קומדיה של טעויות

תקציר העלילה

מכיוון שהחוק אוסר על הסוחרים מסיראקוז להיכנס לאפזוס, הסוחר אגאון מסיראקוז עומד להיות מוצא להורג כשהוא מגיע לעיר. הוא יכול להינצל רק אם ישלם קנס של אלפי לירות. הוא מספר את סיפורו העצוב לסולינוס, שליט אפזוס. בנעוריו, הוא התחתן ונולדו לו תאומים. ביום לידתם, אישה עניה הולידה שני תאומים והוא רכש אותם להיות משרתים לבניו. מעט אחרי כן, המשפחה ערכה מסע בים, ונקלעה לסערה. הספינה עמדה לטבוע והמלחים נטשו את הסיפון. אשתו של אגאון קשרה את הצעיר בתאומים לתורן אחד, אליו נקשר תאום מהזוג השני. אגאון עשה כך עם צמד התאומים הנותר. האונייה עלתה על שרטון ונבקעה לשניים ושני חלקיה התרחקו זה מזה. דייגים אספו את אשתו ואת צמד התאומים שהיא קשרה, אחר-כך דייגים אחרים אספו את אגאון ואת צמד התאומים שקשר. אגאון לא ראה מאז את האישה או את צמד התאומים שאיתה. לאחרונה, גדלו בנו אנטיפולוס מסיראקוז ומשרתו דרומיו מסיראקוז, עזבו את סיראקוז במסע לחיפוש האחים. כשאנטיפולוס מסיראקוז לא שב, אגאון נסע למצוא אותם.
הסיפור נגע לליבו של שליט אפזוס, לכן הוא העניק לו יום אחד להשיג את הכסף לתשלום הקנס כדי לפדות את חייו. באותו היום, אנטיפולוס מסיראקוז הגיע לאפזוס בחיפוש אחר אחיו. הוא שלח את דרומיו מסיראקוז להפקיד סכום כסף לפונדק שלהם "בן הסוס". הוא כועס על כך שדרומיו מסיראקוז מופיע כמעט מיד, מכחיש שהוא יודע על הכסף ומודיע לו שאשתו מחכה לו בבית עם ארוחת הערב. 
אנטיפולוס שחושב שמשרתו הסורר עושה ממנו צחוק, מכה את דרומיו. דרומיו מאפזוס שב לגבירתו, אדריאנה ומודיע לה ש"בעלה" סירב לשוב הבייתה, ואפילו העמיד פנים שהוא אינו מכיר אותה. אדריאנה, שחוששת שבעלה לוטש עיניים לנשים אחרות, מפרשת את החדשות כאימות לחששותיה. אנטיפולוס מסיראקוז מתלונן "אני, מאז הריב ההוא בשוק, את דרומיו לא ראיתי." פוגש את דרומיו, שמכחיש ששם אותו ללעג את בכך שדיבר על אשתו. אנטיפולוס מתחיל להכות אותו. לפתע, אדריאנה מופיעה במקום ומתחננת בפני אנטיפולוס שלא יעזוב אותה. אנטיפולוס מסיראקוז אומר לעצמו "מה, בחלום בלי דעת התחתנתי? או שאני ישן ברגע זה, ורק הוזה את כל המחזה?" אנטיפולוס ודרומיו הולכים עם האישה הזרה, האחד לאכול ארוחת ערב והאחר לשמור בכניסה לשער.
אנטיפולוס מאפזוס שב הבייתה לאכול ארוחת ערב וזועם כשהשוער החדש (דרומיו מסיראקוז) מסרב בגסות להכניסו לביתו. הוא מוכן לשבור את דלת הכניסה לבית, אבל חברו הסוחר בלתזר משכנעו לא לעשות זאת מכיוון שבכך הוא פוגם במוניטין שלו וכנראה יש לאשתו סיבה שאינה ידועה לו לא להכניסו לביתו. במקום זאת, הוא מחליט לסעוד עם זונה אותה הוא מכיר.
בתוך הבית, מגלה אנטיפולוס מסיראקוז שהוא מאוד נמשך ללוציאנה, אחותה של "אשתו", ואומר לה "אל תפתי אותי פיית גלים, שבדמעות של אחותך אטבע." היא מוחמאת מיחסו, אולם מודאגת מההשלכות המוסריות של כך. לאחר שהיא יוצאת, מכריז דרומיו מסיראקוז שהוא נוכח לדעת שיש לו אישה, הטבחית במטבח, הוא מתאר אותה במילים: "היא מעגלית, כמו הגלובוס. יכולתי לגלות בתוכה ארצות." אנטיפולוס שואל בצחוק אם הוא יכול לגלות בה ארצות, ומוביל אותם לשיחה שנונה בה הם מדמים חלקים בגופה לארצות בתבל. אירלנד נמצאת "באחוריים... נודף משמה ריח של ביצות." הוא מספר שהוא גילה בגופה את אמריקה והודו (זהו אחד האזכורים הבודדים בכתביו של שייקספיר לאמריקה) ומסיים: "היא שולטת מההודו עד כוש, היא אינטרנציונלית, אינטר-קונטיננטלית... אז המיס-עולם הזו יש לה דרישות אלי, קראה לי דרומיו-מאמי, נשבעה שאני הבטחתי לה חתונה." הסיראקוזים מחליטים לעזוב מהר ככל האפשר ודרומיו יוצא כדי לערוך את ההכנות לנסיעה. למקום נכנס אנג'לו הצורף ומגיש לו שרשרת שטוען שאנטיפולוס הזמין ממנו. אנטיפולוס נאלץ לקחת את השרשרת, הוא רוצה לשלם לאנג'לו, אבל אנג'לו אומר שהוא יבוא מאוחר יותר לגבות את החוב. 
אנטיפולוס מאפזוס משגר את דרומיו מאפזוס להביא חבל שבו הוא יוכל להצליף באשתו אדריאנה על כך שהיא לא נתנה לו להיכנס לביתו, בשלב זה ניגש אליו אנג'לו ודורש ממנו תשלום עבור השרשרת. אנטיפולוס מכחיש הוא אי-פעם קיבל את השרשרת ואנג'לו מבקש משוטר לעצור אותו. בעודו נלקח למאסר, מגיע דרומיו מסיראקוז, אחרי שאנטיפולוס שלח אותו בחזרה לביתה של אדריאנה להביא כסף לשחררו בערבות.
לאחר שהשלים את משימתו, דרומיו מסיראקוז מעביר בטעות את הכסף לאנטיפולוס מסיראקוז. הזנזונת מרגלת אחרי אנטיפולוס וכשהיא רואה את השרשרת היא מבקשת ממנו את השרשרת שהבטיח לה הוא מכחיש זאת בזעם ועוזב את המקום עם משרתו. הזנזונת הולכת לאדריאנה ומספרת לה שבעלה השתגע. דרומיו מאפזוס שב לאנטיפולוס מאפזוס הנתון במעצר ומביא לו את החבל. אנטיפולוס זועם. אדריאנה, לוצ'יאנה והזנזונת נכנסות ביחד עם רופא הכישוף פינץ', שמנסה לגרש את השדים שנכנסו באנשי אפזוס. אנטיפולוס מאשים את אדריאנה שטפלה עליו שקרים, אדריאנה מצווה לקשור אותו. פינץ' ועוזריו קושרים את אנטיפולוס ודרומיו מאפזוס ולוקחים אותם לביתה של אדריאנה. למקום נכנסים אנטיפולוס ודרומיו מסיראקוז, עם חרבות שלופות וכולם נסים בבהלה, בהאמינם שהם האפזוסים, שמעוניינים לנקום אחרי שהצליחו להימלט מהכבלים. אדריאנה שבה למקום עם חבורת אנשים, ואומרת לאנשים שאיתה "הוא מטורף! סלקו לו את הנשק! תקשרו גם את דרומיו, ותקחו אותם הביתה!". אנטיפולוס ודרומיו מסיראקוז נכנסים למנזר סמוך בו אמיליה אם המנזר מגנה עליהם.
למקום מגיעים סולינוס שליט אפזוס ואגאון, בדרכם להוצאתו להורג של אגאון. אדריאנה מבקשת מהשליט לאלץ את אם המנזר לשחרר את בעלה. בנקודה זו, מגיע שליח מביתה של אדריאנה ומודיע שאנשי אפזוס השתחררו מכבליהם ועינו את דוקטור פינץ'. אנשי אפזוס נכנסים ומבקשים מהשליט לשפוט את אדריאנה. אגאון מאמין שהוא מצא את בנו, אנטיפולוס, שיוכל לשחררו בערבות, אולם שני אנשי אפזוס מכחישים שהם אי-פעם ראו אותו. 
לפתע, נכנסת אם המנזר עם התאומים מסיראקוז, וכולם מתחילים להבין את פשר האירועים המבלבלים שקרו היום. שני זוגות התאומים מתאחדים, ואם המנזר חושפת שהיא אמיליה, אשתו של אגאון. השליט חונן את אגאון. כולם יוצאים למנזר לחגוג את האיחוד המשפחתי.

מקורות

מרכיבי יסוד בעלילה לקוחים מהקומדיות הרומאיות של פלאוטוס. ממחזהו "התאומים מנכמוס" מגיע נושא הזהויות המוטעות בין התאומים הזהים בני אותו שם וכן כמה מהדמויות הסטראוטיפיות כמו הזנזונת. ב"התאומים מנכמוס" מקורו של אחד התאומים הוא מ-Epidamnos, שייקספיר שינה את המקום לאפזוס וכלל הרבה רמיזות לאיגרת אל האפסים של פאולוס. 
מהמחזה אמפיטריון של פלאוטוס הוא לקח את משרתי התאומים בעלי השמות הזהים, ובנוסף לכך את הסצנה במערכה השלישית בה מהבעל נמנעת הכניסה לביתו בעוד אשתו סועדת עם הזהה לו במראה.
סיפור המסגרת על אגאון ואמיליה נשאב מ- Apollonius of Tyre, המשמש מקור גם ל"הלילה השנים עשר" ו"פריקלס".

תאריך וטקסט

המחזה מכיל התייחסויות למלחמות הדת בצרפת, שמתאימות לשנה כלשהי בין השנים 1589 עד 1595. תרגומו של המשורר ויליאם וורנר של "התאומים מנכמוס" נרשם בתיעוד ב-10 ביוני 1594 ויצא לאור ב-1595. תרגומו של וורנר מוקדש ללורד הנסדון, פטרון להקת התיאטרון אנשי הלורד צ'מברלין, עבורה שייקספיר כתב את רוב מחזותיו. מניחים שייתכן ששייקספיר ראה את התרגום בכתב היד לפני שהוא הודפס – אם כי נכון גם שפלאוטוס נלמד בבית הספר היסודי. צ'ארלס וויטוורת' בהוצאה שלו למחזה טוען ש"קומדיה של טעויות" נכתב ב"שלהי שנת 1594".

המחזה הודפס במהדורת הפוליו הראשונה רק ב-1623.

ניתוח וביקורת

במשך מאות שנים מצאו החוקרים רק מעט עומק ב"קומדיה של טעויות". בסוברם שהתבסס על "התאומים מנכמוס" נטו לראות בו יצירה קלה, בסגנון פארסה. תכופות הוצע ששייקספיר נמנע בכוונה מעיסוק בנושאים רציניים יותר, כפי שהוא נהג במחזות ההיסטוריים, בטרגדיות ובקומדיות שלו.
ב מאה ה-18 שפטו את איכות המחזה בהתאם לדבקותו בחוקי התיאטרון הקלאסי, כפי שנקבעו בידי אריסטו במאה ה-4 לפנה"ס. "קומדיה של טעויות" ו"הסערה" הם שני המחזות היחידים של שייקספיר שמצייתים לאמות המידה המלאכותיות הללו. 
ברם, לאחרונה חוקרים הגיעו לדעה שונה. במיוחד בכל הנוגע למערכת היחסים החברתית המתוארת במחזה, שנעוצה בעבר הרומאי, ומדגישה את התמורה שחלה בעת החדשה המוקדמת, שעוברת כחוט השני בדרמה השייקספירית. כפי שציין אריך היינזה, יחסים אלו כוללים דיכוטומיה של אדון-משרת, בעל-אשה, תושב המקום-זר, קונה-מוכר, ומונרך-פרלמנט. כל אחד מהקשרים הללו נתון במשבר ומאיים על הסדר הפאודלי, ומתעמת עם כוחות השוק של העת החדשה המוקדמת.

הפקות

יש תיעודים של שתיים מההפקות המוקדמות של "קומדיה של טעויות". האחד, שנעשה על "חבורה של אנשים פשוטים", מוזכר בGesta Grayorum (מעשי גריי) התרחש באולם גריי בלונדון ב-28 בדצמבר 1594. השני נערך בתאריך טבח החפים מפשע, אבל עשר שנים מאוחר יותר, ב-28 בדצמבר 1604, בחצר המלך.

תיאטרון

ב-1734, עיבוד בשם "תראה אם אתה אוהב את זה" (See If You Like It) הוצג בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. תיאטרון דרורי ליין העלה הפקה ב-1741, בו צ'ארלס מקלין  גילם את דמותו של דרומיו מסיראקוז – באותה שנה שהתבצעה הופעתו פורצת הדרך כשיילוק. בשנות השמונים של המאה העשרים, להקת הלהטוטנים הקומית The Flying Karamazov Brothers הציגה עיבוד ייחודי של המחזה במרכז לינקולן, ניו יורק. המופע הוקרן ב-MTV וב-PBS.

אופרה

ב-27 בדצמבר 1786, הייתה הצגת הבכורה של האופרה Gli Equivoci מאת סטיבן סטורייס בבורגתיאטר שבווינה. את הלברית חיבר לורנצו דה פונטה. הוא נאמן למדי לעלילת המחזה, אלא שנעשו שינויים בשמותיהן של כמה מהדמויות. 
המחזאי הבריטי פרדריק ריינולדס העלה גרסה אופראית ב-1819, עם מוזיקה שהלחין הנרי ראולי בישופ, אליה נוספו שירים פרי עטם של מוצרט ותומאס ארן. עיבודים אחרים בוצעו ב-1855, כשסמואל פלפס חידש את המחזה השייקספירי המקורי בתיאטרון Sadler's Wells Theatre.

מחזמר

המחזה עובד למחזות זמר לפחות שלוש פעמים. הראשונה, "הנערים מסיראקוז" (The Boys from Syracuse), עם פרטיטורה פרי עטם של  ריצ'רד רוג'רס ולורנץ הארט, ואחר-כך ב-1976 בגרסה של טרבור נאן (Trevor Nunn) ופרטיטורה של גאי וולפנדן, שזכתה בפרס לורנס אוליביה למחזמר הטוב ביותר כשהציגה בתיאטרון ווסט אנד ב-1977. ב-1981 הועלתה גרסה בשם Oh, Brother!, עם פרטיטורה של מייקל ונטי ודונלד דרייבר. מחזמר עם מוזיקת היפ הופ בשם The Bomb-itty of Errors, זכה במקום הראשון בפסטיבל הקומדיה שאירגנה רשת HBO והתמודד מול סטיבן סונדהיים בקטגוריית השירים הטובים ביותר (Best Lyrics) על פרס Drama Desk ב-2001.

קולנוע

הסרט "עסקים גדולים" הוא גרסה קומית מודרנית של "קומדיה של טעויות" בכיכובן של בט מידלר ולילי טומלין. הוא מספר על שני זוגות של תאומות זהות שהופרדו בלידתם, בדומה מאוד לדמויות במחזה השייקספירי. הקולנוע ההודי הוציא חמישה סרטים שמתבססים על המחזה, Do Dooni Char ‏(1968), בכיכובם של כישור קומאר, Angoor‏ (1982) בכיכובו של סנג'יב קומאר, Bhrantibilas‏ (1963) בכיכובו של Uttam Kumar, סרט בשפת הקאנדה בשם Ulta Palta‏ (1997) בכיכובו של ראמש אראבינד, וסרט בשפת טולו בשם Aamait Asal Eemait Kusal בכיכובו של נאווין די פאדיל.

טלוויזיה

הפרק The Patron of the Arts בקומדיית המצבים הבריטית "כן, אדוני השר", ראש הממשלה הבריטי ג'יימס האקר, טוען ש"הם (התיאטרון המלכותי הלאומי) מיקמו את "קומדיה של טעויות" בדאונינג 10."