google/wiki40b huggingface dataset:
ערך נוכחי

ערך נוכחי (או ערך מהוון) הוא הערך בהווה של סכום כסף (או זרם תשלומים) שאמור להתקבל במועד כלשהו בעתיד.
הערך הנוכחי נמוך מן הערך בעתיד בשיעור הריבית המצטברת במשך אותה תקופה, פער זה נותן את ערך הזמן של הכסף. מציאת הערך הנוכחי מתבצעת על ידי היוון.
ערך נוכחי הוא אחד מכלי העבודה המרכזיים בתורת המימון העוסקת, בין השאר בבחירה בין אלטרנטיבות של השקעה או מימון, ובתורת האקטואריה העוסקת בפתרון בעיות כלכליות בהן משולבים מצבי אי-ודאות תוך שימוש בטכניקות מתמטיות וסטטיסטיות.

כללי

מציאת הערך הנוכחי PV של סכום עתידי FV, או היוון, היא "ניכוי" הריבית שמתווספת על הסכום PV עד המועד העתידי. במלים אחרות, ערכו הנוכחי של הסכום העתידי FV הוא הסכום בהווה PV, שאם יצבור ריבית עד המועד העתידי, ישווה ל FV.
אם נסמן את גורם התוספת ב- G, אזי כדי ל"נכות" תוספת זו, מחלקים את הסכום בתוספת זו, או באופן שקול מכפילים בגורם: .

לדוגמה, כאשר הריבית המתווספת היא מהסוג ריבית דריבית: . חישוב הערך הנוכחי יתבצע על ידי הכפלת הסכום העתידי בגורם:

חישוב הערך הנוכחי עבור סכום חד פעמי

על מנת למצוא את הערך הנוכחי של סכום כסף צובר ריבית, משתמשים בנוסחה הבסיסית: 
PV - ערך נוכחי
FV - ערך עתידי
R - ריבית
n - מספר תקופות צבירת ריבית

חישוב הערך הנוכחי עבור סדרת סכומים

כאשר מפקידים סכום קבוע בסוף כל תקופה, הנוסחה לחישוב הערך הנוכחי היא:
PV - ערך נוכחי
p - סכום תקופתי קבוע
R - ריבית
n - תקופות
נוסחה זו נובעת ישירות מהנוסחה לחישוב סכום של סדרה הנדסית.
הגורם: , נקרא גם "מקדם ערך נוכחי מצטבר" (מ.ע.נ.מ).

דוגמה

אדם מעוניין ללוות כסף. יכולת ההחזר שלו היא 1,000 שקלים בחודש. ההלוואה היא ל-10 שנים, ומכאן שמספר התשלומים הוא 120. הריבית השנתית היא 6%.

כמה כסף יוכל ללוות?
תשובה - על ידי הצבה בנוסחה:
ומכיוון שהריבית החודשית היא (בקירוב) 0.005 [ 12 / 6% = 0.005 ], ומספר התשלומים הוא 120, נפתור את המשוואה כדלהלן:

הנוסחה עבור קצבה תמידית (אנונה צמיתה-קונסול)

ישנם מקרים בהם נרצה לחשב את הערך הנוכחי של תזרים אינסופי של ריבית. למשל, כמה כסף יש להפקיד בקרן כך שתניב הכנסה קבועה לעד?
במקרה זה הנוסחה פשוטה הרבה יותר והיא מתמצה ב:

כש:
PV - ערך נוכחי

C - נקרא גם:PMT  - סכום קבוע עתידי
 
r - גובה הריבית
הערה: קיימות נוסחאות נוספות עבור סכומים ההולכים וגדלים (או קטנים) לאורך הזמן.
הבלעת תחומין

הבלעת תחומין (או הבלעת תחומים) היא עיקרון בדיני תחום שבת, ולפיו אם ישנה חפיפה כל שהיא בין שני תחומי שבת של אדם אחד, רואים את שני התחומים כתחום אחד והאדם רשאי להלך בכולו.

רקע

בשבת, כברירת מחדל לכל אדם ישנו תחום שבת אחד, שהוא מרחק של 2000 אמות (כ־1 ק"מ) סביב השטח המיושב בו האדם שוהה בשעת כניסת השבת. בנוסף לכל אדם ישנו תחום ד' אמות סביבו, לדוגמה במקרה ובו אדם יצא מתחום השבת שלו, יש לו תחום נוסף של ד' אמות בו מותר לו לנוע, וחל עליו איסור לצאת חוץ ממנו ולחזור לתחום השבת הראשוני.

מקור

במשנה נאמר: "מי שיצא ברשות ואמרו לו כבר נעשה מעשה, יש לו אלפים אמה לכל רוח אם היה בתוך התחום כאילו לא יצא". פירוש המשנה הוא, שאדם שיצא מתחום השבת שלו לצורך פיקוח נפש, ולאחר שיצא התברר לו שאין עוד צורך בעזרה, חכמים נתנו לו תחום שבת חדש סביב המקום בו הוא עומד כעת. אם הוא עדיין לא יצא מתחום השבת הראשוני, הוא רשאי לחזור אליו.
בגמרא נחלקו האמוראים בפירוש המשנה: "מאי אם היה בתוך התחום כאילו לא יצא? אמר רבה הכי קאמר, אם היה בתוך תחום שלו כאילו לא יצא מתוך ביתו דמי. פשיטא? מהו דתימא הואיל ועקר עקר (-שמכיוון שעקר הוא מביתו התבטלה שביתתו) קא משמע לן. רב שימי בר חייא אמר, הכי קאמר אם היו תחומין שנתנו לו חכמים מובלעין בתוך התחום שלו כאילו לא יצא מתחומו במאי קמיפלגי מר סבר הבלעת תחומין מילתא היא ומר סבר לאו מילתא היא".

מחלוקת האמוראים

ישנם שני פירושים למחלוקת האמוראים. על פי הפירוש העיקרי, האמוראים נחלקו בעצם קיומה של הבלעת תחומין. לפי רב שימי בר חייא קיים מושג כזה, ובמקרה של חפיפה בין שני תחומי השבת, האדם רשאי לשוב לתחומי הראשוני, בעוד רבה חולק על קיום המושג, ולכן נאלץ לפרש את המשנה באופן שאינו קשור להבלעת תחומין.
לפי הפרשנות השנייה, שני האמוראים מודים בעצם קיום המושג 'הבלעת תחומין', והמחלוקת ביניהם היא שלפי רב שימי כאשר שני התחומים מתחברים יחד, אנו מחשיבים אותם לתחום אחד גדול  על ידי סברת "הבלעת תחומין", ומכיוון שכך יכול האדם להסתובב בכל שטח התחומים בחופשיות. לעומת זאת רבה אינו מעניק להבלעת התחומים זה בזה משמעות כתחום רחב אחד, אך יש לחיבור התחומים השפעה מסוימת: באופן רגיל, כאשר אדם עוקר מביתו משבת במטרה לעבור למקום אחר מחוץ לאלפיים האמה כדי להציל נפשות, מתבטלת ה"שביתה" בביתו הישן, ושוב נחשב הדבר כאילו שובת הוא במקום אליו הוא מתעתד ללכת (גם אם אחר כך חזר בו). אך כאשר המקום השני ותחומיו נמצאים בתוך תחום השבת של ביתו, אין מתבטלת שביתתו הראשונה בכך שהוא חפץ לעקור וללכת להציל נפשות בתחום האחר, ועדיין יכול הוא ללכת אלפיים אמה לכל רוח.

נקודות הסכמה

במקרה פרטי אחד קיימת הסכמה בין רבה ורב שימי, והיא במערה שיש לה שני פתחים משני צדדיה, שאז, נמדדים אלפים האמה מכל פתח באופן נפרד, ומדין "הבלעת תחומין" אנו מחשיבים את שני התחומים לתחום אחד ארוך. רבה, מסביר את החילוק בין הבלעה כזו להבלעת תחומין רגילה שעליה הוא חלוק, בכך שכאשר שני התחומים באים מחמת שביתה אחת, ניתן להחשיב אותם כתחום אחד ארוך, אך לא כאשר שני התחומים באים מחמת שתי שביתות שונות.
שער אפרים

היסטוריה

המושב יושב בסוף אוגוסט 1953 על ידי משפחות מעולי תימן שהגיעו מקריית שמונה. במושב הוקמו 80 משקים חקלאיים להם הוקצה שטח של 3,000 דונם. באמצע שנות ה-60 נסללו דרכים פנימיות במושב.
במלחמת ששת הימים סבל המושב מהפגזה, ורוב יבולו אבד. הרחקת הגבול בעקבות המלחמה לא הביאה הקלה במצב הביטחוני. מספר חוליות פת"ח פעלו באזור ועול השמירה גדל. עם זאת, אנשי המושב הרחיבו את שטחי העיבוד שלהם עד הקו הירוק. 
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 שקע המושב בחובות ונקלע למצוקה כלכלית וחברתית. בעקבות זאת הוחלט במושב בתאום עם המוסדות המיישבים להפוך את המושב ליישוב קהילתי, תוך השארת כ-30 משקים פעילים במקום. בתחילת שנות ה-90 יזמו פרנסי המושב פרויקט הרחבה כדי לשקם את המושב. בניגוד לפרויקטים רגילים בהם ההרחבה כללה הכפלת מספר היחידות במושב, בשער אפרים אושר להקים 350 יחידות דיור בהרחבה, כאשר במושב היו 80 משקים. אישור להרחבה חריגה זו ניתנה בגלל המקום הרגיש של המושב על גבול הקו הירוק בין יישובים ערביים ובמטרה לשקם את המושב ממצבו המדורדר. 160 מגרשים הוקצו לחברי המושב והשאר הוצעו למכירה החל משנת 1996, במחיר של כ-75,000 דולר למגרש. בתחילת שנת 2000 הורה מינהל מקרקעי ישראל על הפסקת שיווק המגרשים, בטענה שבמסמכים הרשמיים לגבי ההרחבה הובטח שמחיר מגרש יהיה 38,000 דולר בלבד. פרנסי היישוב הועמדו לדין בגין אישומים שונים, אך זוכו מרובם לאחר שהשופט קבע שהמנהל היה מודע למחירי השיווק של המגרשים והסכים להם. בגזר הדין של פרנסי המושב שניתן במרץ 2008 קבע השופט צבי גורפינקל כי "אין מנוס ממסקנה כי במקרה הנוכחי, הכריעה הבירוקרטיה את היוזמה החופשית וניסיון כן לשקם מושב כושל ולהפכו למושב לתפארת, סוכל על ידי הבירוקרטיה במדינת ישראל".
בשנת 2003 מונה מפרק למושב. לאחר שנקבע שחברי המושב שילמו דמי פיתוח מופחתים לעומת רוכשי המגרשים, נדרשו חברי המושב להשלים את הסכומים שלא שילמו.
התוכנית של הרחבת המושב קרמה עור וגידים ויצאה לפועל באמצע שנות ה-90. רוב השטחים שהוצעו למכירה נרכשו בידי זוגות צעירים, ומשפחות צעירות רבות ממעמד סוציואקונומי בינוני-גבוה שחיפשו איכות חיים גבוהה ואווירה קהילתית. 
ב-9.4.2018 החליט בית המשפט המחוזי לסיים את הפירוק במושב שער אפרים. ביום 1.7.18 מונה וועד ממונה בראשות מר אברהם קטרי על ידי רשם האגודות השיתופיות. הוועד הממונה יכהן לתקופה של 12 חודשים. הוועד החליף את עו"ד איתן ארז בתפקידו כמפרק מפעיל של האגודה וניהול האגודה עבר לידיו של הוועד הממונה.     
כיום המושב הוא השני בגודלו ביישובי מועצת לב השרון, מונה כ-1,800 תושבים, והוא המושב הגדול ביותר מבחינת מספר הלומדים במערכת החינוך הממלכתית. בתחומי המושב ניתן למצוא מעון מגילאי 0 עד 3 וגני ילדים. כמו כן קיימים במושב מבני ציבור דוגמת אולם לפעילויות תרבות, מועדון נוער, חדרי חוגים וסטודיו למחול, גני שעשועים, בתי כנסת, מקווה, ומשרדי הוועד המקומי.
צבי מגן

חייו

מגן נולד בסיביר שבברית המועצות, בן לאם ניצולת השואה ילידת פולין ואב ששירת בצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא גדל בצ'רנוביץ (כיום באוקראינה), עבר עם משפחתו לפולין ומשם עלה לישראל במסגרת עליית גומולקה ב-1960. המשפחה שוכנה במעברה בראשון לציון והוא נקלט כילד חוץ בקיבוץ גן שמואל. ב-1963 התגייס לצה"ל ושירת בחיל החימוש ביחידת שריון. לאחר שחרורו הצטרף לגרעין התיישבות בקיבוץ אייל. ב-1970 התגייס לשירות קבע באגף המודיעין, שירת ביחידה 8200 בצוות של דוברי רוסית, ובחטיבת המחקר. השתחרר ב-1987 בדרגת סא"ל. 
לאחר שחרורו גויס לשירות בנתיב ונשלח ב-1988 למוסקבה. שירת בחטיבת המחקר והמודיעין של הארגון, באגף המטה וכסגן ראש נתיב ופעל במוסקבה. ב-1993 מונה לשגריר ישראל הראשון באוקראינה ושגריר לא תושב במולדובה. בשנים 1998-1999 כיהן כשגריר ישראל ברוסיה. במקביל, מונה ב-1999 לראש נתיב ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2006. 
בשנים 2006 עד 2009 עמד בראש המכון ללימודי אירואסיה במרכז הבינתחומי הרצליה. מיולי 2009 מכהן כחוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי.
Leprous (להקה)

היסטוריה

לאחר שהוציאו מספר דמואים עם שינויי הרכב רבים, ההרכב התייצב והלהקה הקליטה את אלבום הבכורה שלה, Tall Poppy Syndrome באוגוסט 2008. הלייבל האמריקאי Sensory Records החתים את הלהקה והאלבום יצא במאי 2009.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות, בעוד הלהקה צברה תשומת לב כלהקה המלווה את Ihsahn, הסולן לשעבר של להקת Emperor, שאשתו היא אחותו של הסולן/הקלידן של Leprous, איינר סולברג.
בשנת 2010, לאחר סיבוב הופעות בארצות הברית ובאירופה, הלהקה הודיעה כי הם נפרדים מהבסיסט הלבור סטרנד, שהוחלף על ידי ריין בלומקוייסט.
האלבום השני של הלהקה, Bilateral, יצא ב-24 באוגוסט 2011, לאחר שהלהקה חתמה עם הלייבל InsideOut בסוף פברואר של אותה השנה. באלבום השתתף Ihsahn כאורח.
בפברואר 2013, כחלק ממיני-פסטיבל פרוגסטייג', הגיעה הלהקה להופעה אחת בישראל במועדון רידינג 3.
את האלבום השלישי שלה הוציאה הלהקה ב-20 במאי 2013, בשם Coal. האלבום תואר על ידי סולברג כ"מלנכולי ואפל יותר מקודמו ה'שמח' Bilateral." האלבום התאפיין במקצבים איטיים ושירים המכילים יחסית מעט ריפים שונים, שחוזרים על עצמם ונבנים לאט במהלך השיר.
במאי 2014 הלהקה הודיעה על עזיבתו של המתופף תוביאס אנדרסן, שהוחלף על ידי באארד קולסטד, שניגן יחד עם הלהקה בסיבוב ההופעות שלהם ב-2013.
יחד עם קולסטד, הלהקה הוציאה את האלבום הרביעי שלהם, The Congregation, ב-25 במאי 2015. האלבום המשיך את המגמה שהחלה בקודמו Coal, כשהוא מתבסס על קצב בעיקר ופחות מלודי מ-2 האלבומים הראשונים של הלהקה.
במרץ 2016 הגיעה הלהקה להופעה נוספת בישראל במועדון תמונע.
ב-25 באוגוסט 2017 הוציאה הלהקה את Malina, אלבום האולפן החמישי שלהם. בניגוד לאלבומם הקודם, Malina הוא אלבום מעט יותר מלודי, אמנם גם יותר "פופי". הלהקה זכתה להרבה פרסום בזכות השיר From the Flame, שנכון ל-2018 נחשב לשיר הכי פופולרי שלהם.
בנובמבר 2018, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות משותף עם להקת Haken בצפון אמריקה.
כנסייה (מוסד)

תהליך היווצרות הכנסייה

כנסייה נוצרת במספר שלבים, שאינם בהכרח עוקבים, אלא יכולים להתרחש במקביל:
מיסוד -
ככל שקהילה דתית חדשה הולכת וגדלה, נבצר ממנה לשמור על יציבות וסדר המבוססים רק על הקשרים האישיים שבין חבריה. על כן, עולה הצורך במיסוד של המבנה הארגוני ושל חובות וזכויות חברי הקהילה. המיסוד כולל היווצרות של שכבת נושאי תפקידים דתיים מיקצועיים - כהונה. הכהונה מתארגנת במבנה היירארכי ובירוקרטי של דרגות ותפקידים, סמכויות, זכויות וחובות. הכהונה כפופה לתהליכים רוטיניים של משמעת, מנגנוני פיקוח וחוקים מיוחדים (המשפט הקאנוני, למשל).
תפקיד וכאריזמה -
בקהילה דתית קטנה (כמו הנצרות בתחילתה) החסד האלוהי והגאולה שורים על הקהילה כולה ("הקהילה הקדושה"). עם מיסוד הכנסייה, הופכת זאת למקור החסד ועל כן הגאולה יכולה לנבוע רק בתוכה. השלב הבא הוא נטילת מונופול על חלוקת החסד הדתי, בעזרת הכהנים שהם המתווכים בין האל והמאמינים. רק לכהנים אלו יש כלים לחלוקת חסד וגאולה (הסקרמנטים בנצרות הקתולית). הכהנים אינם בהכרח אנשים חסרי חטא. עיסוקם נובע מתפקידם בהיירארכיה הכנסייתית ולא מתכונותיהם האישיות. כדי לשמור על סדר זה, הכנסייה שוללת בתוקף ובאופן מוחלט מגע ישיר בין מאמין ואלוהיו, שלא בתיווך הכהנים.
קאנוניזציה -
הכנסייה בלבד קובעת את מהות, סדר ולשון כתבי הקודש ורק לאנשיה יש סמכות דתית לפרש כתבים אלו. הכנסייה גם קובעת את נוסח טקסי הפולחן, התפילות ומועדי החגים השונים. היא קובעת קדושים וצורות הפולחן המיוחדות להם.
התפשרות עם המציאות -
במסגרת של קהילה דתית קטנה או כת דתית, החברים נדרשים לאורח חיים דתי חמור וקיצוני. דבר זה אינו אפשרי במסגרת של כנסייה גדולה. המבקשים והמוכנים להמשיך באורח החיים הדתי החמור פורשים, בדרך כלל, מהציבור והופכים לנזירים. על רוב הצבור, מאידך, מותאמות מצוות דתיות שהציבור יכול לעמוד בהן והמותאמות ליכולתם וסגולותיהם של בני אדם "רגילים". הכנסייה חייבת להתפשר עם המציאות החברתית כדי למשוך אליה את מירב הציבור על כל גווניו התרבותיים והמעמדיים. המאמין הופך לחבר בארגון הכנסייה אך בניגוד להרבה ארגונים אחרים, הוא אינו בוחר בכנסייה אלא מוכנס כחבר בה ומשתמש בשירותיה כפי שהוא משתמש בשירותי מוסדות אחרים. שירותים אלו כוללים, לרוב: ענייני אישות, תרבות, סעד, בריאות ועוד. כך נוצרת תלות הדדית בין החברה והכנסייה. מצד אחד החברה תלויה בכנסייה הקובעת ומפקחת על נורמות ואורחות חיים בתחומים רבים של החברה ומצד שני הכנסייה חייבת למתן ולסגל את דרישותיה לחברה כדי שפיקוח זה של הכנסייה יוכתר בהצלחה.

הכנסייה בחברה המודרנית

בחברה המודרנית, הכנסייה היא גורם שמרני. כאשר הכנסייה מגיעה למצב של יחסים תקינים עם השלטון החילוני הקיים ושומרת, על ידי כך, על האינטרסים שלה, היא תומכת בהכרח בשלטון הקיים ומתנגדת לשינויים ומהפכות. במקרים רבים ראשי ונכבדי הכנסייה שייכים לשכבות העליונות של החברה הקיימת ועל כן אינם מעוניינים בשינויים חברתיים. שמרנות זו מביאה את הכנסייה למצב של התנוונות רוחנית, סטגנציה ואי יכולת להענות לתביעות של מציאות משתנה. לעיתים, עקב כך, פוקד משבר חמור את הכנסייה, משבר היכול להביא להופעתו של רפורמטור שישנה את הכנסייה מיסודה או לפילוג בתוך הכנסייה. בקצה השני המשבר יכול להביא לקרע חברתי ולמלחמת תרבות ודת.
יש גם הרואים בפוליטיזציה של הכנסיות עם הופעת מפלגות דתיות, שיא של ניוון כנסייתי ודתי-מוסרי.
ג'ואן מרשל

ביוגרפיה

ג'ואן מרשל נולדה בשנת 1931 בשיקגו וגדלה בעיר זאת. מגיל צעיר הופיעה כנערת תצוגה (showgirl) במועדוני לילה בשיקגו. לראשונה השתתפה בסרט קולנוע כרקדנית בשנת 1945. בשנת 1946 היא לקתה במחלת הפוליו, שגרמה לה למשך פרק זמן מסוים לשיתוק במיתרי הקול ובצוואר, אך היא הצליחה להבריא. בשנת 1958 השתתפה לראשונה בסדרת טלוויזיה. בשנת 1959 עברה לקליפורניה והופיעה הופעות קצרות, כשחקנית משנה במספר סרטים.
תפקיד ראשי בסרט הזדמן לג'ואן מרשל בשנת 1961 כשגילמה דמות של גבר, שהוא למעשה אשה, המבצעת מעשי רצח מחרידים, בסרטו של ויליאם קסל Homicidal (רצחני). שהיה מותחן וסרט אימה. הסרט זכה להצלחה רבה בישראל, כשהוצג בה בשנים 1962 – 1966 בשם " תעלומת הרצח הכפול". דווקא בסרט זה שהיה למעשה פסגת הופעותיה בקולנוע היא נקראה בשם אחר, ג'ין ארלס (Jean Arless). לצורך ההופעה בדמות הגבר בסרט קוצץ שערה הבלונדיני ונצבע בצבע חום והיא הרכיבה עדשות מגע בצבע חום על עיניה כדי שתראינה שונות מצבען הבהיר.
ג'ואן מרשל המשיכה להופיע עד לשנת 1975 בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה, בין היתר ב"אזור הדמדומים" ו"מסע בין כוכבים". ג'ואן מרשל נפטרה בשנת 1992.
Havana

רקע וכתיבה

את השיר כתבו קמילה קביו, בריטני האזרד, אלי טמפוסי, בריאן לי, אנדרו ואט, פארל ויליאמס, ג'פרי למאר וויליאמס אדם פיני ולואי בל, והוא הופק על ידי פרנק דוקס.
בעטיפת הסינגל ניתן לראות את הפרופיל של קביו על גבי רקע אדום, בעוד עטיפות הרמיקס השונות נושאות צבעים אחרים, בין היתר צהוב או כחול.

וידאו קליפ

נכון לאוקטובר 2017, הווידאו קליפ הראשון שיצא לשיר הוא קליפ שהועלה לספוטיפיי שבארצות הברית, בלבד.
קביו העלתה ב-5 בספטמבר 2017, את השיר (ללא קליפ) לערוץ ה-Vevo שלה. הסרטון זכה להצלחה עולמית כשמונה הצפיות שלה עולה על למעלה ממיליארד צפיות.
הקליפ המלא שיצא לשיר הועלה לערוצה של קביו ב-24 באוקטובר 2017, וזכה להצלחה גם כן. הקליפ הוא מעין פארדויה על טלנובלה, ובו ניתן לראות את קמילה צופה בעצמה באופרת סבון, ולאחר מכן העלילה מתפתחת. הקליפ הפך צבר תאוצה ונכון לינואר 2018, מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-600 מיליון צפיות.
הסנהדרין של פריז

"הסנהדרין של פריז" היה כינויה של אספה של רבני היהודים בצרפת, אשר הוקמה ביוזמת נפוליאון בונפרטה במטרה להגביר את הפיקוח על היהודים בקיסרותו, אך גם לרכוש את אהדתם.
לוואי

לוואי הוא משלים של שם עצם, שעונה על שש שאלות אודות שם העצם. השאלות הן: "של מי?", "של מה?",  "איזה?", "איזו?", "אילו?" ו-"כמה?", שם העצם והלוואי מהווים יחד צירוף, כאשר שם העצם משמש כ'גרעין'.

לוואי תואר

לוואי תואר הוא שם תואר המתאר את הגרעין. לוואי התואר יחד עם הגרעין מהווים צירוף שמני. לדוגמה, המשפט "כלב מאולף" מכיל שם עצם + לוואי. על לוואי התואר להתאים במין ובמספר לשם העצם אותו הוא מתאר.

לוואי שייכות

נקרא גם כינוי קניין ומבטא את השייכות של הגרעין. כינוי קניין חבור הוא כינוי קניין שבו הגרעין והלוואי התאחדו למילה אחת (חברי, יומני, אחותי וכו'). לעומת זאת, כינוי קניין פרוד הוא כינוי שמורכב מגרעין ומילת שייכות (הספר שלי, המכונית שלו, המחברות שלה וכו'). מחקרים מראים כי צורת הכינוי החבור נפוצה פי 15-10 מאשר צורת הכינוי הפרוד. 
הבלשן חיים רוזן טוען כי כינוי קניין חבור משמש לציון קשר בלתי ניתן להפרדה. לדוגמה, קצב שאומר ללקוחות בחנותו "אל תגעו בבשרי" לא מתכוון שהלקוחות לא יגעו לו בסחורה. לדוגמה זו ניתן למצוא דוגמאות נגדיות כמו "החנווני סגר את חנותו מוקדם מהצפוי". לכן יש בלשנים אשר חולקים על דעתו של רוזן.

לקריאה נוספת

עוזי אורנן, המשפט הפשוט, אקדמון, 1979.
תקון

תָקוֹן (באנגלית: Corrections) מתייחס לשיקום עבריינים, כחלק מתהליך הענישה או כתחליף לה.
בארצות הברית, בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים, המושג "תקון" הפך רווח תוך דחיקת המושג "פנולוגיה", זאת על רקע עליית גישה חדשה שהדגישה שיקום עבריינים. 
מגמה זו לוותה בשינויים מעשיים בכמה בתי כלא, כגון תוספת הטבות לאסירים, והחדרת אווירה קהילתית יותר לבתי הסוהר. לפחות פורמלית, רוב בתי הכלא הפכו ל"מוסדות תקון" (correctional institutions), והשומרים הפכו ל"קציני תקון" (correctional officers). בשנות ה-80 חל מהפך בגישה האמריקאית כלפי טיפול בעבריינים, וחזרה ועלתה גישה שכונתה באקדמיה "הפנולוגיה החדשה".
קרטל המפרץ

קרטל המפרץ או קרטל דל גולפו (בספרדית: Cártel del Golfo; מזוהה גם בראשי התיבות: CDG) הוא סינדיקט פשע וקרטל סמים מקסיקני בינלאומי, כנראה קבוצת הפשע המאורגן הוותיקה ביותר במדינה. בסיס הקרטל כיום בעיר מטמורוס שבמדינת טמאוליפס בצפון-מזרח מקסיקו, על גדות הריו גראנדה המהווה באזור זה את גבול ארצות הברית-מקסיקו, מול בראונסוויל שבטקסס, ארצות הברית.
מקובל לחשוב כי הקרטל משתף פעולה עם קבוצות פשע אחרות ברחבי אירופה, מערב אפריקה, אסיה, מרכז אמריקה, דרום אמריקה וארצות הברית. מלבד הכנסותיו מסחר בסמים, פועל הארגון גם בתחומים פליליים נוספים וניזון מגביית דמי חסות, סחיטות, חטיפות וחיסולים. הקרטל ידוע כאלים במיוחד.
הקרטל נוסד בשנות ה-70 של המאה ה-20 בידי חואן נפומוסנו גרה, שעסק בעברו בהברחת אלכוהול לארצות הברית כבר בתקופת היובש (שנות ה-30). תחת פיקודם של גרה ואחיינו חואן גארסיה אברגו התמקד הקרטל החל משנות ה-80 בסחר בסמים ובעיקר בקוקאין. במחצית השנייה של שנות ה-90 התנהלו בקרטל מאבקי ירושה, הסגרת ורציחת חברים. ב-1998 השתלט על הקרטל אוסיאל קארדנאס גיין . חידוש פעילותו של הקרטל תחת הנהגת אוסיאל הביא להסלמה באלימות בין ארגוני הפשע במקסיקו, במה שהתפתח לכדי מלחמת הסמים במקסיקו, כאשר קרטל טיחואנה וקרטל חוארס יחד עם יחידת "לוס נגרוס" שבשירות קרטל סינלואה הכריזו מלחמה על קרטל המפרץ והפכו את רחובות עריה של טמאוליפס לשדה קרב. בעקבות האלימות הרבה נוצר לחץ ציבורי ללכוד את אוסיאל, לחץ זה היה הרקע להקמת הארגון הרצחני "לוס סטאס" שנועד בעיקרו להבטיח את שלומו של אוסיאל ולסייע לקרטל המפרץ בביסוס אחיזתו, והפך לימים לארגון פשיעה העומד בפני עצמו.
לאחר מעצרו של אוסיאל והסגרתו כעבור ארבע שנים לידי ארצות הברית, התחלקה השליטה בקרטל בין אחיו, אנטוניו אסקיאל קארדנאס גיין ("טוני המענה"), ובין סגנו, חורחה אדוארדו קוסטייה סאנצ'ס ("אל קוס"). אחריהם הנהיג את הקרטל מריו ארמנדו רמירס טרביניו ("אל פלון"), שגם הוא נעצר בעיר ריינוסה באוגוסט 2013. שמו של מנהיג הקרטל הנוכחי אינו ידוע ורשויות החוק משערות שמדובר באחד מבין מפקדי הארגון בדרג השני לשעבר: אלברטו דה לה קרוס אלוורס ("אל חואניו"); לואיס אלברטו טרינידד סרון ("אל גיצ'ו"); או חואן פרנסיסקו קרילס ("98"). לדעת העיתונאי החוקר רוברטו סביאנו, אפשר ואח שלישי ממשפחת קארדנאס גיין, הומרו ("אל מחדרו", הטיפש), מנהיג את הקרטל.
תשבץ תלת-מישורי

תשבץ תלת-מישורי הוא תשבץ המשתרע על שלושה משטחים, שפוגשים זה את זה ויוצרים אשליה של שלושה מישורים.
בשנת 1985 פורסמו שלושה תשבצים בשם "תשבצים מהסוג השלישי" או "תשבצים תלת-ממדיים" שחיבר דב (דובה) פרימרמן. לסוג זה של תשבצים לא היה המשך. בהוצאת ענבר פורסמו תשבצים תלת-מישוריים מסוג התשבצים הרגילים, תשבץ איטלקי, תשבץ קו ותשבץ מוצפן, שחוברו על ידי אריה ענבר.
האותיות של המילים המשובצות בתשבץ תלת-מישורי מתוחמות, כמו בתשבץ רגיל, על ידי נקודות שחורות או גבולות התשבץ, אך לא על ידי גבולות המישור, קרי, המילה יכולה להשתרע על פני מישור אחד או שני מישורים, כשחלק ממנה באחד המישורים והמשכה גולש למישור הקרוב. אף מילה אינה יכולה להשתרע על פני שלושה מישורים.
מילים המשובצות במישור העליון יכולות לגלוש למישור התחתון הימני או למישור התחתון השמאלי, לפי כיוון המילה. מילים המשובצות במישור הימני התחתון יכולות להיות המשך של מילים המשובצות במישור העליון או שיכולות לגלוש למישור השמאלי. מילים המשובצות במישור השמאלי התחתון יכולות להיות המשך של מילים שגלשו מהמישור העליון או מהמישור הימני התחתון.
תשבץ תלת-מישורי יכול להיות גם תשבץ קו תלת-מישורי (פורסם לראשונה במגוון מורחב מס' 84), אם במקום נקודות שחורות להפרדה בין המילים מציבים קווים מעובים. תשבץ תלת-מישורי יכול להיות גם תשבץ לבן תלת-מישורי (פורסם לראשונה במגוון מורחב מס' 84), אם מוטל על הפותר למצוא גם את הנקודות השחורות/הקווים המעובים המפרידים. המבנה של תשבץ תלת-מישורי פתור יכול לשמש, כמו מבנה של תשבץ רגיל פתור, לצורכי יצירת תשבץ מוצפן או תשבץ להרכבה וכדומה.
איאן קוק

ביוגרפיה

לפני הקמתה של Aereogramme, קוק, שהשתמש בכינוי ג'וני דיימס, היה חבר בלהקה Les Tinglies. ב-1998, היה שותף להקמת Aereogramme. הלהקה הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלהם A Story in White ב-2001. אלבומה השני של הלהקה, Sleep and Release שוחרר ב-2003 ובעקבותיו שוחרר ב-2004 האלבום Seclusion. הלהקה שיחררה את אלבומה האחרון, My Heart Has a Wish That You Would Not Go ב-2007 והתפרקה באותה שנה.

חייו האישיים

קוק מתגורר בברוקלין, ניו יורק.
אוו מוראלס

שנותיו הראשונות

מוראלס נולד למשפחה איימרית, בעיירה אורינוקה, במחוז אורורו שבאלטיפלנו, רמה במרכז האנדים. משפחתו סבלה מעוני קיצוני, ומתוך שבעה אחים, רק שלושה הגיעו לבגרות. בנעוריו עבד במגוון עבודות: רועה צאן, אופה, עושה לבנים ואף חצוצרן.
בתחילת שנות ה-80 עברו בני משפחתו, כמו תושבי הרים אחרים, לשפלה הטרופית במזרח בוליביה. מוראלס ומשפחתו התיישבו בצ'פרה, והקדישו את חייהם לחקלאות, בין השאר של עלי קוקה. מוראלס השלים לימודי תיכון ולאחר מכן התגייס לצבא. במהלך הרפורמות הכלכליות של שנות ה-90 החלו כורים לשעבר לגדל אף הם קוקה, אך הממשלה בראשות הוגו בנסר החלה להילחם בגידול הקוקה במטרה להקטין את יצור הקוקאין, בתמיכת ארצות הברית, באמצע שנות ה-90.
בתור מנהיג תנועת מגדלי הקוקה, נבחר מוראלס לקונגרס של בוליביה בשנת 1997 כנציג אזור צ'פרה. הוא קיבל 70% מהקולות של אזור זה, האחוז הגבוה ביותר מבין 68 החברים של הפרלמנט שנבחרו ישירות בבחירות אלו.
מוראלס הוא מנהיג תנועה שמאלנית של איכרים המגדלים עלי קוקה. המפלגה מתנגדת למאמצי ממשלת ארצות הברית להשמיד את גידול עלי הקוקה באזור צ'פרה שבדרום-מזרח בוליביה. מוראלס הוא גם מנהיג מפלגת "תנועה לעבר הסוציאליזם".
בבחירות 2002 הוא נבחר במקום השני, מה שהדאיג את המפלגות המסורתיות. בכך הפך מוראלס לאישיות נודעת בכל היבשת. הוא נודע בהערות הקיצוניות שלו נגד ארצות הברית. בין היתר טען שההישג הנאה שלו בבחירות 2002 נבע בין השאר מתגובות שגריר ארצות הברית לבוליביה, שליבו את היצרים. בבחירות הבאות, של 2005, הוא זכה בתפקיד הנשיאות.
בין השאר, נודע מוראלס בכך שהוא מתעקש ללבוש סוודר פשוט, בסגנון הסריגה של איכרי האנדים, גם באירועים רשמיים ובפגישות עם מנהיגים אחרים.

כהונתו

בחירתו ממשיכה את התנועה שמאלה של כמה מדינות בדרום אמריקה, לאחר בחירת הוגו צ'אווס בוונצואלה, מישל בצ'לט בצ'ילה ולואיס אינסיו דה סילבה ("לולה") בברזיל. בראשית כהונתו תהו רבים בעולם האם ייטה יותר לכיוון לולה, הדוגל בפוליטיקה של שמאל-מרכז, או לכיוונם של צ'אווס ופידל קסטרו, הדוגלים במדיניות של שמאל רדיקלי ואנטי-אמריקניזם. מפגשים חיוביים עם נציגי סחר של ארצות הברית העידו על הכיוון הראשון בראשית דרכו, אך לאחר מכן נקט מספר צעדים שהעידו על מדיניות שמאלנית.
ב-1 במאי 2006 הודיע מוראלס על הלאמת כל חברות הנפט והאנרגיה במדינה. כמו כן הורה לצבא להשתלט על שדות נפט וגז ומתקני אנרגיה. הנפגעת העיקרית מההלאמה היא ברזיל, כיוון שחברות ברזילאיות הן שהשקיעו את רוב הכספים בשדות הנפט בבוליביה. ב-11 באוגוסט 2006 הודיעה ממשלת בוליביה כי היא מעכבת עד להודעה חדשה את ההלאמה "בשל מחסור במשאבים כספיים".
במהלך חודש מאי, בעקבות חתימת הסכמי סחר חופשי בין פרו ובוליביה לבין ארצות הברית, בהם הוסכם כי האחרונה תורשה לייצא פולי סויה לשתי המדינות ובכך תאיים על מוצר היצוא העיקרי של בוליביה, הודיע מוראלס כי בכוונתו ללכת בעקבות ונצואלה ולפרוש מאיחוד הקהילות האנדיות. צ'אווס וקסטרו התחייבו כי יקנו את כל יבול הסויה של בוליביה, כדי לפצותה על הסיכונים שבפרישה מהאיחוד.

עוינות לישראל

מוראלס ידוע בביקורתו כלפי ישראל. בינואר 2009, כאות מחאה על מבצע עופרת יצוקה נגד החמאס בעזה, החליט הנשיא לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל. במהלך 2014 ביטל הסכם ארוך שנים שנחתם כבר ב-1972 על תנועה חפשית (ללא ויזה) בין שתי המדינות. מוראלס קרא בפומבי לישראל "מדינת טרור". בשנת 2011 ניהל פגישה ידידותית עם אחמד וחידי, שר ההגנה האיראני, שתכנן את הפיגוע האנטישמי בבואנוס איירס ב-1994 בו נרצחו 85 איש ונפצעו 330 (וחידי מבוקש על ידי הרשויות בארגנטינה, מאז הפיגועים). לאחר לחץ פוליטי משלל ארגונים יהודיים, התנצל מוראלס בפני הקהילה היהודית בארגנטינה.
אדלר (תואר אצולה)

אֶדְלֶר (בגרמנית: Edler - "אציל") הוא היה תואר אצולה הנמוך ביותר בין "תוארי אצולת השירות" במרחב הגרמני, האימפריה הרומית הקדושה ויורשותיה. הוא נמצא מתחת לתואר ריטר. תואר אדלר נמצא מעל אצולה ללא תארים שמורשים להוסיף רק von ("של", סיומת -י) לפני שם משפחה. התואר בוטל בשנת 1919.
התואר הוענק בדרך כלל לפקידי ממשל וקצינים וכמו כן למקבלי הדרגה הנמוכה של עיטורי מסדר. התואר עבר בירושה.
בימי הביניים, תחת השיטה הפיאודלית (באירופה ובמקומות אחרים), מי שהחזיקו בנחלה היו בדרך כלל בני האצולה, לכן תואר האצולה כלל את שם הנחלה עם קידומת "פון" (von) או "צו". במאות ה-18, ה-19 ותחילת המאה ה-20 נוהג הענקת "תוארי אצולת השירות" (Nobles of the Robe) הפך לנפוץ, ומתוך מסורת, על מנת להדמות לתוארי האצולה האחרים, גם תואר אדלר בא עם קידומת "פון" או "צו" לפני שם המשפחה, במקום שם הנחלה הפאודלית.