google/wiki40b huggingface dataset:
אנה וילסון-ג'ונס

ביוגרפיה

אנה וילסון-ג'ונס נולדה בווקינג שבמחוז סארי. בשנת 2000 שיחקה בתפקיד סנדרה הריסון בפרק האחרון של הסדרה "המפקח מורס".
ב-2004 ו-2005 השתתפה וילסון-ג'ונס בסדרת הטלוויזיה "הקס" בערוץ Sky One בתפקיד ג'ו ווטקינס. ב-2006 הופיעה בתפקיד אנה בסדרה "שוגר אהובתי" עיבוד של ערוץ 4 לרומן באותו שם. עוד שיחקה בסדרות "כזה כאילו", "בחזרה לאחוזת העמק", "Wonderful You", "דרך ווטרלו", "רוזמרי ות'יים" וב"אפר לעפר".
וילסון-ג'ונס הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "רציחות במידסומר". בדרמה של ITV "החיים שאחרי" שעוסקת בפאראפסיכולוגיה גילמה את הדמות של ג'וד ברידג', גרושתו של רוברט ברידג' (בגילומו של אנדרו לינקולן). ביוני 2007 החלה להופיע בדמות סאלי במיני-סדרה "The Time of Your Life" של רשת ITV.
ב-2009 הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "מלון בבילון" בתפקיד ג'ולייט מילר, מנהלת המלון.
בסוף 2011 שיחקה וילסון ג'ונס בפרק הראשון "ההמנון הלאומי" בסדרת האנתולוגיה "מראה שחורה". עוד כיכבה בסרט הטלוויזיה "משמרת לילה" המבוסס על רומן מאת שרה ווטרס, ושודר לראשונה ב-2012 ב-BBC. בסרט היא מגלמת את ג'וליה סטנדינג, סופרת לסבית, החיה בלונדון במהלך מלחמת העולם השנייה. בנוסף הופיעה בעונה השנייה של הסדרה "עברייני על" בתפקיד לורה. עוד ב-2011 שיחקה בתפקיד רוזלינד ריידל בשני פרקים בעונה הראשונה של הסדרה "פקד בילוש בנקס".
ב-2011 שיחקה בתפקיד דאוויניה בעונה השנייה של הסדרה "PhoneShop" בערוץ 4.
ב-2016 גילמה את ליידי אמה פורטמן בסדרת הדרמה "ויקטוריה".

חיים אישיים

וילסון-ג'ונס נשואה לשחקן סטיב ג'ון שפרד. לבני הזוג יש שתי בנות ובן.
אייל ניידורף

אייל נפתלי ניידורף (נולד ב-26 ביולי 1975 בתל אביב) הוא שחקן ויוצר ישראלי.

ביוגרפיה

נולד בתל אביב, למד בבית הספר מירון, ישיבת בני עקיבא כפר הרואה, ישיבת ההסדר אור עציון וישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים.
למד סדנת משחק בהנחיית אייל סלע (גולדברג), ובקבוצת מעבדה של קול ותנועה בהנחיית אבי אשרף. בוגר מגמת התיאטרון של השחקן שולי רנד ומגמת תסריטאות במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות. כמו כן הוא בוגר מגמת רפלקסולוגיה ודמיון מודרך במכללת רידמן וסדנת הילינג בהנחיית דובב גלס.
ב-1999 היה ממייסדי תיאטרון תאיר. ב-2010 הקים יחד עם ישי מאיר את הצמד "ישי ואייל" – תיאטרון סיטואציות. ב-2013 הקים ביחד עם ישי מאיר ודביר שרייבר את "תיאטרון מפתח הלב" להצגות ילדים. בתיאטרון זה שיחק ב-2013 בהצגה "מפתח הלב" – עיבוד לאגדת "האלמנה והרוח" מאת חיים נחמן ביאליק, וב-2014 שיחק בהצגה "הכבשה מן היער" שכתב דביר שרייבר וביימו ישי מאיר, דביר שרייבר ואייל ניידורף.
ב-2002 גילם את דמותה של אדמה בסרט "אדמה" שכתב וביים משה הרשטיק בהפקת מדרשת התורה והארץ. ב-2008 גילם את אחיו של יוחאי (מוטי ברכר) בעונה הראשונה של הסדרה "סרוגים" שביים לייזי שפירא. שיחק בסרטי הסטודנטים "צב ראשון" ו"סיפור מסגרת".
בתיאטרון האודיו אבות האומה: השתתף בתסכיתים "יצחק אבינו", "יעקב אבינו", ו"יוסף הצדיק" מסדרת "שבעה רועים" שכתב מנחם לוי וביים יואל דרורי.

בתיאטרון

ב-2008 שיחק במחזמר "הרשל'ה" שכתבה חמוטל בן זאב וביים גולן אזולאי.
ב-2011 שיחק במחזמר "אביהם של ילדי ישראל" המספר על חייו של הרב מרדכי אליהו, שכתב וביים דביר שרייבר.

בתיאטרון תאיר

ב-2002 שיחק בהצגה "בדרך למעלה" - דרמה פסיכולוגית שכתב וביים גלעד אלפסי. ב-2003 יצר ושיחק בהצגה "מחכים לכבודו" - סאטירה חברתית על התנהלות החברה הדתית לאומית שכתב וביים גלעד אלפסי. ב-2004 שיחק בהצגה "הבדלה" - מופע קול ותנועה הנע במרחבי הבדלות שבין קודש לחול; בהצגה "מגדל בבל" שכתב וביים גלעד אלפסי ובהצגה "בדרך למעלה" שכתב וביים גלעד אלפסי. ב-2005 שיחק בהצגה "יודפת" המספרת את סיפורו של יוספוס פלביוס, שכתב וביים אייל סלע. הצגה זו עלתה שוב גם ב-2013. ב-2006 שיחק בהצגה "בדיחותא דשידוכין" שעיבד דודיק סמדר (ע"פ צחות בדיחותא דקידושין מאת יהודה סומו) וביים עמירם אטיאס. ב-2007 שיחק בהצגה "שרשרת הזהב" מאת י"ל פרץ שעיבד וביים גלעד אלפסי.
שיחק גם בהצגות ילדים של התיאטרון: "חבר מרחוב אחר", "הילד מעבר לים" ו"סודו של האר"י".

ישי ואייל

בשנת 2010 הקים ביחד עם שותפו לתיאטרון תאיר את הצמד "ישי ואייל" – תיאטרון סיטואציות. ישי מאיר ואייל ניידורף הם הצמד הדתי הראשון המציג מופעים וסדנאות. שניהם בוגרי מגמת המשחק בניהולו של שולי רנד במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות. מאז ראשית שנות האלפיים עוסקים בתחום התיאטרון היהודי, במסגרות שונות ובתחומים שונים. שניהם ממקימי תיאטרון "תאיר" ובמשך השנים שימשו כמובילים בעיצובו ובהצגותיו. כמו כן לקחו חלק בחידוני תנ"ך ובמופעי אימפרוביזציה.
ההופעות בנויות מסיטואציות מהחיים ועוסקות בנושאים שונים: "נוער אקסטרים" - על השפעת הניו מדיה על הנוער, "הורים ללא מוצא" - על יחסי הורים וילדים בעולם המודרני, "אין כניסה לחדר מורים" – חייו של המורה, ו"כיפה סרוטה" – סאטירה על החיים בתוך קהילת הציבור הדתי לאומי.
דיין דיהן

ביוגרפיה

דיהן נולד בעיר אלנטאון שבפנסילבניה, בנם של סינתיה בוסיה ושל ג'ף דיהן, מתכנת מחשבים במקצועו. לדיהן אחות גדולה אחת, מייגן. דיהן הוא בוגר בית הספר לאומנויות של קרוליינה הצפונית.
דיהן החל את דרכו המקצועית כשחקן בברודוויי במחזה "בפאלו אמריקאי". הוא התפרסם לראשונה בעונה השלישית של סדרת הדרמה "בטיפול", בה גילם את ג'סי, נער הומו הבוחן את קשריו עם הוריו המאמצים ועם אמו הביולוגית. 
ב-2011 הופיע כשחקן אורח בשלושה פרקים בסדרת הערפדים המצליחה "דם אמיתי", בתפקיד חבר אנשי הזאב טימבו.
ב-2012 הופיע בתפקיד הראשי בדרמת הפעולה הבדיונית "כרוניקה בזמן אמת", בתור הנער אנדרו דטמר.
בשנת 2013 שיחק לצד ריס וית'רספון וקולין פירת' בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. 
בשנת 2016 הצטלם לסרט "תרופות בריאות", אימה-מדע בדיוני בבימויו של גור ורבינסקי ובכיכובה של הדוגמנית הבריטית מיה גוט. הסרט אמור לצאת לאקרנים ב-17 בפברואר 2017.
בשנת 2017 שיחק בסרט המסתורין "תרופה לבריאות" בבימויו של גור ורבינסקי, בסרט "ולריאן ועיר אלף הכוכבים" בבימויו של לוק בסון,  בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים" לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין, וכמו כן דיבב את דמותו של ויקטור בסרט האנימציה "לרקוד".
דיהן נשוי לשחקנית אנה ווד מאז יוני 2012.
סוקרה (מחוז)

היסטוריה

בתקופה הפרה-קולומביאנית התגוררו באזור מספר שבטי ילידים, ובעיקר בני הסֵנוּ . האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה מגלה הארצות הספרדי רודריגו דה בסטידס באזור 1500.
האזור היה שייך ליחידות מנהליות שונות, ועם הקמת רפובליקת קולומביה במתכונתה הנוכחית בסוף המאה ה-19 הוא היה שייך למחוז בוליבר. ב-1908 הוקם מחוז סינסלחו שבירתו הייתה העיר סינסלחו, אך כעבור שנתיים בלבד הוא סופח מחדש לבוליבר. הפיצול הסופי של מחוז סוקרה מבוליבר התרחש ב-1966. המחוז נקרא על שמו של אנטוניו חוסה דה סוקרה, מגיבורי העצמאות של קולומביה בפרט ודרום אמריקה בכלל.

כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת על גידול מקנה והפקת מוצרים ממנו, הפקת גז טבעי, כרייה, תעשייה, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול מניהוט, בננה תירס, יאם, אורז, אבוקדו, אננס וכותנה.
לורנד פניבש

לוֹרַנְד אֶרוִוין פֶנִיבֶש (Lóránd Ervin Fenyves בהונגרית מבטאים בערך "פנווש" ;‏ 20 בפברואר 1918 - 24 במרץ 2004) היה כנר ומורה הונגרי-ישראלי-קנדי.

ביוגרפיה

פניבש נולד ב-1918 בבודפשט בירת הונגריה למשפחה יהודית מוזיקלית: אביו אלכסנדר היה זמר טנור מרשים ואמו אֶלזָה הייתה פסנתרנית. בגיל חמש החל ללמוד נגינה בכינור והיה לתלמיד הצעיר ביותר באקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט שבבודפשט (בהונגרית: Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem). בשנים 1933-4 היה תלמידו של ינה הובאי. בהמשך זכה בפרס הובאי, והיה סולן בהופעות הבכורה של הקונצ'רטו לכינור מאת פליקס ויינגרטנר (שאף ניצח עליהן).
הכנר ברוניסלב הוברמן שמע את נגינתו והזמין אותו להצטרף אל התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית, שבאותו זמן עסק בהקמתה, בשנת 1936, בארץ ישראל. לאחר התייעצות עם המנצח פליקס ויינגרטנר, החליט פניבש לקבל את ההצעה ועלה ארצה עם אחותו, הכנרת אליס פניבש-רוזנברג. השניים הצטרפו אל התזמורת, ולורנד כיהן בה ככנר ראשי עד 1951, אז החליט לפרוש ממנה כדי להתמסר למוזיקה קאמרית. בשנת 1938 הקים רביעיית מיתרים עם אחותו אליס (עליזה), הוויולן עדן פרטוש והצ'לן לסלו וינצה, וקרא לה הרביעייה הישראלית. הופעות הרביעייה תרמו רבות לעולם המוזיקה ולחיי התרבות בישראל בשנותיה הראשונות של המדינה.
בתחילת שנות ה-40 נמנה עם ששת המוזיקאים שהקימו את הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, בהמשך האקדמיה למוזיקה בתל אביב. באותן שנים גם פגש את ורה קמני (Kemeny), ובשנת 1949 נשא אותה לאישה. לזוג פניבש נולדו שתי בנות: טליה ודפנה.
ב-1957 היגר פניבש מישראל עם משפחתו לז'נבה, שם התמנה ככנר הראשי של תזמורת שווייץ המערבית וכמורה בכיר לכינור בקונבטוריון בז'נבה עד 1965, אז היגר מאירופה לקנדה, שם השתקע. מאז ועד מותו ב-2004 לימד באוניברסיטת טורונטו.
ככנר וירטואוז מבריק, הרבה להופיע כסולן ברחבי העולם וכפדגוג, שראה עצמו לא רק כמורה למוזיקה אלא גם כמחנך, השקיע רבות בהוראת נגינה בכינור ומוזיקה קאמרית.
ב-1998, לרגל יום הולדתו השמונים, הוענק לפניבש צלב מסדר ההצטיינות של הונגריה.
לורנד פניבש נפטר בציריך שבשווייץ בשנת 2004, בדרכו לישראל. הועלה לקבורה בישראל, ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
ווטפורד (כדורגל)

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1881 בשם "ווטפורד רוברס" והפך למקצועני בשנת 1897.
קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת באצטדיון "ויקארג' רואד" שהוקם בשנת 1922 והוא מכיל 21,577 מקומות לאחר שעברה מהאצטדיון הקודם שלה "קאסיו רואד". האצטדיון עבר לידי בעלות הקבוצה בשנת 2002, אך זמן לא רב לאחר מכן הם נאלצו למכור אותו בחזרה עקב קשיים כלכליים. בשנת 2004 האוהדים פתחו במבצע שביקש תרומות מאוהדי הקבוצה, לרבות האוהד מספר 1 אלטון ג'ון. מירב התרומות נאספו בעזרת מופע צדקה שערך אלטון ג'ון ובשנת 2004 הקבוצה הצליחה לקנות בחזרה את האצטדיון ולהחזירו לידי בעלות הקבוצה. 
הקבוצה ידועה גם בזכות נשיא המועדון לשעבר, הזמר המפורסם אלטון ג'ון, שפרש מהתפקיד בנובמבר 2011, לאחר חילוקי דעות עם חברי הנהלת המועדון.
בעונת 1983/1984 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע האנגלי.
בשנים 1997-99 שיחקו בקבוצה הכדורגלנים הישראלים רוני רוזנטל ואלון חזן.
ב-21 במאי 2006 העפילה ווטפורד לפרמייר ליג (הליגה הבכירה באנגליה) לאחר ניצחון בגמר פלייאוף ליגת המשנה, 3-0 על לידס יונייטד. בסוף אותה עונה חזרה ווטפורד לליגת המשנה, לאחר שסיימה במקום האחרון בפרמייר ליג. ב-25 באפריל 2015 העפילה לפרמייר ליג לאחר שמונה שנים, בניצחון 2-0 על ברייטון אנד הוב אלביון.
בעונת 2018/2019 הקבוצה הגיעה שוב לגמר הגביע האנגלי, 35 שנים לאחר שעשתה זאת בפעם האחרונה.
בתחילת עונת 2019/2020, לאחר פתיחה רעה וכשהקבוצה במקום האחרון בפרמייר ליג, פוטר חאבי גרסיה ב-7 בספטמבר 2019, ובמקומו מונה קיקה סנצ'ס פלורס.
ממבה ג'יימסונית

תיאור

מין זה של ממבה הוא ארוך ומעט דחוס, דק מאוד עם זנב באורך בינוני, שלרוב בצבע צהוב. האורך הממוצע של בוגר הוא 1.65 מטר, אך הוא מסוגל להגיע לגודל מרבי של 2.7 מ'. 
הממבה הג'יימסונית נוטה להיות דומה מאוד בצבעה לממבה ירוקה מערבית וכמוה, הקשקשים שלאורך גופה שחורים בקצותיהם. לרוב הממבה היא בצבע ירוק כהה, אך מינים בעלי גוון צהבהב בהיר יותר נפוצים גם כן.
לנחש זה יש ראש צר ומאורך המובדל מן הצוואר. כמו הממבה הירוקה המערבית, הוא יכול לשטח את הצוואר כשמציקים לו, אך אין לו עור נמתח כמו לקוברה. העיניים בגודל בינוני עם אישונים מעוגלים.

תפוצה ואזור מחיה

ממבה ג'יימסונית נפוצה ברובה מרכז אפריקה ובחלקים ממזרח ומערב אפריקה. היא יכולה להימצא מצפון אנגולה, מזרחה לזמביה וצפונה לרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אוגנדה, רואנדה, קניה, בורונדי, דרום סודאן, סודאן, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קמרון, גבון, גאנה, טוגו, ניגריה וגינאה המשוונית.
היא נפוצה בעיקר ביערות גשם בראשיתיים ומשניים ובאזורים מיוערים עד לגובה של 2,200 מטר. זהו מין מסתגל, שיישאר באזור גם לאחר בירוא נרחב, בתנאי שיישארו לו עצים וזרדים להסתתר בהם. ניתן למצוא אותם גם בגגות מבנים כפריים, בפארקים פרבריים ובאזורים חקלאיים.

התנהגות ותזונה

מין זה פעיל מאוד על עצים, יותר משאר מיני הממבות האחרות, והוא יורד לקרקע רק לשם צייד. כמו שאר הממבות הוא פעיל בעיקר ביום. ממבה ג'יימסונית תנסה להיעזר במהירות שלה על מנת לברוח במהירות כאשר היא חשה באיום או לנצל את הזריזות שלה ולתמרן את האויב שלה ואז לברוח ממנו. אולם, היא עירנית מאוד ועלולה להתעצבן מהר. כאשר היא מכותרת או שהאיום ימשיך להטריד, היא עלולה להתעצבן ולהפוך להיות מאוד אגרסיבית. במקרה כזה היא תרים את ראשה מעל הקרקע, תשמיע קולות חזקים ותכיש שוב ושוב.
הממבה הג'יימסונית צדה את טרפה באופן אקטיבי, בדומה לשאר מיני הממבות. כאשר היא לוכדת את טרפה היא ממשיכה להכיש אותו עד שהוא נכנע לארס. מכיוון שמין זה חי רוב הזמן על עצים, ציפורים וגוזלים מהווים חלק מרכזי בתפריט שלה. כמו כן היא צדה יונקים קטנים כמו עכברים, חולדות, עטלפים ולטאות קטנות.
האויבים העיקריים שלה הם בני האדם ועופות דורסים שונים כמו עיט לוחם ועופות אחרים ממשפחת הנציים. גירית הדבש, נחשים אחרים ומיני נמיות שונות עלולים לצוד אותה גם כן.

ארס

כמו שאר הממבות, הארס של הממבה הג'יימסונית רעיל ביותר ומכיל בעיקר רכיבים נוירו-טוקסיים (רעל עצבים) קטלניים, אך מכיל גם רכיבים קרדיו-טוקסיים, המשפיעים על פעולת הלב, ורכיבים נוספים הפוגעים בדם. הכשה של ממבה ג'יימסונית יכולה להיות קטלנית כבר לאחר 30 עד 120 דק', אם לא ניתן טיפול רפואי. אולם, הזמן הממוצע של קורבנות הכשה לא מטופלים עומד על בין שעתיים לשלוש ואף יכול להגיע ל-4 עד 6 שעות. אחוז המוות מהכשה לא מטופלת אינו ידוע במדויק, אך נחשב לגבוה מאוד, בדומה לשאר הממבות.
השיבה מהודו (סרט)

פרטי עלילה

העלילה עוקבת אחר ד"ר בן רובין (אקי אבני), רופא צעיר, אשר נשלח להודו על ידי מנהל בית החולים בו הוא עובד, למשימת הצלת חולה בהודו. מנהל בית החולים, אייב לאזר (אסי דיין), ואשתו, דורי (ריקי גל), יוצאים למסע על מנת להציל את בתם, עינת (אורלי פרל), החולה במחלה קשה, ולהשיבה לישראל. לאורך המסע, במהלכו מנסה בן לרפא את עינת, מתפתח קשר אינטימי בינו לבין דורי, אשת הבוס שלו, המבוגרת ממנו בעשרות שנים. לאחר שהם מקיימים מערכת יחסים אינטימית של אהבה ומין, דוחה דורי את בן בעקביות במטרה לשמור על אחדות משפחתה. במהלך המסע ועם שובם לישראל, ואף לאחר מותו של אייב, מנסה בן לכבוש את ליבה של דורי ולזכות באהבתה, בעודו מנהל רומן כביכול עם מיכאלה (דנה פרנס), חברתה של עינת.

סביב יציאת הסרט

הסרט זכה להצלחה בינונית בלבד, ולביקורות קולנוע קוטלות ושוללות. א.ב. יהושע, אשר כתב את הספר עליו מבוסס הסרט, טען רבות בכלי התקשורת לאחר יציאתו, כי הסרט כולו לא דומה כלל לכתביו, וכי מנחם גולן, שיהושע מפקפק בכישוריו הקולנועיים, החמיץ לגמרי את עלילת הספר ומשמעותו. בין השניים נוצר ריב מתוקשר על הקשר בין הספר לסרט ועל איכותו הכללית. גם סצנת הסקס בין אקי אבני לריקי גל זכתה לסיקור תקשורתי נרחב ועוררה מחלוקת בקרב הצופים. הסרט היה מועמד לשני פרסי אופיר בלבד ולא זכה בהם, אך זכה בפרס מיוחד מטעם שופטי פסטיבל הקולנוע של יוסטון, טקסס. הסרט הופץ במדינות שונות בעולם, בהן רוסיה, ברזיל, תאילנד, מקסיקו וארצות הברית, השתתף בפסטיבלים לקולנוע ישראלי בפריז, בלוס אנג'לס ובניו יורק והשתתף בפסטיבל קאן.
ב-2006 שודר הסרט על ידי מפיצתו, זכיינית ערוץ 2 "קשת", בשלושה חלקים, בני כ-45 דקות כל חלק.
במרץ 2007 שודר הסרט בשידור חוזר, בערוץ yes ישראלי, של חברת הטלוויזיה בלוויין yes.
אדוארדו סברין

ביוגרפיה

סברין נולד בסאו פאולו שבברזיל למשפחה יהודית שעקרה לאחר מכן לריו דה ז'ניירו. אביו היה תעשיין שעסק בייצוא, ביגוד, הובלה ונכסי דלא-ניידי.
עד 1993 צבר אביו של סברין עושר רב, ונודע לו כי כנופיות סחטנים הכניסו את שמו של סברין לרשימת מועמדים לחטיפה לצורך כופר נפש. כפועל יוצא המשפחה החליטה להגר לארצות הברית והתיישבה במיאמי שבפלורידה.
ב-2002 סברין החל ללמוד באוניברסיטת הרווארד ובין השאר היה הנשיא של אגודת ההשקעות של הרווארד. במהלך לימודיו הרוויח $300,000 בהשקעה אסטרטגית בתעשיית הנפט. ב-2006 סיים את לימודיו לתואר ראשון בכלכלה.
סברין חבר באחוות הסטודנטים היהודים הבין-אוניברסיטאית אלפא אפסילון פאי, סניף הרווארד.
סברין גר בסינגפור מאז 2009. בספטמבר 2011 ויתר על אזרחותו האמריקאית כדי להוריד את מס רווחי הון שהיה צפוי לשלם על רווחיו מהנפקת פייסבוק.

פייסבוק

בשנתו השלישית בהרווארד פגש סברין את מארק צוקרברג שהיה אז בשנתו השנייה ויחד הקימו מיזם משותף, הקמת אתר בשם "Facemash", בו יתאפשר לסטודנטים בהארוורד "לדרג" זה את זה, באפיונים שונים, כגון תמונות זה של זה ועוד. גרסה זו של האתר הועלתה בשם התחום Facemash.com למשך ארבע שעות בלבד עד שהאתר נסגר על ידי הנהלת האוניברסיטה.
צוקרברג וסברין החליטו להעלות גרסה ניסיונית של מיזם ה-Facemash. צוקרברג העלה אותה ב-4 בפברואר 2004 מחדר השינה שלו באוניברסיטה, כשהפעם כינה אותה "הפייסבוק" (בתרגום: "ספר הפָּנים"), והאתר נחל הצלחה רבה בקרב הסטודנטים. בהקמת האתר סייעו בידו שלושת שותפיו לחדר, כריס יוז, דסטין מוסקוביץ' ואנדרו מקקולום. אדוארדו סברין סיפק את המימון הראשוני בסך $19,000. כל החמישה נחשבים כמייסדים משותפים של פייסבוק.
לאחר כחודש החליט צוקרברג להפיץ את האתר בסטנפורד, קולומביה ובייל ולאחר מכן התפשטה ההפצה לשאר אוניברסיטאות ליגת הקיסוס. עד קיץ 2004 הפיצו צוקרברג, מוסקוביץ' וסברין את האתר ל-30 אוניברסיטאות שונות. בתקופה זו היה סברין מנהל הכספים של פייסבוק והמנהל העסקי שלה.
עם ההצלחה המהירה של פייסבוק נתגלעו חילוקי דעות בין סברין וצוקרברג לגבי הכיוון אליו צריכה החברה לשאוף. סברין איבד עניין ומעורבתו בחברה דעכה. שיא המחלוקת בין השניים היה כאשר סברין גילה כי חלקו בחברה דולל , ללא ידיעתו, מ-34.4% ל-0.03%. סברין הגיש תביעה נגד פייסבוק ותביעה זו יושבה מחוץ לכותלי בית המשפט. פרטי ישוב התביעה אינם ידועים, אך סברין הוכרז באופן רשמי כמייסד משותף של פייסבוק באתר החברה. סברין חתם על חוזה אי גילוי בו נאסר עליו לגלות פרטים על ההסכם.
בעת הנפקת פייסבוק, הוערך חלקו של סברין בחברה בכ-5%, מה שהקנה לו הון של למעלה מ-5 מיליארד דולר אמריקאי.

במדיה

ב-2010 יצא לאקרנים הסרט "הרשת החברתית" שתיאר את הקמת פייסבוק והיחסים בין סברין וצוקרברג מאז המפגש ביניהם. בסרט גילם אנדרו גארפילד את דמותו של סברין, וזכה לשבחים על משחקו ואף היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה של פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
מערב אמסטרדם

היסטוריה

רובע מערב אמסטרדם הוא הרובע הצפוף ביותר באמסטרדם וממוקם ממערב לתעלת הסינגלחראכט.
תעלת סינגלחראכט הייתה הגבול של העיר אמסטרדם מאז המאה ה-17. הורדת החומה החיצונית המקיפה את סינגלחראכט במחצית השנייה של המאה ה-19, אפשרה התפתחותם של אזורי מגורים חדשים.
כחלק מתוכנית הפיתוח (Plan West) בין השנים 1920–1940, נבנו מספר שכונות חדשות:
השכונות הראשונות שנבנו היו ספארנדאמרמבורט (Sparndammerbuurt), זאהלדנבורט (Zeeheldenbuurt), סטאטסלידנבורט (Staatsliedenbuurt), פרדריק הנדריקובורט (Frederik Hendrikbuurt), קינקרבורט (Kinkerbuurt) ואוברטומבורט (Overtoombuurt). בין השנים 1990 ל-2010, שכונות אלה יצרו את רובע וסטרפארק (Westerpark) והמערב הישן (Oud West).
השכונות סביב כיכר סורינאמספליין (Surinameplein) וכיכר מרסטואפליין (Mercatorplein) יצרו את הרובע דה בארסייס (De Baarsjes), השכונה סביב כיכר הופדורפלין הפכה להופדורפלינבורט (Hoffddorppleinbuurt)
בסוף שנות ה-30 ותחילת שנות ה-40 נבנתה שכונת בוס אן לומר הממוקמת מצפון לשכונות מערביות אלה.
בשנת 2007, סימנה, שרת השיכון והדיור הגב' אלה בוחאלנר (Ella Vogelaar), את שכונת בוס אן לומר (Boss en Lommer) כשכונה מקופחת והכריזה על תוכנית שיקום שכונות.
שביט הייל-בופ

גילוי השביט

השביט נתגלה במרחק של למעלה משבע יחידות אסטרונומיות מן השמש. זהו המרחק הגדול ביותר בו חובבים גילו שביט. כבר בשלב זה נצפתה הילת השביט אשר לרוב מופיעה רק במרחק של חמש יחידות אסטרונומיות, או פחות. הייל חיפש שביטים זמן רב לפני כן וכאשר צפה בכתם מטושטש באזור בו צפה, וידא תחילה שלא היה בסביבה זו גרם שמים מוכר. לאחר שהבחין שמיקומו של העצם משתנה הבין שמדובר בשביט. בופ צפה בשמי הלילה מבעד לטלסקופ של חבר בגלקסיות וגרמי שמים אחרים כשהבחין בכתם במקום שבו לא סומן גרם שמים במפות אסטרונומיות.
ייתכן שהשביט נצפה על ידי המצרים בתקופת פפי הראשון.
IMAX

לפני ה־IMAX

לרצון להגדיל את ההנאה מהסרט יש היסטוריה ארוכה. ב־1929 חברת פוקס הציגה את "הפוקס גראונדר" מקרן חדש של 70 מילימטר, שבמהירות הוצא משימוש. סינמסקופ ו־VistaVision הרחיבו את התמונה המוצעת ממקרן של 35 מילימטר, וכמו כן היו אולמות שהשתמשו במספר מקרני קולנוע כמו הסינרמה בשביל הצגה עוד יותר רחבה. על אף שהיא הייתה מרשימה, הסינרמה הייתה מגושמת, קשה להתקנה והרווחים שבין המסכים היו קשים להסתרה.

מאפיינים טכניים

הכוונה העיקרית של מקרן ה־IMAX היא להגדיל את הרזולוציה של התמונה בצורה משמעותית על ידי שימוש במקרן שמראה תמונה בגודל של 10000 על 7000 פיקסלים. כדי לעשות זאת, הסרט נע לצד דרך המקרן. בעוד שלמקרן מסורתי של 70 מילימטרים יש סרט צילום בגודל של 48.5 מילימטרים לרוחב ו־22.1 מילימטרים גובה, ל־IMAX יש סרט צילום בגודל של 69.6 מילימטרים לרוחב ו־48.5 מילימטרים לגובה. המקרן מעביר את הסרט במהירות של 24 תמונות בשנייה שזוהי הנורמה בהקרנות פילם, אך עקב כך שהפריימים בפילם של IMAX מצולמים לאורך הפילם כדי להשיג רזולוציה גבוהה הרבה יותר, ולא לרוחבו כמו בכל תהליך צילום אחר שאיננו IMAX, הפילם מועבר במקרן במהירות גדולה פי 3 כדי להספיק להעביר את כל  24 הפריימים הגדולים הללו בשנייה.

הקול בשיטת IMAX

בשנותיו הראשונות (תחילת שנות ה־70) של ה-IMAX הוא הכיל כשישה ערוצי קול מגנטיים שנמצאו על סרט הצילום. הקול ההיקפי כלל גם רמקול שמוקם על התקרה.
רהל טוולדה

רקע

טוולדה נולדה באסמרה, שבאריתריאה, וסיימה תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת אסמרה. אך חייה לקחו תפנית מן המדע לו הייתה מחויבת כל חייה, משום שהרגישה, לדבריה, שיש לה בתוכה סיפורים "המוכרחים לצאת". היא כתבה וביימה את הסרט הראשון שלה, "סליחה" (היד'גת) בשנת 2003. משום שאין באריתריאה בתי ספר לקולנוע, העוסקים בתחום נאלצים ללמוד בכוחות עצמם, או בעזרת סדנאות ומרצים שמבקרים מעת לעת בארצם. טוולדה, שעבדה במשרד התרבות האריתראי, סייעה בארגון קורסים מסוג זה מידי קולנוענים אמריקאים ואירופאים, כולל קורס בן שלושה חודשים ליצירת סרטים קצרים ב-2005.
היא כתבה וביימה את סרטה השני, "היפים" (שיקורינתאת) ב-2006. הסרט עוסק בדור הצעיר, עם מוסר השכל נגד בזבוז הפוטנציאל הטמון בכולנו. לדברי טוולדה, היא מיקמה את העלילה במעמד הביניים כי ביקשה להעביר מסר שהעוני אינו מגדיר את אריתריאה. "הייצוג שלנו לא צריך להיות של המעמד הנמוך. זה לא התפקיד שלנו להיות 'העניים'. אנחנו עובדים קשה. המדינה שלנו חדשה, יש לנו הרבה מגבלות ואתגרים, מכל מיני כיוונים. אנחנו עובדים לשיפור מצבנו, ואני לא רוצה שהדימוי יהיה תמיד של עוני". בין האתגרים שעומדים פני הקולנוענים האריתראים, לדברי טוולדה, הוא הקושי לשתף את עבודתם בפסטיבלים בינלאומיים. בתחילה, לא הצליחו להשיג הזמנות, ואחר כך, כשהשיגו אותן, לדוגמה - להשתתף בפסטיבל הסרטים אמקולה קמפלה באוגנדה, לא הצליחו לקבל מימון. אך עם הזמן המצב השתפר, והצליחו להשתתף במספר פסטיבלים. טוולדה היא בין המקימים של פסטיבל הסרטים העצמאי של אריתריאה, והקרינה שם מסרטיה.
סרטה הראשון, "סליחה", מומן על ידי משרד הבריאות של אריתריאה, ותורגם לאנגלית וערבית, וזכה משום כך להפצה בינלאומית בערוצי טלוויזיה. הסרט עוסק בזוג, בעל ואשה, ששניהם נשאי HIV. הסרט שואל את השאלה: האם ניתן לסלוח למי שמדביק אותך במחלה כזו? עד סופו, אין הצופה יודע מי מבני הזוג הדביק את השני. את הסרט "היפים" היא השלימה בתקציב של $30,000, במימון משרד התרבות. הסרט נבחר להקרנה בפסטיבל הקולנוע בקאן, וזכה להכרה בינלאומית. הסרט יצא גם לאקרנים בבתי הקולנוע באריתריאה, ואף יצא ב-DVD ונרכש על ידי אריתראים ברחבי עולם.
ב-2015 יצא סרטה "גואלאי" (ጉዕላይ ,GuElai). זהו סרט קומדיה, המספר על זוג אריתריאי צעיר. האישה, מהאריטה, רוצה עוד ילדים בנוסף לבן היחיד שלהם, אך בן זוגה, גואלאי, מציב כתנאי שהכנסת המשפחה תעלה בהתאם; בינתיים, הוא לא מצליח למצוא או להחזיק במשרה, והמתח בין השניים גובר לכדי משבר. צוות השחקנים של הסרט כולל את מיטב הקומיקאים האריתראים, ביניהם האגוס ולדגבריאל (סוזינינו), מבראטו סלמון, וסארון ברקת.
ב-2018 יצאה טוולדה בסרט קומדיה נוסף, "מוטנטה".
בנוסף לעבודתה ביצירת סרטים משלה, טוולדה תרגמה את "Casablanca" מאת מייקל קרטיס לטיגריניה (השפה הלאומית האריתראית) בשנת 2004, ועבדה בתיאטרון בעת שלקחה את צעדיה הראשונים כיוצרת, וכן עובדת כמנהלת אמנותית ובמאית דיבוב.
סוזן בלייקלי

ביוגרפיה

בלייקלי נולדה בעיר פרנקפורט שבגרמניה למרי לואיז, מורה לאומנות ולקולונל לארי בלייקלי ששירת כקצין מבצעי אמריקאי בגרמניה. היא גדלה באל פאסו והחלה את דרכה כדוגמנית ב"סוכנות הדוגמנות פורד".
בלייקלי למדה במשך שנה אחת "באוניברסיטת טקסס", היא למדה משחק בבית הספר אולפן השחקנים.

קריירת משחק

בליילקי הגיעה להוליווד בתחילת שנות ה-70 כאחת הדוגמניות הבולטות והמצליחות ביותר בארצות הברית. החלה את דרכה כשחקנית בסרט האסונות המצליח "המגדל הלוהט" בתפקיד פאטי דאנקן ג'ונס ולצידו של סילבסטר סטאלון בתחילת דרכו בדרמות "שליטי הרחוב" ו"קאפון".
בלייקלי זכתה לביקורות מהללות ולפרסום בשנת 1976 בזכות משחקה במיני סדרת הדרמה "איש עשיר, איש עני" בתור ג'ולי פרסקוט, אשתו של היזם העסקי העשיר רודי ג'ורדס (פיטר שטראוס). בליילקי זכתה על הופעתה בתפקיד ג'ולי פרסקוט בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה והועמדה פעמיים לפרס אמי. ב-1979 שיחקה בליי'לי בסרט האסונות "שדה תעופה 79" בתפקיד הכתבת מגי וולאן.
בשנת 1981 גילמה בלייקלי את אווה בראון זוגתו של אדולף היטלר (אנתוני הופקינס) בדרמה הביוגרפית של רשת CBS "הבנוקר". בלייקלי הועמדה בשנית לפרס גלובוס הזהב בשנת 1984 על תפקידה הביוגרפי בתור השחקנית והמגישה פרנסס פרמר בדרמה " Will There Really Be a Morning?". ב-1987 הופיעה בלייקלי בסרטו של מנחם גולן "מעבר לשיא" בתפקיד כריסטינה אשתו של נהג המשאית לינקולן הוק (סילבסטר סטאלון).
ב-1990 שיחקה בהפקת טלוויזיה מצליחה נוספת, "התקרית" לצידו של וולטר מתאו.

חיים אישיים

בלייקלי נשואה למפיק הקולנוע סטיב ג'פה.
טומומי אינאדה

טומומי אינאדה (ביפנית: 稲田 朋美; נולדה ב-20 בפברואר 1959) היא פוליטיקאית יפנית שכיהנה כשרת ההגנה בקבינט של שינזו אבה. אינאדה היא חברת המפלגה הליברלית-דמוקרטית ומכהנת כנציגת המחוז הראשון של פוקואי בבית הנבחרים של יפן.

ביוגרפיה

אינאדה נולדה במחוז פוקואי. ב-1981 סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת ואסדה וב-1985 הוסמכה כעורכת דין.
בספטמבר 2005 נבחרה לנציגת המחוז הראשון של פוקואי בבית הנבחרים של יפן ומאז נבחרה לשלוש תקופות כהונה נוספות ב-2009, ב-2012 וב-2014.
בספטמבר 2010 נבחרה לסגנית מזכ"ל המפלגה הליברלית-דמוקרטית, באוקטובר 2012 מונתה ליושבת ראש החטיבה לענייני משפטים של המועצה לחקר מדיניות במפלגה. בדצמבר 2012 מונתה לחברה בקבינט של שינזו אבה כשרה לענייני רפורמה ברגולציה, רפורמה במינהל הציבורי ובשירות הציבורי, כשרה לענייני אסטרטגיית "יפן המגניבה" ולמדיניות ה"התמודדות מחדש" שהנהיג אבה. בספטמבר 2014 מונתה ליושבת ראש המועצה לחקר מדיניות של המפלגה. באוגוסט 2016 מונתה לשרת ההגנה בקבינט היפני.
לאורך הקריירה שלה הביעה אינאדה דעות ימניות, היא התנגדה להגדרת מעשי יפן במלחמת העולם השנייה כפשעי מלחמה וכניסתה לקוריאה הדרומית נאסרה. בספטמבר 2014 נחשפה תמונה שלה יחד עם מנהיג התנועה הניאו נאצית היפנית מה שגרם למבוכה לראש הממשלה אבה, אינאדה ציינה כי לא ידעה עם מי הצטלמה. היא תומכת בשינוי מדיניות הביטחון של יפן ושינוי החוקה הפציפיסטית שלה. ב-28 ביולי 2017 התפטרה מתפקידה לאחר שנחשף כי הסתירה מידע על כך שחיל משלוח יפני לדרום סודאן נשלח לאזור בו עדיין מתרחשים עימותים, בניגוד לחוקת יפן. 
אינאדה נשואה ואם לבן ובת.