשלהי המאה ה-19 במיזם מסילת הרכבת לירושלים. מי מעיינות שנבעו בסמוך לתחנה נשאבו למכל אגירה גדול ושימשו כמקור מים לדודי הקיטור של הרכבות שהיו עוצרות בתחנה, ובתקופות שהמעיינות התייבשו הובאו למקום מים ממעיינות בתיר ברכבות היורדות מירושלים ליפו. מלבד מתקן השאיבה ומכל המים, נבנה במקום מבנה תחנה דו-קומתי בדומה למבני התחנה של תחנת הרכבת בית שמש ותחנת הרכבת בתיר שנבנו באותה תקופה, למרות שבניגוד לתחנות האחרות לאורך הקו, לא היו במקום יישובים של ממש. על פי דברי הקונסול האנגלי ג'ון דיקסון, הסיבה להקמת תחנת הנוסעים הייתה אחוזה של הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני ששכנה במקום.
ב-1915, במסגרת הקמת המסילה מעפולה לחצי האי סיני כחלק מהמאמץ המלחמתי הטורקי במלחמת העולם הראשונה הוקמה תחנה חדשה בנקודה בה נפרדו המסילות, שנקראה תחנת ואדי צראר, במרחק של 2.5 ק"מ ממערב לתחנת סג'ד. כתוצאה מכך נסגרה התחנה ועם הזמן מבני התחנה, הרציף ומגדל מים, התפוררו ונהרסו.
בשנות התשעים של המאה ה-19 הוקם בסמוך לתחנה הכפר סג'ד שהתפתח שם בזכות מיקומו ליד המסילה לירושלים.

כיום

בשנות האלפיים, כאשר חודשה מסילת הרכבת לירושלים, נהרסו לחלוטין השרידים האחרונים של התחנה וכיום לא נשאר לה זכר.
דני איינג'

קריירה

איינג' היה ספורטאי רב גוני, בתיכון הוביל פעמיים את נבחרת בית הספר לאליפות המדינה בפוטבול, באוניברסיטת בריגהם יאנג בה למד היה חבר בנבחרת הכדורסל והוליך אותה שלוש פעמים רצופות לטורניר האליפות של ה-NCAA. את קריירת הספורט המקצוענית שלו החל איינג' דווקא בבייסבול, ושיחק בשורות הטורונטו בלו ג'ייז בליגת ה-MLB בשנים 1979-1981. לאחר מכן הציב עצמו לדראפט ה-NBA ונבחר בסיבוב השני על ידי הבוסטון סלטיקס. איינג' התקדם בהדרגה לחמישייה והיה לו חלק משמעותי באליפויות הקבוצה ב-1984 ו-1986. לצדו בקו האחורי שיחק דניס ג'ונסון, ובקו הקדמי שיחקו לארי בירד, קווין מקהייל ורוברט פאריש. עד היום נחשבת חמישייה זו, לצד חמישיית הלייקרס ב-1988, לטובה בהיסטוריה.
ב-1989 הועבר איינג' לסקרמנטו קינגס ובשנה שלאחר מכן לפורטלנד טרייל בלייזרס. ב-1992 הגיע עם הקבוצה לגמר בו הפסידה קבוצתו לשיקגו בולס. במשחק החמישי באותה סדרה קבע שיא NBA לנקודות לשחקן בהארכה במשחק גמר (תשע). בשנה שלאחר מכן הגיע לגמר שוב, הפעם במדי קבוצתו הרביעית, פיניקס סאנס, והפסיד שוב לבולס. בכך היה לשחקן היחיד בהיסטוריה שהפסיד שנה אחרי שנה בגמר במדי שתי קבוצות שונות.
איינג' פרש מכדורסל לאחר עונת 1994–1995, ובעונה שלאחריה מונה למאמן הפיניקס סאנס. הוא אימן במשך יותר משלוש עונות, ומאזנו עמד על 136 ניצחונות ו-90 הפסדים.
ב-2003 חזר לסלטיקס, הפעם בתפקיד 'האחראי על פעילויות הכדורסל' של המועדון. בשנים הראשונות ביצע מספר עסקאות רעות מאוד, ונותר בתפקידו הרבה הודות לתמיכתו של נשיא המועדון, רד אאורבך. לקראת עונת 2007–2008 ביצע טרייד משמעותי עם חברו לשעבר לקבוצה שהיה אז סגן נשיא קבוצת מינסוטה טימברוולבס, קווין מקהייל, במסגרתו הועבר לסלטיקס הכוכב קווין גארנט בתמורה לחמישה שחקנים. הטרייד הוביל למהפך הגדול בתולדות ה-NBA במאזן של קבוצה, מעונה של 24 ניצחונות לעונה של 66 ניצחונות, המאזן הטוב ביותר בליגה וזכייה באליפות.
סוף השבוע

עלילה

העלילה מספרת על זוג צרפתי מפריז, הנוסע לסוף שבוע, לנורמנדי, תוך כדי שהם רוצחים את אימה של הבחורה בשל סירובה לתת להם כסף לקנות רכב.
סוף השבוע של הזוג הופך למסע אלים, ככל שמתפתחת העלילה. הזוג נתקל במעשי ביזה ובמכוניות ובוערות.
תוך כדי אגרסיביות של בני הזוג אחד לשני. במהלך מסעם פוגשים הזוג דמויות היסטוריות וספרותיות כמו אמילי ברונטה הלבושה כמו אליס בארץ הפלאות, פסנתרן ומלחינים.
דימוי האלימות מגיע לשיאו כאשר לקראת סוף השבוע בני הזוג מוחזקים כשבויים בשבט קניבלים.
גודאר משתמש בסרט למתן ביקורת על החברה הצרפתית ועל תרבות המערב והקפיטליזם. הוא משווה את החברה לעיסוק בזנות, כעבודה מכניסה אך ריקה מתוכן שבעזרתה ניתן יהיה לקנות מכונית לבילוי. בסרט הדבר היחיד שעניין את כולם הוא לעשות כמה שיותר כסף כדי לצאת לכמה שיותר חופש. 
השימוש בכרזת הסרט בצבע דגל צרפת מראה את הביקורת של גודאר על החברה הצרפתית].
הקרב השלישי על האן

רקע

בקרב איפר הרביעי (או "מבצע ג'ורג'ט" מצד הגרמנים) ניסה הפיקוד הגרמני לכבוש את הנמלים לחוף התעלה הבריטית. משנכשלו הגרמנים תכנן לודנדורף מתקפה באזור פריז, מתוך אמונה כי הכוחות הגרמנים יצליחו להבקיע את קו מדינות ההסכמה ולאיים על פריז, דבר שיכריח את מדינות ההסכמה להסיט כוחות מאזור פלדנריה דרומה כדי להגן על פריז, ויקל על הגרמנים בהמשך המתקפה בפלנדריה. מבצע בליכר-יורק היה למעשה מתקפת הסחה גדולה.
מפקד הכוחות באזור אן היה הגנרל הצרפתי דני אוגוסט דושן שפיקד על הארמייה השישית הצרפתית. בנוסף היו באזור ארבע אוגדות בריטיות שלחמו במבצע מיכאל ונשלחו לאזור למנוחה והתארגנות.

מהלך הקרב

בבוקר 27 במאי 1918 החלו הגרמנים בהפצצות על קווי מדינות ההסכמה עם למעלה מ-4,000 קני ארטילריה. הבריטים ספגו אבדות כבדות משום שדושן הורה להם להצטופף יחדיו בשוחות הקדמיות בניגוד להוראותיו של פטן, דבר שהציב אותם כמטרה קלה לארטילריית מדינות המרכז.
לאחר ההפגזה המשיכו הגרמנים בהפגזה בנשק כימי. לאחר התפזרות הגז הרעיל, תקפו הגרמנים בעזרת 17 אוגדות בפיקוד וילהלם, יורש העצר של גרמניה, בנו הבכור של הקיסר וילהלם השני. מדינות ההסכמה לא הצליחו לעצור את ההתקפה ואת הצבא הגרמני שהגיע עד לנהר אן בתוך פחות משש שעות. עד סוף היום התקדמו הגרמנים למרחק של כ-60 ק"מ. ב-30 במאי 1918 הניצחון נראה קרוב עבור הגרמנים, כשעד אותו יום שבו מעל ל-50,000 חיילים של מדינות ההסכמה ומעל 800 תותחים. בעקבות ההצלחה החליט הפיקוד הגרמני לשנות את תוכניותיו ולזנוח את תוכנית המתקפה באזור פלנדריה. 
כשהיו במרחק של 56 קילומטרים בלבד מפריז, ב-3 ביוני, התגלו אצל הגרמנים בעיות קשות כגון מחסור באספקה​​, עייפות, חוסר בחיילי מילואים ונפגעים רבים יחד עם התקפות והתנגדות עזה מצד חטיבות האמריקאים החדשות שהגיעו לצרפת. ב-6 ביוני, בעקבות מתקפות נגד של מדינות ההסכמה, התקדמות הגרמנים נעצרה על המארן.

תוצאות

הצרפתים ספגו מעל 98,000 נפגעים והבריטים סביב 29,000, אך הגרמנים ספגו כמות דומה של אבידות. דושן הועבר מתפקידו על ידי הרמטכ"ל הצרפתי, פיליפ פטן. האמריקאים הוכיחו את עצמם בקרב בפעם הראשונה במלחמה. לודנדורף, מעודד מהתקדמות הכוחות הגרמנים, החליט להמשיך במתקפה באזור פריז ופתח במספר מתקפות נוספות שהגיעו לשיאן בקרב השני על המארן.
משפט גרין דיסקרטי

בחשבון אינפיניטסימלי, גרסאות דיסקרטיות של משפט גרין מתארות את הקשר בין אינטגרל כפול של פונקציה ב"תחום מלבני מוכלל" D  (תחום שנוצר מאיחוד סופי של מלבנים במישור), וצירוף ליניארי של הפונקציה הקדומה של פונקציה נתונה, בפינות התחום. ערך זה מציג גרסה של משפט גרין הדיסקרטי

, המכלילה את אלגוריתם טבלת שטח מסוכם מתחום מלבני לאיחוד של כמה מלבנים.
המשפט נקרא על שם המתמטיקאי האנגלי ג'ורג' גרין, לאור הדמיון בינו לבין משפט גרין:  שני המשפטים מתארים קשר בין אינטגרציה לאורך עקום, ואינטגרציה על תחום החסום על ידי העקום. משפט גרין הדיסקרטי מיושם בהקשרים של חישובי שטחים מהירים, החל מאפליקציות ממוחשבות כגון זיהוי אובייקטים בתמונה, וכלה בחישוב יעיל של הסתברויות.

רעיון להוכחה

כדי להוכיח את המשפט ניתן להפעיל את הנוסחא מהאלגוריתם טבלת שטח מסוכם על המרובעים שמרכיבים את התחום המלבני המקורי:
כפי שניתן לראות בתמונה לעיל, מקדמי הפונקציה הקדומה (+\-) מקזזים זה את לאורך המרובעים, מלבד פינות התחום המקורי.

הכללות

פאם ושותפיו הציעו הכללה לתחומים פוליגוניאליים על ידי תכנון דינמי.
הביוספירה של מונטריאול

אקספו 67

המבנה נבנה על מנת לשמש כמבנה המייצג את ארצות הברית בתערוכה העולמית. המבקרים במבנה נכנסו לארבעה אזורים תמתיים שחולקו לשבעה מפלסים. המבנה כלל גרם מדרגות נעות שאורכו 37 מטרים - באותה עת גרם המדרגות הארוך ביותר בעולם. כמו כן המינירייל (המונורייל של התערוכה) עבר דרך המבנה.

שריפת המבנה

ב-20 במאי 1976, במהלך שיפוצים שנערכו במבנה פרצה שריפה אשר שרפה את ציפוי המבנה (שהיה עשוי אקריליק שקוף). שלד הפלדה של המבנה לא נפגע, אולם המבנה נותר ללא שימוש עד שנת 1990.

מוזיאון הביוספירה לסביבה

באוגוסט 1990 רכש תאגיד איכות הסביבה של קנדה (Environment Canada) את המבנה בעלות של 17.5 מיליון דולרים, במטרה להפוך אותו למוזיאון לאיכות הסביבה השם דגש על הסביבה האקולוגית של האגמים הגדולים ונהר סנט לונרס. המוזיאון נפתח בשנת 1995 במבנים שתוכננו על ידי האדריכל אריק גותייה בתוך שלד הפלדה המקורי של פולר. בעת שנפתח נקרא המוזיאון בשם "מוזיאון המים". שמו שונה לשמו הנוכחי ("הביוספירה") בשנת 2007 כאשר המוזיאון הרחיב את מיקודו והפך למוזיאון לאיכות הסביבה. במוזיאון מוצגים אינטראקטיביים ופעילות המציגה נושאי שימור, שינויי אקלים, זיהום אוויר, מערכת אקולוגיות ופיתוח בר קיימה.
ג'רמי סוויפט

ביוגרפיה

סוויפט נולד בסטוקטון-און-טיס שבמחוז דרהאם. בין השנים 1978 ו-1981 למד משחק בבית הספר "גילדפורד דרמה סקול". בשנות השמונים של המאה העשרים עבד כמעט אך ורק בתיאטרון. הוא הופיע עם להקות תיאטרון כמו "דבורה וורנר קיק תיאטר" והלהקה הקומית "The People Show". בתקופה זו הופיע סוויפט בפרסומות רבות בטלוויזיה. בשנות התשעים של המאה העשרים שיחק בתיאטרון המלכותי הלאומי בהפקה של פילידיה לויד של המחזה "What the Butler Saw" לצדם של דייוויד טננט וריצ'רד וילסון. בטלוויזיה שיחק בסיטקום "Blind Men" של רשת ITV, ובמיני-סדרה "יריד ההבלים", עיבוד לרומן באותו שם של BBC One.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הופיע סוויפט בסרט "פארק גוספורד" בתפקיד המשרת ארתור. בסרט "אוליבר טוויסט" בבימויו של רומן פולנסקי שיחק בתפקיד מר באמבל. בערוץ BBC שיחק בסיטקום "The Smoking Room". בתיאטרון הופיע במחזה "Abigail's Party", ההפקה האחרונה בתיאטרון המפסטד הישן.
ב-2009 שיחק בתפקיד ראשי במחזה "The Antiques' Rogue Show" ששודר ב-BBC2 בהשתתפות ליז סמית' ופיטר ווהן. הוא הופיע בתפקיד הדיאקון בסרט "דו-קרב", עיבוד לסיפור קצר מאת אנטון צ'כוב, ושיחק בדרמה הטלוויזיונית "Canoe Man", המבוססת על סיפור היעלמותו של ג'ון דרווין .
סוויפט כיכב בסרט הקומי הבריטי שיצא לאקרנים ב-2014 ולצדו כיכבו גם נל דנהי, קארל תאובולד וריצ'רד לומסדן. ביים את הסרט ג'יימס ראוס וכתב את התסריט טורבן בוס .
סוויפט הוא גם מלחין, ואחת מיצירותיו היא המוזיקה לסרט הטלוויזיה "Werewolves: The Dark Survivors" עבור ערוץ דיסקברי ו-ITV global.
בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" של רשת ITV גילם סוויפט את תפקיד ספראט, הבאטלר של הרוזנת האם (מגי סמית'). ב-2016 הופיע בתפקיד דניס, משרת של הרוזנת מוורודאקי (לסלי קארון) בפרק בסדרה "The Durrells".
יו ג'ונסון

יו סמואל ג'ונסון (Hugh Samuel Johnson; ‏ 5 באוגוסט 1882 – 15 באפריל 1942) היה איש צבא ומנהלן ציבורי אמריקני.
ג'ונסון נולד בקנזס בשנת 1882. לאחר שסיים את האקדמיה הצבאית האמריקנית בשנת 1903, ג'ונסון הפך לקצין בצבא ארצות הברית. ג'ונסון שירת תחת הגנרל ג'ון פרשינג במלחמה במקסיקו בשנת 1916.
כאשר נכנסה ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה היה ג'ונסון בין מנסחי "חוק השירות הסלקטיבי" מכוחו מגייסים עד היום את חיילי ארצות הברית בזמן שלום. בשנת 1918 קיבל ג'ונסון דרגת בריגדיר גנרל.
בשנת 1933 מונה ג'ונסון על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לעמוד בראש "מִנְהָל השיקום הלאומי" NRA. ה-NRA שימש חלק חשוב במדיניות הניו דיל של רוזוולט אשר נועדה להוציא את אמריקה מן השפל הגדול אליו נקלעה בשנת 1929. המנהל יצר כללים לתחרות הוגנת בתעשייה האמריקנית. הוא נתן זכויות לעובדים ולפועלים, יצר מקומות תעסוקה, ודאג לאכיפת חוקי שעות העבודה המקסימליות והמינימליות. בשנת 1935 הוכרזה פעילות ה-NRA כבלתי חוקתית על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית, בכך שהוא מפר את זכויות המדינות.
במסגרת פעילותו ב-NRA ארגן ג'ונסון אלפי עסקים על פי כללי "המסחר ההוגן" שיצר. על מאמצים אלו הוכתר בשנת 1933 לאיש השנה של השבועון טיים.
ג'ונסון עבר לתפקיד ניהולי ב"מנהל לקידום העבודה" WPA - גוף שתפקידו היה ליצור מקומות עבודה, ואשר דאג לעבודות יזומות בהיקף לאומי. לאחר פרישתו מה-WPA ניהל רשת עיתונים עד למותו בשנת 1942.
מיכל אורון

ביוגרפיה

אורון נולדה בישראל, אביה הוא הסופר שמעון קושניר ואמה לאה היא אחותו של הווטרינר פרופ' אברהם קמרון.
מחקריה עוסקים ביצירה המיסטית-קבלית ובקשרים הקיימים בין המיסטיקה היהודית והספרות העברית החדשה. את עבודת הדוקטורט שלה, "ה'פליאה וה'קנה' - יסודות הקבלה שבהם, עמדתם הדתית חברתית ודרך עיצובם הספרותית", כתבה בהדרכתה של פרופ' רבקה ש"ץ אופנהיימר, והגישה לסנט האוניברסיטה העברית באדר תש"מ.
היא חברת ועדת פרס נשיא המדינה לספרות וכן חברת ועדת פרס ס. יזהר מטעם מכללת לוינסקי.
בשנת 2009 השתתפה בכנס שדרות לחברה בנושא זִקנה יהודית.
היא הייתה נשואה לסופר חנוך ברטוב ואם לבן. אחיה הוא הבוטנאי ד"ר אורי קושניר.
קן בארלו

ביוגרפיה

בארלו נולד באינדיאנפוליס, אינדיאנה שבארצות הברית. בשנים 1982 - 1986 למד ושיחק באוניברסיטת נוטרדאם, כשבשתי עונותיו האחרונות שימש כקפטן הקבוצה. הוא קלע בשורות הקבוצה 1342 נקודות, והתבלט כריבאונדר וכחוסם. נבחר בשנת 1986 בסיבוב הראשון בדראפט ה-NBA במקום 23 על ידי לוס אנג'לס לייקרס. הלייקרס העבירו את זכות הרכישה לאטלנטה הוקס, אך בארלו לא שיחק בסופו של דבר ב-NBA והחל קריירה באירופה.
קבוצתו הראשונה באירופה הייתה טרסר מילאנו. בעונה הראשונה והיחידה שלו בקבוצה הוא זכה איתה באליפות איטליה, גביע המדינה ובבגביע אירופה לאלופות. מילאנו ניצחה במשחק הגמר שהתקיים בלוזאן את מכבי תל אביב בתוצאה 69:71, כשבארלו קלע 18 נקודות.
כעבור עונה הצטרף למכבי תל אביב, ובסך הכל שיחק במסגרתה 3 עונות, קלע 968 נקודות בליגה הישראלית, 867 נקודות באירופה, וזכה עם מכבי בשלוש אליפויות ישראל ובשני גביעי המדינה. בשנים 1988 ו-1989 הגיע עם הקבוצה לגמר גביע אירופה לאלופות אך הקבוצה לא זכתה בגביע בעקבות הפסד נוסף למילאנו, והפסד ליוגופלסטיקה ספליט.
ב-1990 החל לשחק בפאוק סלוניקי היוונית, וזכה איתה בתואר אירופי נוסף: גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1991. כמו כן זכתה הקבוצה באליפות יוון ב-1992. לאחר 3 עונות עבר לשחק בקבוצות שונות באיטליה: רג'יו קלבריה, בנטון טרוויזו, אולימפיה פיסטויה, מונטקטיני, דינמו סאסארי, וליבורנו. בשנת 2002 פרש ממשחק.
זיהוי סלעים

סלעים נבדלים זה מזה בתכונות שונות הניתנות לזיהוי באמצעים פשוטים. זיהוי נכון של סלע מאפשר הבנה של אופן היווצרותו וסביבת היווצרותו ושל התהליכים שהביאו להימצאותו במקום מסוים.
אליאס סנבר

ביוגרפיה

סנבר נולד בחיפה ומשפחתו ברחה מהעיר במלחמת העצמאות ללבנון. בשנת 1969 החל ללמד באוניברסיטת פריז ולאחר מכן לימד בלבנון ובאוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית. בשנת 1982 חזר לצרפת וייסד שם את כתב העת הצרפתי לנושאים פלסטינים, Revue d'études palestiniennes ושימש כעורכו. משנת 1988 הוא חבר במועצה הלאומית הפלסטינית.
כיום משמש כשגריר הפלסטיני בארגון אונסק"ו. תרגם משירי משוררים ערבים לצרפתית, בהם משיריו של מחמוד דרוויש. משמש כשופט בתחרות פרס הרומן הערבי בצרפת.
חגיגות (נוקטורן)

חגיגות הוא שמו של הנוקטורן השני משלושת הנוקטורנים המפורסמים של המלחין הצרפתי קלוד דביסי.
ביצירה זו, לעומת יצירות אחרות של דביסי (כמו הפרלוד ל"אחר הצהריים של פאון") יש משקל המשתנה לעיתים.
אפשר לשמוע בנוקטורן עיסוק במשחקי האור והחושך בלילה. הנושאים בנוקטורן הם ריקוד ותהלוכה, נושאים שהמקצב חשוב בהם.
דביסי מחליש ביצירה זו את הטונאליות על ידי שימוש תכוף במודוסים. היצירה לא מתקדמת בעזרת משיכה טונאלית אלא באמצעות מעברים של הנושאים בין כלי התזמורת.

אינסטרומנטציה

היצירה כתובה לתזמורת המורכבת משלושה חלילים, שני אבובים, קרן אנגלית, שתי קלרניתות בסי במול, שלושה בסונים, ארבע קרנות בפה, שלוש חצוצרות בפה, שלושה טרומבונים, טובה, טימפני, מצילתיים, תוף סנר, שני נבלים וכלי מיתר.
בן פרינחה

רקע מקצועי

את עבודת הדוקטורט שלו "חמצון א-סימטרי של פנולים. אטרופיזומריה וסיבוב אופטי." חיבר באוניברסיטת חרונינגן בהנחייתו של פרופסור הנס ויינברג ב-1978.
לאחר תקופה קצרה בה עבד בהולנד ובבריטניה בחברת "של", שב לאוניברסיטת חרונינגן עם מינויו למרצה ב-1984. ב-1988 נתמנה לפרופסור מן המניין בעקבות פרישתו של מורו, פרופסור ויינברג.
בראשית המחקר שלו התמקד בזירוז הומוגני וחמצון מזורז, ובפרט בסטריאוכימיה כשהוא מניח תרומות משמעותיות בתחום הסינתזה הכיראלית, ובכללו חקר ליגנדים המשמשים בתגובת "הידרוגנציה א-סימטרית" ובתגובת "סיפוח מצומד גרעין" בתרכובות אורגנומתכתיות מגיבות ובהן הריאגנט העוצמתי אורגנוליתיום. כמו כן עסק בפוטוכימיה בדגש על כימיה אורגנית.
בשנות ה-90 מחקריו בסטראוכימיה הובילו להתקדמות הידע בפוטוכימיה שהתבטא בפיתוחו החלוצי של "מנוע סיבוב מולקולרי חד-כיווני המונע באור", ומאוחר יותר לפיתוח "מכונית מולקולרית" או "ננו-רכב" המונע בפעימות חשמליות.
על שמו רשומים יותר מ-30 פטנטים והוא פרסם למעלה מ-650 מחקרים שעברו ביקורת עמיתים. מחקריו מצוטטים למעלה מ-30,000 פעמים. במחקרו ובהוראתו הנחה למעלה מ-100 דוקטורנטים.
דיאגרמת פריסה

דיאגרמת פריסה או תרשים הפצה הוא תרשים שמתאר את רכיבי החומרה עם רכיבי התוכנה שיושבים עליהם. התרשים מאפשר תכנון טוב יותר של המערכת ב-UML (שפת מידול מאוחדת).
לדוגמה: שרת אתרים, שמבחינת חומרה הוא מחשב לכל דבר אולם כאשר נפנה אליו בבקשת דף, מותקנת עליו תוכנה, שיודעת לעבד בקשות אלו ולהחזיר תשובה ללקוח.
ב-UML, תרשים הפצה הוא תרשים שממדל את הפריסה הפיזית של ארטיפקט על משאב חישובי.
לדוגמה: בתיאור שרת אתרים בתרשים הפצה, נראה איזו חומרה ורכיבים (משאבים חישוביים) קיימים (כמו שרת אתרים, שרת אפליקציות שרת מאגרי מידע) ואיך החלקים השונים מחוברים (כמו JDBC, REST, RMI).

המשאב מופיע כקופסה והארטיפקט המוקצה למשאב מופיע בצורת מלבן בתוך הקופסה.
למשאבים יכולים להיות תתי-משאבים שמופיעים בתור קופסאות מקוננות.
משאב יחיד בתרשים הפצה יכול מבחינת רעיון לייצג מספר רב של משאבים פיזיים, כמו מקבץ של שרתי מאגרי מידע.
שון בראדלי

שנותיו הראשונות

בראדלי למד באוניברסיטת בריגהם יאנג שם שיחק במדי קבוצת הכדורסל. בעונת ה"פרשמן" שלו רשם בראדלי ממוצעים של 14.8 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק, והיה החוסם המצטיין של ליגת המכללות הבכירה עם 177 חסימות. הוא הוליך את קבוצתו לטורניר אליפות המכללות בכדורסל ורשם שם שיא של 14 חסימות (אשר נשבר בעונה העוקבת בידי שאקיל אוניל) בסיבוב הראשון מול אוניברסיטת וירג'יניה.
לאחר עונת הפרשמן שלו, בילה בראדלי בשליחות מיסיונרית מטעם הכנסייה המורמונית באוסטרליה במשך שנתיים בטרם העמיד את עצמו לבחירה בדראפט.

קריירה מקצוענית

בראדלי התמודד בדראפט 1993, ונבחר על ידי קבוצת פילדלפיה 76' בבחירה השנייה של הסיבוב הראשון. בעונת הרוקי שלו רשם בראדלי ממוצעים של 10.3 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-3.0 חסימות, אשר הקנו לו מקום בחמישיית הרוקיז השנייה. הוא שיחק בפילדלפיה במשך שתי עונות וחצי בטרם עבר לניו ג'רזי נטס בה שיחק במשך שנתיים נוספות. בפברואר 1997 עבר בראדלי לדאלאס מאבריקס בה שיחק בשארית הקריירה שלו, עד שנת 2005.
בראדלי ביסס את עצמו במהלך הקריירה כאחד מחוסמי הזריקות הטובים בליגה, עם 2,119 חסימות במהלך 12 שנותיו ב-NBA. הוא רשם בעונת 2001/2002 ממוצע חריג לשחקן המשחק בעמדת הסנטר של 92.2% מקו העונשין, ובשנת 1998 רשם משחק שיא של 22 נקודות, 22 ריבאונדים, 13 חסימות ועשר קליעות מעשרה ניסיונות מהקו.

נבחרת גרמניה

בראדלי שיחק גם בנבחרת גרמניה, וביחד עם חברו לקבוצה בדאלאס, דירק נוביצקי, עזר לנבחרת הלאומית לסיים במקום הרביעי באליפות אירופה בכדורסל לשנת 2001, שנערכה בטורקיה. על מנת שיוכל לשחק במדיה של נבחרת גרמניה, ניצל בראדלי את היותו יליד גרמניה על מנת שיוכל לקבל אזרחות במדינה.
רבי שמעון שזורי

רבותיו

רבו היה רבי טרפון, ובאחת המחלוקות בעניין דמאי הוא אף מביא הוראה שפסק במקרה שאירע לו. בעל הסדר הדורות מסתפק האם הוא היה בדורו של רבי עקיבא, כתלמידו של רבי עקיבא וכרבו של רבי יוסי בן כיפר שהיה בזמן חנניא בן אחי רבי יהושע, או שמא היה חברם של רבי שמעון ורבי יהודה, שעימם דן במסכת כריתות.
על חייו הפרטיים לא מוזכר דבר בתלמוד, מלבד במקום אחד שם, על פי גרסה המובאת בספר יוחסין השלם, בחכמת שלמה (מרבי שלמה לוריא), ובדקדוקי סופרים, מסופר על משפחתו של רבי שמעון שזורי שהיו "מבעלי בתים שבגליל העליון", עד שירדו מנכסיהם כעונש על אי-זהירות בדיני ממון, בכך שרעו את צאנם בשטחיהם של אחרים ודנו דיני ממונות בנוכחותו של דיין יחיד.

קברו

שמו של הכפר "שזור" מהדהד כיום בשם היישוב הדרוזי סאג'ור, בו מצוי קבר המיוחס לשמעון שזורי, ובשם מושב שזור שקם בסמוך.
המסורת הכתובה לגבי הקבר ראשיתה במאה ה-13, עם הזכרתו על ידי מנחם החברוני שביקר באזור בשנת ד'תתקע"ה (1215).