google/wiki40b huggingface dataset:
נאום ההספד של פריקלס

נאום ההספד של פריקלס הוא נאום מפורסם אותו נשא פריקלס בטקס ההלוויה הממלכתית לחללי השנה הראשונה של המלחמה הפלופונסית. הנאום שמצוי בידינו מובא על ידי תוקידידס בספרו "תולדות המלחמה הפלופונסית". לאור נטייתו של תוקידידס לכתוב נאומים שונים בסגנונו שלו וכפי ראות עיניו (כפי שהוא מודיע לקוראיו בתחילת ספרו), קשה לדעת עד כמה הנאום המובא על ידי תוקידידס נאמן או אפילו קרוב לנאום המקורי שנישא על ידי פריקלס. השפה של הנאום - קשה, סבוכה ותובענית כפי סגנונו הרגיל של תוקידידס, אך מבחינת התכנים הנאום מביע היטב את תפישת העולם והאידאולוגיה של אתונה בראשית המלחמה הפלופונסית. 
הנאום מהווה מסמך נדיר, חשוב ומרשים המתאר את האידאולוגיה של הדמוקרטיה האתונאית במאה החמישית לפנה"ס.

הסוגה

החל במאה החמישית לפנה"ס התפתח באתונה מנהג של טקסי קבורה ציבוריים לחללי מלחמה. טקסים אלו התנהלו על פי כללים קבועים, ששיקפו במובהק את הדמוקרטיה הייחודית: קבורה כללית על פי השתייכות שבטית, ללא הבחנה בין אצילים לפשוטי עם, בין עשירים לעניים או בין מפקדים לחיילים. כחלק מריטואל הטקס נכלל נאום הספד ממלכתי.
מאותה התקופה השתמרו מספר נאומי הספד, ביניהם נאומיהם של גורגיאס, ליסיאס, אפלטון (שמהווה למעשה פארודיה על נאומי ההספד), דמוסתנס והיפרידס. נאומו של פריקלס הוא המפורסם שבכולם.
נאומי הספד הכילו מוטיבים קבועים: התפארות במוצא, סקירה היסטורית (לא תמיד נאמנה לאמת), שבח והלל לאבות ולנופלים, הבעת אמון בעליונות הפוליס וניחומים למשפחות החללים.

רקע מדיני

פריקלס, מנהיג אתונה, האמין שנים רבות כי התנגשות צבאית עם ספרטה ובנות בריתה בלתי נמנעת. בהתאם לכך נערכה אתונה זמן רב מראש לעימות ומשזה פרץ, הייתה אתונה מוכנה. אתונה התבססה במלחמה על יתרונה הימי המובהק על יריבותיה, בעוד שביבשה ניהלה מערכה הגנתית כנגד פלישת צבא היבשה העדיף של ספרטה. לפיכך, לא סבלה אתונה מנזק רב במהלך השנה הראשונה למלחמה, ונראה היה כי מדיניותו של פריקלס נוחלת הצלחה. בתום שנה זו נערך הטקס המסורתי להלווית חללי המערכה, ובו נשא פריקלס את נאום ההספד.

הערכת האותנטיות של הנאום

הנאום, כאמור, מצוטט על ידי תוקידידס. תוקידידס הבחין בספריו בין נאומים ששמע בעצמו לבין אלו ששמע את שחזורם מאחרים. נאום ההספד שייך קרוב לודאי לקטגוריה הראשונה - תוקידידס אינו מציין זאת במפורש אולם מבחינת הנסיבות סביר שתוקידידס נכח יחד עם שאר אזרחי אתונה בטקס.

יתרה מזאת, ישנם מספר סימנים נוספים המחזקים את הדעה כי הציטוט נאמן למקור: המבנה של הנאום, הלוגיקה שלו ומעל הכל הכריזמה המשתמעת מסגנון הנאום, מעידים כאלפי עדים על פריקלס - המנהיג המוכשר והכריזמטי של אתונה בשיא הצלחתו.
סימן לידה

סוגי כתמי לידה

ניתן לחלק את כתמי הלידה לשני סוגים עיקריים – כתמי לידה פיגמנטיים וכתמי לידה וסקולאריים (כלי דם זעירים).
כתמי לידה פיגמנטיים נגרמים על ידי תאי פיגמנט עור עודפים, קבוצה זו כוללת בין היתר שומות וכתמים מונגוליים. כתמי לידה וסקולאריים נגרמים על ידי צברי כלי דם מוגברים, קבוצה זו כוללת בין היתר המנגיומות וכתמי יין-פורט. רוב כתמי הלידה הוסקולאריים לא מועברים גנטית ואינם נובעים מהתנהלותה של האם במהלך ההריון. 
כ-10% מהתינוקות נולדים עם כתמי לידה וסקולאריים (כלי דם זעירים) כתמים אלה עשויים להיות שטחיים או בולטים מעל פני השטח. 
כתמי הלידה הנפוצים ביותר הם כתמים שטוחים, המנגיומות וכתמים מסוג יין-פורט.

דרכי טיפול

רוב כתמי לידה אינם מזיקים ואינם דורשים טיפול מיוחד. חלק מכתמי הפיגמנטציה עוברים מעצמם עם הזמן. כתמי לידה וסקולאריים עשויים לדרוש הקטנה או הסרה מסיבות קוסמטיות. הטיפולים עשויים לכלול סטרואידים במתן דרך הפה או בזריקה, טיפולי לייזר או כירורגיה דרמטולוגית.

בתרבות

כתמי לידה נקראים voglie באיטלקית, antojos בספרדית, ו-wiham בערבית; פירוש מילים אלו הוא " רצון ", כי, על פי הפולקלור, כתמי הלידה נגרמים על ידי משאלות לא מסופקות של האם במהלך ההריון. לדוגמה, אם אישה בהריון לא מספקת את תשוקתה הפתאומית לתותים, התינוק עלול לשאת סימן של תות.
בהולנדית, כתמי לידה נקראים moedervlekken, בדנית modermærke ובגרמנית Muttermal – משמע כתמי אם, משום שהיה נהוג לחשוב שהתינוק ירש את הסימנים אך ורק מהאם. המילה ההונגרית לכל שומה שטוחה, anyajegy, נגזרת גם מאמונה זו.
כמה מיתוסים הקשורים עם כתמי לידה הם שהם נגרמים כאשר אישה בהריון רואה משהו מוזר, או חווה מידה רבה של פחד.
בפולקלור האיראני, כתם לידה מופיעה כאשר האם נוגעת בחלק מהגוף שלה בזמן ליקוי חמה בזמן ההריון.
על פי הפולקלור אמריקאי, סימני לידה לפעמים מצביעים על סימן לפגיעות טראומטיות בגילגול חיים קודם.
הסופר נתניאל הות'ורן כתב סיפור קצר בשם "כתם הלידה" ובו מסופר על אישה יפה שהסירו מלחיה כתם לידה באמצעות שיקוי וכתוצאה מכך מתה.
עד פופ

הפורמט הראשון 1982-85

את הפורמט הראשון הנחה אהוד מנור עם שירים ישנים לצד חדשים, בחלק מן התוכניות ראיין אמנים, הראיונות נמשכו כרבע שעה. על כל שיר היה מנור מסביר מידע מפורט על כל שיר וזמר. פורמט זה שודר משנת 1982 ועד שנת 1985. בתוכנית הפרידה שלו אירח את עפרה חזה.
מנגינת הפתיחה הייתה Les Chants Magnetique, נעימה מאת ז'אן מישל ז'אר.

הפורמט השני 1985-87

באוגוסט 1985 שונה מעט הפורמט והפעם המנחים היו ענת דולב ומנחם גרנית. עדיין היו ראיונות ולהיטים לצד שירים ותיקים יותר. פורמט זה כלל 72 תוכניות עד ספטמבר 1987, וכלל פינת "סקירת תקליטים חדשים" ו"מוזיקה בקולנוע", את האינפורמציה על השירים הגישה ענת דולב, ואת הראיונות מנחם גרנית, שהגיש מספר תוכניות לבד לקראת הסוף.
מנגינת הפתיחה הייתה Goodbye Bad Times של ג'ורג'ו מורודר ופיל אוקי.

הפורמט השלישי 1988-91

לאחר השביתה ברשות השידור, בפברואר 1988 התוכנית חזרה בהגשתם של מיכל ניב ואברי גלעד.
ביולי 1988 הצטרף להגשה יואב קוטנר במקום מיכל ניב, שהמשיך עם אברי גלעד באותה המתכונת.
במרץ 1990 השתנתה התפאורה ומנגינת הפתיחה ובנוסף למגזין הערב הרגיל התווספו גם תוכניות מגזין לילה תחת השם "עד פופ לילה" ששודרו לסירוגין עד לשנת 1991.
לאחר פרישתם של אברי וקוטנר בספטמבר 1990,  התוכנית עברה למתוכנת מצומצמת בהגשתו של חיים צינוביץ'.
במהלך מלחמת המפרץ בינואר-פברואר 1991 התוכנית לא שודרה ובמרץ 1991 חזרה במתוכנת רגילה ולילית בהגשתם של דידי הררי, לאה עוז ואחרים.
מנגינת הפתיחה בחלקו הראשון של פורמט זה הייתה Touched by the Hand of God של  ניו אורדר ולאחר מכן Midnight Man של Flesh and the Pan שהיה גם הפתיח בהמשך.

הפורמט הרביעי 1991-92

באוקטובר 1991 החל הפורמט האחרון של התוכנית בהגשת יואב גינאי. בפורמט זה בוטלו הראיונות ומגזין הלילה באופן סופי ושודרו בו קליפים לועזיים בלבד.
באוגוסט 1992 גינאי החל להגיש מספר תוכניות של קליפים עבריים מארכיון הערוץ הראשון בשם "עד פופ נוסטלגי", אחרי מספר תוכניות בסגנון זה, ירדה התוכנית מהמסך.

סיכומים שנתיים

בשנת 1984 אירח אהוד מנור באולפן את האמנים הבולטים שהיו באותה שנה: שלמה ארצי, ירדנה ארזי, עפרה חזה, מאיר בנאי וג'קי מקייטן לסיכום שנת תשמ"ד. בשנת 1987 מנחם גרנית וענת דולב אירחו באולפן את רמי קלינשטיין, אהוד מנור ויעקב גלעד בסיכום הפזמונים לשנת 1986. בספטמבר 1987 אירח מנחם גרנית את אביהו מדינה, שרון מולדאבי ויואב קוטנר והראו קליפים משנת תשמ"ז.

תוכניות מיוחדות

בדצמבר 1982 הוקדשה התוכנית לשנתיים לרצח ג'ון לנון , וביוני 1987 במלאת 20 שנה לתקליט של הביטלס Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
More Monsters and Sprites

הידעת?

נוי אלוש, רמיקסר ישראלי, עשה שימוש בשיר First of the Year להכנת רמיקס דאבסטפ ללהיט הויראלי "שיקסה" שמתייחס למאבק נגד ההקצנה החרדית.
אלדן ארנרייך

ביוגרפיה

ארנרייך נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה יהודית-רקונסטרוקציוניסטית ממוצא אוסטרי, הונגרי, רוסי ופולני. הוריו הם שרי (לבית ניומן), מעצבת פנים ומארק ארנרייך, רואה חשבון. שמו הפרטי נקרא על-שם הבמאי פיל אלדן רובינסון. אביו החורג, הארי ארונוביץ, הוא אורתודנט.
למד משחק באוניברסיטת ניו יורק.
הוא התגלה באירוע בת מצווה בו נכח הבמאי סטיבן ספילברג. באותו אירוע הוקרן סרטון קומי שיצר ארנרייך, והופעתו משכה את תשומת לבו של ספילברג שהפנה אליו בהמשך את אולפני דרימוורקס והפגישה אותו עם המלהק.
ב-2018 כיכב בסרט "סולו: סיפור מלחמת הכוכבים" שעוקב אחר דמותו הנודעת של הגיבור האן סולו מהיקום הקולנועי של "מלחמת הכוכבים".
רים יונס

רים יונס (נולדה ב-13 בספטמבר 1964) היא יזמת טכנולוגיה ופעילה חברתית ערבייה ישראלית. בעלים ומייסדת משותפת של חברת הטכנולוגיה הרפואית “אלפא אומגה”. מכהנת כחברת ועד מנהל במספר עמותות שמטרתן קידום חינוך, תעסוקה ויזמות.

ביוגרפיה

רים יונס היא בת אמצעית, נולדה וגדלה בנצרת. למדה בבית הספר הבפטיסטי בעיר. בוגרת הנדסה אזרחית בטכניון (1987).

בשנת 1993 שבה יחד עם בעלה, עימאד יונס (אותו הכירה בטכניון), מחיפה לנצרת כדי להקים במשותף בעיר את חברת “אלפא אומגה” , חברה גלובלית שמפתחת, מייצרת ומשווקת ציוד רפואי המסייע למנתחי מוח לנווט תוך כדי הניתוח. הציוד מבוסס על טכנולוגיה של החדרת אלקטרודה דקה לתוך המוח המאפשרת למנתח לזהות אזור ספציפי במערכת העצבים המרכזית, על ידי רישום, פיענח וניתוח של הפעילות התאית. הציוד משמש גם למחקר במדעי המוח. 
היישום המרכזי של הטכנולוגיה הוא בניתוחים לטיפול בסימפטומים של מחלת הפרקינסון. הכיוון המקצועי של החברה הושפע מכך שאביה של רים נפטר מהמחלה.
זו חברת ההיי-טק הראשונה בחברה הערבית בישראל. החברה זכתה באות הוקרה על מובילות חברתית סביבתית בתעשייה בצפון לשנת 2014 מטעם התאחדות התעשיינים בישראל. עם השנים הפכה החברה לגלובלית ונכון לשנת 2019 היא מעסיקה קרוב ל-100 עובדים.
 
בין השנים 2003-1994 ייסדה עם בעלה גם את חברת “אלפא קאד”, המתמחה באספקת פתרונות תיב"ם לתחום הבניה והאדריכלות.
רים מתגוררת בנצרת ואם לשלושה.
עין לימון

עין לימון או עין לימור (ככל הנראה שיבוש השם "עין לַמוּר") הוא מעיין שכבה בנחל כסלון שבהרי ירושלים, כקילומטר מערבית לעין ראפה, למרגלות הר צובה.
במקום בריכת בטון קטנה ורבועה הממוקמת בתוך חציבה בגודל 18X10 מטרים, שהיוותה ככל הנראה את הבריכה בימי קדם. הבריכה מקבלת את מימיה דרך נקבה באורך 15 מטרים המובילה אליה את מי הנביעה. תיארוך הנקבה והבריכה הוא מן התקופה הרומית בארץ ישראל.
לפני מלחמת העצמאות שכן במקום כפר, ששרידיו מכונים היום ח'ירבת אל-עומור, והבריכה שימשה את תושביו. שרידי הכפר ממוקמים על גבעה כ-700 מטר מערבית למעיין.
ישנן גרסאות רבות לשם המעיין: "עין אל-עומור", "עין לימור", במפת PEF המעיין מופיע כ"עין מחתוש".
זקני הכפר עין ראפה הסמוך, מספרים כי שמו המקורי של המעיין הוא "עין לַמוּר" (בצרפתית: "מעיין האהבה"). השם ניתן למעיין על ידי נזירים ונזירות שהיו נפגשים במקום ועוסקים בעניינים ״העומדים ברומו של עולם״. בתקופה מאוחרת יותר, נבנה מעל המעיין הכפר "עין לַמוּר" או "עין אל-עוּמוּר" שנקרא על שם המעיין. ככל הנראה השם העברי "עין לימור" הוא שיבוש השם "עין לַמוּר" ו"עין לימון", השגור, הוא שיבוש של השיבוש.
לאון ורת

תולדות חייו

ורת נולד ברמירמון (Remiremont) שבחבל לורן בצרפת. בעקבות הצטיינותו הרבה בבית הספר נשלח ללימודים גבוהים בתיכון יוקרתי בפריז, אליה הגיע בעיצומו של משפט דרייפוס. אולם עד מהרה נטש ורת את לימודיו לטובת חיי בוהמה, הוא חבר לחוגי שמאל רדיקלי והכיר את הסופר האנרכיסט אוקטב מירבו. מירבו לקח את ורת תחת חסותו, סייע לו לפרסם את סיפוריו הראשונים בכתבי העת הנחשבים ולהוציא את ספרו הראשון "הבית הלבן", לו אף כתב הקדמה.
ורת היה פעיל בחוגי הפילוסופים ומבקרי האמנות. הוא קידם, למשל, את הפסלת חנה אורלוף ואת אמני הדאדא והסוריאליזם.
בעת מלחמת העולם הראשונה גויס ורת ונלחם בחפירות; הוא חזר מן החזית כפציפיסט מושבע וכתב שני רומנים שבהם ביקר קשות את המלחמה. דבריו, שהתקבלו בתחילה בתרעומת, הפכו מאוחר יותר לקולו של הדור שלחם בחפירות ויצא משם מלא ביקורת על המלחמה ועל הגנרלים.
ב-1917 גילה התלהבות ראשונית ממהפכת אוקטובר, אך עם עלייתו של סטלין לשלטון מתח ביקורת על ברית המועצות. בשנת 1924, לאחר שחזר ממסע בהודו-סין הצרפתית (וייטנאם וקמבודיה של ימינו) כתב רומן המבקר את הקולוניאליזם הצרפתי וחוזה את תנועת הדה-קולוניזציה.
בשנת 1931 נערכה לוורת, שהיה אז כבן 53, היכרות עם אנטואן דה סנט-אכזופרי, שהיה אז כבן 31. סנט-אכזופרי, שהתייתם מאביו בגיל צעיר, ראה בוורת דמות-אב. השניים התיידדו וחלקו זה עם זה דעות ובילויים משותפים עם משפחותיהם. סנט אכזופרי ראה בוורת "מצפן מוסרי" וורת התלהב מרוח הנעורים התוססת ומדמיונו של הטייס הצעיר. כל אחד שמר על הגות ודעות עצמאיות והם קיימו ביניהם דיונים פילוסופיים שנמשכו שעות ארוכות, חלקן בטיולים בחיק הטבע וחלקם במהלך התכתבות ענפה.
בשנת 1940, עם כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה, נמלט סנט אכזופרי לאלג'יריה ולניו יורק והצטרף לחיל האוויר של בעלות הברית בעוד ורת ומשפחתו נדדו 35 ימים אל בית הקיט שלהם, שהיה בדרום צרפת, תחום שנחשב בטוח יותר בהיותו בשליטת צרפת של וישי. ורת לא יכול היה לכתוב לסנט אכזופרי מכתבים, אך כתב לו ביומנו. סנט-אכזופרי כתב אף הוא מכתבים לוורת, שלא נשלחו ליעדם אלא כונסו בספר "מכתב לבן ערובה", שיצא לאור בארצות הברית ב-1943. ורת לא נזכר בו בשמו מפחד שיבולע לו. 
לאחר תום המלחמה נודע לוורת על היעלמות מטוסו של סנט-אכזופרי ב-1944. ורת הוציא לאור את ספרו של סנט-אכזופרי מן העיזבון "המצודה" והוציא ספר בשם "סנט-אכזופרי כפי שהכרתי אותו" (Saint-Exupéry, tel que je l'ai connu).
סי-סי-אייץ' פאונדר

ביוגרפיה

פאונדר נולדה בג'ורג'טאון, גיאנה, בתם של בטסי אניד ארנלה ורונלד ארלינגטון פאונדר. פאונדר גדלה והתחנכה באנגליה, בהיותה בת 18 עברה לארצות הברית שם למדה במכללת אית'קה שבניו יורק.
הופעתה הקולנועית הראשונה של פאונדר הייתה בדרמה המוזיקלית "כל הג'אז הזה" ב-1979. פריצתה של פאונדר הייתה 9 שנים לאחר מכן בסרט הגרמני "קפה בגדד" בו גילמה פאונדר את דמותה הראשית של ברנדה, שנתיים קודם לכן הופיעה בתפקיד משני בקומדיית הפשע "הכבוד של פריצי".
עד לתחילת שנות ה-90, הופיעה פאונדר בהופעות אורח בסדרות כ"בוקר", "קגני ולייסי", "בלוז לכחולי המדים", "פרקליטי אל איי", "מיאמי וייס", "זינוק לאתמול" ו"משפחת קוסבי". הופעות מצליחות אלה, נוסף להשתתפות בסרטים "גלויות מהחיים", "בני וג'ון" ו"רובוקופ 3" הובילו את פאונדר לתפקיד מפתח מבחינתה בשלוש עונות בסדרה "ER" בהן הופיעה כד"ר אנג'לה היקס וזכתה על תפקידה במועמדות לפרס אמי. הופיעה בעונה השנייה של "תיקים באפלה", בה גילמה בתפקיד אורח סוכנת בשם סוזי קאזדין וזכתה למועמדות אמי שנייה. את שנות ה-90 סגרה פאונדר עם שתי הופעות בסרטי האקשן שוברי קופות, "עימות חזיתי בתור ד"ר הוליס מילר המשתתפת בניתוח החלפת הפנים ו"סוף העולם" בו הופיעה בדמותה של בלשית משטרת ניו יורק מארג' פרנסיס אשר הופכת לפעילה בכירה בארגונו של השטן (גבריאל ביירן).
ב-2002 החלה פאונדר להופיע בסדרת הפשע "המגן" בתור הבלשית קלודט וימס, על עבודתה בסדרה במשך שש שנים רצופות קיבלה פאונדר מועמדות לפרס אמי, שלישית במספר.
פאונדר קיבלה ביקורות טובות על הופעתה הביוגרפית בתור וויני מנדלה, פוליטיקאית דרום אפריקאית ואשתו של נשיא דרום אפריקה לשעבר נלסון מנדלה בסרט "פדיון: סיפורו של סטן טוקי ויליאמס".
בשנת 2009 נבחרה פאונדר לשחק בהפקת הענק של ג'יימס קמרון "אווטאר", בו גילמה את דמותה של מו'אט, המנהיגה הרוחנית של שבט האומטקייה ואימה של נסיכת השבט נייטירי (זואי סלדנה). 
בנוסף הופיעה פאונדר בסרט האימה "יתומה" בתור האחות אביגיל וסיפקה הופעת אורח בסדרה "The No. 1 Ladies' Detective Agency" אשר העניקה מועמדות מספר ארבע לפרס אמי.
דוד פדידה

ביוגרפיה

נולד בבני ברק למשפחה חרדית. אביו הרב צבי פדידה הוא רב המכהן כראש מוסדות אור גאון ואוצרות התורה בעיר. בצעירותו למד בישיבת בית מתתיהו בבני ברק. לאחר נישואיו התגייס לצה"ל ושירת ברבנות הצבאית.

קריירה

באמצע שנות ה-90 נכנס לעולם ההפקה ושימש כמנהלו האישי של הזמר והמלחין מנחם פיליפ. לאחר מספר שנים נהיה אמרגנו של אריה ברונר, שהיה בעליה של להקת חתונות מצליחה. במסגרת ההופעות בחתונות פגש פדידה באוהד מושקוביץ, אז, עולה חדש מבלגיה והוא דרבן אותו להופיע, והוא היה למיוצג הראשון שלו. פדידה חבר למלחין העל החרדי יוסי גרין והם הפיקו עבור מושקוביץ אלבום בשם "OH" שזכה להצלחה רבה.
בראשית שנות האלפיים הקים את חברת ההפקות FDD פרודקשיין המייצגת מגוון אמנים ולהקות במוזיקה היהודית והחסידית ביניהם ניתן למנות את אוהד מושקוביץ, איציק דדיה, להקת  הקינדרלעך, יונתן שינפלד, הכנר דניאל אהביאל, ולהקת 'FDD LIVE' בניצוחו של גרשון פריישטט. הוא מפיק ומעורב בהפקות אירועים וערבי שירה בישראל ובעולם, חלק מהמופעים וערבי השירה שמפיק פדידה הם למורת רוחם של רבנים מסוימים.
בשנת 2003 יזם את האירוע 'טקס אנשי השנה' במוזיקה היהודית שנערך במשך מספר שנים. אירוע שנערך בישראל והצדיע לזמרים, מלחינים, מעבדים, כותבים ויוצרים במוזיקה החסידית-יהודית מכל רחבי העולם. 
בשנת 2005 הקים את להקת הילדים 'הקינדרלעך' יחד עם ישי לפידות ששימש כמנהלה האמנותי, בעקבות הסינגל 'רק ילדים' שהפך ללהיט זכתה הלהקה בתואר 'תגלית השנה' במוזיקה היהודית במצעד הזמר החסידי של רדיו קול חי. באוגוסט 2013 רכש פדידה את חלקו של ישי לפידות בלהקת קינדרלעך והפך למנהלה היחידי.
בשנים 2012 ו-2013 הפיק את מחזות הזמר 'שירים ונפלאות בבית הכנסת' ו'שירים ונפלאות בבית הספר' בכיכובם של אוהד מושקוביץ, ישי לפידות, איציק דדיה, יונתן שיינפלד, דניאל אהביאל ולהקת הקינדרלעך.
החל משנת 2015 הפיק את תוכנית המציאות 'הקול הבא', תוכנית ריאליטי המוזיקלית הראשונה] למגזר החרדי. התוכנית שודרה ברדיו קול חי במסגרת התוכנית 'מוצ"ש חי' בהנחייתו של מנחם טוקר.
בשנת 2017 החתים את אמן הג׳ז הישראלי דניאל זמיר והקים את להקת ״VOCALS" המונה חמישה זמרים בוגרי להקת הרבנות הצבאית. 
החל מהעשור השני של המאה ה-21 התחיל לייצג אמנים מחוץ למגזר החרדי כאבישחר ג'קסון ואמיליה אוזון.
בשנת 2018 הפיק את העונה השנייה של הקול הבא מירושלים והפיק וביים את המחזמר 'שירים ונפלאות בממלכת החלומות' בכיכובם של דודו פישר עוזיה צדוק להקת קינדרלעך עדי רן שוקי סלומון ואמני קרקס Y
בשנת 2019 הפיק את המופע ׳חבורת תרי״ג בן הזמנים׳ למגזר החרדי בבימויו של קלוד דדיה

חיים אישיים

פדידה נשוי לאביבית (לבית פנחסוב) ואב ל-6 בנות. מתגורר ברמת גן.
הקומדיה הגדולה

"הקומדיה הגדולה" נחשבת ליצירתו האחרונה ובפרט לשירו האחרון של חנוך לוין לאחר שנמצאה במחשב כף היד שלו ליד מיטתו בבית החולים.
השיר הוא שיר הספד עצמי אך אופטימי שנכתב כשלושה שבועות לפני פטירתו, בסוף יולי 1999. השיר חותם עם ספרו האחרון של לוין, "אחרון".
לוין מביע בשיר רצון לכתוב "על סף מותי" קומדיה גדולה שתצחיק את כל קוראיה, שתותיר את צופיה וקוראיה "בתחושת סיפוק עמוק" עם לכתם הביתה. זהו שיר קצר, המכיל בית אחד בן שמונה שורות שהן למעשה משפט אחד ארוך בן ארבע פסוקיות, שכל פסוקית בו מחולקת לשתי שורות, ושתי השורות הזוגיות הראשונות, כמו גם שתי השורות הזוגיות האחרונות, מחורזות זו עם זו (א ב ג ב \ ד ה ו ה).
טאו בירכתי הספינה

מאפיינים

τ בירכתי הספינה הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K1 III, מסתו כ-3.2 ממסות שמש, רדיוסו גדול פי 27 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו קרובה ל-4,500 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 180 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך חלק ניכר של קרינתו הוא בתחום התת-אדום כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 280 מעוצמת ההארה של השמש. גילו של הכוכב כחצי מיליארד שנים והוא סיים כבר להתיך מימן להליום והוא נמצא בשלב היתוך ההליום ליסודות כבדים יותר. כשיאזל ההליום הוא צפוי להפוך לננס לבן.
שינויים מחזורים במהירות הרדיאלית של הכוכב מצביעים על קיומו של בן זוג עמום שלא ניתן לצפות בו ישירות ולא ידוע דבר על תכונותיו. בני הזוג מקיפים זה את זה במסלול כמעט מעגלי בזמן הקפה של 2 שנים ו-335 ימים. מכיוון שלא ידועה נטיית מישור הסיבוב ביחס לקו הראייה אל הכוכב, לא ניתן לחשב את מסתו של בן הזוג או את המרחק ביניהם, אך המרחק הזוויתי ביניהם מוערך ב-0.033 שניות קשת, ששקול ללפחות 1.8 יחידות אסטרונומיות.
למרקוס ריד

קריירה

ריד החל את הקריירה שלו בעונת 2008/09 בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טקסס ארלינגטון, שם שיחק כארבע עונות. בסיום תקופות המכללות, ולאחר שלא נבחר בדראפט הצטרף לליגת הקיץ ונבחן בקבוצת ה-NBA פורטלנד טרייל בלייזרס, אך לאחר שלא הרשים בליגת הקיץ שוחרר מהקבוצה לאחר שני משחקים. בסיום הקיץ, לאחר שלא הצליח למצוא קבוצה בארצות הברית, הצטרף ריד לאנטוורפ ג'יינטס מהליגה הבלגית, זמן קצר לאחר תחילת העונה שוחרר מהקבוצה וחתם בלולאה מהליגה השוודית הראשונה.
בעונת 2013/14 עבר לאתאה אגומיס מהליגה הקפריסאית במדייה הפך לשחקן דומיננטי ובעל יכולת קליעה מרשימה.
בעונת 2014/15 עבר לקבוצת אריס סלוניקי מצמרת הליגה היוונית. באריס הרבה ריד לשחק ואף נחשב לשחקן מפתיע ובעל מהלכים לא צפויים אך על אף זאת עבר בסוף אותה עונה לרואן מהליגה הצרפתית השנייה. במדי רואן לא הצליח ריד להרשים ובתום עונה חלשה יחסית עזב את הקבוצה.
בעונת 2015/16 עבר לקוטקה מהליגה הפינית, במדי קטוקה ריד השתלב מבחינה מקצועית והרבה לקלוע בעיקר מחוץ לקשת ומזריקות בחצי טווח, אך לא הרבה לקלוע מתחת לסל עקב גובהו הנמוך יחסית לשחקנים האחרים.
בעונת 2016/17 עבר לשחק בקבוצת קייבי פיה מBKT סופרליגה הקוסובית ושיחק במדיה גם בליגה הבלקנית במהלך העונה עבר לשחק בקבוצת מורש באסקט מהליגה הרומנית ושיחק עמה ביורופקאפ.
בעונות 2017/18 חתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית בישראל.
בינואר 2018 עזב ריד את הפועל חיפה.
גבי ברלין

חייו

ברלין החל את דרכו בלהקת גייסות השריון ועם שחרורו הצטרף ללהקת טיילת ואחר כך ללהקת שבעת המינים. בשנת 1968 הוציא אלבום סולו ראשון. בסוף אותה שנה הגיע שירו "שיר לאלמונית" לראש מצעד הפזמונים. למרות זאת ברלין לא נחל הצלחה מסחרית של ממש באותן שנים, והתפרנס מעבודתו כמורה לביולוגיה. 
ב-1970 השתתף במחזמר "דודו השמן" וכן בפסטיבל שירי הילדים הראשון.
ב-1988 החל מקליט קלטות ובהן מחרוזות שירים לשירה בציבור, מאורגנים לפי מפתח נושאי. הצלחת הקלטות הפכה את ברלין דמות מרכזית בעולם השירה בציבור, במיוחד בזכות ערבי השירה בציבור ב"מקום בחוץ" שבחוף תל ברוך. 
מתחילת שנות האלפיים מיתן ברלין את קצב הקלטותיו, אך הוא ממשיך בהנחיית ערבי שירה בציבור.
בשנת 2019 השתתף ברלין בפסטיבל השיר הבא  בניהולו האומנותי של אלי ניסמן שהיה חידוש של פסטיבל הזמר המיתולוגי במתכונת עכשווית וזכה בפרס הגדול בשיר שפחה את ומלכה ששר בדואט עם דפנה ארמוני.
אברהם חוולס

רבי אברהם הלוי חוולס (בגאורגית: რაბი აბრაამ ხვოლესი‏ (1857 - ‏20 במרץ 1931) היה רב אשכנזי ומנהיג בקהילה היהודית בגאורגיה בתחילת המאה ה-20. 
אברהם נולד לסנדר ורחל חוולס בליטא במשפחה בת עשרה ילדים.
.. הוא למד בישיבת סלבודקה (אחת מהישיבות הגדולות באותם ימים). בשנת 1891 הוא נשלח על ידי רבו ומורו, רבי יצחק אלחנן ספקטור מקובנה שבליטא, להיות הרב של צחינוואלי. הוא ידוע בזכות המהפכה שעשה בתחום לימודי היהדות, שהצטמצם עד אז ב"חדרים" שבהם לימדו תלמידי חכמים בשיטות המסורתיות. בשנת 1906 קיבץ קבוצת תלמידים מאזור ציחנוואלי והקים תלמוד תורה, שבה לימדו מלומדים מרוסיה בשפה העברית, את כלל יהודי האזור, האשכנזים והיהודים המקומיים. חוולס היה איש חובבי ציון, והלימודים בבית הספר היו ברוח לאומית ציונית. כמו כן פתח ספרייה גדולה בה יכלו תלמידיו לקרוא ספרות עניפה בנושאים שנלמדו ובשפה העברית. בנוסף ללימודי הדת והציונות פתח גם כיתות לימוד מלאכה, דבר שהיה מהפכה של ממש ביהדות השמרנית דאז, כשהמטרה הייתה לימוד מלאכות שיוכלו לשמש לפרנסת התלמידים. כמו כן, דאג להביא מורָה (אישה) במטרה ללמד אף את הבנות. על פי הערכתו של אהרון קריכלי, פעילותו של חוולס הביאה לכך, כי מחצית מתושבי צחינוואלי ידעו עברית. למרות המתנגדים שקמו לו בקרב אנשי הקהילה היהודית בגאורגיה, שחששו מרעיונותיו החדשניים, ולמרות הקשיים שבגינם כמעט נסגר בית הספר בגלל מחסור באמצעים, השפעתו על התפתחות הציונות בגאורגיה הייתה עצומה. מבית הספר שלו יצאו מנהיגי הציונות הגאורגית: דוד באזוב, נתן אליהשווילי, מאיר מגלאשווילי ועוד.
דוד באזוב, שהיה מתלמידיו הראשונים של חוולס וממנהיגיה הראשונים של הציונות בקרב יהודי גאורגיה, נתמנה לרב-מטעם באוני לאחר שלמד בישיבות בערים סלוצק, קובנה ווילנה, בתלמוד תורה שייסד במקום ב-1905, למדו בנוסף ללימודי גמרא ופוסקים, עברית ותנ"ך, גם דקדוק והיסטוריה, וכן רוסית וגאורגית.
היה נשוי למרים לבית דולצ'ין (1859-1926).
אברהם חוולס נפטר בשנת 1931 בצחינוואלי. הותיר אחריו חמש בנות, שני בנים ונכדים.
ב-1 בנובמבר 2006 הושק בול מטעם השירות הבולאי של גאורגיה הנושא את דיוקנו של הרב אברהם חוולס, בכנסת במעמד נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי. כמו כן, בית הכנסת "בית אברהם", שנמצא ברח' מפרץ שלמה בקרית שרת שבחולון, משנת 1984, נקרא על שמו.
מאריוש לבנדובסקי

ביוגרפיה

לבנדובסקי התחיל את קריירת הכדורגל שלו בזגלביה לובין ב-1996. בשנת 2000 הצטרף לדיסקובוליה גרודז'יסק, בה היה שחקן קבוע בהרכב. בשנה אחת במדי הקבוצה ערך 40 הופעות בליגה. לאחר מכן, עבר לשחטיור דונצק, ועזר לה לזכות במספר רב של תארים מקומיים (4 אליפויות אוקראינה ו-4 גביעי אוקראינה), ואף בגביע אופ"א ב-2009, לאחר ניצחון במשחק הגמר על ורדר ברמן, 2-1 בהארכה.
לבנדובסקי החל לייצג את מדינתו ב-2002. הוא נכלל בסגל נבחרת פולין במונדיאל 2006 וביורו 2008, בהם נבחרתו לא הצליחה לעבור את שלב הבתים. במוקדמות מונדיאל 2010 לא הצליחה נבחרתו להעפיל לטורניר, וסיימה במקום הלפני-אחרון בבית. לבנדובסקי הבקיע בקמפיין זה שני שערים.
ראזגרד

היסטוריה

במקום מצויים שרידי יישוב מתקופת הממלכה התראקית המתוארכים למאה ה-5 לפנה"ס. נמצאו שרידי מטבעות מתקופת מלכי מוקדון: פיליפוס השני, פיליפוס השלישי ואלכסנדר הגדול.
במאה ה-1, בתקופת הקיסר קלאודיוס, הפך האזור לפרובינציה רומית, ובעת הזו הוקמה העיר אבריטוס. ב-251 נערך בסמיכות לעיר קרב אבריטוס, אשר במהלכו הביסה קואליציה של שבטים גותיים את צבאו של הקיסר הרומי דקיוס, אשר נהרג בקרב. ב-447 נכבשה העיר על ידי ההונים. בהמשך עבר האזור לחזקת האימפריה הביזאנטית, וב-586 הוחרבה העיר עד היסוד על ידי האווארים. מלאכת שיקומה והרחבתה של העיר התבצעה בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה, עת הפכה העיר למרכז מסחרי ותרבותי. אז גם החלה להופיע בכתובים בשם Hrazgrad, שהוא כנראה נגזרת שמו של אל השמש הסלאבי Hors מן התקופה הפגנית של העמים הסלאבים. ב-1388 נכבשה העיר על ידי צבאותיו של מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. ב-1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, שוחררה העיר על ידי כוחות צבא האימפריה הרוסית והפכה חלק נסיכות בולגריה, שהפכה מאוחר יותר למדינת הלאום בולגריה.

כלכלת העיר

בעיר קיימים חברה לייצור תרופות גנריות, מפעלים לייצור מזון ושימורי מזון, מספר מאפיות, מפעלי בשר ומוצריו, ויקב. כמו כן קיים בה מפעל לייצור חלקי מתכת למנועים תעשייתיים, מפעל לייצור כלי עבודה לבניין ומפעל לצעצועים. ב-2008 החלו עבודות נרחבות להפיכתו של הבסיס הצבאי, הממוקם בפאתי העיר, למתחם תעשייה ועסקים.

אקלים

בעיר שורר אקלים ממוזג יבשתי, כאשר טמפרטורות הקיצון המרביות נעות בין 39ᵒc מעלות בקיץ ועד מינוס 26ᵒc בחורף. רמת הדנובה חשופה לרוחות צפון מזרחיות ללא כל השפעה ממתנת של אקלים ים תיכוני, מכיוון הים השחור ולכן הקייצים חמים מאד והחורפים קרים, כאשר עונות המעבר קצרות יחסית.

תחבורה

העיר שוכנת 60 ק"מ מהעיר רוסה, 130 ק"מ מוארנה, ו-55 ק"מ מהעיר שומן. בשטח הרשות המקומית אין כבישים מהירים, אך מסילת הברזל בין סופיה לווארנה עוברת בסמוך לה, והתחנה המרכזית ממוקמת כ-5 ק"מ מחוץ לעיר. כמו כן ישנם מספר קווי אטובוסים הפעילים בשטח הרשות. שדה התעופה ונמל הים הקרובים מצויים בוארנה ונמל הנהר הקרוב הממוקם על גדות נהר הדנובה נמצא בעיר רוסה.