google/wiki40b huggingface dataset:
מרחב n-קשיר

בטופולוגיה, n-קשירות (n-connectedness) היא תכונה טופולוגי של מרחב טופולוגי או של הומומורפיזם טופולוגי, המכלילה קשירות מסילתית ופשיטות קשר. תכונה זו מוגדרת על ידי התאפסות  חבורות ההומוטופיה הראשונות של המרחב, ובמקרה של הומומורפיזם - על ידי התאפסות חבורות ההומוטופיה של סיב ההומוטופיה המתאים להעתקה.
מרחב קשיר מסילתית הנו מרחב 0-קשיר, בעוד שמרחב פשוט קשר הוא מרחב 1-קשיר. על כן, מונח זה מהווה הכללה למונחים המדוברים. שימוש נפוץ במיוחד ב-n-קשירות הנו במשפט הורוויץ, המייצר איזומורפיזם בין חבורות ההומוטופיה לחבורות ההומולוגיה מסוימות של מרחבים n-קשירים.

מרחב n-קשיר

מרחב טופולוגי  נקרא n-קשיר (עבור ), אם הוא לא ריק, קשיר מסילתית וכל חבורות ההומוטופיה שלו עד  מתאפסות:
יש לשים לב כי במקרה הכללי של חבורות ההומוטופיה עבור , יש משמעות לבחירת נקודת הבסיס. עם זאת, למרחב פשוט קשר (עבורו ) בחירת נקודת הבסיס אינה משנה - שתי חבורות עם נקודות בסיסי שונות שוות (ולא רק איזומורפיות). על כן, להגדרה לעיל אכן יש משמעות.
היות שהקבוצה  נמצאת בהתאמה לרכיב הקשירות המסילתית של המרחב, הדרישה שהמרחב יהיה קשיר מסילתית שקולה לכך ש- טריוויאלי. על כן, מרחב לא ריק  הוא n-קשיר אם ורק אם  לכל .

העתקה n-קשירה

העתקה רציפה בין מרחבים טופולוגיים  נקראת n-קשירה, אם סיב ההומוטופיה המתאים להעתקה  הוא מרחב טופולוגי (n-1)-קשיר. באופן שקול, הפונקציה היא n-קשירה אם ורק אם הפונקציה המושרית  מהווה איזומורפיזם עבור , ומהווה העתקה על עבור .
השקילות בין ההגדרות נובעת מסדרה מדויקת הקושרת בין חבורות ההומוטופיה של סיב ההומטופיה ושל המרחבים:
פרק (מוזיקה)

פרק הוא חלק עצמאי של יצירה מוזיקלית או צורה מוזיקלית. בעוד שפרקים בודדים מיצירה לעיתים מבוצעים בנפרד, ביצועים של היצירה המלאה מחייבים את הופעתם של כל הפרקים ברציפות. 
פרק הוא חלק, "יחידה מבנית גדולה שנתפסה כתוצאה של צירוף מקרים של מספרים גדולים יחסית של תופעות מבניות."
המונח, בשימוש באנגלית, מתכוון בעיקר לפרק מתוך סימפוניה. במבנה זה, כל פרק הוא בעל צביון מיוחד ושונה מהשאר אך בכל זאת נשמרת זיקה משפחתית בין כל הפרקים, וכך כשמנוגנת הסימפוניה בשלמותה, צירוף הפרקים השונים הופך סינרגטי ומרכיב את הסימפוניה השלמה.
דוגמה לעצמאותם של פרקים בתוך סימפוניה, נראית ביצירתו של המלחין הקטור ברליוז הנקראת "הסימפוניה הפנטסטית", בה לכל אחד מארבעת הפרקים ניתן שם מיוחד השונה מקודמו. 
במבנה הסימפוניה ניתן להבחין כי לכל פרק צורה שונה.
"הפרק הוא יחידה מתוך יצירה גדולה העומד בעצמו כיצירה עצמאית שלמה. חטיבות כאלה הן בדרך כלל עצמאיות. לרוב הרצף של הפרקים מופיע בסדר של מהיר-איטי-מהיר או ברצף אחר שמספק ניגוד".
— -בנוורד & סייקר (2009), מתוך Music in Theory and Practice: Volume II

צורות קלאסיות

בקונצ'רטי וסימפוניות, יצירות קאמריות רבות משתמשות במבנים אלו. יצירות קאמריות אלה בדרך כלל נקראות בשם ההרכב המיועד לבצע אותם: רביעיית מיתרים, שלישיית פסנתר, חמישיית כלי עץ, וכו'. בנוגע לסימפוניות, ישנן חריגות רבות מהסכימות הסטנדרטיות: לדוגמה, רביעיית המיתרים של בטהובן אופוס 131, היא בעצם שבעה פרקים המתנגנים ללא הפסקה ביניהם.
לוגיקת זמן

לוגיקת זמן, לוגיקה עתית או לוגיקה טמפורלית (באנגלית: Temporal Logic) היא הרחבה של הלוגיקה הקלאסית המאפשרת ביטויים הקשורים בזמן.
לוגיקת זמן היא חלק מהלוגיקה המודלית.
לוגיקת זמן מאפשרת לנו לעסוק בקו זמן, ועל כן מאפשרת לנו לנסח מתמטית משפטים כמו "אני תמיד רעב", "לבסוף אהיה רעב", או "אהיה רעב עד שאוכל משהו". 
קו הזמן מתחלק לשני סוגים אפשריים: קו זמן ליניארי, שמוגבל לקו זמן אפשרי אחד (כמו בדוגמאות לעיל), וקו זמן מסתעף (Branching logic) שמאפשר לעבוד במספר קוי זמן חלופיים במקביל. בצורה כזו אנו מניחים מראש סביבה לא צפויה שמספר דברים שונים יכולים להתרחש בה. בסביבה כזו נוכל לנסח את המשפטים: "יש אפשרות שאשאר רעב לנצח" או "יש אפשרות שלבסוף לא אהיה רעב".  במידה ואנו לא יודעים אם אי פעם אוכל - שני המשפטים הם בחזקת נכונים.
אמיר פנואלי זכה בשנת 1996 בפרס טיורינג על הכנסת לוגיקת הזמן אל מדעי המחשב.
כיום נעשה שימוש נרחב בלוגיקת זמן באימות תוכנה כדי להוכיח מתמטית נכונות של מערכת מחשב, זאת להבדיל מתהליך בדיקת תוכנה על ידי בודקי תוכנה אנושיים.
דידג'רידו

דידג'רידו (או בקיצור דידג') הוא כלי נשיפה קדום שפותח על ידי תושביה המקוריים של אוסטרליה, האבוריג'ינים. אף שאין מידע מדויק לגבי גילו, ישנן עדויות שהשימוש בו החל כבר לפני 1,500 שנה, והוא מתואר פעמים רבות ככלי הנשיפה העתיק בעולם. שמו המקורי של כלי הנגינה הוא "יאדקי", ו"דידג'רידו" הוא השם שבו הוא מכונה במערב. 
באופן מסורתי עשוי הדידג'רידו מענף של אקליפטוס שחלקו הפנימי כורסם על ידי טרמיטים. בכלי מנגנים על ידי נשיפה לתוכו והרעדת השפתיים, פעולות שיוצרות רטט בענף ובכך נוצר הצליל. הצליל של הדידג'רידו הוא בעל תו אחד אך יכול להישמע מגוון על ידי הוספת קולות של הנגן עצמו (כגון צעקות), הקטנת האוויר בלחיים או לחלופין ניפוח הלחיים, הזזת הלשון בתוך חלל הפה ועוד. 
בדומה לכלי נשיפה אחרים, ביכולתם של נגני דידג'רידו מיומנים לנשוף אוויר מהפה אל תוך הכלי ובו-זמנית לשאוף אוויר מהאף אל הריאות (סירקולציה), וכך לנגן ברציפות ובמקצועיות לפרקי זמן ארוכים. פעולה זו מכונה "נשימה מחזורית" והיא ניתנת לשימוש בכלי נשיפה רבים.
בתרבות האבוריג'ינית העתיקה הכלי שימש לטקסים פולחניים ולתיאורי זמן החלום. 
כיום התרבות המערבית אימצה את הכלי ופיתחה בו סגנון נגינה ומקצבים שונים. כמו כן מכינים דידג'ים לא רק מאקליפטוס אלא גם מעצים אחרים כגון אגבה, במבוק, אזדרכת ועוד.
אבו קרינאת

חינוך

באבו קרינאת פועלים גנים, בתי ספר יסודיים ותיכון. כמו כן, נבנה מבנה רב תכליתי-המכיל ספרייה, מועדון אופניים ופעילות תרבותית המשמשת את אוכלוסיית המקום.
סקובי דו

העלילה

הסדרה מתמקדת בכלב דני ענק מדבר בשם סקובי דו, אשר בעליו הוא נורוויל "שאגי" רוג'רס בן ה-17 מהעיירה הבדיונית קולסוויל (Coolsville) שבאוהיו בה קיימת אווירת מסתורין ומתחוללות לרוב פרשיות על-טבעיות לכאורה. הנ"ל הם חלק מחבורת נערים מתבגרים: פרד "פרדי" ג'ונס (בן 17), דפני בלייק, ווולמה דינקלי (בנות ה-16). בכל פרק, סקובי דו והחבורה נוסעים למקום חדש ברחבי ארצות הברית (לעיתים גם למקומות אחרים בעולם) בעזרת הוואן שלהם ופותרים תעלומות אשר בדרך כלל כוללות רוחות רפאים וכוחות על-טבעיים. בסוף כל פרק, החבורה מצליחה לפתור את התעלומה ולמצוא הסברים הגיוניים לכוחות העל טבעיים, אשר לרוב עומד מאחוריהם פושע אשר מנסה להידמות לדמות אימתנית בעזרת תחפושת אשר מיועדת להפחיד. למעשה, בסוף כל פרק החבורה תופסת את המרושע ומורידה לו את המסכה (לעיתים אף הפושעים מתחזים לאו דווקא לרוחות רפאים ומפלצות, אלא גם לאנשים אחרים כדי להקשות עוד יותר על פיצוח התעלומה), ואחרי כן אותו פושע אומר לאחר שנתפס :"והייתי מצליח לעשות זאת אלמלא הילדים החטטנים האלה והכלב המדבר/מעצבן שלהם".
מיקי פדרמן

ביוגרפיה

פדרמן נולד בחיפה לבלה ויקותיאל (קסיל) פדרמן, אח לאירית פדרמן-לנדאו. נשוי לליאורה, האחראית על העיצוב ברשת המלונות. אב לדוד, לגידי, ולדניאל (שב-2011 נישא לשרונה פיק).
עם גיוסו לצה"ל התנדב לשרת בסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה בצוות עליו פיקד אהוד ברק.
בשנת 1996 העניקה לו האוניברסיטה העברית תואר דוקטור לשם כבוד. בשנת 2005 הוענק לפדרמן פרס התעשייה בקטגוריית האלקטרוניקה.
פדרמן דורג במקום ה-7 ברשימת 100 העשירים של ישראל של העיתון מעריב לשנת 2010 עם הון בשווי 6.5 מיליארד שקל.
הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית.
בחודש יוני 2014 זכה לתואר CBE "מפקד מסדר האימפריה הבריטית" (Commander of the Most Excellent Order of the British Empire) ברשימת המכובדים של יום הולדתה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, לשנת 2014, לאור תרומתו למסחר בין ישראל ובריטניה ולכלכלת בריטניה
משה מורג

ביוגרפיה

מורג נולד ברמת גן ולמד בבית הספר אליאנס בתל אביב. התגייס לצה"ל ב-1963, עבר קורס מ"כים ושימש מדריך בבית הספר הטכני של חיל האוויר. לאחר מכן יצא לקורס קצינים ומילא שורת תפקידים כקצין שלישות בחיל האוויר, בהם שליש טייסת 113, מפקד טייסת מנהלה בשדה דב, מפקד טייסת מנהלה בבסיס חצרים וראש מחלקת פרט במטה חיל האוויר. בהמשך כיהן כראש מחלקת פרט באגף כוח האדם, ב-1985 מונה לראש להק כוח האדם בחיל האוויר תפקיד בו כיהן עד 1990. במהלך שני תפקידיו האחרונים קידם יוזמה להקמת יישוב למשרתי הקבע והיה אחראי על הפרויקט שיצא לפועל בהקמת היישוב רעות, היה ממייסדי עמותת חיל האוויר. 
לאחר שחרורו משירות הקבע מונה למנכ"ל החברה לפיתוח קיסריה ומילא תפקיד זה עד 1994. הוא כיהן במגוון תפקידים בקבוצת הנדל"ן של אליעזר פישמן בהם מנכ"ל חברת מבני תעשייה, מחברות הנדל"ן הגדולות במשק, בשנים עד 1994 עד 2007 ומשנת 2010 עד סוף 2013 ומנכ"ל חברת מירלנד מ-2007 עד 2010.
מורג בעל תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב (1982). הוא מכהן בהתנדבות כיו"ר הנהלת היכל התרבות ושימש כיו"ר דירקטוריון בית הספר אליאנס.
יצחק ארטר

יצחק אֶרְטֶר (בכתיב יידי: ערטער, 1791 – 20 באפריל 1851), סופר וסאטיריקן עברי, מאנשי תנועת ההשכלה בגליציה, מחבר "הצופה לבית ישראל".

קורות חייו

ארטר נולד בשנת 1791 בכפר קוניושק שבמחוז פשמישל בגליציה (כיום פולין). התחנך כמקובל בלימוד חמישה חומשי תורה ותלמוד עם המפרשים. בגיל 13 השיאו לו אישה, אך היא מתה כעבור זמן קצר, ואז השיאו לו אישה שנייה, והוא עבר להתגורר בבית אביה בעיירה וילקוטש הסמוכה. בעיירה זו הכיר משכיל בשם יוסף טארלר, שעודד אותו ללמוד את הספרים שלא למדו שומרי המסורת: תנ"ך, כתבי הרמב"ם והביאור של משה מנדלסון למקרא. בהשפעתו התמשכל ארטר, ולבסוף עזב ב-1816 את בית חותנו ועבר ללבוב, בחלק האוקראיני של גליציה.
בלבוב התפרנס ארטר כמורה פרטי בבתי עשירי העיר. הוא הכיר שם את המשכילים המקומיים ובהם שי"ר ויהודה ליב מיזס. מיזס במיוחד השפיע עליו רבות וכנראה גם תמך בו מבחינה כספית. לאחר כמה שנים התגברו הרדיפות והחרמות מצד שומרי המסורת המקומיים, ובראשם הרב יעקב אורנשטיין, כנגד המשכילים, וארטר עבר לברודי. גם שם התפרנס מהוראה, בתחילה כמורה פרטי ואחר כך כמורה וכמפקח בבית הספר הריאלי שנפתח במקום. בברודי הכיר את יעקב שמואל ביק ויצחק בר לוינזון, ושם גם פרסם ב"ביכורי העתים" את הסאטירה הראשונה שלו, "מאזני משקל" (1823), שעשתה רושם גדול. 
ב-1825 החליט לעזוב את ההוראה בגלל קשיים כספיים ואחרים, ונסע ללמוד רפואה בבודפשט. הלימודים נמשכו חמש שנים והוא התפרנס בהן בדוחק ופרנס את אשתו וילדיו בברודי משיעורים פרטיים בעברית שנתן בבתי עשירים בבודפשט. בסיום הלימודים לא קיבל תואר דוקטור אלא רק תואר "מגיסטר לכירורגיה", משום שהיה חסר השכלה תיכונית. ב-1829 התיישב בעיירה ראווה. ב-1831 פרצה מגפת כולרה בגליציה, ובהוראת ממשלת גליציה נסע בין העיירות לטפל בחולים וחיבר חוברות רפואה עממית. בין השאר טיפל בידידו יהודה ליב מיזס עד פטירתו מן המחלה.
עם תום המגפה השתקע בברודי, שם התפרנס מטיפול בחולים עניים (בעשירים לא יכול היה לטפל מכיוון שלא היה לו תואר דוקטור). בשנותיו בברודי פרסם את רוב הסאטירות שלו: "חסידות וחכמה" (כרם חמד ב, 1836), "סני וסנסני וסמנגלוף" (כרם חמד ג, 1838), "תשליך" (פראג ת"ר, 1840) ו"גלגול הנפש" (לייפציג תר"ה, 1845). הוא התפרסם כמחבר מוכשר ומוערך וכל פרסום שלו זכה לביקורות אוהדות בחוגי המשכילים; שד"ל כינה אותו "נעים סאטירות ישראל". בשנים אלה הושפע גם ממאורעות הזמן: בעקבות עלילת דמשק החל לכתוב חיבור בשם "מגילת דמשק", אך לא השלימו. ב-1848 - 1849 פעל עם אחרים בתחום האמנציפציה ליהודים בגליציה על רקע מהפכות "אביב העמים". ב-1850 נסע עם בתו החולה לעיירת המרפא קרלסבד, ובשובו החל לכתוב מאמר פובליציסטי-פרוגרמטי בשם "הצופה בשובו מקארלסבאד או תולדות החלוץ", שעסק בתחיית הלשון העברית הכתובה, בחכמת ישראל ובהתחדשות היהדות. ארטר לא הספיק להשלים את המאמר, והוא הושלם בידי יהושע השל שור, שגם הדפיס אותו בראש הגיליון הראשון של כתב העת "החלוץ".
ארטר נפטר בחול המועד פסח ה'תרי"א, 20 באפריל 1851. לאחר מותו כונסו חיבוריו הסאטיריים, עם הוספות שונות, בידי מאיר הלוי לטריס והודפסו בשם "הצופה לבית ישראל" (וינה 1858). בהוצאה השנייה נוסף גם חיבור למדני-הלכתי יוצא דופן של ארטר בשם "קיצור דיני הקרבנות והטומאות", שמעיד על השכלתו התורנית של ארטר. "הצופה לבית ישראל" יצא במהדורות רבות נוספות, לאחרונה על ידי מוסד ביאליק, בעריכת יהודה פרידלנדר (ירושלים תשנ"ו 1996).
פרנץ נויהאוזן

קורות חייו

פרנץ נויהאוזן נולד במרציג ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כטייס בצבא האימפריה הגרמנית. לאחר המלחמה הצטרף למפלגה הנאצית וכיהן כנספח האווירי הגרמני בבלגרד. הוא רקם קשרים אישיים עם הרמן גרינג ואלו הועילו לפעילותו הכלכלית בתחום התעשייה. עד סוף שנות ה-30 של המאה ה-20 הפך לאיל הון.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה מונה לראש המנהל הכלכלי במנגנון הממשל הצבאי בסרביה. במסגרת תפקידו היה אחראי לגזלת רכושם של יהודי סרביה. כן היה אחראי להלאמת בנקים סרביים וגריפת רווחים ממפעלי תעשייה שונים בתחומי סרביה. כיהן כיושב ראש אתר כריית הנחושת בבור, ובמסגרת תפקידו העביד 6,200 יהודים בעבודות כפייה במכרות. בהמשך מונה לראש המנהל הכלכלי ביוון ובאיטליה. ב-18 באוקטובר 1943 מונה לראש המנהל האזרחי במנגנון הממשל הצבאי בסרביה והחליף את האראלד טורנר.
במהלך תפקידיו הועברו לברלין תלונות על שחיתות כנגד נויהאוזן שעיקרן העברת רק חלק מהכספים לשלטונות הרייך וגריפת רווחים אישיים. בנובמבר 1944 הודח מתפקידו, נעצר ונכלא בעוון שחיתות. לאחר מספר חדשים שוחרר למעצר בית לאחר התערבותו האישית של הרמן גרינג. ב-1945 נפל בשבי כוחות הצבא הבריטי ובהמשך הוסגר ליוגוסלביה והועמד לדין על פשעי מלחמה. ב-1947 הורשע ונדון ל-20 שנות מאסר. ב-1953 זכה לחנינה, עבר לגרמניה המערבית, ושם נפטר ב-1966.
גליצראלדהיד 3-פוספט

GAP בתהליך הגליקוליזה והגלוקונאוגנזה

GAP נוצר בשלוש התרכובות הבאות באופן הפיך.
מספרי האטומים משקפים את מיקומי הפחמנים במולקולת הפרוקטוז 6-פוספט.
מעבר מדהידרוקסיאצטון פוספט לגליצראלדהיד 3-פוספט ולהפך על ידי האנזים טריוזפוספט איזומרז (TIM):
1,3 ביספוספוגליצראט (1,3BPG) מקוטלז על ידי האנזים גליצראלדהיד 3-פוספט דהידרוגנאז.

הראקציה לייצור של 1,3BPG בגליקוליזה

D-GAP מקבל חשיבות נוספת כיוון שזו הדרך של גליצרול להיכנס אל תוך תהליך הגליקוליזה והגלוקונאוגנזה על ידי פירוק לדהידרוקסיאצטון פוספט ובנוסף משתתף במסלול הפנטוז פוספט-מסלול מטבולי המתרחש בתאיהם של יצורים רבים, ובמסגרתו נוצרים סוכרים בעלי חמישה אטומי פחמן מגלוקוז- סוכר בעל ששה אטומי פחמן.
גליצראלדהיד 3-פוספט בתהליך יצירת טריפטופאן-GAP מהווה תוצר משני בתהליך סינתזת הטריפטופאן. גליצראלדהיד 3-פוספט בתהליך יצירת תיאמין (ויטמין B₁) משמש כמגיב בתהליך הסינתזה של טיאמין סובסטרט אשר אינו מיוצר על ידי גוף האדם.
זיהום הסביבה

זיהום הסביבה הוא כלל תופעות הזיהום הפוגעות בסביבה. תופעה נחשבת זיהומית כשהיא מפרה את האיזון האקולוגי, באזור מסוים או בעולם כולו. המונח זיהום הסביבה מתייחס בדרך כלל לזיהום הנובע מפעילות האדם

צורות של זיהום הסביבה

ישנן שתי צורות עיקריות של זיהום סביבה: זיהום מקומי וזיהום גלובלי. בעבר האמינו כי רק זיהום מקומי הוא בעייתי - למשל, שחרור של עשן בעת בערת פחם, הגורם לזיהום האוויר. כיום מכירים בכך כי צורות זיהום שונות הן בעלות השפעה גלובלית. אפקט החממה המוביל להתחממות עולמית הוא הנזק המוכר ביותר הנגרם בשל זיהום גלובלי.
לעיתים, דבר-מה הקיים בטבע באופן טבעי נחשב לזיהום סביבה כשהוא מגיע למקום אחר. למשל, אצות הגדלות באגמים ובחופי ימים נחשבות לזיהום כשהתרבותן נובעת מריבוי שיירים מתעשיות שונות, המשמשים להן כמזון; אותן אצות מתחרות בצורות החיים ששהו במקום בטרם הזיהום, ומפרות את האיזון האקולוגי.
דרך נוספת לחלק את זיהומי הסביבה היא: זיהום אישי וזיהום מסחרי. רוב ההפגנות הן כנגד זיהום מסחרי, זיהום שבו חברות ענק מזהמות את הטבע, לדוגמה מפעלים ששופכים את הפסולת שלהם לים, מעלים עשן וכדומה.

השפעות על האדם

זיהום הסביבה פוגע בסופו של דבר בבני האדם. במקרה של זיהום גלובלי, ההשפעות הן על העולם כולו. לדוגמה, הפשרת הקטבים תיצור בעיה כלל עולמית. אבל גם זיהום מקומי הוא הרסני לאדם: הוא גורם מגוון בעיות, החל בקשיים טכניים (כגון זיהום אור שמונע שימוש בטלסקופים באזורים עירוניים) ועד למחלות קשות: חומרים מזהמים באוויר, באדמה ובמים גורמים למחלות רבות ושונות, ובהן סרטן, זאבת, מחלות חיסוניות, אלרגיה ואסתמה.
בשנת 2016 פרסם ארגון הבריאות העולמי דו"ח לפיו 1 מכל 4 ממקרי התמותה בעולם מקורו בזיהום סביבה, וכמות מקרי המוות מגיעה ל-12.6 מיליון איש בשנה שמתים בגלל סיבות המקושרות לזיהום הסביבה.
ראמנה מהארשי

ביוגרפיה

הוא נולד בשם ונקאטאראמאן אייר (Venkataraman Iyer) בטירוצ'לי  שבמדינת טאמיל נאדו בדרום הודו.
בהיותו בן 16 איבד את תחושת העצמי האישית שלו, התעוררות שלימים הוכרה על ידו כהארה, והובילה אותו כשישה שבועות לאחר מכן לעזוב את ביתו ולצאת למסע אל ההר הקדוש ארונצ'לה  בעיר טירובאנאמאלי  שבטאמיל נאדו.
שנותיו הראשונות הועברו בבדידות מוחלטת, אך השקט שלו והחזות שדבקה בו כקדוש מתבודד משכו במהרה חסידים רבים. בשנים מאוחרות יותר הוא השיב לשאלות של חסידים אשר באו לפניו, אך תמיד עמד על כך שהשתיקה הייתה ההוראה הטהורה ביותר. בשנים מאוחרות יותר, קהילה החלה גדלה סביבו, וראמנה מהארשי היה זמין עשרים וארבע שעות ביממה למבקרים אשר באו לשמוע את מוצא פיו. למרות שנערץ על ידי אלפים, מעולם לא הרשה לאף אחד לטפל בו טיפול מיוחד, ומעולם לא הסכים לקבל מתנות פרטיות. הוא נתן לכל יחס שווה. מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 תורתו צברה פופולריות גם במערב.
ונקאטאראמאן קיבל את השם בהגוואן שרי ראמנה מהארשי (Bhagavan Sri Ramana Maharshi) על ידי אחד מחסידיו הראשונים, גאנאפאטי מוני (Ganapati Muni). לימים הפך כינוי זה לשמו הידוע בעולם.
בתגובה לשאלות על שחרור עצמי ועל הטקסטים הקלאסיים על יוגה וודאנטה, ראמנה מהארשי המליץ על חקירה עצמית  כדרך העיקרית להתעוררות או הארה, שחרור העצמי והשגת מוקשה . הוא גם המליץ על בהַקטי  ונתן את אישורו למגוון רחב של דרכים ותרגולים רוחניים.

המסע לטירובאנאמאלי

בשנת 1896 ונקאטאראמאן החליט לעזוב את ביתו ולצאת לעבר ארונצ'לה. בידיעה שהמשפחה שלו לא תאפשר זאת, ונקאטאראמאן  חמק מביתו וסיפר לאחיו שהוא צריך להשתתף בשיעור מיוחד בבית הספר. למזלו, אחיו ביקש ממנו לקחת חמישה רופי ולשלם את דמי המכללה שלו בדרכו לבית הספר. ונקאטאראמאן חישב את העלות של מסעו, לקח שלושה רופי והשאיר את שני הנותרים עם פתק בו נכתב שהוא יוצא למסע, שאין להתאבל על עזיבתו וכי דמי המכללה לא שולמו. בבוקרו של ה-1 בספטמבר 1896, ונקאטאראמאן עלה על הרכבת ונסע לטירובאנאמאלי, שם נשאר לשארית ימיו.

הוראתו של ראמנה מהארשי

ראמנה מהארשי נתן אופאדשה (upadesa, הוראה או הדרכה הניתנת לתלמיד על ידי הגורו שלו) והצביע על ה"עצמי" האמיתי של התלמידים בניסיון להראות להם את המהות של עצמי אמיתי זה. בשלב מוקדם, הוא משך תלמידים רבים שישבו בחברתו ושאלו אותו שאלות. חלקם הקליטו את התשובות שלו לשאלות הספציפיות שלהם, או שמרו את גליונות הנייר שעליהם רשם כדי להשיב ופרסמו אותם מאוחר יותר. אחדים הקליטו את השיחות שהתקיימו בין ראמנה מהארשי ותלמידים רבים אחרים, וכמות גדולה מהקלטות אלה פורסמו.
אף על פי שההוראה של ראמנה מהארשי בדרך כלל עולה בקנה אחד עם הינדואיזם, האופנישדות ואדוואיטה ודאנטה , יש כמה הבדלים מול האסכולה המסורתית של האדוואיטה.
יהודה בויאר

הרב יהודה בויאר (ר' יידל; נולד בשנת תרצ"ד, 1934) הוא פוסק ומחבר ספרי הלכה, מתלמידי החזון איש. ממורי ההוראה של חוג חזון איש.

קורותיו

נולד בתל אביב, בנו של אברהם בויאר. למד בישיבת היישוב החדש ובישיבת פוניבז'. התקרב לחזון איש ונעשה תלמידו. החזון איש הציע אותו כשידוך לבת אחיו של מקורבו הרב משה חיים אקון, ואף השתתף באירוסיו. לאחר נישואיו למד בחברותא שנים רבות עם הרב גדליה נדל. 
חיבר ספרי הלכה, בהם קיצור הלכות נדה וקיצור הלכות תרומות ומעשרות, קיצור הלכות שביעית וקיצור הלכות חלה. (על פי המסורת בחוג חזון איש הרב יהודה בויאר כתב רק את "מקורי הדינים" שבסוף הספר, ואת כל הספר וההלכות למעשה כתב רבו הרב חיים גריינימן) ספריו תורגמו למספר שפות ובהן ספרדית. ספריו מבוססים על פסיקת החזון איש, ובנידונים שאינם ברורים בשיטת רבו הוא מסתמך בדרך כלל על פרשנותו של הרב חיים גריינימן, שהרב בויאר משתייך לחוגו.
הרב בויאר מתגורר בשיכון חזון איש בבני ברק. מוסר שיעורים בישיבת בית שמעיה בבני ברק. שיעוריו יוצאים לאור על ידי תלמידיו.
אחיו הוא הרב ירחמיאל בויאר, ראש עיריית בני ברק לשעבר. בנו הרב משה בויאר הוא ראש כולל בהיכל התלמוד בתל אביב ומחבר ספרי "ביאורי עניינים", אף הוא בקהילת הרב גריינמן. חתנו הוא הרב חיים קליין, מראשי ישיבת קריית מלאכי.
סלבטורה סיריגו

קריירת מועדונים

סיריגו נולד בנואורו, סרדיניה, איטליה. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו במחלקת הנוער של ונציה. בגיל 18 הצטרף לפאלרמו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בסוף 2006 במסגרת הגביע האיטלקי נגד סמפדוריה. ב-12 ביולי 2007 הושאל לקרמונזה על מנת שייצבור דקות משחק. בתחילת עונת 2008/2009 הושאל לאנקונה. בקיץ 2009 חזר לפאלרמו. ב-27 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', מאז שיחק בכל משחקי הליגה של הקבוצה עד לסיום העונה. ב-21 באוקטובר 2009, האריך את חוזהו עד יוני 2014.
ב-28 ביולי 2011, חתם סיריגו ל-4 שנים בפריז סן ז'רמן תמורת 3.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון במקום השני בליגה, והעפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות. בשתי העונות שלאחר מכן זכה עם הקבוצה באליפות. ב-27 בינואר 2013 סיריגו שבר את שיאו של ברנאר לאמה כאשר שמר על שער נקי 697 דקות רצופות, הגבוה ביותר בתולדות המועדון.
ב-26 באוגוסט 2016 הושאל סיריגו לסביליה הספרדית לעונה אחת. ב-31 בינואר 2017 הושאל סיריגו לאוססונה עד לסוף העונה. ב-27 ביוני 2017 חתם בטורינו.

קריירה בינלאומית

ב-21 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של איטליה נגד צרפת. ב-28 בפברואר 2010 זומן לסגל נבחרת איטליה לקראת משחק ידידות נגד קמרון באצטדיון לואי השני, מונקו, אך הוא לא שיחק. סיריגו אף נכלל בסגל המורחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 אך לא נכלל בסגל הסופי לקראת האליפות. ב-10 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1-0 לחוף השנהב. סיריגו היה עם הנבחרת ביורו 2012, גביע הקונפדרציות 2013, מונדיאל 2014, ויורו 2016.
זואי טלפורד

ביוגרפיה

טלפורד נולדה בנוריץ' שבנורפוק במזרח אנגליה. היא הופיעה בסדרות טלוויזיה שונות בהן בדמות אווה בראון במיני-סדרה "Hitler: The Rise of Evil", בתפקיד אן קליין בסדרה "צדק פלילי", בתפקיד מריאן סוויפט, עיתונאית פרילנסרית של העיתון דיילי מייל בסדרה הקומית "The Thick of It". עוד שיחקה בתפקיד שוטרת סמויה בסדרה "אפר לאפר", בדמות שרה רופאה שמעוררת עניין רומנטי בד"ר ווטסון בסדרה "שרלוק". ב-2013 שיחקה טלפורד בתפקיד קלייר סוטון, יועצת לג'ים האקר בגרסה המחודשת של הסדרה "כן, אדוני ראש הממשלה". עוד גילמה את מישל פרדייז בדרמה של ITV "אהבה ונישואים".
ראלף מקטל

תולדות חייו

מקטל נולד בשם ראלף מאי (Ralph May) וחי בלונדון עם אמו. כבר כנער ביקר במועדוני ג'אז והאזין לתקליטי ג'אז ובלוז. במיוחד הושפע ממוזיקאים אמריקאים כרמבלינג ג'ק אליוט, וודי גאת'רי, לדבלי, רוברט ג'ונסון ומאדי ווטרס ובפרט מוילי מקטל העיוור, שאת שם משפחתו אימץ לעצמו באופן רשמי. כן הושפע מהסופרים ג'ק קרואק וג'ון סטיינבק והמשורר אלן גינסברג. לאחר סיום הלימודים נדד באירופה והכיר את אשתו ננה.
ב-1968, לאחר הופעות במועדוני הפולק של הסוהו של לונדון, הוציא את תקליטו הראשון "8 מסגרות בשנייה" ("Eight Frames a Second") ששילב פולק-רוק בריטי ובלוז, וזכה להערכה רבה כגיטריסט. שנה לאחר מכן הוציא את האלבום "Spiral Staircase" ("חדר מדרגות לולייני") שהכיל, בין השאר, את הגרסה הראשונה של "רחובות לונדון". מקטל לא רצה לכלול את "רחובות לונדון באלבום הראשון משום שסבר שהשיר מדכא מדי, אולם המפיק שלו הצליח לשכנע אותו לכלול את השיר באלבום השני.
ב-1970 השתתף בפסטיבל האי וייט, וב-1972 יצא לסיבוב הופעות שכלל גם את ארצות הברית. ב-1975 הוציא את "רחובות לונדון" כסינגל בארצות הברית ובבריטניה, והשיר זכה להצלחה עצומה. הסינגל הגיע למקום השני במצעד המכירות בבריטניה וזכה בפרס איבור נובלו (Ivor Novello Award).
בהמשך הוציא מספר תקליטים והשתתף בתוכניות טלוויזיה, בפרט בתוכנית הטלוויזיה לילדים "גן חיות אלפביתי" (Alphabet Zoo) בשנים 1983–1984 שסבבה סביב שירים פרי עטו.
ב-1992 הוציא פרויקט שאפתני בשם "The Boy with a Note" אודות חייו של המשורר דילן תומאס בהפקת ה-BBC שכלל שירים מולחנים וקטעי קריאה.
אמיר לוסטיג

ביוגרפיה

לוסטיג זכה פעמיים ברציפות במקום הראשון בתחרות הארצית של אגודת הקוסמים הישראלית.
בתחילת שנות ה-2000 הופיע בפינה קבועה בתוכנית האירוח "יאיר לפיד" בהנחיית יאיר לפיד ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2006 סיים לוסטיג במקום השלישי בתוכנית "אורי גלר מחפש את היורש", אחרי המנצח ליאור סושרד וסגנו, אהוד שגב, ולפני שימי אטיאס.
בשנת 2007 הופיע לוסטיג יחד עם נמרוד הראל בערוץ 10 בתוכנית "בלתי נתפס" ובין היתר הציג פעלולים כמו תפיסת כדור רובה בעזרת השיניים. באותה השנה היה חבר לוסטיג בפאנל השופטים של התוכנית "תאמין לי" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2012 חבר שוב לנמרוד הראל בתוכנית "פסיכו" בערוץ 2.
בשנת 2016 אירח הראל את לוסטיג בתוכנית "בלתי נראה". באותה שנה, הופיע לוסטיג בתוכנית "Bigg Boss", שהיא הגרסה ההודית לפורמט "האח הגדול".
מעת לעת מתראיין לוסטיג בתקשורת בנושאי הקסמים.

חיים אישיים

לוסטיג בעל השכלה אקדמאית בהנדסה, תעשייה וניהול. נשוי ואב לשניים.
אדריכלות בארצות הברית

אדריכלות ורנקולרית ופרה-קולומביאנית (עד המאה ה-15)

המבנים העתיקים ביותר היום על שטחה ארצות הברית, הם מבנים אינדיאנים באזור דרום מערב המדינה והם בני כ-1000 שנה. באזור ניו מקסיקו קיימים מספר כפרים עתיקים המכונים פואבלו (Pueblos) המייצגים את האדריכלות הוורנקולרית של האינדיאנים. אדריכלות זו מאופיינת בבנייה באדמה. אדריכלות פרה-קולוניאלית מרשימה קיימת גם בהוואי, שם מקורותיה הם פולינזיים ומתאפיינים בבנייה אחרת לגמרי.

התקופה הקולוניאלית (מהמאה ה-16 עד המאה ה-18)

כאשר יבשת אמריקה יושבה על ידי האירופאים החל ממתחילת המאה ה-16, סגנונות האדריכלות האירופאים יובאו אליה. עיקר ההשפעה הייתה אדריכלות הבארוק הספרדי שהשפיעה רבות האדריכלות בכל יבשת אמריקה, בעיקר מרכז ודרום אמריקה. סגנון אדריכלות זה ניכר בעיקר בדרומה ומערבה של ארצות הברית, שכן שטחים אלו היו חלק מההתיישבות הספרדית. לצפון מזרח ארצות הברית, שיושב בעיקר על ידי האנגלים, יובאה בעיקר האדריכלות האנגלית של אותה תקופה. שני סגנונות אלה המופיעים באמריקה מכונים "אדריכלות קולוניאלית".

ההשפעה הספרדית בדרום ובדרום מערב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ההשפעה האנגלית בחוף המזרחי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

בנייה עממית ופרטית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.