google/wiki40b huggingface dataset:
פייר ז'נסן

מהלך חייו ועבודתו

ז'נסן נולד בפריז ולמד מתמטיקה ופיזיקה. במקביל למחקריו לימד מדעים בתיכון שארלמאן ב-1853 ומאוחר יותר במכללה לארכיטקטורה בשנים 1865–1871. 
במסגרת מחקריו, נסע לפרו בשנת 1857 כדי לחקור את קו המשווה המגנטי של כדור הארץ. בשנים 1861–1864 חקר את בליעת הקרינה האלקטרומגנטית בספקטרום הסולארי של כוכבי הלכת באיטליה ובשווייץ. בשנים הבאות הוא נסע לאיים האזוריים כדי לחקור ולבצע ניסויים הקשורים למגנטיות ולקרינת כוכבים. במהלך מחקרו זה נסע ליפן ב-1874 ולאלג'יריה ב-1882 לחקור את מעבר נוגה על פני השמש. ז'נסן התעניין מאוד בליקויי המאורות ונסע מסביב לעולם כדי לצפות בהם ולחקור אותם. ב-1870 אף נמלט מהמצור על פריז על כדור פורח כדי לצפות בליקוי חמה.
בשנת 1875 מונה למנהל מצפה הכוכבים החדש שהקימה ממשלת צרפת במדון שליד פריז. במצפה החדש ביצע אינספור צילומים מרהיבים אשר יוקרם לא יסולא בפז לסוף המאה ה-19. הוא הוציא לאור אוסף של התצלומים הללו בספרו משנת 1896 Annales de l'obsevatoire de Maeudon. גרסתו האחרונה של הספר ראתה אור בשנת 1904.

גילוי ההליום

בשנת 1868 גילה כיצד ניתן להבחין ולעקוב אחר הילת החמה מבלי לחכות לליקוי. בעת שחקר את הליקוי של ה-18 באוגוסט 1868 בעיר גונטור שבהודו, הוא שם לב לפסים בוהקים בספקטרום של הילת החמה, דבר המוכיח כי ההילה היא גאזית. חלק מאותם פסי הספקטרום הבוהקים היו צהובים (מאוחר יותר אורך הגל של הפס נמדד כ-587.49 ננו-מטר). זו הייתה הפעם הראשונה שבה התגלה פס זה על פני הספקטרום, דבר שהעיד על גילוי יסוד חדש שלא היה ידוע עד אז למדע.
ב-20 באוקטובר של אותה השנה, המדען הבריטי ג'וזף נורמן לוקייר בנה ספקטרוסקופ מדויק וחזק במיוחד, שבעזרתו הצליח אף הוא לעקוב אחרי אותו פס הנפלט מהשמש. חשוב לציין כי זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה בה התגלה יסוד כימי חדש שלא על פני כדור הארץ. את שמו של היסוד גזרו לוקייר ועמיתו הכימאי אדוארד פרנקלנד (Edward Frankland) מהמילה היוונית לשמש, הליוס (ἥλιος).

מותו ומורשתו

ז'נסן נפטר במדון (Meudon) ב-23 בדצמבר 1907, ונטמן בבית הקברות פר לשז שבפריז. במהלך חייו הוא מונה לאביר לגיון הכבוד הצרפתי ולחבר החברה המלכותית של לונדון עקב פועלו ותרומתו הרבה בתחומי האסטרופיזיקה והכימיה.
על שמו נקראו שני מכתשים על הירח ועל מאדים. הכיכר המרכזית בכניסה למצפה הכוכבים שניהל אף היא נקראת על שמו.
ז'נסן קרא לאסטרואיד 225 Henrietta  שהתגלה על ידי יוהאן פאליזה, על שם אשתו, הנריטה.
טל מצליח

ביוגרפיה

מצליח נולדה בשנת 1961 בכפר עזה להוריה דליה קוטלר ויעקב מצליח, שהיו חברים בגרעין המקורי של הקיבוץ. בילדותה עברה מספר ניתוחים וטיפולים במחלת עור. בגיל 16 החלה לצייר.
בין השנים 1984–1988 למדה בבית הספר לאמנות קלישר. בין מוריה האמנים גרי גולדשטיין ויורם מרוז. בבית הספר הכירה את דני בן שמחון, בן כיתתה שהפך לבן זוגה ובעלה עד לשנת 2001. השניים, יחד עם גיל גורן, פתחו גלריה בבית הספר. בתערוכת הפתיחה הוצגו עבודותיו של מאיר פיצ'חדזה, שתערוכה זו הייתה תערוכת היחיד הראשונה שלו. ב-1992 הציגה מצליח את תערוכת היחיד הראשונה שלה בגלריה מרי פאוזי.
פאנדירו

פַּאנְדֵירוֹ, הוא כלי נגינה ברזילאי עממי, השייך למשפחה של תופי מרים. הפאנדירו משתייך לכלי ההקשה, ומשמש ככלי מלווה לקפואירה (אמנות לחימה ברזילאית). הוא מנגן במקצב דומה לאטאבקי, אך מאפשר אלתורים רבים יותר.
הפאנדירו עשוי חישוק עץ עליו מתוחה יריעת עור ובו משולבות מצילות קטנות. הנגינה בו כוללת הקשות מסוגים שונים על יריעת העור או החישוק, ניעור הפאנדירו והערברת אצבע על גבי היריעה תוך כדי לחץ, ליצירת רעד בתדירות גבוהה.
הפאנדירו מצטרף לשאר הכלים (הבירימבאו והאטאבקי) אחרי שהחלו לנגן ולאחריו מצטרפות מחיאות הכפיים של מעגל הקפואירה.
גביונים ונחשים

תיאור

ההדפס "גביונים ונחשים", אשר נוצר בשנת 1976, מבוסס על רישום עשוי דיו, צבע מים וקולאז' שיצר יצחק דנציגר בעקבות העבודה על "פרויקט שיקום מחצבת נשר". בשנת 1976 הזמין מרכז ברסטון לגרפיקה את הפקתם של שלושה הדפסים של דנציגר. הדפסים אלו הודפסו על ידי סדנת ההדפס ירושלים בטכניקה של הדפס רשת. העבודה הודפסה בגובה של 30 ס"מ, וברוחב של 32 ס"מ, על גבי גיליון נייר בגובה של 65 ס"מ, וברוחב של 50 ס"מ ובמהדורה בת 84 עותקים. 
במרכז ההדפס מופיעה קוביית רשת, שנועדה לעצור סחף של קרקע, ושמכונה "גביון" ושימש את דנציגר ושותפיו בשחזור שטחי האדמה שבמחצבת נשר. בפינתו הימנית של ההדפס מופיע רישום שחור של נחש מפותל בתוך שיח. ייתכן כי האמן ביקש לחבר בין פעולת השחזור לבין הטבע, מהלך אותו ביקש לבצע בפרויקט השחזור.
בשנת 1979 הוצגה העבודה בתערוכה "אמן-סדנה-הדפס" שהתקיימה במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן. ובתערוכה הרטרוספקטיבית שנערכה לדנציגר במוזיאון ישראל בשנת 1981. תצלום היצירה פורסם בספר "100 שנות אמנות הדפס בישראל" (2015).
שרונה אהרון

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב להורים ממוצא בריטי. בצעירותה, בשנות החמישים, שירתה אהרון כקריינית בגלי צה"ל. מאוחר יותר עברה ללמוד בארצות הברית ונחלה הצלחה כשהופיעה שם ביחד עם סטודנטים אחרים במופעי זמר עברי. לאחר מכן חזרה לארץ וביצעה שירים כמו "הורה נעורים", "הסלע האדום" ו"קול אורלוגין". בנה הוא הזמר דייוויד ברוזה. בתחילת שנות ה-60 הקליטה אהרון בישראל תקליט ובו שירים עבריים חדשים, שרובם הולחנו על ידי אפי נצר, שהיה אז מלחין חיפאי צעיר בתחילת הדרך. המילים לרוב השירים נכתבו על ידי התמלילנים החיפאים אברהם בן זאב וא. ברעם. מאלבום זה, שעובד על ידי יוסף הדר, הצליחו במיוחד השירים "הורה נעורים", שהפך לריקוד עם פופולרי, "שולה", "בת הכרמל" ו"אלף עיניים ללילה". שירים אלה נכללו גם באלבומה הבינלאומי של אהרון “Sharona Aron Sings Songs from Israel”, לצד שירים ידועים מסוף שנות ה – 50 כמו "הסלע האדום", "קול אורלוגין", "זמר נודד" ו"בדרך התבור".
שמעון בן צמח דוראן

רבי שמעון בן צמח דוּרָאן (הרשב"ץ; 1361–1444), היה מגדולי רבני אלג'יריה. מחבר שו"ת התשב"ץ וספרים נוספים.

ביוגרפיה

נולד בפלמה דה מיורקה, ספרד, בחודש אדר ה'קכ"א (1361), לרב צמח דוראן, ממשפחה נכבדה מפרובנס מצאצאי הרמב"ן. במיורקה נתוודע לרבי וידאל אפרים תלמידו של הר"ן, ולמד תורה מפיו. ממנו גם רכש ידיעות במדע ובחכמת התשבורת, פילוסופיה ותכונה עיקר השכלתו הייתה ברפואה שבה התמקצע. לדבריו "החכמה ההיא תחיה בעליה" - בספרד, אולם לימים באלג'יר לא יכול היה להתפרנס מהעיסוק בה.
בבגרותו הגיע לארגוניה. בגזירות קנ"א איבד את כספו וברח חזרה לאלג'יר. שם פגש ברבי יצחק בן ששת  (הריב"ש) שכיבדו. החיבה התחלפה במחלוקת, שעליה הביע הרשב"ץ חרטה לאחר זמן. בסופו של דבר משנפטר הריב"ש החליפו הרשב"ץ.  הרשב"ץ ביקש שלא להיות מאושר על ידי המלך וחלק על התנהגותו של קודמו שקיבל אישור כזה, לדעתו היה בכך פסול.
נפטר באלג'יר בשנת ה'ר"ד (1444). ואת מקומו מילא בנו רבי שלמה (הרשב"ש) עד לפטירתו בשנת ה'רכ"ז (1467).

צאצאיו

בנו רבי שלמה (הרשב"ש), מילא את מקומו ברבנות אלג'יר.  
בנו של רבי שלמה, רבי צמח דוראן, אף הוא היה מחכמי אלג'יר וממלא מקום אביו משנת רכ"ז (1467). כתב תשובות רבות בהלכה שהובאו אצל כמה פוסקים, בהם רבי יוסף קארו בספרו בית יוסף. 150 מתשובותיו נדפסו יחד עם תשובות אחיו רבי שמעון בספר "יכין ובועז" (ליוורנו תקמ"ב). 
רבי שלמה בן צמח דוראן, רשב"ץ האחרון (נינו של רבי צמח) ורבי שלמה דוראן (נכדו של רבי שמעון דוראן), פעלו באלג'יר כרבנים וראשי ישיבה, בסוף המאה ה-16.
צ'ארלס צ'סנט

רקע

צ'סנט נולד בקליבלנד שבאוהיו, לאנדרו ואן מרי צ'סנט, שהגיעו לקליבלנד מפאייטוויל צפון קרוליינה. שני הוריו היו מעורבי גזע ועל פי ההגדרות שרווחו בעת לידתו במדינות הדרום הוא יכל להחשב לאדם לבן, הודות לסבו מצד אביו שהיה אדם לבן בעל עבדים ועוד מאבותיו שהיו מגזע לבן. למרות זאת, צ'סנט הזדהה כל חייו כאמריקאי-אפריקני.
לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית, וכשצ'סנט היה בן 9 המשפחה חזרה לפאייטוויל, שם ניהלו הוריו חנות מכולת שלא הצליח מבחינה עסקית. בגיל 14 צ'סנט החל לעבוד כמורה בבית הספר המקומי.

קריירה

צ'סנט המשיך ללמוד וללמד ולבסוף הפך לסגן המנהל של בית ספר להכשרת מורים שהתפתח להיות אוניברסיטת פאייטוויל. ב-1878 הוא נשא לאשה את סוזאן פרי, ועבר לעיר ניו יורק, בה קיווה להימלט מהעוני והדעות הקדומות של אנשי הדרום. כמו כן, הוא רצה להמשיך בקריירה בתחום הספרות. לאחר כחצי שנה הזוג עבר לקליבלנד, שם למד ועבר את הבחינה במשפטים ב-1887. הוא הקים עסק שעסק בדיווח על מאורעות בתי המשפט, שנחשב למאוד מצליח.
צ'סנט החל לכתוב סיפורים שהתקבלו על ידי מגזינים מצליחים כמו הThe Atlantic, שגם פרסם את סיפורו הקצר הראשון, "Goophered Grapevine" באוגוסט 1887. ספרו הראשון היה "The Conjure Woman", פורסם ב-1899. בסיפורים אלו כיכבו דמויות שחורות אשר דיברו בניב דרומי אשר היה מקובל באותם ימים בספרות המקומית.
סיפוריו של צ'סנט היו מורכבים יותר מסיפורים רבים בני אותו הזמן. הוא כתב על דמויות המתמודדות עם נושאים קשים, כגון זהות גזעית, גזענות ומצב חברתי כנגזרת של גזע, הנושאים היו מאוד רגישים באותה תקופה במיוחד על רקע הניסיון של לבנים בדרום לגרום לאנשים בעלי רקע אפריקאי למעמד נמוך יותר ובד בבד המתח שנוצר בין "אנשי צבע חופשיים " ועבדים ששוחררו לאחרונה.
צ'סנט המשיך בכתיבת סיפורים קצרים וגם השלים את הביוגרפיה של פרדריק דאגלס, הוא גם כתב מספר רומאנים והופיע כמרצה, למרות שסיפוריו התקבלו בביקורת חיובית הם נמכרו בכמויות מעטות, דבר שבעצם דן למוות את שאיפותיו להתקיים מקריירה ספרותית. הרומן האחרון שלו התפרסם ב-1905. ב-1906 המחזה שלו "בתה של גב' דארסי", הומחז, אך גם הוא היה כישלון מסחרי. בין 1906 למותו ב-1932, צ'סנט פרסם מעט סיפורים קצרים ומעט מאמרים.
צ'סנט היה מוכר ומכובד בין שאר הכותבים של תקופתו, ב-1905 צ'סנט הוזמן למסיבת יום הולדתו ה-70 של מרק טוויין בניו יורק.
החל מ-1901 צ'סנט שוב הקדיש עצמו בעיקר לעסקי הסטנוגרפיה ובד בבד החל להיות אקטיבי בנושאים פוליטיים וחברתיים, הוא מונה לחבר בוועדה הכללית של הארגון לקידום אנשים צבעוניים. הוא נהיה לאחד האקטיביסטים הדומיננטיים של תחילת המאה העשרים, מאמרים שהוא כתב בהתנדבות עבור המגזין של הארגון הציגו ומחו כנגד המדיניות של רבות ממדינות הדרום לדיכוי השחורים. ב-1917 צ'סנט הפגין כנגד הקרנת הסרט "הולדתה של אומה",סרטו מעורר המחלוקת של ד.וו גריפית', באוהיו, אשר בעקבות זאת אכן נאסרה הקרנתו באוהיו.
צ'סנט נפטר ב-15 בנובמבר 1932 בגיל 74, ונקבר בקליבלנד.

סגנון

כתיבתו של צ'סנט התאפיינה בשני סגנונות מרכזיים, ריאליזם אמריקאי ועיתונות חדשה.
היווצרות ים המלח

בקע ים המלח משתרע מהרי הטאורוס בדרום מזרח טורקיה ועד לקצה הדרומי של מפרץ אילת. בקע זה הוא החלק הצפוני של השבר הסורי-אפריקני המשתרע מטורקיה עד מרכז החלק המזרחי של אפריקה. בתחילה היה במקומו של הבקע עמק רחב ושטוח, שנוצר לאחר התרוממות הרי ארץ ישראל. העמק היה גבוה ממפלס הים התיכון והיה מלא מים מתוקים. 
היווצרות בקע ים המלח קשורה לפעילות טקטונית שהתבטאה בתנועה של הלוחות הטקטוניים של אפריקה וערב. הבקע נמצא באזור הגבול בין הלוחות והוא אזור-שבר גאולוגי. החל מתקופת המיוקן העליון (לפני כ-17 מיליון שנה) מתרחשת תנועת הלוחות. הלוח הערבי הנמצא בצדו המזרחי של הבקע נע צפונה 105 ק"מ ביחס ללוח האפריקני (או כפי שהוא נקרא באזור ישראל ולבנון – הלוח הלבנטיני). בין הלוחות שקעה קרקעית העמק והתמלאה סלעי משקע במשך הזמן. הבקע מאופיין בקיום 'בורות' (בקעים קטנים יחסית דמויי מעוין) שנמצאים במקומות מסוימים לאורכו. העמוק ביניהם הוא ים המלח.
שורה של העתקים תוחמים את שולי הבקע ויוצרים את מצוק ההעתקים היורד אל הבקע בסדרת שברי מדרגות. סך ההעתקה האנכית הכוללת של אגן ים המלח היא בסדר גודל של קילומטרים. על פי הערכת חוקרים עומק אגן ים המלח מגיע ל-6-8 ק"מ בצפון הים ו-12 ק"מ בדרומו.
קטעים מסוימים בקרקעית הבקע, בים המלח ובים כנרת, עדיין בתהליך תנועה. כתוצאה מכך יש בבקע פעילות טקטונית מתמשכת ותופעות של רעידות אדמה המרוכזות באגן הצפוני של ים המלח. במחקרים גיאופיזיים נקבע שבבקע ים המלח נוצר מילוי בעובי שבין 8 עד 10 ק"מ. הסלעים בשכבות נוצרו כתוצאה של השקעה של משקעים ימיים ואגמיים. לימוד העובי של שכבות סלעי המילוי הצעירים, סדר השכבות שלהם והגיאופיזיקה של הבקע מבהירים את מקומה של הימה בסדר האירועים הגאולוגיים שהתרחשו בתקופות גאולוגיות בעבר. שכבות הסלע גם מהוות הבסיס להבנת הלימנולוגיה (תורת האגמים) של האגם המשתנה. לאחר היווצרות הבקע בתקופת המיוקן העליון הייתה נוכחות של מי ים בבקע (כתוצאה מחיבורו לים והיווצרות לגונה הנקראת על ידי החוקרים בשם לגונת סדום ) שנמשכה עד תקופת הפליוקן (1.8-5 מיליון שנים). בתקופה זו הושקעו המלחים המרכיבים את הר סדום. בפליסטוקן המוקדם לפני כ-1.5 מיליון שנים נותק הבקע מהים ובימה שנוצרה החלו לשקוע משקעים אגמיים (נקראים תצורות עמורה). במשך הזמן השתנו המשקעים בגלל גורמים אקלימיים וערונתיים והחלו להופיע משקעי תצורת הלשון האגמיים שהם חוואר הלשון.
תקופת הפליסטוקן הצטיינה בגשמים מרובים אך האקלים לא היה יציב: מבחינים בתקופות גשומות ובתקופות שחונות. בפליסטוקן התחתון יצרו המים שירדו משני עברי בקעת הירדן ימה גדולה. ים המלח עצמו הוא שריד קטן לימה הגדולה - ימת הלשון שהשתרעה מחצבה בערבה עד ים כנרת ותחילתה לפני 60,000 שנה. הימה הייתה דומה בתמלחות שלה לתמלחות ים המלח היום. ימת הלשון הגיע לשיאה (כ-170 מטר מתחת לפני הים) לפני 25,000 שנה. היא הצטמקה סופית לפני 15,000-17,000 שנה כתוצאה משינויים קיצוניים באקלים. עקבות הצטמצמות הימות ניכרות היטב בסימני החופים הקדמונים במדרגות ההרים היורדים אל הימות, המעידות על המפלסים השונים של פני ימת הלשון בתקופות השונות.
ההרכב הכימי של התמלחת בים המלח הוא תוצאה של התאדות מי-ים, השקעת גבס ומלח וריאקציה עם סלעי הסביבה ליצירת דולומיט והמסת הליט (מלח בישול) במשך תקופת קיום הים בצורתו הנוכחית.
ראש גדול (ירחון)

ראש גדול הוא ירחון מדע רב-גילאי מקורי ישראלי נטול פרסומות. הירחון החל להופיע בינואר 2000 בהביאו חדשות מדע וטכנולוגיה במגוון תחומי העשייה והמחקר המדעיים, כמו למשל: היקום, חקר החלל, מדעי החיים, ננו-טכנולוגיה, אנרגיה, כדור הארץ, עולם הצומח והחי, רובוטיקה, גנטיקה, פיזיקה, סביבה, חידושי רפואה, המצאות ותגליות, מדעי המחשב, ניסויים.
כתב העת יוצא לאור על ידי עמותת ראש גדול לקידום הידע והחינוך המדעי והוא מלווה את מרבית הפרויקטים המדעיים לנוער.
הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'

הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' (באנגלית: Cambridge University Press) הוא בית הוצאה לאור שפועל מכוח צו מלכותי של הנרי השמיני, מלך אנגליה מ-1534. זוהי הוצאת הספרים הוותיקה ביותר שממשיכה לפעול. היא מוציאה ספרים אקדמיים ולימודיים, ולה סניפים ברחבי העולם.
ספרי ההוצאה מיועדים להימכר בשווקים ברחבי תבל, לקהלי יעד שנעים מבתי ספר תיכון דרך סטודנטים לתואר ראשון ועד לחוקרים.
מטה ההוצאה הוא בקיימברידג', אנגליה. ההוצאה מעסיקה קרוב ל-2,000 אנשי צוות ב-39 ארצות. הפרסומים שלה מכסים כמעט כל נושא לימודי, אקדמי ומחקרי בארצות הדוברות אנגלית - ובהם ספרים מקצועיים, ספרי לימוד, מונוגרפיות, ספרי יעץ, חומרים ללימוד השפה האנגלית, חומרות ופרסומים אלקטרוניים. ההוצאה גם מפרסמת ספרי תנ"ך, ספרי תפילה, וכ-240 כתבי עת אקדמיים המכסים 32 תחומים שונים.
ההוצאה מוציאה לאור מעל ל-3,000 כותרים חדשים מדי שנה, ולה מאגרים של כ-16 מיליון ספרים בתשעה מחסנים מסביב לגלובוס. היא מדפיסה כ-35,000 כותרים שונים.
עומר דוסטרי

קורות חייו

דוסטרי נולד וגדל בראשון-לציון. למד בתיכון הגימנסיה הריאלית. לאחר שחרור מצה"ל, למד לתואר ראשון במדעי המדינה ובתקשורת באוניברסיטת אריאל, במהלכו שימש עוזר מחקר לפרופסור אלכסנדר בליי. בהמשך למד לתואר שני בתוכנית לדיפלומטיה בחוג למדעי-המדינה באוניברסיטת תל אביב, בה שימש עוזר מחקר בתחום הסייבר בסדנת תל אביב למדע, טכנולוגיה וביטחון. עבודת התזה שלו במסגרת התואר השני ("אסטרטגיית הכפייה של שחקנים מדינתיים מול שחקנים תת־מדינתיים: בחינת וניתוח העימות האלים בין ישראל וחזבאללה בשנים 2000–2015 והשפעת מלחמת לבנון השנייה על ממד ההרתעה של ישראל") זכתה בשני פרסי מחקר - פרס "קרן ענבר" ומלגת מחקר על-שם גד יעקובי. במהלך לימודיו לתואר השני התמחה במכון למחקרי ביטחון לאומי. דוסטרי הוא דוקטורנט בחוג למדעי-המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
החל משנת 2013 החל דוסטרי לכתוב מאמרי-דעה, טורים ופרשנויות במגוון עיתונים ואתרי חדשות בישראל. כתביו התפרסמו בין-היתר בעיתוני ובאתרי החדשות הארץ, nrg, מקור ראשון, וואלה, דה-מרקר, ישראל היום ומידה. בין השנים 2018-2016 עבד כעורך חדשות ואקטואליה ב"כאן חדשות", בתאגיד השידור הישראלי. לקראת הבחירות לכנסת העשרים צורף לצוות הדוברות וההסברה בקמפיין הבחירות של מפלגת הליכוד.
השקפותיו של דוסטרי ידועות כשמרניות. בתחום הכלכלי הוא תומך בכלכלת שוק, כאשר הוא מרבה לבקר בכתביו את התכנון המרכזי של הכלכלה הישראלית וכותב על הצורך בצמצום המעורבות הממשלתית בכלכלה ובחיי הפרט, האסדרה והבירוקרטיה, כתנאי לחירות האזרח ולמטרת צמיחת המשק והורדת יוקר המחיה. דוסטרי משתייך לזרם המתנגדים לאקטיביזם השיפוטי ולהתערבות היתרה, כפי שהוא רואה אותה, של מערכת המשפט בעבודת הרשות המחוקקת והרשות המבצעת. השקפותיו הפוליטיות מזוהות עם הימין הישראלי, והשקפותיו המדיניות מתיישבות עם אסכולת הריאליזם.
דוסטרי נשוי ואב לילדה.

מחקריו

מחקריו של דוסטרי עוסקים בתחום הביטחון הלאומי, ובכלל זה האסטרטגיה הצבאית, הכפייה וההרתעה, הטרור, ומדיניות חוץ.
פיליפ גלניסטר

ביוגרפיה

גלניסטר נולד ברובע הארו שבלונדון וגדל ברובע האץ' אנד. הוא בנו של במאי הטלוויזיה ג'ון גלניסטר ואחיו הוא השחקן רוברט גלניסטר. הוא למד בבית הספר "בלקוול סקנדרי סקול", ובעידודה של גיסתו השחקנית אמנדה רדמן נרשם לבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama".
בתחילת שנות התשעים הופיע גלניסטר בסדרות טלוויזיה אחדות בהן "Heartbeat", "עדות אילמת" ו-"Dressing for Breakfast". ב-1997 כיכב כשחקן אורח בסרט הטלוויזיה "Sharpe's Justice" בתפקיד מאט טרומן, אחיו למחצה של ריצ'רד שארפ (שון בין). הוא גילם את ויליאם דובין במיני סדרה משנת 1998, בעיבוד לרומן יריד ההבלים מאת תאקרי.
בשנים 1998 ו-1999 השתתף גלניסטר בסדרה "רוג'ר רוג'ר" בתפקיד נהג מונית השואף להיות כוכב רוק. משנת 2000 עד 2002 כיכב בשלוש העונות הראשונות של הסדרה "לדפוק שעון" בתפקיד בעל המפעל מק מקינטוש. ב-2001 גם השתתף בסדרת סרטי הטלוויזיה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן" בתפקיד התותחן הובס, יריבו של הוריישיו הורנבלואר.
ב-2003 שיחק גלניסטר בתפקיד הצלם המצלם תמונות עירום של הנשים ללוח השנה בסרט הקולנוע "נערות לוח השנה". עוד ב-2003 השתתף במיני-סדרה "שם המשחק". גלניסטר גילם ב-2004 את המפקד הגרמני, ברון היינריך פון ריינגרטן, במיני-סדרה "Island at War" שעסק בכיבוש הגרמני של איי התעלה בתקופת מלחמת העולם השנייה. בדרמה של ה-BBC משנת 2007, "קרנפורד", שיחק גלניסטר בתפקיד מנהל האחוזה, מר קרטר, לצידן של ג'ודי דנץ' ופרנצ'סקה אניס.
עיקר פרסומו של גלניסטר בא לו מגילום דמותו של פקד בילוש ג'ין האנט בסדרה "החיים על מאדים", לצד ג'ון סים בתפקיד סם טיילר, שהועלתה בשנים 2006–2007, וסדרת ההמשך שלה "אפר לאפר" עם קילי הוז בתפקיד אלכס דרייק. גלניסטר שהופיע כבר לצידו של סים ב"שם המשחק" וב"דופקים שעון" השתתף יחד איתו גם בסרט הפשע "Tuesday" ב-2008. גלניסטר התבדח ואמר שהשניים מחויבים על פי חוזה לעבוד יחד אחת לשנה.
ב-2011 כיכב גלניסטר ב-"Demons", סדרת הדרמה של ITV, בתפקיד צייד השדים רופרט גלווין. הוא דיבר בסדרה במבטא אמריקאי וספג ביקורות שליליות. אחרי שהסדרה בוטלה אמר גלניסטר שהוא הרגיש שהתפקיד לא מתאים לו.
עוד ב-2011 עבד גלניסטר שוב עם ג'ון סים במיני-סדרה "כלבים משוגעים" של Sky TV, על קבוצה של חברים ותיקים שאירועים בלתי צפויים קורים בחופשה משותפת שלהם במיורקה. בעקבות הצלחת הסדרה, השתתף גלניסטר בעונה השנייה ב-2012.
גלניסטר שיחק בתפקיד קטן בסרטו של וודי אלן "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי" ב-2010, ובתפקיד שרל פורסטייה בסרט הקולנוע "בל אמי" שנעשה על פי הרומן מאת גי דה מופסאן.
ב-2011 כיכב בסדרת המתח "Hidden" של BBC One, ובתפקיד קפטן סמולט בעיבוד טלוויזיוני ל"אי המטמון" ששודר בחג המולד 2011. ב-2012 השתתף במחזה "This House".
ב-2013 החל גלניסטר להופיע בסדרה הקומית "עושים בית ספר" בתפקיד המורה להתעמלות, טרוור גאן. בסדרה של BBC One מככב דייוויד ואליאמס. גלניסטר מופיע בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "From There to Here" משנת 2014.
ב-2008 פרסם גלניסטר את הספר "Things Ain't What They Used to Be" על אודות תרבות שנות השבעים והשמונים של המאה העשרים.

חיים אישיים

אחיו של גלניסטר הוא השחקן רוברט גלניסטר. משנת 2006 הוא נשוי לשחקנית בת' גודארד, ולבני הזוג יש שני ילדים: מילי ושארלוט.
אדם האנגה

קריירת מועדונים

האנגה החל לשחק באופן מקצועני בהיותו בן 17, בקבוצת אלבה פהרוואר מארץ הולדתו, ושיחק שם מ-2006 עד 2011. עונת 2010/2011 היוותה עונת פריצה עבורו, כשממוצעיו למשחק עומדים על 17.7 נקודות, 4.3 ריבאונדים, 3.3 אסיסטים ו-2.9 חטיפות למשחק על פני 32.6 דקות בממוצע. הישגיו עם הקבוצה כללו זכיות בפרס ה-MVP של משחק האולסטאר של הליגה, וזכייה בליגת ה-CEBL (‏Central European Basketball League, בעברית: ליגת הכדורסל המרכז אירופאית), הכוללת קבוצות מאוסטריה, צ'כיה, רומניה, סלובקיה והונגריה. בשנה שבה סיים את תקופתו בהונגריה העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, ונבחר על ידי סן אנטוניו ספרס בבחירה מספר 59, אחת לפני האחרונה בבחירות הדראפט. האנגה מעולם לא שיחק ב-NBA. בקיץ 2011 עבר האנגה לקבוצת באסקט מנרסה מליגת העל הספרדית.
אחרי שתי עונות במנרסה עבר האנגה למועדון הספרדי המוביל קאחה לבורל ויטוריה, בו חתם על חוזה לארבע עונות. בעונתו הראשונה אכזב יחסית, כשקלע רק 5.8 נקודות למשחק ב-16.9 דקות בממוצע. בעונתו השנייה בקבוצה הועבר בהשאלה לאבלינו מהסרייה א'. באיטליה ניצב האנגה במקום השני בחטיפות למשחק בממוצע באותה עונה, עם 1.9 כאלו. נוסף על כך העמיד ממוצעים של 10.6 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים. לקראת סיום העונה בליגה הספרדית חזר לוויטוריה, אחרי שסיים את העונה באיטליה עם אבלינו. בעונה הבאה תפס האנגה תפקיד משמעותי ברוטציה בקבוצה, ששינתה את שמה ל"לבורל קוצ'ה ויטוריה", כששיחק 33 דקות בממוצע בעונה הסדירה בליגה. עונה זו סימנה את עלייתו של האנגה לרמת משחק גבוהה ביורוליג, והוא נכלל בחמישייה השנייה של העונה בליגה הספרדית. באוגוסט 2016 פורסם כי האנגה יעבור לברצלונה תמורת שני כדורגלנים שיעברו לוויטוריה, בעסקה תקדימית בתולדות הספורט המקצועני, אך עסקה זו לא יצאה אל הפועל - בין היתר עקב התנגדות של איגודי הספורט.
בעונת 2016/2017 זכה בפרס שחקן ההגנה של היורוליג, ונבחר לחמישיית העונה בליגה הספרדית. בסיום העונה, לאחר משא ומתן ממושך בין ברצלונה לבסקוניה שכלל גם הארכת חוזה של האנגה בסאסקי בסקוניה - בה שימש כקפטן הקבוצה - עד עונת 2019/20, עבר האנגה לברצלונה.

קריירה בינלאומית

האנגה משתתף במשחקי נבחרת הונגריה בכדורסל. במוקדמות יורובאסקט 2017 הוביל את נבחרתו להעפלה ראשונה לטורניר מאז 1999. במוקדמות העמיד האנגה ממוצעים של 20.3 נקודות, 7 ריבאונדים ו-4 אסיסטים למשחק.
חסן א-לקיס

חסן הולו א-לקיס (בערבית: حسان هولو اللقيس, תעתיק מדויק: חסאן הולו אללקיס; 1966 - 4 בדצמבר 2013) היה מפקד בכיר בארגון חזבאללה; שימש כראש יחידת התקשורת והטכנולוגיה, והאחראי על הרכש הצבאי בארגון. חוסל בידי מתנקשים אלמונים.

ביוגרפיה

א-לקיס נולד בשנת 1966 בבעלבכ שבלבנון. היה פעיל בארגון חזבאללה מגיל 19, והתגייס אליו זמן קצר אחרי שהוקם בהובלת חוסיין דהקאן. הוא היה מקורב מאוד למזכ"ל הארגון, השייח' חסן נסראללה. בין תפקידיו שימש גם כראש מערך הרקטות, המזל"טים והנ"מ של הארגון, והיה גם המתאם מול איראן בנושאי אמל"ח.
הוא היה מבוקש בקנדה ובארצות הברית בשל הפעלת רשת תאים של החזבאללה במדינות אלו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. במלחמת לבנון השנייה ישראל ניסתה להתנקש בחייו על ידי הפצצת ביתו. בנו נהרג כתוצאה מההפצצה, אך הוא לא שהה במקום, וניצל. על פי הדיווחים, הוא ניצל מעוד מספר ניסיונות התנקשות.
בליל 3 בדצמבר 2013 ארבו ללקיס, בחניון בית מגוריו, מספר מתנקשים וירו בו בעת ששהה ברכבו. הירי בוצע באקדחים עם משתיקי קול. לקיס נפגע אנושות מהירי ומותו נקבע בשעות הבוקר המוקדמות בבית חולים בביירות. 
על זהות המתנקשים נפוצו טענות ושמועות שונות. חזבאללה מיהר להאשים את המוסד בהתנקשות. אולם דובר משרד החוץ הישראלי, יגאל פלמור, הכחיש שישראל הייתה מעורבת בחיסול. איראן וסוריה האשימו אף הן את ישראל במעורבות בחיסול. מאוחר יותר קיבלו אחריות להתנקשות מספר ארגונים סוניים אלמוניים. כעבור ימים אחדים פרסם עיתון כווייתי את הטענה שא-לקיס חוסל בידי חזבאללה, לאחר שנחשף כסוכן של "המוסד". 
א-לקיס נקבר בעיר הולדתו, בעלבכ.
שגיא אלנקוה

ביוגרפיה

אלנקוה נולד בחדרה, את שירותו הצבאי בחובה ומילואים מילא במערך ההובלה של צה"ל. בעל תואר ראשון במדעים מהאוניברסיטה הפתוחה.
משיריו התפרסמו בעיתונות היומית ובמגוון כתבי עת, בהם: "עיתון 77", "שבו", "פסיפס", "מעין", "מטען", "עמדה", "כתובת", "הליקון", "מטעם", "ננופואטיקה", "הבה להבא", "הו!" ואחרים.
על ספרו הראשון "קונכייה" הוצאת ירון גולן זכתה בפרס שרת התרבות לספרי ביכורים לשנת תשע"א. חתן פרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ו.
שירים אחדים פרי עטו תורגמו לאנגלית, לאיטלקית, ולגרמנית, באיטלקית פורסמו בגרסה המקוונת של כתב העת הספרותי האיטלקי Atelier, בגרמנית באנתולוגיה Grand Tour בהוצאת Hanser.

שירתו

שירתו היא ביטוי יחס המשורר לעצמו והיא מרובה במטפורות שמתייחסות למשורר. ספרו חפץ למשל מכיל כבר בעצם הכותרת שלו התייחסות למשורר כחפץ למעשה, איזה נייר מקופל או משהו שהקורא נושא עמו לספרייתו. היא מהווה ביטוי לתחושות קיומיות של סבל על היות האדם בודד מאלוהיו ומחובר לישותו. שירה מהווה בשבילו נקודת חיבור להתמודדות עם החיים בעידן בו קשה מאוד להתמודד בהם בלי אמונה באלוהות ולכן היא שירה חילונית. למרות התקבלותו הגורפת בשירה הישראלית דמות המשורר שעולה משיריו היא של ממשורר בודד וגלמוד שמחפש את סוד הקיום בעצם מהותו הנפשית והפיזית ומנתק עצמו ממהויות על טבעיות שממשות את הקיום באופן דתי. השירה עבורו היא דרך להביע את תחושות החיים ואת מכאוביו והצלחותיו של היוצר תוך התייחסות למבני נפשו כפי שהם באים לידי ביטוי בחשיבה בת זמננו ובתודעתו הפואטית.
ג'בל חופרה

ג'בל חופרה היא גבעת חול מתצורת חצבה הנמצאת שני קילומטרים מזרחית למושב עין יהב, על גבול ירדן-ישראל.
הגבעה נמצאת בגובה של 70 מטר מתחת לפני הים, אך היא מתנשאת מעל נחל הערבה ומושב עין יהב שנמצאים ממערב לה.
מהגבעה ניתן לראות את הרי אדום במזרח, עין יהב ונחל הערבה ממערב.

היסטוריה

מגבעה זו ירו הפדיונים על עין יהב בשנות השישים של המאה ה-20
בשנות השבעים נתפסה גבעה זו על ידי צה"ל, בהוראת שר הביטחון משה דיין, אירוע שהתקיים בסמוך לספטמבר השחור, בו גירש מלך ירדן את אש"ף לדרום לבנון. ישראל עזרה לממלכה על ידי העלאת טנקים לקו עמדות אל מול הצבא הסורי שהתקדם דרומה לכיוון ירדן כל זאת בחסות ארצות הברית.
לאחר חתימת הסכם השלום עם ירדן ב-1994 עבר השטח שנתפס מזרחית לנחל ערבה לישראל ושטחים אחרים נמסרו במקומו.
במקום הוקמה סוכת תצפית עם הסברים על האזור.