google/wiki40b huggingface dataset:
הילדה מנגולד

קורות חייה

הילדה פרשולדט נולד בגותה, תורינגיה, פרובינציה באזור מרכז-מזרח גרמניה, כבתם האמצעית של ארנסט פרשולדט, בעל בית חרושת לסבון, ושל אשתו, גרטרודה (לבית בלדנר). הילדה פרשולדט למדה שני סמסטרים באוניברסיטת ינה, בשנים 1918–1919 ואחר כך עברה ללמוד באוניברסיטת פרנקפורט (1920-1919). שם למדה עוד שני סמסטרים, בהם נכחה בשיעור של האמבריולוג המפורסם הנס שפמן על האמבריולוגיה הניסיונית.
שיעור זה משך אותה להמשיך את לימודיה בתחום ספציפי זה. משום כך, עברה ללמוד במכון הזואולוגי בפרייבורג. שם היא פגשה את אוטו מנגולד, עוזר המחקר הראשי של שפמן (ובמקרה, גם תומך במפלגה הנאצית) והתחתנה איתו. תחת הדרכתו של שפמן, היא סיימה בשנת 1923 את עבודת הדוקטורט שלה, "על האינדוקציה המופעלת על רקמות עובריות ראשוניות באמצעות השתלת מארגנים ממינים אחרים" (Über Induktion von Embryonalanlagen durch Implantation artfremder Organisatoren).
אחרי שקיבלה את התואר דוקטור PhD בתחום הזואולוגיה, עברה יחד עם בעלה ובנה התינוק, כריסטיאן, לגור בברלין. זאת אחרי שבעלה התמנה למנהל המחלקה לאמבריולוגיה ניסיונית במכון "קייזר וילהלם" לביולוגיה. זמן קצר אחרי המעבר, ב-4 בספטמבר 1924, היא מתה מכוויות קשות כתוצאה מפיצוץ תנור גז בדירתה בברלין. מנגולד הייתה בת 26 במותה; היא לא זכתה לראות את פרסום עבודת הדוקטורט שלה. בנה נהרג במלחמת העולם השנייה.

ניסויי מפתח

הילדה מנגולד ערכה ניסויים עדינים ביותר של השתלה על עוברים. במחקר הכי מפורסם שלה שהתבצע בשנים 1921 ו-1922 הוכיחה שרקמה לקוחה מן השפה הגבית (דורסלית) של בלסטופור ושהושתלה על עובר מארח עשויה להפעיל בו אינדוקציה של היווצרות ציר גוף נוסף ולהוביל על ידי כך ליצירת שני עוברים תאומים מחוברים זה לזה. היא השתמשה בשני מיני טריטון: אורח Tritonus cristatus ומארח - "הטריטון השכיח" Tritonus taeniatus, שלהם צבעי עור שונים זה מזה. הניסויים נדרשו לתנאים מאוד מוקפדים. הם התבצעו באביב, תוך התחשבות בעונת הרבייה הקצרה של מיני דו-החיים הנחקרים. 
החוקרת השתילה קטע מן השפה הבלסטופורית הגבית של הגסטרולה של Tritonus cristatus על רקמה צדדית בגסטרולה של ה- Tritonus taeniatus. נוצר עובר שפיתח בחלק צדדי צינור עצבים משני גדול. תוך עבודה מעודנת ביותר בודדה מנגולד רק ששה עוברים בעלי כושר הישרדות. בניסויים השונים מתוך הרקמה המושתלת הושגה אינדוקציה של לא לא של היווצרות צינורות עצבים, אלא גם של נוטוכורדים, מעיים, וצינוריות כליתיות. 
העובר השלם שנוצר היה מורכב מתאים מן הרקמות התורמות ותאים של הרקמות המארחות. הניסוי הראה שחלק "מארגן" של דו החיים אחד יצר ציר נוסף בדו החיים השני לא מתוך עצמו, אלא גייס רקמה מארחת כדי ליצור עובר תאום. 
ההשלכות במלואן של הממצא הזה לא הובנו עד לשנה אחרי מות החוקרת. מחקר זה היה הבסיס לגילוי ה"מארגן" האחראי לגסטרולציה והיווה בשנת 1935 את היסוד להענקת הפרס נובל לרפואה ולפיזולוגיה למדריך שלה, הנס שפמן. שפמן היה זה שתיכנן את המחקר והמציא חלק מהכלים שאיפשרו אותו (מיקרופיפטות ומבער זעיר), והילדה מנגולד הייתה המבצעת הקפדנית שלו ושותפה בתגלית של ה"מארגן". שפמן הכניס את ממצאיה של מנגולד לתוך מאמר שהכין מראש והנהיג את מושג "מארגן" במשמעות של התאים המהגרים העושים אינדוקציה של התפתחות צינור העצבים השני. מאוחר יותר התגלה שה"מארגן" הוא חומר כימי המכוון את התפתחותם העוברית של איברים ורקמות.
סער 4.5

פעילות מבצעית

סטי"לים מדגם סער 4.5 נוטלים חלק בפעילות המבצעית של חיל הים במשך למעלה מ-40 שנה, מתחילת שנות השמונים וכבר השתתפו במלחמת לבנון הראשונה (מערכת שלום הגליל). ספינות ה"נירית" נטלו חלק בסגר הימי על לבנון במהלך מלחמת לבנון השנייה ובהפגזת יעדי חוף. גם בגזרת עזה פעילות ספינות אלה היא באכיפת הסגר הימי על הרצועה. במהלך סבבי הלחימה השונים ברצועה השתתפו ספינות ה"נירית" בהפגזת יעדי חוף כמו במבצע עופרת יצוקה, עמוד ענן וצוק איתן, המתבטאת גם בירי פגזי 76 מ"מ וגם בירי טילים מדויקים. ספינות סער 4.5 השתתפו בעצירת המשט לעזה ב-2010 וכן בלכידת ספינות נשק שונות כדוגמת הויקטוריה (אח"י סופה) והקלוס סי (אח"י חץ).
הדיוויזיה ה-716 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-2 במאי 1941, והועמדה תחת פיקוד אוטו מטרשטוק. ביוני 1941 הוצבה הדיוויזיה ברואן שבצרפת, וביולי אותה שנה הועברה הדיוויזיה לנורמנדי. בינואר 1942 הועברה הדיוויזיה לבלגיה, וביוני אותה שנה הוצבה בקן שבצרפת.
ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו של וילהלם ריכטר, על ידי הדיוויזיות הבריטיות שנחתו בחופי גולד, ג'ונו וסורד, כחלק מהפלישה לנורמנדי. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, וב-10 ביולי הועברה לדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19. באוקטובר אותה שנה הוצבה הדיוויזיה באזור קולמר, ובינואר 1945 כמעט והושמדה הדיוויזיה בקרבות בכיס קולמר. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בדרום גרמניה, ובאפריל הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-716, זמן קצר לפני שנכנעה לצבא האמריקני במאי 1945 על יד קמפטן.
גרף של רעי

גרף של רעי הוא מונח תלמודי המתאר כלי מאוס, בדומה לסיר לילה, בתלמוד ובהלכה הוזכר בהקשר להלכות שונות כמו אמירת דברי תורה בחדר שבו נמצא הכלי, וטלטולו בשבת.

הלכות שבת (מוקצה)

בהלכות מוקצה, התירו חז"ל לטלטל בשבת, אפילו בידו, דבר מוקצה מאוס כאשר הוא מונח במקום שבני אדם מצויים שם, וגורם אי נעימות. מקור הדין הוא בתלמוד תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף ל"ו, עמוד א': "אמר שמואל גרף של רעי ועביט של מימי רגלים מותר להוציאן לאשפה".
לדעת הערוך השולחן טעם ההיתר לטלטל גרף של רעי הוא משום כבוד הבריות. מסיבה זו, לדעתו, אם אפשר לטלטל את הדברים המאוסים על ידי גוי או קטן יש לעשות זאת.

גרף של רעי לכתחילה

אף שהותר לטלטל גרף של רעי, מכל מקום לא הותר לכתחילה לגרום לעשיית דבר מאוס על מנת שיהיה מותר לטלטלו אחר כך מחמת כן. אמנם אם עבר ועשה גרף של רעי (בדיעבד), מותר לו לטלטלו ככל גרף של רעי.

כשאפשר בהיתר

יש מי שכתב שאם אפשר לטלטל את הגרף על ידי גוי או באופן המותר כגון על ידי טלטול מן הצד לא הותר לטלטלו בהיתר של 'גרף של רעי', אך לדעת אחרונים אחרים יכול תמיד לטלטל משום גרף של רעי.

טאטוא הבית בשבת

בעיר שבה הבתים מרוצפים, מותר לטאטא את הבית וכן נהגו העולם לטאטא את הבית. החזון איש מציג שאלה מעניינת: כיצד ניתן לטאטא את אבק עפר הבית, והלא האבק הוא מוקצה מחמת גופו? החזון איש מנסה ליישב את התמיהה בשני אופנים, האחד - שהאבק נחשב כגרף של רעי, שהתירו להוציא מהבית דבר מאוס למרות שהוא מוקצה מחמת גופו. השני - שהעפר והמוקצה על הארץ בטלים כמו שהפסולת בטלה בתוך האוכל כאשר הוא מרובה על הפסולת, כלומר: אין לאבק חשיבות עצמית, הוא טפל ונספח לארץ, ולכן אין טלטולו נחשב לטלטול מוקצה.

קריאת שמע ודברים שבקדושה בסביבתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
גרף של רעי יש להרחיק ממנו כשם שמרחיקים מצואה לשם אמירת דברים שבקדושה. יוצא מהכלל הוא גרף העשוי ממתכות או מזכוכית, שאם הוא נקי אין צורך להרחיק ממנו.
מלך האריות (סדרת סרטים)

הצלחה

"מלך האריות" גרף הכנסות של כ-783 מיליון דולר, מה שהפך אותו לסרט המצליח ביותר באותה השנה וסרט האנימציה המצליח ביותר באותה תקופה. שיא זה נשבר ב-2003 עם יציאתו של סרט האנימציה הממוחשבת "מוצאים את נמו", של חברת פיקסאר שהכניס כ-867,893,978 מיליון דולר. כיום, "מלך האריות" עדיין נחשב לסרט האנימציה המסורתית (אנימציה שאינה ממוחשבת) המצליח ביותר בכל הזמנים.
הסרט קיבל מועמדויות רבות לפרסים רבים. בין היתר, הוא זכה בפרס אוסקר לתכליל הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לסרט הקומי או המוזיקלי הטוב ביותר, ופרס אנני לסרט האנימציה הטוב ביותר. השיר "אהבה יש באוויר" (במקור: Can You Feel the Love Tonight; התוכלי להרגיש את האהבה הלילה) זכה בפרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר, פרס שידור המוזיקה המאוחד ופרס גראמי לביצוע הווקאלי הטוב ביותר.
"מלך האריות 2", שיצא ישירות לווידאו, מכר 3.5 מיליון עותקים בשלושת הימים הראשונים לצאתו. סך הכל הוא מכר כ-13 מיליון עותקים, במהלך ההפצה הראשונית בשלהי שנות ה-90. שני סרטי ההמשך זכו בפרס אנני לסרט האנימציה הטוב ביותר בהפקת בידור ביתי והסרט השלישי זכה בחמישה פרסי DVD Exclusive Awards. המחזמר המבוסס על סדרת הסרטים זכה בשישה פרסי טוני, כולל פרס המחזמר הטוב ביותר.
יפעת בן דרור

יפעת בן דרור (נולדה ב-17 במאי 1967 בחיפה) היא זמרת ומוזיקאית ישראלית.

ביוגרפיה

בן דרור גדלה בבית מוזיקלי במכמורת, בתחילת שנות ה-70, בו נחשפה למגוון סגנונות מוזיקליים, למדה נגינה על פסנתר וגיטרה. ב-1989 נרשמה ללימודי תיאטרון במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע, במהלך לימודיה הופיעה עם הרכבי ג'אז ורוק ניו-יורקיים.
ב-1991 חזרה לישראל והחלה ליצור חומרים מקוריים. ב-1993 נישאה ליובל וייסדה הרכב מוזיקלי אליו חברו ארבעה תלמידים מבית הספר רימון, ההרכב פעל כשלוש שנים, הקליט והופיע אך התפרק עוד בטרם נחשף לקהל הרחב. ב-1997 נולדה בתה הבכורה, אלה.
ב-1998 עברה בן דרור לפרדס חנה וחברה למוזיקאים מקומיים, שניגנו במקלטים וברחובות. דורי בן זאב ומאיר אריאל ששמעו את שירה "כמו באירופה", המליצו בפניה להקליט אלבום.
ב-2001 יצא אלבום הבכורה של בן דרור, "מחול השפיות", בהפקתו והשתתפותו של המוזיקאי והמתופף ז'אן פול זימבריס, שהיה גם אחראי לעיבודים ולהלחנת השיר "חיבוק". החיבור המוזיקלי של בן דרור וזימבריס הניב אלבום בעל סאונד וינטאג' - וצ'ילאאוט אלקטרוני רך. אחד משירי האלבום הבולטים ביותר "כמו באירופה" הפך מיד ללהיט רדיופוני].
ב-2007 הופיעה עם המוזיקאי נימרוד לב. במהלך 2008 שתפה פעולה עם סיון שביט והוציאה לאור מיני אלבום בו מתארח המוזיקאי שם טוב לוי.
פרבומייסק

היסטוריה

היישוב הוקם ב-1869, תחילה בתור תחנת רכבת של הקו קורסק-חרקוב-סבסטופול. השם הראשון שניתן לו היה ליחצ'ובה (אוקראינית: Лихачове). עד ה-1 בספטמבר 1917 היה חלק מהאימפריה הרוסית, החל מדצמבר 1922 חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
ב-1927 חיו כאן 56 תושבים ב-13 משפחות, שנה מאוחר יותר הגיע מספר המשפחות ביישוב כבר ל-85. גידול אוכלוסין זה נבע בעיקר מהתפתחות תעשייתית ודרישה לעובדים. ב-1939 חיו כאן 640 תושבים.
היישוב נכבש על ידי הגרמנים ב-20 באוקטובר 1941, הוא שוחרר ונכבש מספר פעמים. שוחרר סופית על ידי הצבא האדום ב-16 בספטמבר 1943.
ב-24 ביוני 1952 שמו של היישוב שונה לפרבומייסק.
בדצמבר 1991 פרבומייסק קיבלה מעמד של עיר.
בעיית נתר

בעיית נתר היא מן הבעיות המרכזיות בתורת גלואה. הבעיה הוצעה על ידי אמי נתר בשנות השלושים של המאה העשרים, והיא עדיין לא פתורה באופן כללי.
הבעיה. נתון שדה F, וחבורת תמורות G הפועלת על הקבוצה . אפשר להרחיב את הפעולה של G לפעולה על ההרחבה הטרנסצנדנטית הטהורה , כאשר  פועל על המשתנים לפי הפעולה על האינדקסים , והפעולה על שדה הבסיס F טריוויאלית. השאלה היא האם שדה השבת  הוא בהכרח הרחבה טרנסצנדנטית טהורה של F. במלים אחרות, האם קיימים  כך ש- .
לדוגמה, ידוע שהתשובה חיובית כאשר G היא החבורה הסימטרית . אם G היא חבורת התמורות הזוגיות , התשובה חיובית כאשר , ולא ידועה כאשר .
ב- 1969 הראה ריצ'רד סוואן (Richard Swan) שהתשובה לבעיית נתר שלילית מעל שדה המספרים הרציונליים, כאשר  היא החבורה הציקלית מסדר 47. לחבורה זו יש אוטומורפיזם מסדר 23, וההוכחה מסתמכת על כך שחוג השלמים של השדה הציקלוטומי  אינו תחום אידיאלים ראשיים. מאוחר יותר, ב- 1974 תיאר הנדריק לנסטרה קריטריון לטרנסצנדנטיות של שדה השבת כאשר G חבורה אבלית, והראה שהתשובה לבעיית נתר שלילית מעל השדה הרציונלי גם עבור . את הדוגמה הראשונה לתשובה שלילית מעל שדה סגור אלגברית מצא דייוויד סולטמן ב- 1983 (עבור חבורות מסדר ). דוגמה דומה, עם חבורה מסדר , מצא Bogomolov ב-1986.
נתר הציעה את הבעיה בניסיון לפתור בעיה אחרת, בעיית ההיפוך של תורת גלואה, השואלת אלו חבורות יכולות להיות חבורות גלואה של הרחבות של שדה המספרים הרציונליים. אם התשובה לבעיית נתר היא חיובית עבור חבורה מסוימת G מעל שדה F, אז אפשר לממש חבורה זו כחבורת גלואה מעל אותו שדה.
בפרדס ליד השוקת

בפרדס ליד השוקת הוא פזמון שכתב יורם טהרלב, הלחינה נורית הירש וביצע יהורם גאון. השיר יצא לאור בשנת 1983.

רקע

השיר נכלל באלבום "אמצע הדרך" שיצא לאור בשנת 1984. הוא הוצע תחילה על די גברי מזור לירדנה ארזי, אך זו לא רצתה להקליטו       במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשמ"ד (1984) של רשת ג' ובמצעד של גלי צה"ל הגיע השיר למקום השני.
השיר מדבר על הפרדס, שהיה בעבר מקום מפגש עבור זוגות אוהבים.
ואצלב טאליך

חייו

טאליך נולד בקְרֶמְזִיר, אוסטרו-הונגריה (כיום קרומז'יז' ברפובליקה הצ'כית), ולמד בקונסרבטוריון של פראג. היה, בין השאר, תלמידו של אוטאקאר שווצ'יק. לתקופה קצרה היה כנר ראשי של הפילהרמונית של ברלין. משנת 1919 עד 1931 ושוב מ-1933 עד 1941 שימש כמנצח ראשי של הפילהרמונית הצ'כית. הוא רומם את התזמורת לדרגה בינלאומית מכובדת ויצא איתה למסעות קונצרטים בעולם.
בשנת 1935 התמנה למנהל אופרה ראשי של התיאטרון הלאומי הצ'כי. את משרתו זו נאלץ לעזוב כשהגרמנים סגרו את התיאטרון בשנות מלחמת העולם השנייה. טאליך חזר אל משרתו לאחר תום המלחמה, פוטר לאחר חילוקי דעות עם הממשלה, חזר אל עמדתו הקודמת זמן קצר לאחר מכן ושוב פוטר אחרי שהמפלגה הקומוניסטית השתלטה על המדינה. בהמשך היה למנצחה של התזמורת הפילהרמונית הסלובאקית שאך זה קמה בברטיסלאבה; הקומוניסטים אפשרו לו לפחות להקליט בשמו הוא, שלא כמו במקרה של רפאל קובליק, שתקליטיו הוכנסו לא פעם לאריזה חדשה, שעליה התנוססו המילים "ללא מנצח".
טאליך עסק רבות בהוראה, ובין תלמידיו היה צ'ארלס מקקראס. הוא מת בברון.
טאליך נודע בעיקר בפרשנויותיו למלחינים צ'כים כמו אנטונין דבוז'אק, בדז'יך סמטנה ויוזף סוק. כמו כן עשה רבות להכנסת האופרות של לאוש יאנאצ'ק לרפרטואר הסטנדרטי.
סרפיטה

העלילה

העלילה מתרחשת על ובקרבת Stromfjord הפיורד הנורווגי, ובטירה שבה שוכנת "סרפיטה". הדמויות נפגשות גם במשכנו של הכומר המקומי, בייקר, אביה של מינה. "בלזאק מצליח לחדור לעולם על-טבעי". הוא "מתאר דמות ייחודית ביותר, שהיא למעשה אנדרוגינוס. דמות מיתולוגית עתיקת יומין, המעידה על שלמות אנושית, שהרי האנדרוגינוס נחשב למי שהשיג שלמות באופן מוחלט". סרפיטה היא צעירה בת 27 המאוהבת באלוהים ולא באנשים, באלוהים ולא בעולם שברא. יופיה מעורר אהבה סביבה. וכך מתאהב בה וילפריד, תייר צעיר עוצמתי בן 30 ממוצא שווייצרי שנקלע לאזור, הרואה בה אישה לכל דבר. גם מינה, הנורווגית בת ה-17 מתאהבת ב"סרפיטוס", ורואה בו גבר לכל דבר. אהבתם של וילפריד ומינה לאישה/גבר היא אובססיבית מאוד, בלתי מתפשרת ובלתי מעורערת. ואילו הדמות "סרפיטה/סרפיטוס" היא "דמות רגישה בהחלט לכל רמז של אהבה, המסרבת לקרב אותם אל גופה"...
האנדרוגינוס, סרפיטה/סרפיטוס, נחשבת לדמות המייצגת את השלמות. היא נולדה להורים שתרגלו את תורתו של עמנואל סוודנבורג העוסקת בהשגבת תנאי החיים האנושיים על-מנת להתעלות ברוחניות האלוהית. סרפיטה/סרפיטוס היא דמות משכילה מאוד שלא למדה, "בעלת יכולות שמעבר לכל יכולות האנושיות המוכרות". היא חיה חיי בדידות והתבוננות. "דמות כמעט שמימית זו חולמת על אהבה מושלמת, אהבה שבה היא אוהבת במקביל את שני המאוהבים בה, וללא מגע פיזי". היא מאמינה שתוכל לאחד את וילפריד ומינה באהבה רוחנית, לאחר מותה. וכך היה. אמנם במקביל לחייה הרוחניים, מתרחש מאבק על חייה, לכאורה, של מלאכים מול שדים נוראים, עליו מעיד דוד. אך בסופו של דבר, לנגד עיניהם של וילפריד ומינה, הדמות הזו מתמודדת עם שער הכניסה לשמים, וכאן מתרחשת דרמה קשה מנשוא. מועמדות בפניה השאלות הקשות ביותר, ולבקשותיה, שתיקת השמים רועמת...
הרומן זכה להצלחה רבה מאוד ותורגם לשפות שונות.

עיבוד לתיאטרון

הספר עובד להצגת תיאטרון בידי ברברה היימן ואוריאל זוהר שגם ביים אותה בשנת 2010 בתיאטרון THEATRE DE L'îLE SAINT LOUIS בפריז ובמקומות רבים בצרפת. ההצגה מופיעה בבית בלזאק בפריז בשנת 2012. ברברה היימן משחקת בהצגה זו, שהופיעה גם בבריסל, בפסטיבל תיאטרון ביוון, בשווייץ, בקונגו-ברזוויל, במכון הצרפתי בחיפה, באיסטנבול, ובאורוויל שבהודו בשנת 2014.
מדליית הניצחון במלחמת העולם הראשונה (ארצות הברית)

שם המדליה

במקורה נקראה המדליה בשם מדליית הניצחון, אולם עם סיומה של מלחמת העולם השנייה והנפקתה של מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה (משנת 1946 כאות מערכה בלבד בשם "אות הניצחון" ומ-1947 כמדליה מלאה) שונה שמה של המדליה לשמה המלא והנוכחי.
ערים: המשחק ששווה מיליון דולר

כללי המשחק

בכל פרק שבעה מתמודדים ננעלים בתוך חדר סגור עם ערימות של מטבעות קוורטר (25 סנטים אמריקאים) וצריכים להיות ערים 24 שעות ולספור כמה שיותר מטבעות ושהספירה תהיה מדויקת כמה שיותר. לאחר 24 שעות המתמודדים יוצאים מהחדר ואומרים להפקה כמה לדעתם הם ספרו, כשבמקביל ההפקה סופרת כמה באמת הם ספרו. לאחר מכן עולים המתמודדים על במה בפני קהל, ומיד מתקיימת הדחה, כשהמתמודד שספר הכי מעט והמתמודד שהיה הכי רחוק בניחוש שלו מהספירה האמיתית שלו מודחים.
לאחר מכן יש שלוש משימות המאתגרות במיוחד אנשים שחושיהם עייפים, כשבכל משימה המתמודד שעשה את התוצאה הגרועה ביותר מודח. עם זאת, לאחר כל משימה מוכרז הזוכה, ולמתמודדים הנותרים יש "נקודת פרישה (buyout)", שבה אחד מהם יכול להבטיח קבלת סכום כסף (2,500, 5,000 ו-7,500 דולר בהתאמה למספר המשימה) ולפרוש, כשמיד לאחר מכן מתברר האם אכן הוא עשה את התוצאה הגרועה ביותר או שהציל מישהו אחר.
לאחר שנותרו רק שני מתמודדים, המתמודד שהניחוש של הספירה שלו היה מדויק פחות מודח והמתמודד המנצח זוכה בכל הכסף שספר במהלך ה-24 שעות, אך לפני כן יש "נקודת פרישה" המציעה פרס של 10,000 דולר לפורש.
המתמודד שנותר יכול לבחור האם לקחת את כל הכסף שספר וללכת, או להתמודד על ה"ביג בנק" - הכסף שספרו כל המתמודדים במהלך התוכנית. הוא זוכה בכסף באם ההפרש בין הספירה האמיתית שלו והניחוש שלו של סכום הספירה לא גדול מ-500 דולר.
באם הוא צודק, הוא יכול לבחור האם לקחת את ה"ביג בנק" וללכת, או להתמודד על מיליון דולר, בהם יזכה רק באם ההפרש בין הספירה האמיתית שלו והניחוש שלו של סכום הספירה לא גדול מ-25 דולר.

תוצאות

במהלך שמונת הפרקים של העונה הראשונה לא זכה אף מתמודד במיליון דולר, ובאחד הפרקים נאלצו לפרוש במהלך 24 שעות הערות שני מתמודדים בשל בעיות רפואיות. המתמודד שהספירה שלו הייתה המדויקת ביותר היה רחוק בניחוש שלו רק 50 סנט מהתוצאה האמיתית, והמתמודד הכי פחות מדויק היה רחוק בניחוש כ-71,000 דולר מהתוצאה האמיתית.
כיסא אדום וכחול

"כיסא אדום וכחול" הוא כיסא בעיצובו של ההולנדי חריט ריטפלד הידוע גם כ"כיסא ריטפלד". ריטפלד עיצב את הכיסא ב-1917 ועיצובו בסגנון הדה סטייל נחשב לאחד הניסיונות הראשונים של עיצוב תלת ממדי בסגנון זה. מודל הכיסא המקורי נבנה בצבעים שחור, לבן ואפור וכעבור כשנה, לאחר היכרותו של ריטפלד עם פיט מונדריאן שונו הצבעים לסט צבעי היסוד בהם השתמש מונדריאן בציוריו.

העיצוב

כאידאה עיצובית ברוח הדה-סטיל, הכיסא בנוי מקווים ומישורים שאינם חופפים במרחב. כמובן שמכיוון שמדובר בעצם פיזי אמיתי, ואף מוצר פונקציונלי, קיבלו הקווים והמישורים עובי מינימלי מסוים. הכיסא כולו נבנה מעץ צבוע בצבעים אטומים וחלקים כאשר הרכיבים הקוויים צבועים שחור למעט קודקודיהם ה"חתוכים", הצבועים בצהוב ושני מישורים נוספים נשענים על הקווים: מושב כחול ומשענת אדומה. גם הידיות הצדיות הן מעט עבות יותר משאר הרכיבים הקוויים. הגימור והצבע מטשטשים למעשה את החומר ומנסים לדמות צורות גאומטריות טהורות.
גם בחיבורים בין הרכיבים הקפיד ריטפלד לשמור על העיקרון העיצובי של הכיסא. פרטי הנגרות בהם השתמש היו חדשניים גם כן. ריטפלד חיבר בין שלושה רכיבי עץ אורכיים הניצבים כל אחד לשניים האחרים אך אינם חותכים זה את זה באותו המישור. החיבור שזכה לכינוי "מחבר ריטפלד" מבוסס על מחברי עץ נסתרים בקטעים המשיקים של פאות הרכיבים (ראו איור).
בית ריטפלד שרדר שבנה מספר שנים מאוחר יותר באוטרכט הוא במידה רבה גרסה אדריכלית לאותו עיצוב דה-סטיל תלת ממדי וגם בו קיים משחק תלת ממדי של קווים ומישורים בצבעי יסוד ובזוויות ישרות.

המודל המקורי

הכיסא אינו מיוצר באופן תעשייתי אך המודל המקורי שבנה ריטפלד נשמר. הוא מוצג בתערוכות שונות ומנויד ממקום למקום. ב-13 במאי 2008 בעת שהציג בתערוכה באוניברסיטה בדלפט, אירעה שריפה גדולה אשר החריבה את הבניין בו הציג אולם הכבאים הצליחו לחלץ ממנה את הכיסא האדום כחול.
יבל

יָבָל הוא דמות מקראית, הוא אחד מבניו של למך בן מתושאל מאשתו עדה. יבל מוזכר בסדר הדורות שבין אדם לנח:
וַתֵּלֶד עָדָה אֶת יָבָל הוּא הָיָה אֲבִי יֹשֵׁב אֹהֶל וּמִקְנֶה.
— ספר בראשית, פרק ד', פסוק כ'
על יבל נאמר שהיה אבי יושב אוהל ומקנה והכוונה היא לכך שהוא אביהם של יושבי אוהלים ובעלי מקנה. דהיינו, יבל היה זה שהמציא מחדש את שיטת הישיבה באוהלים וגידול הצאן (שכנראה נשכחה לאחר מותו של הבל נטול צאצאים). הכוונה היותו "אבי יושב אוהל ומקנה" היא גם שבניו ובני בניו של יבל הוסיפו לעסוק באומנותו וגם שהוא היה מורה ומייסד מנהגים ושיטות ודרכי חיים למעמד מסוים .
פילון מגבל מספר על אינוס ומאגוס שלפי מסורות הפיניקים המציאו את הישיבה בכפרים ואת גידול הצאן.
אח ליובל ואחיהם למחצה של תובל קין ונעמה, בני אשת אביו השנייה צלה. כמו כן, צאצא של קין, בנו של אדם הראשון.

מקור השם

השם "יבל" נגזר מאותו שורש, שממנו נגזרו שמות אחיו יובל ותובל. הועלתה הצעה לקשור את שמו וכן את "יובל" עם המילה הפיניקית "יבל" הזהה כנראה עם המלה הארמית יובל שמשמעותה - איל, עז ממין זכר, דבר המתאים לתיאורו של יבל כאבי יושב אוהל ומקנה .
מאי ויטמן

ביוגרפיה

ויטמן נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא אנגלי וגרמני. אימה היא המדבבת פאט מיוסיק, ואביה הוא המנהל האישי ג'פרי וויטמן.
ב-1994 היא שיחקה את בתה של מג ראיין בסרט "אהבה של גבר לאישה", ב-1996 שיחקה את בתו של נשיא ארצות הברית בסרט "היום השלישי" ובאותה שנה התארחה בפרק של קומדיית המצבים המצליחה "חברים", מ-1998 ועד 2001 שיחקה את תפקיד קלואי בסדרה "ג'אג", מ-2004 ועד 2006 היא הופיעה בסדרה "משפחה בהפרעה", בשנת 2005 השתתפה מאי ב"כמה טוב להיות פרח קיר" (מבוסס על הספר) בתור מרי אליזבת', ב-2006 היא שיחקה בפרק של "עקרות בית נואשות" כחברה של ג'ולי מאייר, ב-2010 לוהקה לסדרה "הורים במשרה מלאה" המבוסס על הסרט הנושא שם זהה. בשנת 2015 שיחקה תפקיד ראשי בסרט "מתויגת" בתור ביאנקה פייפר, ושיחקה בקומדיית האימה "פריקים של הטבע" לצידן של ונסה הדג'נס ומקנזי דייוויס.
רשות ממשלתית

היסטוריה

דוגמאות מוקדמות של גופים אשר כיום היו נכנסים להגדרת "רשות ממשלתית" הן מנהלת הצי המלכותי הבריטי, האחראית על ספינות ועל אספקה ימית, אשר הוקמה ב-1546 על ידי המלך הנרי השמיני, ונציב פשיטת הרגל הבריטי , שבין השנים 1571 ל-1883 היה אחראי על טיפול בהליכי פשיטת רגל של חייבים.
איציק סולם

ביוגרפיה

סולם התחיל לנגן בפסנתר בגיל 6 ובגיל 12 למד גיטרה מאביו, המוזיקאי אלי סולם. בנעוריו שימש מורה למאות תלמידי מוזיקה מכל ישראל. בשנת 1992, בהיותו בן 18, זכה במקום הראשון בתחרות גיטריסטים ארצית]. כשנה אחרי כן, השתתף במופע ובאלבום "צבעוני שחור" יחד עם רון סלונים, אייל פארן, אלונה דניאל, ארקדי דוכין, ז'אן פול זימבריס ומיכה שטרית.
בהמשך היה סולם חבר בלהקת היהודים והשתתף בהופעות מתחילת דרכה של הלהקה ועד לביסוסה כאחת מלהקות הרוק המצליחות בארץ. בשנת 1998 השתתף סולם בהקלטות אלבומה השני "היהודים" בנגינה ועיבודים וכן בהקלטות אלבומה השלישי "פחד מוות" בשנת 2001. במהלך חציה השני של שנת 2014 חזר ללהקת "היהודים".
בשנת 1998 עבר להתגורר בניו יורק והופיע בסצנת המוזיקה המקומית. עבד עם מפיקים כמו Ed Tuton, Baby Face ו Frank Fillipetti (Forerigner, Kiss, Fuel, Korn, James Tayor).
במהלך עבודתו כמפיק ונגן במנהטן, עבד סולם עם אומנים מהשורה הראשונה כגון סוזן וגה, די סניידר, וכן בתזמורת הענק "אורקסטרה טרנס-סיבירית". בראשית שנות ה-2000 השתתף בהקלטות אלבום צמד ה-R&B האמריקני KC & JOJO, שמכר כ-10 מיליון עותקים, וכן באלבום הבכורה של הכוכבת הקנדית פפה דובסון (Fefe Dobson), שמכר כמיליון עותקים. כמו כן הופיע עם זמרת הנשמה איו (Ayo) שזוכה להצלחה גדולה באירופה, השתתף בהקלטת אלבומו של פטריס בארט ויליאמס (Patrice Bart Williams), והופיע בכל רחבי ארצות הברית עם סולן להקת ספייס הוג (Space Hog) הבריטית רויסטון לנגדון (Royston Langdon).
כמעבד ומפיק מוזיקלי סולם חתום על יותר מ-200 תקליטורים וככותב ומלחין על מאות ג'ינגלים ופרסומות ששודרו בכל בעולם, ומוזיקה לסרטים הכוללת גם הופעה בקטע סולו גיטרה בסרט "מוזיקה ומילים" בכיכובם של יו גרנט ודרו ברימור.
סולם אף שימש כמדריך מוזיקלי לשחקנים ההולווודיים ג'רארד באטלר, ג'פרי דין-מורגן, ויו גרנט.
בשנת 2005 הקים את חברת ההפקות האמריקנית Prysm Music והפיק אומני פופ ורוק צעירים. בשנת 2006 החתים והפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של להקת הרוק Amaury שזיכה אותה במקום הראשון בקטגוריית הרוק של VH1, ובשנת 2008 את אלבומו של ג'וליוס אשר זכה במקום הראשון בקטגוריית הפופ.
בשנת 2009 כתב סולם את המוזיקה למופע האקרובטיקה "Ariel Angels" יחד עם הבסיסט מייקל ויסגליה. כמו כן הופיע במופעי ברודוויי "Rock of Ages" בניו יורק ו-"Van Helsing's Curse" בלאס וגאס.
בשנת 2011 הוציא סולם אלבום סולו אינסטרומנטלי שאותו כתב והפיק. באלבום משתתפים נגנים כגון עומר חכים (מדונה, סטינג), סטרלינג קמפבל (דייוויד בואי, B-52), סטיב הולי (פול מקארטני, ג'ו קוקר), ג'רי מרוטה (פיטר גבריאל, אלטון ג'ון), ויל לי (פרינס, אריק קלפטון) ודני לואיס (Goverment Mule).
הרכב ההופעה החיה כולל את אנטון פיג בתופים, מייקל ויסגליה בבס, בנט פסטר בקלידים, טאביטה פייר שירה, גאריסון הוק הג'מייקני בראפ וקולות ואיציק סולם בגיטרות, ומופיע במועדונים בניו יורק כגון מרקורי לאונג' ו-Bowery Ballroom, ובפסטיבלים ברחבי ארצות הברית.
באצ'קי פטרובאץ

היסטוריה

התיעוד הראשון בכתובים לשם פטרובאץ הוא מהמאה ה-13 והתייחס לכנסייה ששכנה במקום עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1541 נכבשה באצ'קה על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה. 
במהלך המאה ה-18 התיישבו במקום תושבים ממוצא סלובקי ומאז מהווים רוב באוכלוסיית היישוב. במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור באצ'קה נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה באצ'קי פטרובאץ בשטחי סרביה.

הקהילה היהודית

בעיירה התקיימה קהילה יהודית אורתודוקסית החל מסוף המאה ה-18. ב-1880 מנתה הקהילה 159 נפשות ונכללו בה גם מספר מועט של משפחות יהודיות שהתגוררו בכפר קוּלְפִּין . ב-1876 הוקם בית עלמין לקהילה וב-1905 בית הכנסת.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 100 נפשות. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה הועבר לחזקת הונגריה. במרץ 1944, לאחר פלישת הגרמנים להונגריה הוחל בהשמדה שיטתית של יהדות הונגריה. במאי הובלו מרבית בני הקהילה למחנה ההשמדה אושוויץ ושם נרצחו.
ב-1962 נהרס מבנה בית הכנסת בעיירה.