google/wiki40b huggingface dataset:
Freemium

Freemium (הלחם של המילים Free (חינם) ו-Premium (פרימיום); בתעתיק לעברית: פרימיום) הוא מודל עסקי נפוץ בעולם הדיגיטלי. הוא נטבע בשנת 2006 על ידי פרד וילסון, שותף בחברת קרן הון-סיכון. על פי המודל מוצעים שירות אינטרנט בסיסי או מוצר- בחינם ואילו תכונות מתקדמות או מיוחדות של אותו מוצר או שירות מוצעות בתשלום, מתוך הנחה שאחוז מסוים מהמשתמשים במוצר בחינם ירכשו את השירותים הנוספים. את המודל הזה ניתן למצוא, לרוב, בחברות סטארט-אפ שונות של ייצור אתרים וכן באפליקציות לסלולרי, שם נמכרים השדרוגים לאפליקציות דרך חנויות האפליקציה (app store).לעיתים קרובות מדובר בגרסה מוגבלת בזמן או פיצ'ר מוגבל כדי לקדם גרסה בתשלום.
מודל זה הופך בהדרגה לפופולרי יותר ועסקים רבים נוטים להשתמש בו.
קבוצת משנה של מודל ה- Freemium נמצאת בשימוש בתעשיית משחקי הווידאו ונקראת: Free To Play

מקור

מודל עסקי זה נכנס לשוק תעשיית התוכנה, בתחום רישוי תוכנות, כבר בשנת 1980. המודל מתאים במיוחד לתוכנה, שכן עלות ההפצה היא זניחה. המונח "Freemium" לתיאור מודל זה נוצר הרבה יותר מאוחר, בתגובה לבלוג שפורסמה ב-2006 על ידי פרד וילסון, שותף בחברת קרן הון סיכון ”Union Square Ventures”. בתגובתו הוא מסכם את המודל העסקי האהוב עליו: "תן שירות בחינם, נתמך על ידי פרסומות או לא, תרכוש קהל לקוחות רחב בצורה אפקטיבית דרך הפנייה לרשתות, מפה לאוזן, קידום אתרים במנועי חיפוש וכדומה, לאחר מכן תציע שירותים בעלי ערך מוסף או גרסה משופרת של השירות ללקוחות שלך במחיר פרימיום". ג'ריד לוקין, אחת מחברות הפורטפוליו של וילסון, הציעה אז את המונח "פרימיום" למודל זה, ווילסון בחר להשתמש בו.בשנת 2009, כריס אנדרסון פרסם את הספר "חינם" ("Free"), אשר בוחן את הפופולריות של המודל העסקי הזה. הוא ציין כי עד כה מודל זה שימש חברות תוכנה וכאלו שנותנות שירותים מסורתיים, וכיום המודל משמש גם חברות Web 2.0 וקוד פתוח. בשנת 2014 פרסם אריק זופרט את הספר "Freemium Economics" המנסה לפרק את העקרונות הכלכליים של מודל ה-Freemium ולקבוע מסגרת ליישום במוצרי תוכנה.

מטרות השימוש במודל

שימוש במודל עסקי זה מאפשר הפצת גרסה חינמית ברשת בשאיפה לאסוף קהל משתמשים רחב ולזכות בחשיפה מרבית. לאחר צבירת כמות משתמשים גדולה, מוסיפים שירות פרימיום כלשהו בתשלום ומפרסמים אותו בשירות החינמי שניתן. הרווח המתקבל מהמודל תלוי בעצם בהצלחת האפליקציה/אתר/שירות. עצם העובדה שמדובר במוצר חינמי גורם לרבים להתקין את המוצר אך בסופו של דבר רק כמה אחוזים מתקינים את המוצר המשודרג. מכיוון שמדובר על כמות רבה של משתמשים, האחוז הקטן מספק סכום שמחזיר את ההשקעה ומאפשר לחברה להרוויח משימוש במודל העסקי.

יתרונות המודל וחסרונותיו

מכיוון שמדובר במוצר שניתן בחינם, הוא זוכה לחשיפה נרחבת משום שאנשים מוכנים להתנסות בו. מתוך שפע האנשים שמחליטים להתנסות, מחליטים כמה אחוזים, אשר מהווים לא מעט אנשים, לשלם עבור המוצרים המשלימים ואלו מאפשרים לחברה לצבור רווח. כמו כן, ניתן לייצר הכנסה נוספת מלקוחות אשר משתמשים במוצר החינמי- במרבית המקרים הרווח נוצר על ידי פרסומות ולפעמים ניתן לחסוך בעלויות משום שגרסת החינם לא מספקת תמיכה.
החסרונות של המודל הם שאחוזי ההמרה מלקוחות שאינם משלמים לכאלו שמשלמים, הם נמוכים ולכן צריך לצבור כמה שיותר לקוחות שכן משתמשים בשירותים הנוספים ומשלמים עבורם. עומס הלקוחות שאינם משלמים עלול לגרום להוצאות תחזוקה ותפעול שבטווח רחוק עלולים להיות הפסדיים.
חסרונות נוספים של המודל הם שלפעמים המעבר בין הגרסאות אינו נוח למשתמש ולכן הוא מוותר ולא רוכש את המוצר ורמת המחויבות של לקוח אשר משתמש במוצר החינמי היא נמוכה יותר מרמת המחויבות של לקוחות שמשלמים תמורת המוצר.
השובלים

להקת השוּבֶּלים (נקראת גם "צלילי שבזי"), היא להקה ישראלית שקמה בשנת 1955. הלהקה נחשבת לחלוצה של המוזיקה הים-תיכונית בישראל, למרות שרוב שיריה היו שירי ארץ ישראל ידועים, 
ההרכב הראשוני של הלהקה כלל את משה משומר ואת שלמה מורי (דובל'ה), שלמה מורי גדל בכרם התימנים ומשה משומר גדל והתחנך בקיבוץ ומשם ינק את אהבת שירי ארץ ישראל. הם החלו לנגן יחד כלהקה כאשר משומר היה בן 15 ומורי בן 14.   בהופעותיהם נהגו לשלב מחרוזות של שירי רועים. כששבו לתל אביב, החליטו לבצע שירים אלו בשכונה, והוסיפו להם ניחוח תימני.
בשנת 1958 הצטרף אליהם שלום שובלי מכרם התימנים, דודו של הזמר רון שובל. שובלי הפך להיות הסולן של הלהקה, ועם הצטרפותו היא קיבלה את שמה. בשנות השמונים, כשהיגר שובלי לארצות הברית, הצטרף ללהקה שמעון ישראלי (שמעוני), גם הוא משכונת שבזי.
הופעות הלהקה היו בסגנון ה"חפלה", בחצרות הבתים בשכונת שבזי ובכרם התימנים, כאשר במהלך הערב היו מצטרפים עוד ועוד אנשים מהשכונה.
רבים הקליטו את הלהקה בהופעותיה וההקלטות עברו מיד ליד.
ב-1995 יצא תקליט של שלום שובלי ומשה משומר בשם "עודני שר". ב-2000 יצא תקליט נוסף בשם "חפלה בשכונה", שכלל את משומר, דובל'ה, שמעוני ובן חסותם, משה בן מוש, נגנה של להקת "צלילי הכרם".
חברי להקת צלילי הכרם, דקלון (יוסי לוי) מכרם התימנים ומשה בן מוש משכונת שבזי, הם ממשיכי דרכם של השובלים.
לטייל עם ההיסטוריה

סובו ציון והקיפוה

השער הראשון עוסק בירושלים: מדוע לא חרב הכותל המערבי, על תחיית המתים והר הזיתים, קבר דוד בהר ציון, מדוע נבנו חומות ירושלים, על יד אבשלום ומסיים בקבר רחל ומערת המכפלה.

ארץ נחלי מים

מירושלים וסביבתה זאב ענר עולה לגליל העליון והגולן. בגולן הוא מציג שלושה אתרים: גמלא, קצרין והבניאס. מבתי הכנסת בגליל הוא מספר על אלה שבמירון, כפר נחום וכורזים. הוא מביא את הרקע של העיר העתיקה ציפורי - כאשר תורה וגדולה מצויים בעיר אחת. על הערים צפת וטבריה הוא מקדיש פרק מיוחד וכן על נצרת.

לחוף ימים ישכון

על שש ערים, ערי נמל וכאלה שהיו במסלולי הדרכים בשפלת החוף: קיסריה - בה החל המרד הגדול, אנטיפטרוס - בו התקיים מפגש מנהיגי הדור, תל קסילה - הנמל הלא ידוע בחוף תל אביב, יפו - יפת העמים, רמלה ועל החידה: "למה ירה נפוליאון?" ואחרון על המערות של בית גוברין - מראשה.
פיודור לאדיגין

ביוגרפיה

הוא נולד ב-12 במרץ 1937 בכפר מאזיקינו שבמחוז המשנה קורוצ'אנסקי (כיום במחוז בלגורוד). בשנת 1954, סיים בהצטיינות את לימודיו בבית הספר של חיל האוויר בחרקוב. לאחר מכן ב-1959 סיים את לימודיו באקדמיה להנדסת אוויר על שם ז'וקובסקי והשלים גם לימודים אקדמיים באקדמיה הצבאית של המטה הכללי של ברית המועצות. משנת 1959 — הוא שירת בצבא הסובייטי, במכון למחקר מדעי של כוחות הטילים האסטרטגיים. בשנים 1964-1973 — היה עובד מכון המחקר המדעי מספר 4 של משרד ההגנה של ברית המועצות. ב-1973 התחיל לשרת כקצין בכיר במודיעין הצבאי הסובייטי.
בשנים 1989-1990 עמד בראש מחלקת ההסברה של המודיעין הצבאי ובשנים 1990-1992 — היה ראש מחלקת ההסכמים של מטה הכללי.
בספטמבר 1992, התמנה למפקד המודיעין הצבאי הרוסי.
במאי 1997, שוחרר מתפקידו בשל גילו המתקדם. תחילה עבד כסגן מנהל של חברה רוסית העוסקת בתחום אספקת קני סוכר מקובה. כיהן גם כסגן נשיא איגוד יוצאי המודיעין הצבאי. היה חבר במועצת המומחים של הוועדה לעניינים בינלאומיים במועצת הפדרציה. בנובמבר 1999, הוצג כמועמד בבחירות לדומה הממלכתית מטעם מחוז הבחירה נובוסוקולסקי, כמועמד עצמאי, אך הפסיד בבחירות.
מאז הוא ירד אל מתחת לרדאר והוא חי בגפו.

משפחתו

הוא נשוי ואב לבן ובת.
פסגת לוסיה

מקור השם

הפסגה נקראת על שם צ'ארלס ר. לוסיה (Charles R. Lucia) אשר כיהן כמפקד התחזוקה של כנף ההובלה הטאקטית 109 של חיל האוויר של ארצות הברית, וסייע בהטמעת השימוש במטוסי לוקהיד LC-130 שהיו בשימוש חיל הים האמריקאי במשמר הלאומי האווירי של ארצות הברית.
ז'רמי מתייה

קריירה

מתייה החל את הקריירה בסושו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים בעונת 2002/03, כשהוא בן 18, במשחק ליג 1 נגד סדאן כשנכנס כמחליף בדקה ה-90. במשחקו השלישי בקבוצה כבש את שערו הראשון בקבוצה, נגד ראן. את עונה זו סיים עם 23 הופעות ו-4 שערים במדי סושו. היכולת שלו במדי סושו, עזרה לקבוצה לסיים את הליגה במקום ה-5, ולהעפיל לגביע אופ"א בסיום העונה. 
בשתי עונותיו הבאות, המשיך מתייה את היכולת המצוינת מעונת הבכורה ורשם 63 הופעות וכבש 6 שערי ליגה. הוא גם הופיע בגביע אופ"א 14 פעמים וכבש 2 שערים, והיה שותף לזכייתה של סושו בגביע הליגה הצרפתי ב-2004. לאחר שהכריז כי הוא מעוניין לעבור למועדון אחר, סושו הסכימה להצעתה של טולוז לרכוש אותו בחינם, מפני שהייתה לו רק שנה אחת בחוזה. מתייה חתם ל-4 שנים בטולוז וערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד המועדון בו גדל, סושו, כששיחק 90 דקות בניצחון 1-0. באותה עונה רשם מתייה 36 הופעות ו-2 שערים. בעונה שלאחר מכן רשם 34 הופעות ו-2 שערים, ועזר לטולוז להעפיל לליגת האלופות. למרות זאת, טולוז חוותה תקופה קשה של קשיים כלכליים. מתייה נפצע בעצם הרגל, ונעדר כחצי שנה מהמגרשים. טולוז ניצלה מירידת ליגה רק במחזור האחרון של העונה. 
בעונת 2008/09 חווה מתייה התעניינות ממספר קבוצות גדולות, אך החליט להתיר את חוזהו בטולוז בסוף העונה בעזרת חוק בוסמן. בעונתו האחרונה רשם מתייה 31 הופעות, ועזר לקבוצה להעפיל לחצי גמר הגביע הצרפתי, שם הודחה על ידי גוינאמפ. 
ב-10 ביוני 2009, חתם מתייה בוולנסיה לשלוש שנים והפך להחתמה הראשונה של יונאי אמרי בקבוצה. הופעת הבכורה שלו הייתה המחזור הראשון בליגה, בניצחון 2-0 נגד סביליה. בעונת 2013/14 היה שותף מתייה לעלייתה של ולנסיה לחצי גמר הליגה האירופית, שם הפסידה לסביליה בדקה ה-95.
מתייה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צרפת, החל מגיל 15. מתייה היה שותף לעלייתה של נבחרת צרפת האולימפית לאליפות אירופה עד גיל 21, אך לא זומן לטורניר הגמר. בנובמבר 2011 זומן מתייה לראשונה לנבחרת צרפת הבוגרת, וערך את הופעת הבכורה במשחק ידידות נגד נבחרת ארצות הברית. 
ביולי 2014 מתייה עבר לברצלונה, ששילמה לקבוצתו הקודמת ולנסיה 20 מיליון אירו כדמי העברה. הוא חתם בברצלונה על חוזה ל-4 שנים, וסעיף השחרור שלו נקבע ל-50 מיליון אירו. ב-22 במרץ כבש מתייה בנגיחה את שערו הראשון בליגה הספרדית, במשחק הקלאסיקו בקאמפ נואו, אחרי בישול של ליונל מסי בבעיטה חופשית. המשחק נגמר בסוף 2-1 לברצלונה על ריאל מדריד. במחזור שלאחר מכן, כבש מתייה את שער הניצחון של ברצלונה על סלטה ויגו 0-1. בעונת 2016/17 כבש מתייה שער שוויון זמני מול העולה החדשה דפורטיבו אלאבס.
ב-7 ביולי 2017 חתם מתייה בספורטינג ליסבון לשנתיים.
OS/390

OS/390 היא מערכת הפעלה למחשבי מיינפריים של חברת IBM. מערכת הפעלה זו פותחה עבור מחשבים מסדרת System/390. מערכת הפעלה זו יועדה למערכות גדולות יחסית ומרובות עבודות. המערכת הוכרזה ב 1995 והחליפה את מערכת ההפעלה MVS. בסוף שנת 2001 החליפה אותה מערכת ההפעלה z/OS.
LAV III

פיתוח

בחודש יולי 1991, צבא קנדה הגיע למסקנה כי עליו להחליף את הנגמ"שים הישנים משנות ה-60 ומשנות ה-70 של המאה ה-20. כתוצאה מכך, הושקעו 2.8 מיליארד דולרים שמטרתם הייתה לפתח את הפרויקט החדש לנגמ"ש לחימה מודרני, שיחליף את ה-M-113 הישן.

ניידות

ה-LAV III מופעל על ידי מנוע דיזל קטרפילר 3126 בעל עוצמה של 350 כוחות סוס, והוא יכול להגיע למהירות של 100 קמ"ש. הרכב מצויד בגלגלי 8x8 וגם מצויד במערכת ניפוח צמיגים מרכזית, אשר מאפשר לו להסתגל לתנאי שטח שונים, כוללים מחוץ לכביש. ה-LAV III מצויד במערכת בקרת משיכה (TCS), מערכת מודרנית נגד נעילת בלמים (ABS) ובניגוד לגרסות קודמות של ה-LAV III, ל-LAV אין יכולות אמפיביות.

מיגון

השריון הבסיסי של ה-LAV III, מכסה את השכבה החיצונית של הרכב, המספקת הגנה מכל הצדדים כנגד ירי מנשק קל בקליבר 7.62x51mm. ניתן להוסיף שריון קרמי (MEXAS), אשר מגן מפני קליעים בקליבר 14.5x114mm ממרחק של עד 500 מטרים. בחודש דצמבר 2008 ממשלת קנדה העניקה את הפרס "הנדסת EODC", והמהנדסים של כלי הרכב קיבלו 81.5 מיליון דולרים קנדיים בצורת חוזים לספק ל-LAV III תוספות שריון, מודולים וחלקי חילוף.
פילווישוק

היסטוריה

כבר במאה ה-16 היה קיים במקום כפר קטן בשם זה, הכפר התפתח לעיירה, אשר בשנת 1792 הוענקו לה זכויות מגדבורג. 
עד לשנת 1795 הייתה פילווישוק, חלק מממלכת ליטא. אך בשנת 1807 לאחר חלוקת פולין השלישית, עברה לשליטת ממלכת פרוסיה. עם תבוסת הפרוסים בידי נפוליאון וחתימת חוזה טילזיט, הוקמה הדוכסות הגדולה של ורשה ופילווישוק, ביחד עם שטחים פולניים אחרים שהיו מוחזקים בידי פרוסיה, עברו לשליטת הדוכסות. בשנים 1807 - 1813 הייתה פילווישוק עיירה קטנה המונה 338 נפשות. ב-1815 עם תבוסת נפוליאון, סופחה ליטא לרוסיה והשתייכה למחוז אוגוסטוב. בשנת 1827 גדלה אוכלוסיית העיירה ל-888 נפש. בשנת 1862 הוקמה מסילת הרכבת מסנקט פטרבורג לברלין. תחנה הוקמה ליד פילווישוק, אשר כתוצאה מיידית מכך החלה להתפתח באופן משמעותי.
תחת שלטון רוסיה, הייתה פילווישוק חלק מפולין ועל כן יהודיה היה רשאים לקנות קרקעות ולהתפרנס מחקלאות. עם זאת, מבחינה כלכלית ותרבותית, היו אנשי פילווישוק מסונפים לקובנה. לקובנה הובאה התוצרת החקלאית של פילווישוק וסביבותיה מקובנה הובאו הסחורות שנמכרו בפילווישוק. גם במנהגים ובנוסח התפילה נהגה פילווישוק כמנהג ליטא.
במלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר על ידי הגרמנים. הגרמנים שלטו במקום, משנת 1915 עד שנת 1918, השנה בה זכתה ליטא לעצמאות מדינית. בשנות ליטא העצמאית 1918 - 1940, שימשה פילווישוק כעיר הנפה במחוז וילקובישק, וכך גם בתקופת שלטון ברית המועצות בשנים 1940 - 1941.
ב-23 ביוני 1941, (מלחמת העולם השנייה), נכנס הצבא הגרמני לעיר ושלט בה, תוך ביצוע פשעי מלחמה. ביולי 1944, כאשר הצבא האדום נכנס לעיר, היה מרכז העיר הרוס לחלוטין.

יהודים

יהודים התיישבו בפילווישוק במחצית השנייה של המאה ה-18, והתפרנסו בעיקר ממסחר, חכירה ומלאכה. עם הקמת מסילת הרכבת מסנקט פטרבורג לברלין החלו היהודים לעסוק ביצוא הם מכרו לגרמניה תבואה, פשתן, בהמות ואווזים, ופרנסתם הייתה מצויה.
בעיירה היה בית הספר העברי, שהוחזק על ידי משרד החינוך הממלכתי, ושפת ההוראה בו הייתה עברית. תוכנית הלימודים הייתה מלאה וגדושה, והלימודים ברמה גבוהה.
בשנת 1940 סופחה פילווישוק יחד עם שאר ערי ליטא לברית המועצות, ותחת השלטון הקומוניסטי נפגעו החיים הקהילתיים, דתיים, כלכליים של היהודים. ב-23 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיירה ששכנה על הגבול הגרמני, ונגזרו גזרות נגד היהודים. ב- 27 באוגוסט 1941 נרצחו כל הגברים הבוגרים בעיירה, על ידי הליטאים, בכפר הסמוך טילצ'יוס. כשבועיים וחצי לאחר מכן נרצחו גם הנשים והילדים.
שמואל דוד

ביוגרפיה

גדל בתל אביב. למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה ובישיבת הר עציון באלון שבות.
שירת בצה"ל כטנקיסט והוסמך כמפקד טנק והמשיך לשרת בו גם במילואים, כולל בתפקיד רב גדודי. בשנות התשעים היה רב הקיבוץ ראש צורים. בשנת תש"נ זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית על שו"ת מראש צורים. בשנת התשנ"ח (1998) נבחר לרבה הראשי הספרדי של העיר עפולה. הקים מכון ללימודי יהדות לרוצים להתגייר.
הרב דוד הוא מרבני ארגון צהר ובמעגלי צדק. משמש גם כנשיא ישיבת ההסדר החדשה שבעפולה. הרב דוד בעד אמנה חברתית חדשה בענייני דת ומדינה להסדר היחסים בין הדתיים לחילוניים על בסיס של הסכמה רחבה.
כחלק מפעילותו כרבה הראשי של עפולה, הרב היה שותף בהקמת ישיבה תיכונית, ישיבת הסדר, גרעין תורני ומדרשה לבנות.
אשתו, לאה אריאלה, נפטרה בשנת ה'תשנ"ט.
ביומטריה אבולוציונית

ביומטריה אבולוציונית (יוונית: ביו = חיים, מטריה = מדידה) היא התחום המדעי העוסק בהתפתחות החיים (בדרך של אבולוציה), דרך סמנים שהשאירו אורגניזמים עתיקים בקרקע, ודרך הגנוטיפ והפנוטיפ של המינים ששרדו. פלאונטולוגיה, תורת המאובנים, חוקרת את הסימנים שהשאירו אורגניזמים עתיקים בשכבות קרקע שונות. הביומטריה ה"קלאסית" נשענת על הפלאונטולוגיה ועל האנטומיה המשווה (השוואה צורנית בין מינים חיים). היא מנסה לסווג ולמיין את עולם החי לפי מאפיינים חיצוניים - מאפייני העצמות והאיברים, סוגי הסימטריה באורגניזם וכדומה. הנחת היסוד של האבולוציה היא שתכונותיו הנוכחיות של כל יצור הן תוצאה של ברירה טבעית ממושכת. רוב התכונות משתנות לאט במשך דורות רבים. לכן מידת הדמיון בתכונה מסוימת אצל שני מינים יכול להעיד על מידת קרבתם האבולוציונית.

תהליך המדידה

השוואה מורפולוגית של מאובנים לצד מינים קיימים מצליחה בעיקר בעבודה עם חלקי גוף גדולים וקשיחים שמשתמרים היטב. מאובנים מעניינים במיוחד הם חוליות ביניים - מאובני פרטים ממינים שזה עתה הפכו מוכרים למדע והמהווים הסבר לקשר בין מינים המוכרים זה מכבר. לדוגמה: האב המשותף לזאב ולדוב. אולם, מרבית המחקר הביומטרי הקלאסי נעשה באיסוף נתונים מורפולוגיים על מינים שהמאובנים או הפרטים החיים שלהם מוכרים זה מכבר. לדוגמה: מדידות והשוואות של איברים הומולוגיים - איברים שווי מוצא אבולוציוני שאינם בהכרח שווים בתפקוד במינים השונים. כנפי העטלף וסנפירי הדולפין הומולוגיים לכף היד של הקוף ומדידות הקשורות באיברים הומולוגיים אלה מספקות מידע על הקירבה בין סדרות יונקים אלה.
תורת הביומטריה המולקולרית נשענת על הביוכימיה של מערכת התורשה ומשוואה רצפי הגנים. לפי תורת זו, בכל תהליך של שכפול DNA חלות טעויות אקראיות (מוטציות), שרובן נייטרליות (לנושא אותן אין יתרון או נחיתות על נושאי הרצף המקורי). במהלך הדורות מצטברות המוטציות בגנום. אם משווים רצף DNA מסוים באוכלוסייה של פרטים שונים (מאותו מין או ממינים שונים), רואים ברוב המקרים שונות מסוימת בין הרצפים. השונות תלויה במידת הקרבה המשפחתית בין הפרטים. חלק מהרצפים מקודדים לתכונות בסיסיות ועתיקות מאוד ולכן אפשר למצוא רצפים זהים או דומים מאוד בקרב אורגניזמים רחוקים (רצפים שמורים) כמו בני אדם ומדוזות. קיימים אלגוריתמים שונים למדידת הקרבה. כל אלגוריתם מבוסס על הנחות יסוד שונות לגבי תהליכי מוטציה ספציפיים.
מאובנים חיים הם פרטים החיים כיום ושייכים למינים, סוגים וסדרות שנמצאות כבר מיליוני או אפילו מאות מיליוני שנים על סף הכחדה. הם נקראים מאובנים חיים משום שהרבה יותר קל למצוא מאובן מסדרתם מאשר אותם. לדוגמה, פרטים מהמינים בודדים של דגי ריאות ששרדו. מאובנים חיים מאפשרים לבדוק את הקשר בין הביומטריה הקלאסית לביומטריה המולקולרית.
הביומטריה מאפשרת לשרטט עצים אבולוציוניים שאורכי "הענפים" שלהם מייצגים את מידת השוני בין המינים, ציר ה-Y של המשטח עליו משורטט העץ הוא ציר הזמן וציר ה-X מייצג מידה כל שהיא של תכונה שלפיה מחושבת הקרבה בין המינים (למשל יעילות תעופה או יעילות נשימה).
אולפן קולנוע

אולפן קולנוע הוא מקום שבו מצלמים סרטים ופרסומות.
"אולפן" לבדו, משמעותו "בית מלאכה" עבור אמנים, צלמים, שחקנים ורקדנים. בהקשרו לעולם הקולנוע בית המלאכה מתקשר לעולם הסאונד, מוזיקה וההקלטה ולמעשה נקרא "במה". כל בתי המלאכה יחד נקראים אולפן קולנוע. 
בדרך כלל אולפן יכלול את הדברים הבאים: חדרי הקלטת קול, חדרי איפור והלבשה, חדרי הלבשה וכביסה, חדרי הפקה, עריכה וניהול, חדרי עריכת סאונד וקול, ספרייה, אזורי צילום חיצוניים ופנימיים באזור האולפן, חדרי אוכל ושתייה, חדרי תצוגה מקדימה. 
לכול אזור צילום יש את העיצוב הייחודי לו, קירות מעוצבים לכול סט, תאורה ייחודית וחלקי צילום מסומנים. 
לכל חברת הפקת סרטים יש אולפן קולנוע ואזורי הפקה ייעודיים משלו, כך למשל אולפני הוליווד המפורסמים בארצות הברית, או אולפני וולט דיסני.

היסטוריה

אולפני הקולנוע התפתחו עם ראשית הקולנוע בתחילת המאה ה-20. אולפן הקולנוע הראשון נבנה על ידי תומאס אדיסון בניו יורק בשנת 1893 ונקרא "מריה השחורה". על מנת לנצל את אור השמש (מנורות עוד לא היו זמינות) האולפן היה בנוי על ציר הידראולי מסתובב עם חלון בגג לקליטת אור השמש.
בתחילת המאה ה-20, חברות החלו לנוע ללוס אנג'לס, קליפורניה. מקור התאורה הטוב ביותר לייצור ראינוע היה אור שמש טבעית, שכן בקליפורניה היו יותר ימי שמש מאשר ניו יורק. באותן השנים החלה להיווצר התעשייה שהיום מכונה "הוליווד", על פי שם הכפר שבדרום קליפורניה.
בשנת 1905 נוצרה הטכנולוגיה לצילומי פנים (נורות מרקורי). כיום אולפני הקולנוע משוכללים וכוללים אמצעים רבים כגון: מתקני דולי, תאורה ו"מסך ירוק".
החל משנות החמישים והלאה, אולפנים החלו ליצור גם תוכניות טלוויזיה.

בישראל

בישראל הוקמו במחצית השנייה של שנות ה-80 של המאה ה-20, אולפני הקולנוע "ג.ג. אולפני ישראל - ירושלים" בנווה אילן.
עץ החיים

עץ החיים הוא עץ שעל פי ספר בראשית (פרקים ב'-ג') היה מצוי בגן עדן. הוא נזכר בתחילת הסיפור לצד עץ הדעת טוב ורע, ממנו נאסר על אדם וחוה לאכול כל עוד אכילה ממנו תגרום להם מוות. לאחר שהם מפרים את האיסור ונענשים, הם מגורשים מגן העדן על מנת שלא יאכלו מעץ החיים אשר פירותיו היו, לפי הפרשנות המקובלת, מזכים אותם בחיי נצח. לאחר מכן מוצבת שמירה על הדרך אל העץ על מנת למנוע גישה אליו.

במקומות נוספים במקרא

הביטוי "עץ חיים" מופיע בספר משלי במספר מקומות (ג', י"ח; י"א, ל'; י"ג, י"ב; ט"ו, ד'), כמטאפורה לדבר מה המציל ומחיה את הנפש (מקביל לביטוי "מקור חיים", המופיע בהקשרים דומים).
רמז לעץ החיים ניתן לראות בחזון אחרית הימים של יחזקאל, המתאר מעיין היוצא מבית המקדש ועל גדותיו עץ שעליו נאמר "והיו (קרי: וְהָיָה) פִרְיוֹ לְמַאֲכָל, וְעָלֵהוּ לִתְרוּפָה" (מ"ז, י"ב).

בפרשנות המסורתית

כמה פרשנים בני ימי הביניים (החל ברס"ג) סברו כי עץ החיים לא העניק חיי נצח, אלא רק אפשרות להירפא ממחלות ולחיות זמן ארוך.
במדרש מכונה התורה כעץ החיים ע"פ הפסוק בספר משלי: "עֵץ חַיִּים הִיא, לַמַּחֲזִיקִים בָּהּ, וְתֹמְכֶיהָ מְאֻשָּׁר." (משלי, ג', י"ח).
בקבלה ניתנת משמעות רבה לעץ החיים, והוא מפורש פרשנות אלגורית, אשר על טיבה המדויק נחלקו המקובלים.

בביקורת המקרא

ישנם חוקרים הסבורים כי פסקת הגירוש מגן העדן, שתכליתו למנוע מהאדם לאכול מעץ החיים ולזכות בחיי נצח, מבטאת נימה מיתולוגית בסיפור: האל חרד לכאורה לייחודו האלוהי עקב אכילת האדם מעץ הדעת, ומבקש למנוע פעולה שתוצאתה תהיה בלתי הפיכה מבחינתו.
יש הסבורים כי עץ החיים הוא תוספת מאוחרת לסיפור גן העדן המקראי, ולא הופיע במקור. הסיבה נעוצה בכך שהעץ נזכר רק בתחילת הסיפור ובסופו, ואילו גוף הסיפור עוסק בעץ הדעת בלבד.

מקבילות במיתולוגיה המסופוטמית

המקבילה הקרובה ביותר לעץ החיים נמצאה בעלילות גילגמש, המתארות מסע לחיפוש אחר חיי נצח. גילגמש מצליח להשיג "צמח חיים" שעשוי להגשים את משאלתו - אלא שזה נגנב ממנו על ידי נחש בעת שהוא עוצר לטבול בבאר.
בספרות אכד ומצרים העתיקה ניתן למצוא "עץ חיים" ו"צמח חיים" שמהם ניזונים האלים על מנת להישאר בני אלמוות.
צלו הארוך של משק החי

עיקרי הדו"ח

הדו"ח התבסס על הנתונים המלאים והעדכניים ביותר בזמן כתיבתו, והתחשב הן בהשלכות ישירות והן בהשלכות עקיפות כמו גידול התבואה הנדרשת להאכלת משק החי. לפי הדו"ח, תעשיית משק החי היא מבין שתיים או שלוש התעשיות המזהמות ביותר, בקנה מידה מקומי וגלובלי.
כותבי הדו"ח מדגישים את חשיבות הממצאים, וסבורים כי קביעת מדיניות בנושאים של זיהום קרקע, שינוי אקלים, זיהום אוויר, מחסור במים וזיהום מים, והדרדרות של מגוון ביולוגי, צריכה לכלול התייחסות למסקנותיו.
ד"ר הנינג שטיינפלד, מכותבי הדו"ח ובכיר בארגון המזון והחקלאות של האו"ם, טען שתעשיית הבשר היא "אחת המזהמות הגדולות ביותר" וכן שיש "לנקוט בפעולה מיידית על מנת לתקן את המצב".
בעזרת ניתוח מחזור חיים (Life Cycle Analysis) הדו"ח מעריך שמשק החי אחראי ל-18% מפליטת גזי החממה. גזי החממה נפלטים מייצור המזון לבעלי החיים (למשל ייצור דשן כימי, כריתת יערות לצורך גידול המזון ולשטחי מרעה uגידול ושינוע המזון) תוצרי לוואי של בעלי החיים עצמם (פליטת מתאן מתהליכי עיכול, חמצן דו-חנקני מזבל) וכן כתוצאה משינוע המוצרים מן החי. בעזרת ניתוח זה מעריכים כותבי הדו"ח כי תעשיית משק החי אחראית על כ-9% מפליטת הפחמן הדו-חמצני שמקורו באדם, ל-37% מפליטת המתאן ול-65% מפליטת החמצן הדו-חנקני.
תחנת הכוח חיפה

תחנת הכוח חיפה היא תחנת כוח של חברת החשמל בחיפה. זו התחנה הקיטורית הראשונה של חברת החשמל, והצפונית מבין 5 התחנות הקיטוריות בישראל.

היסטוריה

ב־1925 נחנכה בחיפה תחנה כוח קטנה של חברת החשמל, בהספק קטן מאוד (כ־0.5 מגה-ואט). תחנה זו נבנתה כשנתיים לאחר הקמתה של תחנת הכוח הראשונה של חברת החשמל בתל אביב, ובמקביל לתחנת הכוח בטבריה (מבנה תחנה זו נמצא היום בסמוך לגשר פז, במתחם משרדים של חברת החשמל) כל שלוש התחנות היו בהספק קטן מאוד, ופעלו בטכנולוגיית דיזל-גנרטור. לאחר הקמת שלוש התחנות הקטנות התרכז מאמץ חברת החשמל בהקמת תחנת נהריים בעמק הירדן, שייצרה חשמל בהספק של 18 מגה-ואט, ונחנכה בראשית שנות ה־30. הפיתוח המואץ של הארץ והתגברות העלייה הובילו במהרה לביקוש גובר לחשמל. ביקוש זה, שהתרכז בהתיישבות היהודית במישור החוף הוביל לשינוי בגישתו של פנחס רוטנברג, מתוכנית להקמת סדרת תחנות כוח הידרואלקטריות בירדן, להקמת תחנות קיטוריות בסמוך למרכזי האוכלוסייה היהודית. להחלטה זו תרם גם ערעור מצב הביטחון, שהוביל לחשש מפגיעות טרור בקווי המתח של חברת החשמל, והפסדי ההולכה בעת העברת זרם החשמל למרחקים. 
ב־1935 הוקמה בסמוך לשפך הקישון תחנת כוח חדשה בטכנולוגיה קיטורית, הראשונה שהוקמה בטכנולוגייה זו בארץ, בהספק של 30 מגה-ואט, שהופעלה באמצעות מזוט כחומר דלק. תחנה זו הובילה להגדלת יכולת הייצור הכללית של חברת החשמל כמעט פי 3. יחד עם הקמת התחנה, עברו לחיפה גם המשרדים הראשיים של חברת החשמל, ששכנו קודם לכן בתל אביב. משרדים אלו שוכנים עד היום באזור חיפה. תחנת כוח זו איפשרה את פיתוח התעשייה הכבדה באזור חיפה, שנסמכה על זרם החשמל שהופק בתחנה. בשנים הראשונות של המדינה הורחבה התחנה ונוספו לה שתי יחידות ייצור בהספק כולל של 60 מגה-ואט. כל יחידות ייצור אלו נקראות בשם חיפה א'. 
ב־1962 הורחבה התחנה ונוספו לה שתי יחידות ייצור בהספק כולל של 150 מגה-ואט ('חיפה ב'). המניע להרחבת התחנה היה פיתוח התעשייה באזור, והתכנון להפעלת המוביל הארצי. תכנון חיפה ב' נעשה על ידי חברת AEG, והמימון היה מכספי השילומים. תחנות חיפה א' וחיפה ב' הושבתו במהלך השנים, ואינן פעילות כיום.
ב־1962 נחנכה תחנה כוח סודית בנשר, בשם 'תחנת הכוח אורים', שנועדה לספק צורכי חירום במקרה של פגיעה בתחנת הכוח חיפה. תחנה זו הייתה בהספק של 20 מגה-ואט, והייתה הראשונה בארץ בטכנולוגיית טורבינת גז תעשייתית. 
ב־1967 נחנכה תחנת חיפה ג', שהכילה שתי יחידות ייצור בהיקף כולל של 282 מגה-ואט.
בשל בעיית זיהום האוויר שיצרה התחנה במפרץ חיפה (יחד עם מפעלי התעשייה הכבדה), עברה התחנה ב־1992 לייצור חשמל באמצעות מזוט דל-גופרית. 
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הוסבה תחנת חיפה ג' להפעלה באמצעות גז טבעי. ההפעלה בפועל התעכבה עד לסיום עבודות בניית צינור ההולכה של גז טבעי לתחנה. במקביל, הושבתה תחנת חיפה ב'.
ב־2011 נחנכו שתי יחידות ייצור חדשות בתחנת חיפה בטכנולוגיית מחזור משולב, בהיקף ייצור כולל של 748 מגה-ואט. בראשית 2014 הוסרו חלק מהארובות ממבנה התחנה, בשל השינוי בטכנולוגיית הייצור והתייתרות הצורך בהן.
נכון ל־2014, חיפה ג' הן יחידות הייצור הוותיקות ביותר הנמצאות עדיין בשימוש מכלל יחידות הייצור של חברת החשמל. יחידות אלו מיועדות לגריטה ב־2018.
שי קרמר

שי קרמר (נולד ב-1974, ישראל) הוא צלם ישראלי המתגורר בארצות הברית.

ביוגרפיה

בין השנים 2003–2005 למד צילום בבית הספר "קמרה אובסקורה" והמשיך ללימודי תואר שני בבית הספר לאמנות ויזואלית (School of Visual Arts, New York) בניו יורק. מאז סיום לימודיו הוא מתגורר בארצות הברית עם אשתו וילדיו. יצירתו של קרמר עוסקת בנוף הישראלי ובהשפעת הסכסוך הישראלי-ערבי עליו. תצלומיו מתעדים אתרי קרבות, אנדרטאות ואתרי אימונים צבאיים בישראל. ספר מתצלומיו - "Infected Landscape" המתעד אתרים מסוג זה יצא בשנת 2008.
תצלומיו של קרמר נמצאים באוספים שונים ביניהם אוסף מוזיאון המטרופוליטן, אוסף מוזיאון ישראל, אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות ועוד.
הפרש סימטרי

הפרש סימטרי היא פעולה בינארית על קבוצות. שעבור שתי קבוצות  ו- היא מחזירה קבוצה  המורכבת מכל איברי  שלא שייכים ל- וכל איברי  שלא שייכים ל- - כלומר, היא כל האיברים השייכים בדיוק לאחת הקבוצות.