google/wiki40b huggingface dataset:
שם הוורד (סרט)

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת באיטליה בשנת 1327, ועוסקת בסדרת רציחות מסתוריות המתרחשות במנזר, בו אמורים להתכנס נציגיהם של ראשי העולם הדתי והפוליטי באירופה באותה תקופה. הסיפור הבלשי והמציאות הפוליטית של אותה עת, מתנקזים למנזר, המצוי בצפון איטליה ובו מתרחשת רוב עלילת הרומן. הוויכוח התאולוגי והקרע בכנסייה הקתולית של אירופה במאה ה-14, בין האפיפיורות (אשר שכנה אז באביניון) ובין כמה מסדרי נזירות חזקים, מהווים רקע היסטורי אמיתי לסיפור המתח הבלשי. המספר הוא אדסו ממלק, נער המועמד לנזירות במסדר הבנדיקטיני אשר מלווה את מורו, האח הפרנציסקני ויליאם מבסקרוויל. דמות אשר נקראת על שם ויליאם איש אוקאם, וכן על שם הספר מסדרת שרלוק הולמס: כלבם של בני בסקרוויל. אדסו וויליאם מנסים יחד לפתור את התעלומות האופפות את המנזר בו הם מתארחים. ככל שמתקדמת העלילה נרצחים כמה חברי מסדר נוספים. במקביל, מגלה ויליאם ספריה אשר למעשה היא מבוך ואשר יש חשד כי ספר אשר נמצא בה הוא הפתרון לעלילת הרצח, במקביל הוא מגלה את כוחו החתרני של הצחוק ואת שיוכו לפרשת הרצח. לבסוף, מגיע ויליאם, הנזיר החוקר להתמודדות פנים מול פנים עם האינקוויזיציה, בראשות הנזיר הדומיניקני ברנרדו גוּי, אך בעזרת דדוקציה מתוחכמת, מצליח לפתור את פרשת הרצח. לאורך הסיפור פוגש המספר בכוחות הפועלים באירופה של ימי הביניים, מגלה בתוכו את יצריו כנער מתבגר ולומד ממורו המשכיל שיעורים בתאולוגיה, פילוסופיה והיגיון בלשי פשוט.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

הפקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תגובות

הסרט נחל כישלון בקופות הכרטיסים ברחבי ארצות הברית, שם הוקרן רק ב-176 בתי קולנוע עם הכנסות של $7,200,000 בלבד, לעומת תקציב של $17,000,000.‏ עם זאת, הסרט זכה לפופולריות בחלקים רבים של אירופה, עם הכנסות ברוטו של למעלה מ-$77,000,000 ברחבי העולם. הסרט זכה לביקורות חיוביות באופן כללי מצד מבקרי הקולנוע האמריקאים והאיטלקים, עם ציון של 76% באתר האינטרנט Rotten Tomatoes.‏
דניס הנובר

חייו

בגיל חמש עשרה החל ללמוד ג'ודו והשתתף בתחרויות ספורט של תנועת השומר הצעיר בדרום אפריקה, היה אלוף דרום אפריקה במשקל בינוני] ולאחר מכן נהיה חבר נבחרת הג'ודו של דרום אפריקה]. הגיע לדרגת דאן 3 שהעניק לו פרופסור רובינסון]. ב-1958 פתח מועדון להגנה עצמית ביחד עם מיקי דווידוב.
בשנת 1960 היגר דניס לישראל והתיישב במושב מולדת, שם פתח את מועדון הג'ודו הראשון בישראל. בשנת 1966 פתח יחד עם אל הולברט, מורה לג'ו ג'וטסו וקונג פו את המועדון הראשון להגנה עצמית בתל אביב. הנובר פעל להכנסת הג'ודו למשחקי המכביה השישית ואת ענף הקראטה למכביה התשיעית. הוא למד קראטה קיוקושנקאי, ענף קראטה מגע מלא מיסודו של מסוטאצו אוימה, מחברו שלמה פייגה שהיה דאן 5, והשתתף בתחרות הראשונה בעולם של קראטה זה בשנת 1975 ביפן והיה אחד משבעת הטובים בעולם בתחום.]
הנובר הוא בין מקימי הוועדה לאמנויות הלחימה וההגנה העצמית במכון וינגייט.
היה ממכניסי הג'ודו והקארטה למשחקי המכביה (משחקי המכביה השישית והשביעית בהתאמה).
הוא המציא את שיטת הלחימה "דניס הישרדות" שהיא שילוב של קראטה, ג'ו ג'וטסו, ג'ודו והגנה עצמית ויישומם להישרדות בקרבות רחוב.
ב-1983 הכירה ההתאחדות האירופית לג'ו ג'וטסו בשיטת "הישרדות" וזיכתה את הנובר בתואר הכבוד של דוקטור לאמנויות לחימה וכיורש של נשיא U.J.J.F (איחוד הג'יו ג'יטסו האירופי, מינוי שלא יצא לפועל מטעמים פוליטיים.]
בשנת 2000 הוענק להנובר דאן 10.] בשנת 2003 הוענק להנובר אות יקיר העיר מטעם עיריית הרצליה על פועלו ותרומתו לקהילה העירונית. בשנת 2004 נהיה נשיאה של ההתאחדות האירופית לג'ו ג'וטסו.]
כיום פועל המכון של דניס בהרצליה ובו חניכים רבים, שבימי השיא הגיע מספרם ל-1000.] בין תלמידיו המוכרים יותר של דניס מצויים ילדיו של דניס אורלי הנובר-בכר (דאן 8), ירון הנובר (דאן 10), וגיא הנובר (דאן 10) ממשיך דרכו של דניס, יורם יחזקאל (דאן 10), צדוק שמואלי (דאן 10), שמואל (שמוליק) ברנר (דאן 9) ושלומי דיאנה (דאן 8).

ספרים

שני ספרים יצאו לאור המסכמים את חייו של דניס. הספר הראשון יצא לאור בשנת 2008 ופורסם רק באנגלית. הספר השני בשם "אלוף בלי נעליים" יצא לאור בשנת 2018 אחרי תהליך של 4 שנים במהלכן הוא נכתב.
דבריו על הספר: "חניכים, הורים מדריכים וחברים יקרים, בשמחה ובהתרגשות גדולה אני יכול לבשר לכם על צאתו לאור של ספרי "אלוף בלי נעליים" בו אני מסביר ומתאר את רוח מעגל חיי".
בית התמזה

היסטוריה

המבנה הוקם בין השנים 1929–1930 על גדת נהר התמזה, לאחר ששיטפון שאירע בשנת 1928 הרס את המבנים באזור זה של גדת הנהר. המבנה תוכנן על ידי סר פרנק ביינס ממשרד העבודות הציבוריות של ממשלת בריטניה, והוא דומה בצורתו (אף כי אינו זהה) לבית אימפריאל כימיקל שנמצא למולו, בצידה השני של דרך הורספרי (Horseferry Road). בעוד שבית אימפריאל כימיקל נבנה כמבנה המיועד עבור תעשיות אימפריאל כימיקל, בבית התמזה נעשו מספר שימושים. המבנה נבנה בסגנון המכונה "סגנון נאו קלאסי אימפריאלי" (Imperial Neoclassical), סגנון שפותח על ידי סר אדווין לאצ'נס (Edwin Lutyens), על מנת להיות תואם לבית נובל שנבנה בסגנון זה, ולגשר למבת' ששופץ בסגנון זה בשנת 1929.
בחזית הבניין מצויים פסלים מעשי ידי הפסל סי. אס. ג'אגר (C.S. Jagger).

מפקדת MI5

קודם למעבר ארגון ה-MI5 לבניין זה, השתמש הארגון במספר בניינים ברחבי לונדון ובהם: בית רחוב קורזון (Curzon Street House) ורחוב גוור מס' 140 (140 Gower Street) - שניהם אינם קיימים כיום. אי התאמתם של הבניינים לפעילות הארגון ופיזורם ברחבי העיר הביאו את הארגון לחפש לעצמו מפקדה החל מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20.
ארגון ה-MI6 אף הוא חיפש לעצמו מפקדה חדשה באותה עת. נעשה ניסיון למצוא בניין שישמש את שני הארגונים גם יחד, אולם ניסיון זה נזנח מאחר שלא נמצא בניין קיים (או בניין מתוכנן) בגודל הנדרש, וכן מסיבות ביטחוניות (החשש מריכוז כל שירותי המודיעין באותו בניין).
באותה עת שימש בית התמזה כבניין משרדי ממשלה. בסוף שנות ה-80 עברו המשרדים שהיו בבניין זה, והוחלט להתאים אותו לשימוש ה-MI5. השותפות ג'י. אם. דבליו. (GMW Partnership) פיקחה על שיפוץ הבניין החל משנת 1990 - שיפוץ שכלל בנייה בחצר המרכזית ועל ידי כך "סתימת" שער הבניין.
ברכת בורא פרי הגפן

המקור במשנה

המקור לברכה זו הוא מהמשנה במסכת ברכות:
כֵּיצַד מְבָרְכִין עַל הַפֵּרוֹת?
עַל פֵּרוֹת הָאִילָן - אֹמֵר בּוֹרֵא פְּרִי הָעֵץ. חוּץ מִן הַיַּיִן, שֶׁעַל הַיַּיִן - אוֹמֵר בּוֹרֵא פְּרִי הַגָּפֶן.
— משנה, מסכת ברכות, פרק ו', משנה א'

פוטר שאר משקים

לדעת רב חייא ברכת הגפן על היין פוטרת את שאר כל המשקין שברכתן שהכול נהיה בדברו, אך לא ניתן להיפטר מחיובה על ידי ברכה אחרת, וכך סבורים רוב הפוסקים. אך יש שלא פסקו את דינו להלכה.
באחרונים נחלקו לעניין ברכת 'הגפן' על מיץ ענבים, יש שכתבו שמאחר שאינו חשוב כל כך כיין, אינו פוטר שאר משקים, ויש שכתבו שאין חילוק בדבר.

קביעת סעודה

הסתפקו חכמי התלמוד, מה דינו של יין כאשר קובעים עליו סעודה כאשר הוא העיקר (בדומה ללחם). לכאורה, לפי האמור שהיין גם סעיד וגם משמח, ניתן לקבוע עליו סעודה. רב נחמן בר יצחק רצה לומר כך, אך רבא קבע כי לכאורה בטלה דעתו אצל כל אדם, אלא אם כן יבוא אליהו ויאמר אחרת.

נוסח הברכה

יש שכתבו להגות את המילה פרי, כשהאות פ' רפויה בלא דגש, אף שעל פי כללי הניקוד בג"ד כפ"ת מקבל דגש כאשר הוא בראש מילה, אך כאן שהמילה 'פרי' באה לאחר אותיות אהו"י היא אינה מקבלת דגש. לדעת החולקים יש לבטא את האות פ' עם דגש כיון שיש הפסקה במילה בורא, ובמקרה זה לא נאמר הכלל.
נוסח הברכה לפי מנהג האשכנזים הוא בורא פרי הַגָּפֶן, האות ג' בקמץ, אך מנהג הספרדים לומר בורא פרי הַגֶּפֶן כשהאות ג' בסגול. טעם האשכנזים הוא מאחר שהמילה הוא בסוף הפסוק על פי כללי הדקדוק יש לאומרה בקמץ. בטעם הספרדים יש שאמרו שאינו נחשב סוף פסוק, אלא באמן שנאמרת לאחר הברכה.
חואן קאראמואל אי לובקוביץ

ביוגרפיה

קאראמואל נולד ב-1606 במדריד. כבר בילדותו התגלה כבעל כישורים יוצאי דופן. בגיל צעיר מאוד פתר בעיות מתמטיות ובגיל 10 פרסם טבלאות אסטרונומיות. לאחר שקיבל הכשרה אקדמית בסיסית למד שורה של שפות זרות והתקבל למסדר הציסטריאני במנזר בלה אספינה. דרשותיו משכו את הקרדינל-אינפנטה פרדיננד, מושל ארצות השפלה, כאשר שהה במנזר בפלנדריה, ובשל כך הוענק לו ב-1638 תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לוון. לאחר מכן מונה על ידי פליפה הרביעי, מלך ספרד, לשליח בחצרו של פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כיהן כאב מנזר במלרוז, סקוטלנד, כאחראי אבות המנזר הבנדיקטינים בווינה וכויקאר של הארכיבישוף מפראג. כאשר השוודים תקפו את פראג ב-1648, ארגן קבוצת מתנדבים להגנת העיר, ועל כך זכה בעיטור מהקיסר. לאחר מכן כיהן כבישוף בסאטריאנום, בקמפניה ולבסוף גם בוויג'באנו, שם נפטר ב-1682.

יצירתו

קאראמואל פרסם 262 עבודות על דקדוק, שירה, תורת הנאום, מתמטיקה, אסטרונומיה, ארכיטקטורה, פיזיקה, פוליטיקה, משפט קאנוני, לוגיקה, מטאפיזיקה, תאולוגיה ואסקטיציזם. בפרסומו הידוע Theologia moralis ad prima atque clarissima principia reducta (מ-1643) ניסה לפתור בעיות תאולוגיות באמצעות כלים מתמטיים. נודע כאחד מתומכי הפרובביליזם ועמדותיו המתירניות זכו לביקורת, בין היתר, מצד בלז פסקל וזיכו אותו בתואר "נסיך הלאקסיסטים". עבודתו בתחום המתמטיקה התמקדה בקומבינטוריקה. בין היתר, קאראמואל אחראי לתכנון חזית קתדרלת ויג'באנו.
גליקוזיד

גליקוזיד הוא חומר כימי המורכב ממולקולת חד סוכר או רב סוכר המחוברת לשייר כימי אחר שאינו סוכר. 
מולקולת הסוכר מחוברת דרך הפחמן האנומרי למולקולה אחרת דרך קשר O-גליקוזידי (קישור לאטום חמצן), S-גליקוזידי (קישור לאטום גפרית) או N-גליקוזידי (קישור לאטום חנקן). החלק הסוכרי במולקולת הגליקוזיד נקרא גליקון והשייר נקרא אגליקון או גנין.
לגליקוזידים תפקידים שונים ומגוונים בצמחים ובחיות. צמחים רבים מאחסנים חומרים כימיים חשובים בתאים בצורת הגליקוזיד שאינה פעילה מבחינה כימית. כאשר הצמח נזקק לחומר הוא מגיב את הגליקוזיד עם מים בנוכחות אנזים ספציפי, הגליקון מוסר מהמולקולה ונותר האגליקון הפעיל כימית. בחיות מתרחש תהליך הפוך: הגוף מצמיד שייר סוכרי (במקרים רבים חומצה גלוקורונית, נגזרת של גלוקוז) לחומר רעיל כלשהו וכך יוצר גליקוזיד אשר אינו רעיל ושיכול להיות מופרש בקלות מן הגוף.
מורטל קומבט: כיבוש

עלילה

בתקופה קדומה, ממלכת כדור הארץ הייתה צעירה ונחשקת. הקיסר שאו קאהן, שהיה מגלומן חזק ואכזר, רצה לצרף את כדור הארץ לאוסף הממלכות הכבושות שלו, הידועות בשם "העולם החיצון" (Outworld). כדי להגן על כדור הארץ, נערכת מדי דור אליפות "מורטל קומבט", תחרות שבה מתחרי ממלכת העולם החיצון וממלכת הארץ מחליטים על גורל כדור הארץ. לפני כ-500 שנה, הנזיר קונג לאו הדגול הביס את מכשפו של שאו קאהן, שאנג טסונג. לאחר שקונג לאו ריחם על חייו, שאו קאהן כלא את שאנג טסונג במערות הקובלט.
מטלתו הבאה של קונג לאו היא לאמן דור חדש של לוחמים למען התחרות הבאה, ואשר יחרפו את נפשם למען כדור הארץ. הוא מתחבר לשני לוחמים - סירו, שומר ראש לשעבר, וגנבת בשם טז'ה. שלושת החברים החדשים מודרכים בעיר ז'וזין המסתורית על ידי אל הרעם, ריידן, ונמצאים בקרבות תמידים עם לוחמים של ממלכת העולם החיצון וממלכת הארץ כסקורפיון, סאב זירו, רפטייל, נוב-סייבוט, המכשף קואן-צ'י ולוחמותיו, וכן המכשף שאנג טסונג הכלוא אשר נשבע לנקום בקונג לאו על תבוסתו המשפילה. יחד עם שאנג טסונג כלואה גם וורפקס, לה יש אג'נדה משלה.
הסדרה מציגה לראשונה את השבטים המאכלסים את ממלכת העולם החיצון - את סאב זירו משבט הלין-קוויי, את הלוחם האלמותי סקורפיון משבט השיראי-ריו, ואת רפטייל, לוחם שבט הזאטרנים דמויי הלטאה. מוצגת הנסיכה קיטנה, שמצודדת עצמה עם קונג לאו (כשם שצודדה עצמה עם צאצאו ליו קאנג בסרט מורטל קומבט), וכן דמות חדשה שאינה מוכרת בזיכיון המשחקים בשם הקיסרית קרייה, המצודדת עצמה עם רפטייל.
צ'רצ'יל (טנק)

רקע

בשנות ה-30 של המאה ה-20 צפה הצבא הבריטי שהמלחמה הבאה באירופה תתנהל בדומה למלחמת העולם הראשונה. כתוצאה מציפיות אלה פיתח הצבא הבריטי טנקים הידועים כטנק חי"ר, שנועדו לנוע עם חיל רגלים בהתקפה, לחצות שוחות ותעלות, ולהשמיד קיני מקלעים.
אחד הפיתוחים היה A20, טנק שדמה מאד לטנקים הבריטיים ממלחמת העולם הראשונה, שפיתוחו התנהל בסוף שנות השלושים. אלא שהבליצקריג הגרמני בפולין וצרפת ב-1940 הבהיר לבריטים שהמלחמה הולכת להיות שונה לחלוטין מהתרחישים שנרקחו בבריטניה.
הבריטים, במקום לנטוש את ייצור טנקי החי"ר, החליטו לשפר את עיצוב ה-A20 ולהכניס אותו לשרות. הטנק תוכנן בזמן קצר מאד, כאשר הדגש היה על מיגון ולא על ניידות. רוב המזקו"ם הועתק מה-A20, והחימוש העיקרי היה תותח 40 מ"מ בצריח ובנוסף תותח הוביצר בתובה (ההוביצר נותר על הנייר ולא נכנס לפס הייצור). הטנק נקרא על שם ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל.

התחלה בעייתית

ב-1 ביולי 1940 דרש צ'רצ'יל ש-500 טנקים מדגם A22 ייוצרו עד מרץ. זאת, אף על פי שלמעשה לא היה אבטיפוס או זמן לבחון את העיצוב. בסופו של דבר יוצרו אבות טיפוס והטנק נבחן בצורה מקוצרת מאד, כאשר הטנקים הראשונים יוצר ביוני 1941. החברה המייצרת הזהירה שלטנק מגרעות רבות ויש צורך בשיפורים, אך בריטניה שוועה לנשק והטנק נכנס לשירות.
עיקר הבעיות נבעו מהמנוע, שהורכב למעשה משני מנועי שישה צילינדרים שחוברו יחדיו. לא זו בלבד שהמנוע היה חלש מדי למשקלו הרב של הטנק, הוא גם נטה להתקלקל ומיקומו הקשה על תיקונים בשטח. בנוסף התותח בקוטר 40 מ"מ היה בלתי מספק. כתוצאה ממגרעות אלה נגרם נזק רב למבצעים שבהם השתתף הטנק (כגון הפשיטה על דייפ) ונשקל לוותר על ייצורו. אבל הבריטים החליטו להמשיך לשפר את הטנק, וגרסאות חדשות ומשופרות שרתו עד סוף המלחמה, ואחריה עד 1952.

שיפורים וגרסאות

לצ'רצ'יל נעשו שיפורים ותיקונים רבים. אף על פי שאף פעם לא היה מקביל לטנקים גרמניים או אפילו לטנקים אחרים של בעלות הברית, הצ'רצ'יל היה מוגן היטב ושימש כפלטפורמה מעולה לטנקים ייעודיים שונים. באופן מרשים טנקי צ'רצ'יל אף הצליחו להביס את טנקי הטיגר במספר מקרים (אם כי לרוב, כמו כל הטנקים הבריטים, הם שילמו על כך מחיר כבד). להלן רשימת דגמים משופרים עיקריים:
סימן 3 ו-4 - בגרסאות אלה היה צריח חדש שאיפשר התקנת תותחי 57 מ"מ.
סימן 5 - טנקים אלה חומשו בהוביצר בקוטר 95 מ"מ ששימש לירי מטווח קרוב.
סימן 6 - למעשה סימן 4 חמוש בתותח 75 מ"מ.
סימן 7 ו"קרוקודיל" - הסימן 7 היה צ'רצ'יל שמיגונו שופר. המזקו"ם שופר כדי לעמוד במשקל הנוסף. ה"קרוקודיל" היה למעשה מתקן שכלל להביור מותקן בתובה ומכל דלק שהפך את הצ'רצ'יל ללהביור נייד וממוגן.
AVRE - רק"ם הנדסי שנועד בעיקר להשמדת ביצורים. הנשק העיקרי היה מרגמה בקוטר 290 מ"מ שירתה פצצות במשקל 18 ק"ג. בנוסף ה-AVRE נשא לעיתים גשרים, ציוד לשיפור דרכים, ומטעני חבלה.
ניקולה די בארי

ביוגרפיה

די בארי נולד בזפונטה שבמחוז פוליה בדרום איטליה, למשפחה בת עשרה ילדים. הוא ויתר על לימודי חשבונאות כדי לעבוד ברומא, ולאחר זמן מה ברומא עבר לגור במילאנו. ב-1962 זכה בתחרות שירים שנערכה בקולונו מונזסה בשיר שכתב בשם "Piano pianino". ב-1964 זכה להצלחה מסחרית עם השיר "Amore ritorna a casa". 
בשנים 1965 עד 1967 השתתף שלוש פעמים בפסטיבל סן רמו, לצדו של הזמר ג'ין פיטני.
ב-1970 זכה די בארי בהצלחה מסחרית גדולה יותר עם השיר "La prima cosa bella" שהגיע למקום השני בפסטיבל סן רמו והגיע לראש מצעדי הפזמונים באיטליה. 
ב-1971 זכה די בארי בתחרויות השירים פסטיבל סן רמו ו-Canzonissima עם השירים "Il cuore è uno zingaro" ("הלב הוא צועני") ו-"Chitarra suona più piano". 
ב-1972 זכה שוב בפסטיבל סן רמו, וייצג את איטליה באירוויזיון 1972 עם השיר "I giorni dell'arcobaleno" ("ימים של קשת בענן"), והגיע למקום השישי. 
בשנים שאחרי כן עלתה הפופולריות הבינלאומית של די בארי בעיקר באמריקה הלטינית, שם הקליט אלבומים אחדים בספרדית, ומיקד בה את הקריירה שלו.
Mobility analogy

יישומים

אנלוגיית הניידות משמשת בעיקר לטובת מידול התנהגויות של מסננים מכניים. מסננים אלו מיועדים לשימוש במעגל אלקטרוני, אך מצד שני מתוכננים לעבוד על ידי גלי רטט מכניים. ההתמרה בין גלים מכניים למערכת חשמלית נעשית על ידי מתמרים.
שימוש נפוץ של אנלוגיית הניידות נמצאת בתחום של ציוד אודיו, כגון רמקולים. רמקולים מורכבים ממתמר ומרכיבים נעים מכניים. הקלט של הרמקול היינו אות חשמלי כאשר הפלט היינו גלים אקוסטיים, אלו הם גלים של תנועה מכנית (של מולקולות אוויר או תווך אחר).

רכיבים

לפני שניתן יהיה לפתח אנלוגיה חשמלית למערכת מכנית, יש לתאר אותה תחילה כמערכת מכנית מופשטת. מערכת מכנית מחולקת למספר אלמנטים אידיאליים שכל אחד מהם יכול להיות מוצג על ידי רכיב חשמלי אנלוגי.
האנלוגיות המכניות של האלמנטים החשמליים הם גם אלמנטים מקובצים, דהיינו, ההנחה היא כי הרכיב המכני הוא קטן מספיק, כך שהזמן שהמעבר של הגלים מכניים שיופצו מקצה אחד של הרכיב לשני יהיה זניח. על מנת לבצע אנלוגיות מכניות נדרשים שלושה אלמנטים חשמליים פסיביים כלומר: התנגדות, השראות וקיבול. לאנלוגיות השונות יש ייצוגים שונים ובכל אנלוגיה נקבעים אילו רכיבים מכניים ייוצגו על ידי רכיבים חשמליים שונים. באנלוגיית הניידות הרכיב האנלוגי של המתח הוא המהירות והאנלוגיה של הזרם היא כוח. עכבה מכנית מוגדרת כיחס הכוח למהירות, ולכן היא אינה מקבילה לעכבה החשמלית. במקום זאת, הוא אנלוגי להופכי של העכבה. הקבלה מכנית נקראת בדרך כלל ניידות, ומכאן שמה של האנלוגיה.
ננצל את הידע הקיים בפתרון מעגלים חשמליים, כדי לפתור בעיות מתחומים אחרים. כפי שמוסבר לעיל ניתן למדל מערכות מכניות למעגלים אקוויוולנטיים. את הנגד, הקבל, הסליל, המתח והזרם, יחליפו גדלים אחרים.

היסטוריה

מבחינה היסטורית, אנלוגיית העכבה הייתה בשימוש זמן רב לפני אנלוגיית הניידות. אנלוגיית הניידות נוצרה על ידי פ.א פיירסטון בשנת 1932 כדי להתגבר על נושא שמירת הטופולוגיות.

יתרונות וחסרונות

היתרון העיקרי של אנלוגיית הניידות על האלטרנטיבה שלה, אנלוגיית העכבה, היא שהיא שומרת על הטופולוגיה של המערכת המכנית. אלמנטים המחוברים בטור במערכת מכנית מחוברים בטור במעגל חשמלי אקוויוולנטי ואלמנטים המחוברים במקביל במערכת מכנית נשארים מחוברים במקביל במערכת החשמלית האקוויוולנטית.
החיסרון העיקרי באנלוגיית הניידות הוא שאנלוגיה זו לא שומרת על האנלוגיה בין עכבה חשמלית ומכנית. התנגדות מכנית מיוצגת כמוליכות חשמלית במעגל חשמלי אקוויוולנטי ולא כהתנגדות חשמלית . וכוח אינו מקביל למתח אלא מקביל לזרם במערכת אקוויוולנטית.
סיוט ברחוב אלם 4: אדון החלומות

תקציר העלילה

סרט זה הוא המשך ישיר לעלילת הסרט הקודם. כאשר חלומותיה הרעים של קריסטן פרקר (טיוזדיי נייט) חוזרים אליה, היא משתמשת בכוחותיה המיוחדים - היכולת להכניס אנשים אחרים אל החלומות שלה - והיא מזמנת לתוכם את חבריה רולנד קינקייד (קן סאגואס) וג'ואי קרוסל (רודני איסטמן), על מנת שיעזרו לה להילחם בפרדי קרוגר. שניהם מנסים להרגיע אותה, ואומרים לה כי פרדי מת. אולם חששותיה היו מוצדקים - קינקייד מגיע בחלומו למגרש הגרוטאות, בו נקבר פרדי בסוף הסרט הקודם. פרדי (רוברט אנגלונד) יוצא מהקבר והורג את קינקייד, ועוד באותו הערב מגיע לתוך חלומו של ג'ואי והורג גם אותו.
למחרת, קריסטן מנסה להיעזר בחברתה הטובה אליס ג'ונסון (ליסה וילקוקס), אולם אימה איליין (ברוק באנדי) נותנת לה גלולות שינה, לאחר שהבחינה כי ביתה אינה מסוגלת לישון. קריסטן נרדמת ובחלומה פוגשת את פרדי, שהורג אותה - הילדה האחרונה מבין ילדי רחוב אלם. רגע לפני מותה, קריסטן מכניסה בטעות את אליס אל החלומות שלה, ומעבירה אליה את כוחותיה המיוחדים. אליס, שהייתה עד עתה נערה ביישנית וחסרת ביטחון, מגלה כי היא משתנה, ומאמצת לה תכונות המאפיינות את קריסטן המנוחה.
אליס מגלה כי פרדי מנצל אותה, את חלומותיה ואת הכוחות המיוחדים שקיבלה מקריסטן, על מנת למצוא לעצמו קורבנות חדשים, שאינם מילדי רחוב אלם. פרדי ממשיך במסע ההרג שלו והורג את חבריה של אליס - שילה קופקי (נוי ניוקירק), תלמידה מחוננת הסובלת מאסתמה, ריק ג'ונסון (אנדראס ג'ונס), אחיה של אליס ובן-זוגה של קריסטן, המומחה באמנויות לחימה, ודבי סטיבנס (ברוק תייס), בחורה אתלטית הפוחדת מחרקים. בעקבות כל מקרה מוות, אליס משתנה עוד ועוד, ומאמצת לעצמה מאפיינים ויכולות נוספים של חבריה המנוחים.
על ראי שבחדר השינה של אליס תלויות תמונות רבות, של אליס ושל חבריה, המסתירות את הראי כולו. לאחר כל מקרה מוות מסירה אליס תמונות, הכוללות את החבר המנוח, כך שהיא חושפת עוד ועוד מהראי שמאחוריהן. לאחר שכל חבריה מתו, הסירה אליס את כל התמונות, קיבלה לעצמה את כל כוחותיהם, והיא מחליטה להיכנס אל ארץ החלומות ולהילחם בפרדי, ביחד עם דן ג'ורדן (דני האסל), חברו של אחיה ריק. בחלומה היא מגלה שלפרדי יש כוחות כבירים, אותם הוא שואב מנשמותיהם של קורבנותיו. אולם כוחה שלה - כוחותיהם המשולבים של כל חבריה המתים - מתגלה כשווה ערך לכוחו של פרדי. אליס מנצחת את פרדי, ומשחררת ממנו את כל הנשמות הכלואות.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 54% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 26 ביקורות.
יחסי גואטמלה–פקיסטן

יחסים כלכליים

בשנת 2016, פקיסטן ייצאה לגואטמלה סחורה בשווי 4.67 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מוצרי טקסטיל, כלים רפואיים, תרופות, מוצרי ספורט, כלי תחבורה, ממתיקי סוכר, רהיטים ומוצרי ברזל. לעומתה, גואטמלה ייצאה לפקיסטן סחורה בשווי 13.7 מיליון דולר אמריקאי, רובה כללה אגוזי מוסקט (93%) ומכונות לעיבוד טקסטיל (3.7%).
מונטנגרו איירליינס

תולדות החברה

חברת התעופה נוסדה ב-24 באוקטובר 1994 על ידי ממשלת מונטנגרו (אז חלק מהרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה). מטוסה הראשון פוקר F.28 Mk 4000 נרכש בשנת 1996, והיא החלה לטוס במאי 1997. ביולי 1998 רכשה מטוס פוקר F-28 נוסף.
האיסור הזמני שהוטל על החברה לטוס למדינות האיחוד האירופי, במסגרת האמברגו הבינלאומי על סרביה, הוסר באוקטובר 1999, והיא החלה בטיסות לפרנקפורט. באותה שנה הגדילה את יעדיה לציריך, לובליאנה, סקופיה, איסטנבול, ובודפשט.
באפריל 2000 הצטרפה החברה לארגון חברות התעופה יאט"א, ביוני אותה שנה קבלה את מטוס הפוקר 100 הראשון שלה, עד שנת 2003 רכשה החברה עוד ארבעה מטוסים מדגם זה.
בשנת 2004 הטיסה מונטנגרו איירליינס את הנוסע המיליון שלה, באותה השנה טסו בחברה כ-370,000 נוסעים.
לאחר פירוק סרביה ומונטנגרו בשנת 2006, הפסיקה החברה להפעיל טיסות מסרביה למדינות אחרות (למעט למונטנגרו). 
בין המדינות החדשות לא היה חופש תנועה אווירי, וכך איבדה את אחד הקווים הרווחיים שלה ניש-ציריך. בניסיון לעקוף את האיסור, הקימה מונטנגרו איירליינס חברת תעופה נפרדת רשומה בסרביה בשם מאסטר איירוויז (Master Airways), אולם החברה החדשה לא קבלה רישיון הפעלה מממשלת סרביה.
ביולי 2007 חכרה מחברת הליסינג GECAS שני מטוסי אמבראר E-195, וב-2008 החלה בטיסות למילאנו מלפנסה וללונדון גטוויק.
בספטמבר 2008 הזמינה מאמבראר מטוס E-195 נוסף, אם אופציה לרכישת מטוס נוסף מדגם זה.
בשנת 2009 הודיעה ממשלת מונטנגרו על הפרטת החברה. באפריל אותה השנה פורסם כי אל על מתעניינת ברכישת 30% ממניות מונטנגרו איירליינס, תוכנית זו לא יצאה לפועל. בשנת 2010 פורסם כי ארקיע בוחנת את האפשרות להיכנס כשותפה בחברה.

פעילות החברה בישראל

החברה הפעילה בעבר מספר טיסות שכר בין נמל התעופה פודגוריצה לנמל התעופה בן-גוריון.
לני לאונרד

פרטים כלליים

לני הוא רווק בן 35 יליד שיקגו. הוא שוקל 75 ק"ג וגובהו כ-1.80 מטר. לני עבר ניתוח פלסטי בפרק שבו עלייה פתאומית בשווי מניות החברה הניב רווח כספי גדול לכל עובדי החברה (מלבד הומר).

הבית של לני

לני התגורר בבית מתפרק (פשוטו כמשמעו), שקירותיו נטו ליפול. לאחר מכן התגורר לני בדירה מפוארת שחלקה קיר עם אולם סקווש, מה שגרם לזעזועים אדירים בקירות, שלטענת לני היה להם אפקט מרגיע. בפרק "הילדה שישנה מעט מדי", לני נראה מתגורר בבית ליד מוזיאון הבולים.

חברים

חברו הטוב ביותר של לני הוא קארל קארלסון, והם כמעט שלא נראים אחד ללא השני. מלבדו, חבריו הם חבריו לבאר של מו, ובעיקר הומר סימפסון, בארני גאמבל ומו סיזלאק. הומר נוטה להתבלבל בין לני לקארל, ובאחד הפרקים הוא קורא מכף ידו שלני הוא לבן וקארל הוא שחור. הסימפסונים רוחשים חיבה רבה ללני: באחד הפרקים משקר הומר למארג' שהוא מתעכב לחזור הביתה מפני שלני נפצע, ועל כך מגיבים מארג', בארט וליסה בזעזוע עמוק ("!Not Lenny"), והם אף מכינים ללני מתנות עם איחולי החלמה.

החיים הרומנטיים

לני הוא רווק תמידי ובעל מזל רע עם נשים, אם כי באחד הפרקים מציין קארל שהוא שר בחתונתו של לני, ובפרק נוסף לני מתעצבן על קארל על כך שהוא נאם נאום גרוע בחתונתו, לטענתו.
בפרק בו הומר פותח כנסייה במוסך ומתחיל לחתן זוגות חד-מיניים רבים, הוא שוקל לפנות ללני וקארל אך מארג' אומרת לו שייתן להם להחליט בעצמם.

היחסים עם קארל

מערכת היחסים של לני עם קארל היא בעלת מסתורין מסוים. קארל הוא ללא ספק הדומיננטי מביניהם, ובעוד שלני מתייחס אליו בכבוד אדיר, קארל מחזיר לו יחס אדיש למדי. קיימת השערה שלני וקארל הם בעצם הומוסקסואלים. דוגמה בולטת להשערה זו היא כשלני מספר להומר שהוא פיסל את פניו של קארל בהר קארלמור (רמיזה להר ראשמור). בפרק אחר, כשלני כמעט מת, הוא רואה את גן עדן, שבו המלאכים לובשים כולם את צורתו של קארל. בפרק נוסף, כשלני וקארל נמחצים על ידי הליקופטר, מבקש לני מקארל לתת לו למות ראשון, שכן הוא לא יוכל לסבול לראות את קארל מת. בפרק שבו ליסה פועלת נגד פנסי הרחוב בספרינגפילד, היא מסבירה שבמשך עידנים אנשים הביטו בכוכבים וראו את תשוקותיהם העמוקות ביותר, וכשלני מביט בכוכבים, הוא רואה את דמותו של קארל. גם קארל, בהביטו בכוכבים, רואה את דמותו של עצמו (ולא את זו של לני), מה שתומך בהשערה נוספת, שהוא אינו חולק את העניין הרב שלני מתעניין בו.

העין של לני

ללני יש עין רגישה מאוד, ובהוראת הרופא שלו אסור לו להכניס אליה פודינג או חלקי פאזל (אם כי אלה מוצאים את דרכם לעיניו בכל זאת). זוהי בדיחה מתמשכת בפרקים רבים: בפרק אחד נתפסת עינו של לני בקפיץ. בפרק אחר מכין הומר קוביית תמונות ללני ומוריד את הקצוות כדי שהם לא ייכנסו ללני לעין. לני גם השתתף בסרט שבו חיברו כפתורים לעיניו באמצעות שעווה חמה.
כריסופולי

היסטוריה

ב-1375 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית בראשות הסולטאן מוראט הראשון ובמהלך המאה ה-17 הוקם במקום כפר בשם סארי סאבאן. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת בולגריה ובמהלך מלחמת הבלקן השנייה ב-11 ביולי 1913, נכבש על ידי צבא ממלכת יוון. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרפה בולגריה למדינות הציר בחותמה על ההסכם התלת-צדדי. ב-6 באפריל 1941 פלשו הגרמנים ליוון דרך בולגריה וממלכת יוגוסלביה, כבשו אותה ומסרו את שטחי תראקיה המערבית, מקדוניה המזרחית ובכלל זה הכפר כריסופולי לחזקת בולגריה.
באוקטובר 1944 הוחזר היישוב לחזקת היוונים ובשנת 1946, הוכר כרשות מקומית.

כלכלה

בתקופת האימפריה העות'מאנית הייתה העיר תחנת מעבר לסוחרים והכילה חאן, מאפיות ובתי מסחר אשר שרתו את החולפים דרכה. בימינו מהווה העיר מרכז חקלאות שלחין; עיקר הגידולים הם תירס, שעועית, אספרגוס וקיווי. כמו כן קיימת תעשייה זעירה בתחום הקרמיקה.