google/wiki40b huggingface dataset:
קרול מרקוביץ'

קרול מרקוביץ' (ברומנית: Carol Marcovici ‏; 8 ביוני 1938 - 29 בדצמבר 2006) היה זמר ושחקן תיאטרון יהודי ברומניה ובישראל, בשפות יידיש, עברית ורומנית.

ביוגרפיה

נולד בעיירה בוחוש, ומגיל ילדות התגורר עם משפחתו בעיר פיאטרה ניאמץ, שם השתתף בחוגים למשחק של בית התרבות המקומי. בגיל 19 החל להשתלם בסטודיו של התיאטרון הממלכתי היידי בבוקרשט אצל אלכסנדרו פינצי וביאטה פרדנוב. ובגיל 21 זכה להופיע לראשונה בתפקיד בהצגה "דעת הקהל" של אאורל סטורין. מרקוביץ' היה שחקן וזמר בולט ברומניה ואחד הכוכבים של התיאטרון הממלכתי היידי. בין ההצגות בהן הופיע ברומניה: "הגולם" מאת ה. לייוויק, "אוריאל אקוסטה" מאת קארל גוצקו, "איוואנוב ואיוואנוב" מאת צ'כוב, "סטמפניו", "נתן החכם", "מותו של סוכן", "היהודיה מטולדו", מאת אלכסנדרו מירודן, לפי ספרו של פויכטוונגר, "הדיבוק" ופרנק החמישי, כמו כן במחזות זמר.
הוא עלה לישראל בשנת 1977 ובשנת 1979 החל להופיע בהבימה. בישראל שיחק בעברית בתיאטרון הבימה בהצגות כמו: נישואי פיגרו, אופרה בגרוש, משיח ועוד. לאחר שמונה שנים ב"הבימה" עבר מרקוביץ' לתיאטרון הקאמרי והשתתף בהצגות רבות, ביניהן: עלובי החיים, מבקר המדינה, ריצ'רד השלישי ,"סוגרים את הלילה" ו"מאחורי הגדר".
ב-1991 השתתף במחזמר "הערב מחזמר" שהעלה הקאמרי עם ריטה ודודו פישר.
כמו כן שיחק בשנית את תפקיד הבישוף במחזמר עלובי החיים בהפקת האופרה הישראלית החדשה. קרול מרקוביץ' הופיע גם בהצגת יחיד עם קטעי משחק ושירה שונים.
במהלך הקריירה שלו הופיע בהפקות והצגות רבות ביידיש, בכ-120 תפקידים שונים.
לאחר עשר שנות משחק ב"קאמרי" הצטרף מרקוביץ' בסוף שנות ה-90 ללהקה הקבועה של "תיאטרון יידישפיל" שם היה שחקן וזמר בולט. 
שבוע לפני פטירתו הופיע לאחרונה בהצגה "מסעות בנימין השלישי" 
מרקוביץ' נפטר ממחלת הסרטן בגיל 68, ונקבר בבית העלמין הדרום בחולון, עיר מגוריו. 
הוא הותיר אחריו את רעייתו מיכאלה מרקוביץ', בן, בת ונכדים.
קרב נוטיון

הלחימה

בזמן שאלקיביאדס הותיר את הצי בידי אנטיוכוס, היה הצי האתונאי עסוק בהטלת מצור על הצי הספרטני שעגן באפסוס. אלקיביאדס קיווה שיוכל למשוך חלק מהצי של ליסנדרוס למלחמה בים הפתוח. אלקיביאדס הותיר את הצי תחת פיקודו של אנטיוכוס כדי שיוכל להתפנות לעזרת תרסיבולוס, שהיה עסוק בהטלת מצור על פוקאיה, צפונית מעט מנוטיון.
אנטיוכוס לא שעה להוראותיו של אלקיביאדס, וניסה למשוך את כוחות הספרטנים לים הפתוח על ידי שליחת כוח קטן של כ-20 ספינות לעבר הים הפתוח, תוך כדי השארת כוחות עתודה מוסתרים מאחור. במידה והתמרון היה מצליח, היה אנטיוכוס מסוגל לאגף את הספרטנים שירדפו אחרי הכוח הקטן עם הופעת כוחות העתודה, וכך להשמיד את הצי הספרטני. (תמרון שמזכיר את קרב קיזיקוס בפיקודו של אלקיביאדס). המפקד הספרטני ליסנדרוס, הבין את התמרון והוציא את כל כוחותיו במרדף אחר הכוח הקטן והשמידו לפני שכוח העתודה הספיק להגיב. בשומעו על שקרה, מיהר אלקיביאדס לנוטיון, וניסה למשוך את ליסנדרוס לקרב נוסף, אולם ליסנדרוס לא נעתר לניסיונות אלו. הניצחון הספרטני, למרות שהיה יחסית קטן, היה חשוב מבחינה מוראלית, והיה הגורם הישיר בהדחתו של אלקיביאדס מהפיקוד על הצי האתונאי.

לאחר הקרב

האחריות לתבוסה בנוטיון הוטלה על אלקיביאדס, יריביו הפוליטיים ניצלו הזדמנות זו כדי לקרוא להדחתו מפיקוד על הצבא. דיודורוס מדווח שאלקיביאדס הודח מתפקידו לא רק בשל ההפסד בנוטיון. ככל הנראה האשמות שווא שהטילו בו יריביו, תרמו להחלטה זו. פלוטארכוס טוען, שההחלטה להדיחו קשורה למוניטין המוגזם שאלקיביאדס ייצר לעצמו בקרב האתונאים. האתונאים התקשו להאמין שאלקיביאדס יכול להיכשל במערכה צבאית. כישלון של אלקיביאדס, לפי טענות פלוטארכוס, יכול היה לקרות רק במידה ואלקיביאדס לא רצה באמת לנצח. מאחר שאלקיביאדס הבין שהוא עלול להיתקל בפורענות גדולה לאחר הדחתו, החליט לגזור על עצמו גלות נוספת לאחר שהעביר את הפיקוד לפי החלטת המועצה.
למרות שההפסד בנוטיון לא היה כישלון מוחלט, הוא איפשר את הדחתם של אלקיביאדס ובני בריתו תראסיבולוס, תראמנס וקריטיאס על ידי מתנגדיהם. קאגן טוען שהדחתם של מפקדים אלו פגעה קשות באתונאים, שכן היו אלו המצביאים המוכשרים והמנוסים ביותר באותו הזמן, והביאה להפסד הסופי מול הברית הפלופונסית בקרב אייגוספוטמוי ב-405 לפנה"ס.
גרשון בלייכרדר

הברון גרשון בְּלַיְיכְרֶדֶר (בגרמנית: Gerson von Bleichröder;‏ 22 בדצמבר 1822, ברלין – 18 בפברואר 1893, שם) היה בנקאי יהודי-גרמני, מאנשי הכספים החשובים במחציתה השנייה של המאה ה-19. שימש יועץ כספים של "קאנצלר הברזל" אוטו פון ביסמרק, וסייע לו בארגון התקציב המלחמתי בשנת 1866, כאשר יצאה פרוסיה להילחם באוסטריה (מלחמת שבעת השבועות), ואף ניהל משא ומתן בשמו של ביסמרק עם צרפת לאחר כניעתה בדבר גובה הפיצויים שישולמו לגרמניה ב-1871.

חייו

בלייכרדר נולד בברלין כבנו של שמואל בלייכרדר (1779–1855), האב התחיל את הקריירה העסקית שלו כסוכן של משפחת רוטשילד והקים בנק. כאשר נפטר האב ב-1855, קיבל בלייכרדר הבן את ניהול הבנק. ב-1859 הפך לבנקאי של ביסמרק, ופיתח איתו מערכת יחסי אמון שאפשרה לו לייעץ לביסמרק גם בנושאים שאינם כספיים. ב-1861 קיבל תואר "יועץ סתרים".
ב-1864 נבחר בלייכרדר להנהלת הקהילה היהודית בברלין.
בלייכרדר היה היהודי הפרוסי הראשון שקיבל תואר אצולה הניתן להעברה בירושה מבלי שנאלץ להתנצר לשם כך. בנוסף קיבל את מדליית הנשר האדום (Roter Adlerorden).
בלייכרדר שמר על אורח חיים יהודי עד יומו האחרון, נפטר בברלין בגיל 71. בניו המירו את דתם, עוד בחייו, לנצרות פרוטסטנטית.
מלני הניק

ביוגרפיה

הניק נולדה באמיין.

מדליית ארד באליפות אירופה לנוער

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה בשנת 2007 זכתה הניק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.57 שניות.

מדליית זהב במשחקי הים התיכון

במשחקי הים התיכון שנערכו בפסקרה 2009 זכתה הניק במדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא משחקים חדש של 26.37 שניות.

מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2010 זכתה הניק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.09 שניות, אחרי תרסה אלסהמר משוודיה (25.63 שניות) ויאנט אוטסן מדנמרק (25.69 שניות).

מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בשנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה הניק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.86 שניות, אחרי אינגה דקר מהולנד (25.71 שניות) ותרסה אלסהמר (25.76 שניות).

2012

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר, צרפת בנובמבר 2012 זכתה הניק ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:38.74 דקות ומדליות ארד, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.76 שניות ובמשחה שליחות 4x50 מטר מעורב (1:47.70 דקות)

2013

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.96 שניות.

שיאנית עולם

בתחרות גביע העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2013 קבעה הניק במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x50 מטר חופשי, ביחד עם פלורן מנודו, ג'רמי סטרביוס ואנה סנטמאן שיא עולם חדש של 1:31.14 דקות, שיא זה החזיק מעמד 3 שבועות.

2014

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחה בדצמבר  2014 זכתה הניק במדליית ארד במשחה שליחות 4x50 מטר בתוצאה של 1:45.89 דקות, אחרי דנמרק שקבעה שיא עולם חדש של 1:44.04 דקות וארצות הברית (1:44.92 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.75 שניות.

2015

הניק, לסבית מחוץ לארון, נחשפה בתחילת יולי 2015 לאלימות פיזית הומופובית קשה שבה נשבר לה האף ונמנע ממנה להשתתף באליפות צרפת הפתוחה. למרות זאת היא התאוששה וחודש לאחר מכן, היא השתתפה באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט אותה שנה וסיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.03 שניות.
שרה אמן

שרה אמָן (באנגלית: Sara Aman; נפטרה ב-1986) הייתה שחקנית תיאטרון קולנוע וטלוויזיה ישראלית-אמריקאית.

חייה

אמן נולדה בתל אביב ושהתה בילדותה תקופות ארוכות עם משפחתה במדינות שונות בעולם, בעיקר בסינגפור. היא סיימה את לימודיה בפנימיה של בית הספר הריאלי בחיפה לפני שעברה ב-1945 לניו יורק על מנת לפתח קריירה במחול. בניו יורק למדה משחק אצל לי סטרסברג ותנועה ומחול בסטודיו של מרתה גרהם. השתתפה במחזות זמר בארצות הברית, בהם במחזמר "המלך ואני" לצד יול ברינר.
בישראל שיחקה ב"הבימה" כמחליפתה של דינה דורון ב"אירמה לה דוס" (ב-1963, תפקיד בעקבותיו השתקעה באופן קבוע בישראל). כן שיחקה בהפקות תיאטרון גיורא גודיק, כגון "הלו, דולי!".
השתתפה בסרטים הישראלים "סלומוניקו" (1972), "איזה יופי של צרות" (1976) ו"אסקימו לימון" (1976, בו גילמה את הרוקחת). בנוסף שיחקה בתוכניות הטלוויזיה הלימודית "רגע עם דודלי" (1981, בתור גברת רחל), Here we are‏ (1976, בתור שרה מגדת העתידות), ו-Neighbours ‏(1976, בתור הבובה "סוזי סורפרייז").
הייתה בעלת גלריה לאמנות בתל אביב.
אמן נפטרה ב-1986 ממחלת הסרטן.
ZNS-TV

היסטוריה

הערוץ החל את דרכו בשנת 1977 כשהחל לשדר תוכניות בידור, חינוך ואקטואליה לתושבי איי בהאמה.
באוקטובר 2010 תאגיד השידור של איי בהאמה (ה-BCB) עבר שינוי מבני משמעותי. כ-80 עובדים פוטרו, פיטורים שהציתו ויכוח ציבורי נוסף. מבין המפוטרים היו כאלו שבחרו בחבילת פיצויים שהוצעה על ידי הממשלה, וכאלו שרצו לנתק את הקשר שלהם עם תאגיד השידור של המדינה. ממשלות אחרות הכריזו כי ה-BCB מהווה נטל משמעותי על התקציב הציבורי מזה שנים, ויש לו מעט מאוד הכנסות.
ב-14 בדצמבר 2011 הודיעה ZNS-TV כי היא מתכננת להמיר את שידוריה לשידורים דיגיטליים, עם היכולת להוסיף האזנה ניידת.
סיודד דל אסטה

אוכלוסייה

העיר היא השנייה בגודלה בפרגוואי, עם כ-321 אלף תושבים (2008).
בעיר מתגוררים תושבים רבים ממוצא אסיאתי, לרוב מטייואן, קוריאה, איראן ומדינות ערב, ובעיר פזורים פגודות ומסגדים.

כלכלה

סיודד דל אסטה היא אזור פטור ממכס השלישי בגודלו בעולם, אחרי מיאמי והונג קונג. ביחד עם פוז דו איגואסו, העיר מופקדת על החברה המפעילה את סכר איטייפו. העיר נשענת רבות על הכלכלה הברזילאית, מאחר ש-95 אחוז מהאנרגיה המיוצרת בפרגוואי בסכר איטייפו נמכרת לברזיל, וגם עקב ריבוי תושבים מברזיל החוצים את הגבול כדי לקנות מוצרים פטורים ממכס. הברחות הן מקצוע שכיח בעיר. הכנסות רבות מההברחות מגיעות למימון ארגוני פשע וטרור.

תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי גוארני מקשר את העיר עם יעדים אחרים באמריקה הדרומית.
Speak Now (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על והולחן ידי טיילור סוויפט לבדה והופק על ידה ועל ידי נייתן צ'פמן. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-פופ. סיימון ווז'יק-לוינסון מאנטרטיינמנט ויקלי, סקר את השיר בחיוב רב ואף טען כי זה אחד משיריה הטובים ביותר של סוויפט.
עם השיר הופיעה סוויפט במהלך סיבוב ההופעות השני שלה, "Speak Now World Tour".
אומה

אומה או לאום היא קבוצת אנשים בעלי זהות לאומית משותפת השואפת להגדרה עצמית במסגרת של מדינה ריבונית בזיקה לטריטוריה מסוימת. בלאום קיימים יסודות משותפים אותם חולקים (בדרך כלל) בני אותו הלאום כגון: שפה, תרבות, מקור אתני משותף, דת, ערכים, אידאולוגיה ומקור היסטורי משותף.
ישנן אומות המקושרות למדינת לאום, ישנן אומות מסוימות שלא שייכות לאף מדינה (כגון הכורדים והטטרים), וישנן אומות המפוצלות בין מספר מדינות, כגון גרמנים, ערבים, ורומנים. ישנן גם מדינות המורכבות משני לאומים (מדינות דו-לאומיות) כגון בלגיה, ומדינות המורכבות ממספר רב של לאומים (מדינות רב-לאומיות) כגון הודו ושווייץ.
הדעות חלוקות בנוגע להגדרה של אומה. במספר גדול של המדינות המודרניות, יש מגוון של אנשים עם מנהגי תרבות ומקור אתני שונה. יש לאומים אשר לא התאגדו סביב השתייכות מולדת כלשהי אלא סביב יסודות של ערכים, ואידאולוגיות מתוך בחירה, דוגמת ארצות הברית, שיש בה כמות גדולה של מהגרים, אך גם היא מתוארת לעיתים קרובות כאומה האמריקנית. עם זאת הלאום בארצות הברית נשען באופן כללי על תרבות משותפת, התרבות האנגלו-סקסית.
במדינת ישראל יש אזרחים בני שני לאומים שונים, הלאום היהודי והלאום הערבי. עובדה זו אינה שנויה במחלוקת בין היהודים ובין הערבים וגם מקובלת על מרבית היהודים ומרבית הערבים. הקביעה מסתמכת על השפות והתרבויות השונות וגם על הקשר עם יתר בני האומה שמחוץ לישראל. עם זאת הביטוי "לאומי" או "בין לאומי" מתייחס למדינה ואזרחיה, לדוגמה "ביטוח לאומי", "ליגה לאומית", "דגל הלאום", "ההמנון הלאומי", "נמל התעופה הבין לאומי", "שירות לאומי", "המשלחת הלאומית", ועוד.
AutoPlay

AutoPlay היא תכונה שהתקבלה לראשונה בחלונות 98, הבוחנת במדיה נתיקה שהתגלה שחוברה מחשב את התוכן שבה, ומכינה ומציגה את התוכניות המתאימות להפעלה התוכן‏. הרעיון שב-AutoPlay קרוב לרעיון של תכונת מערכת ההפעלה AutoRun.‏
AutoPlay נוצרה כדי להקל על שימוש בציוד הקפי כדוגמת נגני MP3, כרטיסי זיכרון, התקני אחסון מבוססי USB, ואחרים, על ידי הפעלה אוטומטית של התוכנות הדרושות לגשת ולהציג את תוכן ההתקנים.
AutoPlay יכול לפעול באופן מתקדם יותר על ידי חומרה ותוכנה תואמים.
אסוציאציה

אַסוֹצִיאַצְיָה (בעברית: תַּסְמִיךְ, סִמּוּךְ) היא כל קשר הנלמד בין שני עצמים כלשהם.
האסוציאציה מקשרת בין עצמים שיכולים להיות מסוגים שונים - עובדות, רעיונות, פעולות, דימויים, גירויים ותגובות, זיכרונות וכדומה. האסוציאציה מוגדרת על-פי תאוריות הלמידה הקיימות כקשר בין גירויים לתגובות. רוב תאוריות אלה הושפעו מהאסכולה הביהביוריסטית בפסיכולוגיה, אסכולה אשר עוסקת בחקר ההתנהגות הגלויה של בעלי חיים ובני-אדם.
ישנם הסברים אפשריים רבים לגבי סיבת קיומו של קשר זה, כגון היווצרות סינפסות חדשות במוח, דפוסים של פעילות עצבית או רשתות של רעיונות מופשטים הקיימות במוחנו.
הפסיכואנליזה וגישות טיפוליות אחרות מתמקדות בחוויה הפסיכולוגית המתעוררת באמצעות גירוי או אירוע, כך שאסוציאציות הופכות לכלי בעל חשיבות רבה במהלך הטיפול. לדוגמה המילה "זבוב" עשויה להעלות אצל המטופל באסוציאציה את המילה "כנפיים", מילה זו עשויה להעלות באסוציאציה את המילה "מטוס" וכן הלאה. שרשרת אסוציאציות זו יכולה לשמש בידי המטפל כדי לאבחן ולאתר קונפליקטים והגנות פסיכולוגיות אצל המטופל.
טכניקה זו משמשת גם במחקרי למידה מילוליים ובמחקרים פסיכובלשניים הבודקים כיצד נוצרת משמעות למילה כלשהי. כאן קיימת הבחנה בין אסוציאציות סינטגמטיות (מילה עוקבת מבחינה תחבירית, כגון כיסא-גדול) לאסוציאציות פרדיגמטיות, (מילה קשורה מבחינת המשמעות, כגון כיסא-שולחן). ילדים נוטים להעלות אסוציאציות סינטגמטיות, ומבוגרים נוטים להעלות אסוציאציות פרדיגמטיות. על פי ההנחה יש במוח "אזורי אסוציאציה", כגון האונה המצחית והקודקודית, שבהם מתרכזת הפעילות השכלית של למידה, חשיבה והסקה.
משום שהמידע בזיכרון לטווח ארוך מקודד על בסיס משמעות תוך קישוריות לידע קודם, האסוציאציה היא אחת הדרכים לשפר את יכולת השליפה מהזיכרון. שימוש באסוציאציות נעשה גם בחיבור הגדרות לתשבצים ובמיוחד לתשבצי היגיון.
המתיקות שאחרי (סרט)

עלילה

מישל סטפנס (איאן הולם) הוא עורך דין הנודד בין עיירות, שבהן אירעו אסונות בהם מעורבים ילדים, ומתפרנס משכנוע ההורים להיעזר בו בתביעות משפטיות כספיות. עם בתו שלו (קרטן בנקס), הוא מקיים קשר מרחוק ושולח לה כספים, במקום לגלות מעורבות ממשית בחייה האישיים, וזו מתדרדרת לזנות ולסמים ונדבקת באיידס. הסרט מתקדם בשני קווי עלילה המתרחשים בזמנים שונים: באחד סטפנס טס לעזור לבתו אחרי שנים של הזנחה, ומתוודה בפני נוסעת אחרת על כישלונו כהורה; במישור העלילה המרכזי הוא מגיע לעיירה בה התרחש אסון, ונערה שהפכה לנכה באסון זה, מכשילה את התביעה הכספית שהוא מנהל בשם הוריה ובשם הורים שכולים רבים.
הטרגדיה שמזעזעת את תושבי העיירה הקטנה בקולומביה הבריטית בקנדה, אליה מגיע סטפנס, היא תאונת דרכים של אוטובוס תלמידים. האוטובוס סטה במפתיע מנתיבו ונפל לתוך אגם קפוא. בתאונה נהרגו ארבעה עשר תלמידים.
תחילה ההורים מסרבים לתבוע בעזרת סטפנס פיצוי נוסף מלבד זה שיועבר ממילא מחברת הביטוח, אך בהמשך הם משתכנעים. התביעה היא נגד העירייה, שכביכול לא ארגנה ביטוח מספק לאוטובוס. התביעה מתבססת על עדותן של הנהגת ושל התלמידה הניצולה היחידה מהתאונה, ניקול (שרה פולי) בת ה-15, שבעקבות התאונה הפכה משותקת בפלג גופה התחתון. ההורה היחיד שמסרב להצטרף לתביעה זו הוא הורה אלמן ששכל באוטובוס את כל ילדיו, והוא יודע היטב מי אשם בתאונה - הוא עצמו, מכונאי העיירה, אשם בה.
במהלך עדותה של ניקול מחוץ לדיון המשפטי בתביעה, היא טוענת במפתיע כי נהגת האוטובוס דולורס (גבריאל רוז) הגבירה את מהירות נסיעתה ולפיכך היא זו שגרמה לתאונה. בעקבות זאת נגוזה כל תקווה להצלחת התביעה ולפיצוי כספי להורים. חלק מהמעורבים יודעים שניקול משקרת, אך לא יכולים לעשות דבר בעניין. וכך חוזרים תושבי העיירה לשגרת ההתמודדות עם אסונם.
במהלך הסרט נעשית אנלוגיה שוב ושוב בין סיפורה של העיירה לבין סיפור "החלילן מהמלין". בסרט מתוארים גם חטאיהם המוסריים של ההורים, בעיקר מתחום גילוי העריות והניאוף.

תגובות לסרט

הסרט זכה לביקורות נלהבות ממבקרי קולנוע רבים. הוא זכה לציון הנדיר 100% בביקורת הקולנוע של Rotten Tomatoes.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל קאן, שם זכה הסרט בשלושה פרסים: פרס הפדרציה הבינלאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI), הפרס הגדול של חבר השופטים, ופרס Ecumenical Jury. בנוסף היה הסרט מועמד לשני פרסי אוסקר - פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ופרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. בטקס פרסי ג'יני, האוסקר הקנדי, זכה הסרט בשבעה פרסים, בהם פרסי הסרט, הבמאי, הצילום והשחקן (איאן הולם) הטובים ביותר.
סאלי לינדזי

ביוגרפיה

לינדזי נולדה בעיר סטוקפורט. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בגיל שבע עם מקהלת בית הספר בביצוע הסינגל "There's No One Quite Like Grandma" שהגיע ב-1980 למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
היא למדה אנגלית באוניברסיטת האל ושאיפתה הייתה להיות עיתונאית. אבל כשלוהקה להצגה היא נהנתה מהחוויה, והחלה ללמוד בבית הספר למשחק "North Cheshire Theatre School". אחר כך החלה להופיע בסטנד-אפ. בגיל 24 פגשה את הקומיקאי פיטר קיי והתיידדה איתו. בהמשך הופיעו קיי ולינדזי יחד בסיטקום "Phoenix Nights" ובווידאו קליפ של הסינגל "Is This the Way to Amarillo?" במסגרת "קומיק רליף". בשנת 2000 שיחקה לינדזי בפרק בסדרה "משפחת רויאל" בתפקיד מישל, החברה של טוויגי.

חיים אישיים

ב-2013 התחתנה לינדזי עם סטיב וייט, מתופף לשעבר בלהקות "The Style Council" ו-"Paul Weller Band". לבני הזוג יש שני בנים תאומים, ויק ולואי.
ב-2015 גילתה לינדזי שהיא תומכת במפלגת הלייבור והשתתפה בקמפיין עבור המפלגה בבחירות הכלליות.
הפיגוע באדורה

הפיגוע

הפיגוע אירע ביום שבת, מעט אחרי השעה 9 בבוקר. שני מחבלים חמושים ברובי M16 ולבושים במדי צה"ל ואפודי מגן, חתכו את גדר היישוב אדורה שממערב לעיר חברון.
בתחילה ניסו המחבלים לחדור לשני בתים ביישוב אך ללא הצלחה. בהמשך פרצו המחבלים לבית משפחת גרינברג. הם ירו למוות בקטיה גרינברג ופצעו את בעלה ובנם. לאחר מכן הצליחו לחדור לבית משפחת שפי וירו על בני המשפחה. מהירי נהרגה הבת דניאל בת ה-5. אמה ושני אחיה נפצעו קל. בעת שהתכוונו לחזור על עקבותיהם הם נתקלו ביעקב כץ ורצחו אותו. לאחר מכן המחבלים נתקלו בחברי כיתת הכוננות של היישוב, וירו למוות באריק בקר.
בדרכם החוצה מן היישוב ירו על ניידת משטרה שחשה לאירוע. השוטרים לא הצליחו לזהות את מקור האש, ומשכך הצליחו המחבלים לברוח מהיישוב דרך הפרצה שיצרו בגדר.
אחר הצהריים של אותו יום הצליח כוח מילואים של צה"ל להרוג את אחד המחבלים ליד הכפר הערבי תפוח, כחמישה קילומטרים מדרום-מזרח לאדורה.
לאחר הפיגוע דיווחה רשת אל-מנאר של חזבאללה כי ארגון "צבא פלסטין" נטל את האחריות לפיגוע.
ביוני 2002 כוח של יחידת דובדבן עצר את פאדי מוחמד סאלם דואק, המחבל השני שביצע את הפיגוע. דואק שוחרר כעבור תשע שנים במסגרת עסקת שליט.
ביוני 2003 חוסל עבדאללה קוואסמה, ראש הזרוע הצבאית של חמאס בחברון, שישראל ייחסה לו בין היתר אחריות לפיגוע באדורה.
ויסנטה גואיטה

קריירת כדורגל

גואיטה, נולד בטורנט שבוולנסיה, וגדל מחלקת הנוער של ולנסיה.
 בעונת 2008/2009 גואיטה קודם לקבוצה הבוגרת של ולנסיה בשנת 2008 בעקבות פרישתו של סנטיאגו קניסארס.
וכאשר כשטימו הילדברנד הודח מהסגל על ידי המאמן אונאי אמרי הוא מילא את מקומו.
גואיטה ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה הבוגרת ב-2 באוקטובר 2008 במסגרת הליגה האירופית בניצחון 2-1 על מאריטימו. אבל לאחר חתימת סזר סאנצ'ס הוותיק מטוטנהאם במהלך העונה, והתאוששותו של רנאן בריטו הוא נשאר כשוער שלישי עד תום העונה.
בעונת 2009-10 לאחר שסזר סאנצ'ס חידש את החוזה שלו בשנה נוספת, והחתמתו של מיגל אנחל נדאל ממיורקה גואיטה והצטרף בהשאלה לרקראטיבו ולבה.
בחודשי נובמבר ודצמבר 2010 הודות לפציעות של סזר סאנצ'ס ומיגל אנחל נדאל גואיטה שיחק במספר משחקים בעמדת השוער בוולנסיה, ובעיקר בלט בניצחון 2-1 נגד אלמריה בליגה הספרדית ובתיקו 1-1 נגד מנצ'סטר יונייטד במסגרת הליגה האירופית.
ב-2 באפריל 2011 הוא סבל את מאובדנו של אביו כתוצאה מהתקף לב (היה רק בן 46) ועל ידי הנחיית המאמן אונאי אמרי סזר סאנצ'ס הוחזר לעמדת השוער.
בשנת 2014 חתם בחטאפה. ב-24 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בחטאפה בהפסד 3-1 לסלטה ויגו. ב-9 ביוני 2018 חתם גואיטה לשלוש שנים בקריסטל פאלאס.
מרים טבעון

מרים טבעון היא מתרגמת ישראלית, מתרגמת מפורטוגזית ומצרפתית לעברית. 
בין השאר תרגמה ספרים רבים של ז'וזה סאראמאגו, ספרים של ז'ורז' אמאדו ושל לידיה ז'ורז'.
טבעון זכתה ב-1995 בפרס היצירה מטעם משרד החינוך והתרבות על עבודתה בתרגום.

תולדות חייה

מרים טבעון נולדה באוזבקיסטן למשפחת פליטים מפולין. המשפחה עלתה ארצה ב-1950 ומרים גדלה ברמת ישי ובקריית טבעון. ב-1970 השלימה את לימודי התואר הראשון בפסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן את לימודי התעודה בתרגום במרכז לבלשנות שימושית בירושלים. ב-1979 השלימה את לימודי ההמשך בשפה וספרות פורטוגזית באוניברסיטת בורדו בצרפת. 
תרגומיה הראשונים ראו אור ב-1975 ומאז פירסמה יותר מששים תרגומים למיטב הספרות הפורטוגזית, הברזילאית והצרפתית. ב-1995 זכתה בפרס היצירה מטעם משרד החינוך והתרבות על עבודתה בתרגום.
מסעד ברהום

מסעד ברהום (בערבית: مسعد برهوم) הוא מנהל המרכז הרפואי לגליל בנהריה.

ביוגרפיה

מסעד ברהום נולד בשפרעם ב-1960 למשפחה ערבית-נוצרית. הוא בוגר בית הספר לרפואה של הטכניון. ברהום השלים התמחות ברפואה פנימית בבית-החולים רמב"ם שבחיפה, ובהמשך התמחה גם ברפואת משפחה. עם סיום ההתמחות ברפואת משפחה, התחיל לנהל את מרפאת יקנעם ושימש כרופא אזורי של הרי מנשה בשירותי בריאות כללית. בהמשך שימש כמנהל מערך אשפוז בית, מחוז חיפה והגליל המערבי, בשרותי בריאות כללית. טרם מינויו למנהל בית החולים בנהריה, שימש המנהל הרפואי של בית החולים המשפחה הקדושה, אחד משלושת בתי החולים הנוצרים הפרטיים בנצרת. 
ד"ר ברהום הוא הערבי הישראלי הראשון מאז קום המדינה שנבחר על ידי משרד הבריאות לתפקיד מנהל בית חולים ממשלתי, בשנת 2007. במהלך השנים בהן הוא משמש כמנהל המרכז הרפואי נפתחו מספר מחלקות חדשות והוכנסו שירותים חדשניים. בין המחלקות שנפתחו: מחלקה נוירוכירורגית - ראשונה בגליל, מכון MRI, מחלקה אורתופדית שנייה המתמחה בניתוחי עמוד שידרה, מחלקה כירורגית שנייה המתמחה בניתוחי השמנת יתר, כבד וניתוחי דרכי מרה ולבלב, יחידה לפה ולסת, מחלקה פנימית שישית ויחידה להפריה חוץ גופית. בנוסף, הורחבה פעילות מחלקת אף-אוזן-גרון, בה נערכים כעת גם ניתוחי ראש צוואר.
מאז מינויו הוא פועל למימוש חזון לפיו המרכז הרפואי לגליל יהווה מרכז רפואי אוניברסיטאי כוללני, שיספק שירותים רפואיים לתושבי הגליל המערבי ושירותי על לתושבי הגליל כולו, במקצוענות, באיכות, בזמינות ובנגישות הגבוהים ביותר, לצד היותו מוסד להוראה ולמחקר, המעורב בקהילה אותה הוא משרת ופועל לטובתה ורווחתה. ברהום היה מהגורמים המרכזיים שהובילו יחד עם משרדי הממשלה לקידום פתיחתה של הפקולטה לרפואה בגליל מייסודה של אוניברסיטת בר-אילן. כשני שלישים מהסטודנטים בפקולטה מגיעים אל מחלקות המרכז הרפואי בנהריה, המהוות עבורם שדה קליני.
ב-2 במרס 2014 רשם ברהום היסטוריה, כשהיה לנציג הראשון של מערכת הבריאות במדינת ישראל לפתוח את ועידת איפא"ק בוושיגנטון. ד"ר ברהום נאם בפני 14,000 איש מבכירי הקהילה היהודית בארצות הברית ונציגי הממשל האמריקאי לאחר שהוזמן על ידי המארגנים לספר על הטיפול בפצועים שהגיעו ממלחמת האזרחים בסוריה.
ב-2018 השתתף בפרסום חוצות לרגל חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל.
ד"ר ברהום נשוי לד"ר מארי נופי-ברהום, רופאה לטיפול בסוכרת, ולהם שלוש בנות. המשפחה מתגוררת בכפר ורדים.
וילהיים ארצי

ביוגרפיה

וילהיים גדל בצ'כוסלובקיה ושיחק כדורמים בקבוצת הכח וינה.
במכביה הראשונה שנערכה בישראל בשנת 1932 זכה ארצי ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.5 דקות, לפני אוטו כהן מצ'כוסלובקיה (3:09.6 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 11:22 דקות, לפני אוסטריה (11:50 דקות) ופולין (12:23 דקות) ובמשחה שליחים 3x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:47.6 דקות, לפני ארצות הברית (3:52.6 דקות) ופולין (4:11.7 דקות).
בסוף שנת 1934 עלה ארצי לישראל. הוא שיחק כדורמים בקבוצת מכבי חיפה.
באליפות ארץ ישראל שנערכה בבריכת השחייה בימק"א ירושלים בשנת 1935 זכה וילהיים בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ארץ ישראל חדש של 3:04.8 דקות, לפני יעקב גודרד ממכבי תל אביב (3:26.3 דקות) ושיין מחיפה (3:35.4 דקות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:11.4 דקות לפני שני לרנר מכבי תל אביב (1:12.6 דקות) ומכנס (ימק"א).
במכביה השביעית שנערכה בשנת 1965 זכה ארצי להשתתף בטקס הפתיחה במשמר הכבוד של דגל המכביה כנציג המכביה הראשונה ביחד עם פרידה ליכטבלאו ועוד 5 זוגות, אחד לכל מכביה.
מספנת הצי בקורה

מספנת הצי בקוּרֶה (kaigun kōshō ,呉海軍工廠) הייתה אחת מארבע המספנות העיקריות אשר שימשו והופעלו על ידי הצי הקיסרי היפני.

היסטוריה

רובע הצי בקורה נוסד בעיר קורה, במחוז הירושימה, יפן, בשנת 1889, כרובע-צי השני האחראי על הגנת איי הבית היפניים. בנוסף לבסיס ימי, נבנתה גם מספנה לתיקוני כלי שיט. הבנייה נעשתה בפיקוחו של המהנדס הצרפתי לואי-אמיל ברטן (Louis-Émile Bertin). ספינת המלחמה הראשונה שנבנתה במספנת קורה, מיאקו, הושקה בשנת 1897. בשנת 1903 שונה שמן של "מספנות קורה" ל"מספנת הצי בקורה."
מספנת הצי בקורה התפתחה והפכה לאחת מהמספנות הגדולות באימפריה היפנית, עם היכולות לעבוד עם כלי השייט הגדולים ביותר. המספנה כללה מפעל לייצור פלדה (אשר נבנה בסיוע בריטי), ומפעלים לייצור תותחי ארטילריה ימית ופגזים. אוניות המערכה יאמטו ונאגאטו תוכננו ונבנו בקורה.
מתקני מספנת הצי בקורה היוו מטרה מועדפת להפצצות הצי האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה, ומעל 70% מבנייני המספנה וציודה הושמדו במהלכה.
לאחר כניעת יפן בשנת 1945, הועברה מספנת הצי לשליטה אזרחית. כיום המספנה היא בבעלות חברת הספנות היפנית אישיקווג'ימה הארימה, והיא אחת מהמספנות הבודדות הפעילות כיום ביפן.