google/wiki40b huggingface dataset:
אל-אחוואט

אל-אחוואט הוא אתר ארכאולוגי מתקופת הברזל, היא "תקופת ההתנחלות" של שבטי ישראל בארץ כנען. האתר ממוקם במדרון המערבי של הרכס עליו בנוי היישוב קציר, מדרום לכביש נחל עירון (ואדי עארה) בצפון-מערב השומרון.

זיהוי האתר

הארכאולוג אדם זרטל מאוניברסיטת חיפה סבור כי מדובר באתר מקראי: מיקומה של חרושת הגויים, מקום מושבו של סיסרא, שר הצבא של יבין מלך חצור. הסימוכין להשערה זו הם, שמבנה האתר הוא ייחודי במינו. ייתכן שנבנה על ידי השרדנה, אחד משבטי גויי הים. המועד המשוער לבנייתו (1150 -1160 לפנה"ס אליבא דזרטל) תואם את המועד המשוער להגעת גויי הים לארץ ישראל וכן את מועד המלחמה בין ברק בן אבינועם וסיסרא בנחל קישון, המרוחק כ-14 ק"מ מהמקום. לפי הערכתו של זרטל, מוצאו של סיסרא הוא גם מגויי הים - כנראה מהאי סרדיניה שבאיטליה.
הארכאולוג ישראל פינקלשטיין טוען כי הערכתו של זרטל אינה מבוססת די הצורך מבחינה כרונולוגית כדי להגיע לרזולוציה כזו. אליבא דפינקלשטיין, בהשוואה לממצא קרמי וסינכרונים עם תיארוך פחמן-14 מאתרים אחרים (בעלי מכלול קרמי דומה), האתר מאוחר בכ-100 שנה מהערכתו של זרטל. עוד טוען פינקלשטיין שהחומות/קירות המאסיביים שבאתר (אלה המיוחסים לתרבות הנוראגית) נבנו בתקופה הרומית על גבי שרידי האתר מתקופת הברזל, ולמעשה מדובר בשתי שכבות נפרדות שאין לקשור ביניהן.

ייחודו של האתר

חוקרי האתר מתארים כך את המבנים המיוחדים שנמצאו באתר: "באתר נמצאו ארבעה "מסדרונות" - קורידורים, שנבנו בתוך חומת העיר כשפתחם מופנה אל שטח העיר. יש שוני ביניהם (שלושה ישרים ואחד סגלגל) אך שווה לכולם עצם התופעה והעובדה שלא נמצאה להם פונקציה ברורה. תופעה נוספת הן בקתות אבן מעוגלות ומקורות בשיטת "הכיפה המדומה". אחת מאלה נמצאה בתוך העיר ובמיקום סטרטיגרפי ברור המתארך אותה לתקופת הקיום של המקום - ראשית תקופת הברזל 1 (לערך 1170-1220 לפנה"ס). בקתות דומות ידועות גם מהתקופות הרומית והביזנטית, אך נראה שאלה השייכות לעיר נבנו בתקופת הברזל."]

הקשר עם סרדיניה

קיים דמיון בין המבנים שנמצאו באתר לבין כ-7,000 מבנים דומים בסרדיניה, המכונים נוראגים. בחפירות השתתפו קבוצות מאוניברסיטת קליארי בסרדיניה. לאור ההנחה שקיים קשר בין האדריכלות הנוראגית לבין המבנים שהתגלו באל-אחוואט, הועלתה ההשערה כי באתר שכנו אנשי שבט השרדנה מ"גויי הים", שהגיעו לאזור במאה ה-13 לפנה"ס.
שבט השרדנה נזכר במקורות המצריים, החל במכתבי אל-עמרנה ולאחר מכן בתעודות של רעמסס השלישי על המלחמה נגד גויי הים. כבר בשנות ה-80 של המאה ה-19 הציע החוקר הצרפתי מספרו (Maspero) שמוצא השבט הזה, על פי הקשר הלשוני, בסרדיניה. כיוון שרעמסס מזכיר בכתובותיו שהושיב את אנשי השבט בכנען, ברור שיישוביהם צריכים להמצא במקום כלשהו. באונומסטיקון של אמנופה, רשימה אנציקלופדית של מקומות במזרח שזמנה 1100 לפנה"ס בערך, נזכרים השרדנה ליד הת'כר והפלשתים. חוקר המקרא אלברכט אלט סבר שמקומם בעמק עכו. הארכאולוג אדם זרטל סבור כי הצעת הזיהוי לנחל עירון מתאימה יותר מכל הבחינות. עקב העדר אתרים דומים באזור, חוץ מארבעה אתרים קטנים ליד כרם מהר"ל, נראה כי אל-אחוואט היה האתר המרכזי של שבט השרדנה באזור.
פרידריך אוגוסט, דוכס נסאו

ביוגרפיה

פרידריך אוגוסט נולד באוזינגן ב-14 ביוני 1792, לקרל, נסיך נסאו-אוזינגן ולכריסטינה וילהלמינה, רוזנת סקסוניה-אייזנך, בתם של יוהאן וילהלם השלישי, דוכס סקסוניה-אייזנך ומגדלנה זיבילה, דוכסית סקסוניה-וייסנפלס. פרידריך אוגוסט שירת בצבא האימפריה הרומית הקדושה, ולחם בשורותיו במלחמת שבע השנים, ובשנת 1790 הועלה לדרגת גנרלפלדמרשל.
בשנת 1803 מת אחיו קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ללא בנים, ופרידריך אוגוסט עלה לשלטון במקומו. ב-17 ביולי 1806 הצטרפו נסיכות נסאו-ויילבורג ונסיכות נסאו-אוזינגן לקונפדרציה של הריין, וב-30 באוגוסט 1806 התאחדו הנסיכויות לישות אחת - דוכסות נסאו. בראש הדוכסות הועמד פרידריך אוגוסט שהיה המבוגר מבין שני השליטים, ומכיוון שלא היו לו ילדים נקבע שפרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג יירש אותו לאחר מותו.
לאחר תבוסת נפוליאון, הוחלט בקונגרס וינה לצרף לדוכסות גם את נסיכות אורנז'-נסאו, ובכך לאחד את כל נחלות בית נסאו תחת שליט יחיד. הדוכסות הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 הועברה בירת הדוכסות לעיר ויסבאדן.
ב-9 בינואר 1816 מת פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג מנפילה במדרגות, ובשל כך לאחר מות פרידריך אוגוסט ב-24 במרץ 1816 ירש אותו וילהלם, דוכס נסאו בנו של פרידריך וילהלם.
הדר לוי

ביוגרפיה

לוי נולדה וגדלה בבית שאן. בנעוריה למדה בתיכון אולפנה צביה בעפולה. לאחר שירותה הצבאי בצה"ל למדה בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה, שם הופיעה במספר תפקידים שונים במחזות מאת פרנץ קסוור קרץ, חנוך לוין, מולייר ועוד.

קריירה

לוי התפרסמה לראשונה בשנת 2004 כשהשתתפה בתוכנית המציאות, "האקדמיה לצחוק", ששודרה בערוץ ביפ ובערוץ 2 והגיעה למקום שלישי.
לאחר מכן היא השתתפה לצד ארז טל בתוכנית הקומית, "איפה אתה חי?!", ששודרה בערוץ 2. בהמשך שיחקה במספר תפקידים בטלוויזיה ובקולנוע ביניהן בסדרת הדרמה הקומית, "אהבה זה כואב", של דנה מודן.
בשנת 2004 התקבלה לתפקיד מנחה בערוץ הילדים. ב-2006 שיחקה בסדרה "השמינייה" בתפקיד סוזי, כתבת בערוץ צהוב, ובאותה שנה השתתפה גם ב"זומזום". ב-2007 הצטרפה כחברת פאנל לתוכנית הסאטירה, "מהדורה מוגבלת", בערוץ ביפ. ב-2008 החלה סיבוב הופעות כזמרת, בשירים אותם כתבה והלחינה. ב-9 בספטמבר 2009, הודיעה לוי על פרישתה מערוץ הילדים, ובו בעת החלה להשתתף בתוכנית הסאטירה של הזכיינית רשת "הספסל האחורי".
ב-2010 היא השתתפה בפינת צחוק בתוכנית של אברי גלעד, השתתפה בעונה השלישית של "שבוע סוף!" והשתתפה כפאנליסטית בתוכנית "צחוק מעבודה".
הדר גם השתתפה בתוכנית "מחוץ לחוק". ב-2011 השתתפה בסדרת הנעורים "החולמים" בתפקיד שרון - העוזרת של ראש העיר, וגם הנחתה את התוכנית "מסיבת רווקים" בערוץ עשר. בין השנים 2012–2014 השתתפה הדר בסדרה "הקלמרים" בתפקיד אורח בכמה פרקים בתור המורה שוש.
החל מ-2012 היא מלמדת משחק קומי באקדמיה לאמנויות המופע בתל אביב. מנובמבר 2012 עד אפריל 2014 השתתפה בשתי עונות של התוכנית "הדיבור" בערוץ 24, בהנחיית אלירז שדה.
בקיץ 2014 החלה להשתתף בתוכנית "הצחוקייה" בהנחיית מורין אמור. כמו כן, באותה שנה החלה להשתתף בתוכנית המציאות "הצילו! אני לא יודע לבשל" בערוץ 2 ובהנחיית התוכנית "בקטע טוב", תוכנית קומית בשידור חי בערוץ 24, לצידו של נאור אורמיה.
ביולי 2015 החלה להנחות את התוכנית "הכי טוב ככה" בערוץ דיסני ישראל.
במאי 2017 הצטרפה לתוכנית "מועדון לילה".
ב-2018 שבה כדמות קבועה לסדרת הנוער "הקלמרים".

חיים אישיים

ב-2014 נישאה לבמאי יוסי אסנפי. באוגוסט 2016 נולד בנם הבכור.
אבנר כהן

ישראל והפצצה

הספר "ישראל והפצצה" הוא סיפור המעשה ההיסטורי של הקמת הכור הגרעיני בדימונה, התנהלותה של ישראל מול ארצות הברית בסוגיות הפיקוח הגרעיני וסיפורה של מדיניות העמימות הישראלית בתחום הגרעין. בספר נחשפו לראשונה פעילותה של מדינת ישראל בנושא הגרעיני ותגובתה של ארצות-הברית על פעולות אלה. הספר מבוסס על אלפי מסמכים שאסף המחבר בארכיונים בישראל ובעולם, על כמאה וחמישים ראיונות עם אישים ישראלים, עם דמויות מפתח בממשל האמריקני ועל מקורות מידע נוספים.
אבנר כהן הגיש את טיוטת ספרו לצנזורה הצבאית, שסירבה לקרוא אותו. לאחר דין ודברים פסלה באופן גורף את כל כתב היד. כהן החליט לפרסם את הספר בארצות הברית, והוא יצא לאור בשנת 1998 בהוצאת הספרים של אוניברסיטת קולומביה. לכהן הובהר כי הגעתו לארץ תביא למעצרו. כשהוכח שהוא לא נחשף למסמכים חסויים הוא הורשה לשוב לישראל. כהן נחקר בישראל על ידי המלמ"ב, ולאחר מאבק ארוך נסגר נגדו תיק החקירה.
בפרסומים נוספים הביע כהן את דעתו כי מדיניות העמימות בה נוקטת ישראל באשר לשאלת הימצאו של נשק גרעיני בידיה, היא אנכרוניסטית ובלתי דמוקרטית ו"יצרה ציבור בור, פחדן, ציבור שבמובן מסוים בגד בחובות האזרחיות הדמוקרטיות שלו", וכי "לא ניתן לקיים תהליכים בריאים של קבלת החלטות בדמוקרטיה, או להיזהר מכשלים של חשיבה קבוצתית, תוך מחויבות לעמימות". בהקשר זה טוען כהן, כי המצב בו כל המומחים לתחום הגרעין הם חלק מהמערכת הממשלתית, מביאה להגברת תלותם של מקבלי ההחלטות (ראש הממשלה ושר הביטחון) בבירוקרטיה המקצועית, מה שמגביר מאד את הסבירות לכך שראש הממשלה יקבל תמיד את המלצות הדרג המקצועי, וכך הסיכויים שהוא יכתיב מדיניות הסותרת את עמדתו של ראש הוועדה לאנרגיה אטומית ויתר הפקידות המקצועית, עלולה להיות קטנה.
לטענתו, העמימות אף פוגעת באינטרסים של ישראל. לדבריו, נטישת מדיניות העמימות תעניק לישראל לגיטימציה והכרה בינלאומית.
כהן אישר הערכות שפורסמו על ידי מקורות זרים בעבר, ולפיהן ישראל ביצעה במלחמת יום הכיפורים תנועות שמהן השתמע על העלאת הכוננות הגרעינית. "נראה שבשניים או שלושה מקרים במהלך המלחמה, הוכרזה 'כוננות אסטרטגית' (שם הקוד לכוננות גרעינית): פעמיים בשבוע הראשון של המלחמה, ופעם ב-17 או ב-18 באוקטובר, בתגובה לכוננות של מערך טילי סקאד סובייטיים במצרים. האמונה היא שהכוננויות הללו כללו שינויי 'מצבים' שונים, כמו שינוע של טילי היריחו מאתרי האפסון שלהם, תדלוקם ופעולות קשורות שונות".
בספרו "The Worst Kept Secret: Israel's Bargain with the Bomb" טוען כהן, כי בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, בתקופה שממשלת ישראל נאלצה להחליט על עמדתה ביחס לחתימה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, החליטו עורכי העיתונים היומיים, ידיעות אחרונות, מעריב והארץ על צנזורה מרצון. כהן מציין כי אף מאמר מערכת לא פורסם בנושא וכי "הצנזורה ממילא לא יכלה לפסול מאמרי דעה, כך שההסבר חייב להיות אחר". להערכתו, "העורכים והכותבים הם שהחליטו על דעת עצמם לא לכתוב על הנושא הגרעיני, משוכנעים ש'קדושת הביטחון' מחייבת שתיקה". כהן אף טוען כי: "הצנזורה והצנזורה העצמית בנושא הזה הולכות יד ביד. בוודאי בתקופה ההיא ובמידה לא קטנה עד עצם היום הזה".
פרופסור ברוך קימרלינג, בסקירה שכתב על ספרו של כהן "הטאבו האחרון", מציין כי אבנר כהן הוא חסיד של חובת ישראל להיות מצוידת בנשק גרעיני.
רוברט קולדר

אדמירל סר רוברט קוֹלְדֶר, בָּרוֹנֶט ראשון (באנגלית: Robert Calder)‏ (13 ביולי 1745 – 1 בספטמבר 1818) היה קצין הצי המלכותי הבריטי, שהשתתף במלחמת שבע השנים, מלחמת העצמאות של ארצות הברית, מלחמות המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות.

משפחתו

קולדר נולד באלגין, סקוטלנד, בנם השלישי של סר ג'יימס קולדר ואליס יוז. אביו היה בָּרוֹנֶט קולדר השלישי ממירטון (Muirton), ומאז 1761 אחד מכרוזי (Gentleman Usher) לשכת המלכה (Privy chamber) שארלוט. אחיו הבכור של רוברט ויורש הברונטיות היה מייג'ור-ג'נרל סר הנרי קולדר. ב-1779 נשא לאישה את אמליה מיצ'ל. לזוג לא נולדו ילדים.

קורות שירותו בצי

קולדר למד בבית הספר העיוני (grammar school) של אלגין, והצטרף לצי המלכותי ב-1759 בהיותו בן ארבע-עשרה. ב-21 במאי 1762 השתתף כפרח חובלים בלכידת האונייה הספרדית "הרמיונה", קיבל 1,800 ליש"ט – חלקו בדמי השלל (prize money), והועלה לדרגת לפטננט. את שירותו כלפטננט החל בים הקריבי באונייה "אסקס" (64 תותחים) תחת פיקודו של קפטן ג'ורג' פולקנר. קידומו היה איטי, ורק ב-1780 הועלה לדרגת פוסט קפטן (post captain). הוא פיקד על הפריגטה "דיאנה" בציו של אדמירל ריצ'רד קמפנפלט, מילא היטב את המשימות השונות שהוטלו עליו, אך לא נקרתה לו הזדמנות להוכיח עצמו תחת אש.
ב-1796 מונה לקפטן של הצי של אדמירל ג'ון ג'רוויס ונטל חלק בקרב כף סנט וינסנט ב-14 בפברואר 1797. לאחר הקרב נבחר לשאת אל לונדון את האשגרים המודיעים על הניצחון, וב-3 במרס 1797 קיבל מידי המלך ג'ורג' השלישי תואר אביר כהוקרה על שירותו הטוב. נוסף על כך זכה להכרת תודה מאת הפרלמנט, וב-22 באוגוסט 1798 הוענק לו תואר האצולה - הברונט הראשון קולדר מסאות'וויק.
ב-1799 הועלה לדרגת סגן אדמירל, וב-1804, כשהוא נושא כבר דרגת תת אדמירל, נשלח בראש שייטת קטנה לרדוף אחר כוח צרפתי בפיקוד תת-אדמירל גַנטוֹם, שהובילה אספקה לצבא הצרפתי במצרים. משימתו לא צלחה, ועם סיום מלחמת הקואליציה השנייה שב לאנגליה.
מנחם פליקס

ביוגרפיה

נולד ברומניה לאליהו ולאה פליקס, בשנת תש"י עלה לישראל.

הקמת קריית ארבע

למד בישיבת מרכז הרב מספר שנים אצל רבותיו הרצי"ה קוק והרב אברהם אלקנה שפירא, באותה העת במקביל ללימודיו החל את דרכו הציבורית בהיותו שותף להתנחלות הראשונה במלון פארק בחברון, שם שהה יחד עם קבוצה של משפחות ורווקים במשך תקופה, עד שהועברו לבניין הממשל הצבאי שבלב העיר חברון. מאמצי ההתיישבות האזרחית של הקבוצה נשאו לבסוף פרי, כאשר התקבלה החלטת ממשלה לבנות יישוב עירוני בקרבת מקום, וכך הוקמה קריית ארבע.

יישוב השומרון

זמן קצר לאחר הקמת קריית ארבע, החליט הרב מנחם פליקס יחד עם חברו בני קצובר, לפתוח במאמץ ליישב את אזור השומרון, שהיה ריק מיהודים עד לאותו זמן. בשנת תשל"ג (1973) הם גיבשו גרעין של משפחות להתיישבות בשומרון. מלחמת יום הכיפורים גרמה לעיכוב בתוכניות, אך מיד לאחר שהשתחררו מן השירות הצבאי הממושך, חזרו הרב מנחם פליקס, בני קצובר וחבריהם לנסות להתיישב בשומרון.
לאחר שהתייאשו מקבלת אישור ממשלתי להקמת יישוב, ניסו חברי הקבוצה להקים יישוב ללא אישור ליד הכפר רוג'ייב באזור שכם. משפונו משם על ידי חיילי צה"ל, המשיכו בניסיונות התיישבות בסבסטיה. באחד הראיונות שהעניק הרב מנחם פליקס באותה תקופה, אמר כי "אנו יודעים שאנו מטיחים את ראשנו בקיר, אך ראשנו חזק ובסופו של דבר הקיר ישבר". ואכן לאחר הניסיון השמיני, בו השתתפו אלפי תומכים מכל רחבי הארץ, אישרה ממשלת ישראל הקמת יישוב יהודי בשם "אלון מורה" בתוך המחנה הצבאי "קדום".

אלון מורה - שכם

מאוחר יותר, לאחר שבקדום החל להתפתח היישוב קדומים, המשיכו הרב מנחם פליקס, בני קצובר וחלק מחברי הגרעין וניסו להתיישב במקום סמוך יותר לעיר שכם. בתיאום עם גורמי הצבא וממשלת ישראל, הופקעה אדמה ליד הכפר רוג'יב ובה התיישבה הקבוצה. אולם תושבי הכפר הסמוך יחד עם חברי תנועות שמאל ישראליות פנו לבג"ץ בתביעה לפנות את ההתנחלות החדשה, ובג"ץ פסק כי על הממשלה לפנות את אלון מורה מאדמות רוג'יב. 
בשבט ה'תש"ם (1980) עברו הרב מנחם פליקס ומשפחתו יחד עם חבריהם אל הר כביר שם הוקם מחדש היישוב אלון מורה על ידי משרד השיכון יחד עם ההסתדרות הציונית.
ב-1981 הופיע פליקס במקום התשיעי ברשימת התחיה לכנסת העשירית.
בשנת 1994 הפגין במשך כמה שבועות מול ביתו של הרב עובדיה יוסף במחאה על שותפות ש"ס בממשלה שאישרה את הסכמי אוסלו, עד שהוכה על ידי בריונים ונזקק לאשפוז בבית החולים.
בה' בשבט ה'תשנ"ה (6 בינואר 1995) שכל הרב מנחם פליקס את בתו, עפרה, בפיגוע טרור בעת שחזרה מבית אחותה בירושלים לביתה באלון מורה. בעקבות הרצח קיים פליקס שביתת שבת מול הכנסת. כאשר עלתה ירושלים על שולחן המשא ומתן ביולי 2000, שב פליקס וקיים שביתת שבת נוספת מול הכנסת, בגן הוורדים.
לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות הביע תמיכה בדעתו של הרב אברהם שפירא שיש לסרב פקודה לבצע פינוי יישובים.
הרב פליקס כיהן במשך שנים כר"מ בישיבת ההסדר קרני שומרון. תקופה קצרה אף כיהן כראש ישיבת ימית בנווה דקלים.
פליקס הוא חבר המזכירות של תקומה ומפרסם מאמרים מעל במות שונות, ביניהם, מעט מן האור, עלון פרשת שבוע של תקומה.
נשוי לטובה ומתגורר באלון מורה להם ארבעה בנים ושתי בנות, בנו הרב יוסף פלאי הוא ר"מ בישיבת עוד יוסף חי.
משמרת כלב

משמרת כלב (באנגלית: Dog watch) הוא הכינוי בשפת הימאים באנגלית של משמרת 16:00-20:00 (ארבע עד שמונה אחר הצהריים) באונייה. פרק זמן זה נחלק לשניים, משמרת כלב "הראשונה" מ-16:00 עד 18:00 ומשמרת כלב "האחרונה" מ-18:00 עד 20:00 (לא קיימת משמרת כלב "שנייה"). אורך כל אחת ממשמרות אלה הוא מחצית מאורכה של משמרת רגילה. שיטת חלוקה זו הייתה נהוגה בצי המלכותי הבריטי לפחות מן המאה ה-17.
מקור השם אינו ידוע. על פי גרסה אחת נקראת המשמרת על שמו של סיריוס, המוכר גם בשמו העממי "כוכב כלב". הסיבה לכך היא, כי סיריוס הוא הכוכב הראשון המתגלה במשמרת כלב הראשונה. לאמיתו של דבר, זמן זריחתו של סיריוס משתנה עם תקופות השנה, כך שבשישה חודשים של השנה הוא נמצא בעת הזריחה מתחת לאופק. זאת ועוד, משמרת כלב הראשונה (1600-1800) מתבצעת בדרך כלל באור יום, אז הכוכבים אינם נראים. סטיבן מטיורין, גיבור סדרת הרומנים הימיים "אוברי-מטיורין" מאת פטריק או'בריאן משתמש במשחק מילים ואומר כי משמרת כלב נקראת כך משום שהיא "קצוצת זנב" (cur-tailed, שעשוע לשון עם curtailed), כלומר מקוצרת.
סיבת הנהגתה של משמרת כלב הייתה מתן אפשרות לצוות לבצע בסבב את כל אחת מן המשמרות ביממה, כדי שקבוצה אחת מתוכם לא תעשה בכל לילה את המשמרת האמצעית. הפתרון הוא פיצול אחת המשמרות לשניים ויצירת מספר אי זוגי של משמרות בכל יממה. חלוקה זו איפשרה גם לשתי המשמרות לאכול את ארוחת הערב בשעה הרגילה .
חידון התנ"ך (מערכון)

חידון התנ"ך הוא מערכון פרודי נודע שכתבו אריק איינשטיין ואורי זוהר ומתאר את חידון התנ"ך המסורתי המתקיים ביום העצמאות, ובו משתתפים נציגים ממדינות שונות. את תפקיד המתחרים במערכון גילם איינשטיין ואת תפקיד המתורגמן גילם זוהר. לצדם השתתפו במערכון דורי בן זאב כשדרן ואורי גרוס כשופט.
המערכון שודר לראשונה במסגרת תוכנית הטלוויזיה "לול" ששודרה בטלוויזיה הישראלית ב-18 באוקטובר 1971. הוא חותם את אלבומו של איינשטיין, "יסמין", שיצא לאור בשנת 1972, ונכלל בסרט הקולנוע "לול", שיצא לאקרנים בשנת 1988, ובאלבום הכולל את פסקול הסרט.
עלילת המערכון היא שלב הגמר בחידון התנ"ך העולמי, שלב השאלה הזהה, שבה נמצאים שלושה מועמדים: הנציג השוודי, הסודני והישראלי. השאלה היא "אחת עשרה פעמים נזכר הביטוי בנביאים ראשונים ואחרונים המשפט "איש תחת גפנו ותחת תאנתו" היכן מוזכר הפסוק גֶּפֶן במובן גָּפֶן והיכן גָּפֶן במובן גֶּפֶן." במהלך הראיון רואים את המתרגמים של הנציגים מסתבכים עם השאלה ומנסים לתרגם עבור המתמודדים את השאלה כהלכה, ואילו השופטים נותנים את הניקוד על שום דבר בעיקרו. סופו של המערכון הוא במתמודד הישראלי, שנותן תשובה שלמה ומלאה וזוכה בחידון.
מהמערכון נבעו מטבעות לשון כגון "גֶּפֶן במובן גָּפֶן", "זמנך עבר!", "צ'מענו אותך!", "מה הוא קופץ?" ו"הנבחן הבא!". במערכון חיקה זוהר את אחד משופטי חידון התנ"ך, ברוך בן יהודה, באינטונציה ובמימיקה מדויקים.
חיים כהן-מגורי

ביוגרפיה

כהן-מגורי נולד בצנעא, תימן ועלה לישראל בגפו ב-1921. תחילה התיישב בזכרון יעקב ולאחר עליית הוריו בתל אביב, בה למד בבית ספר "בלפור". בשנת 1927 הצטרף לתנועת הנוער בית"ר. בשנת 1934 קבע את מקום מושבו בנתניה ונמנה בין מייסדי כפר רמת טיומקין. כעבור שנה הצטרף לשורות האצ"ל, לצד פעילותו כנציגם של יוצאי תימן בפני מוסדות מושבת נתניה, תחילה באופן בלתי רשמי ולאחר מכן כנציגם במועצת המושבה.
כהן-מגורי היה חבר תנועת החרות מימיה הראשונים לאחר קום המדינה. הוא כיהן בה כחבר מרכז וחבר הנהלת התנועה ובשנת 1949 נבחר לאספה המכוננת. כהונתו נמשכה במשך שש כנסות רצופות, למעט הכנסת השנייה אליה נכנס רק בשנת 1953 כמחליפו של אריה בן-אליעזר.
בשנת 1969 פרש כהן-מגורי מהכנסת. הוא נבחר למועצה הדתית בנתניה ופעל במסגרתה. לאחר מות בנו וכלתו בתאונת דרכים הוא הקדיש חלק ניכר מפעילותו למען ילדים והקים בנתיבות מוסד לילדים קשיי למידה על שם אמנון וחנה כהן-מגורי (המוכר בראשי התיבות של שמם - אחכ"מ). מספר שנים עמד בראש מוסד זה.
כהן-מגורי הוכתר בתואר יקיר נתניה לשנת 1976.
השחקן גיא עמיר הוא נכדו.
שטיפת מוח

היסטוריה

על פי פי דיווחו של מרקו פולו השתמשו החששיון בשטיפת מוח, בה סיממו את המתנקש המיועד, הביאו לו עינוגים שונים ואז הבטיחו לו את אותו גן עדן אם יבצע משימת התאבדות. המונח "שטיפת מוח" הומצא מאות שנים לאחר מכן: מקורו במושג הסיני צִ'י נָאוֹ (洗脑) שפירושו "לשטוף את המוח". הניסיון המתועד הראשון ל"שטיפת מוח" ננקט על ידי הקומוניסטים בסין במסגרת מה שכינו "בנייה מחדש" (改造) של צורות החשיבה הפיאודליות, כביכול, ששררו אצל סינים בתקופות שלפני המהפכה הקומוניסטית בסין. המונח זכה לתפוצה רחבה אחרי שבמהלך מלחמת קוריאה בשנות החמישים של המאה העשרים דווח על מספר רב של שבויים אמריקניים, שאימצו את הרעיון הקומוניסטי אחרי שעונו בעת שביים בשיטות כמו מניעת שינה. מטרתם העיקרית של הסינים הייתה להקטין את מספר השומרים הנדרש כדי להשגיח על השבויים.

עמידות הפעולה לאורך זמן

טענות לשימוש בטכניקות של "שטיפת מוח" או דומות להן הושמעו גם ביחס לכתות דתיות שונות, ובמיוחד בהתייחס לשימוש בחזרה אינסופית על עיקרים מסוימים לאורך שעות ארוכות, הגבלת נגישות למידע, מניעת שינה וכדומה. עם זאת, מחקרים שונים שבוצעו לא הצליחו לאשר את הטיעון שקיימת שיטה יעילה ואפקטיבית ל"שטיפת מוח" או שינוי תודעתי מתמשך. למעשה, רוב הממצאים מורים על–כך שהשינוי הניתן להשגה באמצעות טכניקות אלו אינו יכול לעמוד בפני עצמו למשך פרק זמן ארוך ונדרשת "תמיכה" באמצעות אינדוקטרינציה מתמדת, שינוי הסביבה הפיזית של הקרבן באופן תמידי, שינוי פעיל באורחות החיים, מניעת חשיפה למידע או צורת חשיבה אחרת, וכן הלאה.
הרכבת ההררית לאוטרברונן-מירן

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
עפרוני ענק

תיאור המין

העפרוני גדול מאוד ביחס לשאר מיני העפרוניים. מקורו גדול וחזק, והראש כולו נראה גדול וכבד. בצידי החזה בולט כתם שחור. תת-הכנף השחרחרה בולטת בתעופה, וכן שפת הזרימה הלבנה הרחבה. נוצות הזנב החיצוניות לבנות. הוא דומה לעפרוני פסגות, אך דגם הראש שלו מודגש פחות, והוא גדול וכבד ממנו.
שירתו חקיינית בצורה יוצאת דופן. השירה הולכת וגוברת מחודש פברואר - עת הוא מבסס לעצמו נחלה לקראת עונת הקינון. השירה העזה והיפה מתחילה עוד בטרם מפציע השחר והיא מורכבת מ"מיקס" חיקויים של הציפורים הנמצאות בשכנות עם העפרוני הענק, למשל - גיבתון עפרוני וסלעית לבנת-כנף (בספר המדבר). לעיתים קרובות השירה מושמעת מהאוויר, כאשר העפרוני הענק מרחף במקומו, בגובה של כמה מטרים ושר. גם בערב, לפני שהעפרוני הענק מסתתר על הקרקע לקראת השינה, הוא מקפיד לנצל את שעות האור האחרונות למטרות שירה מהאוויר. בתאורה הזו, קשה לאתר אותו - זעיר באוויר מצד אחד, ומצד שני קולני.

מבנה גופו

מבנה גופו גדול ומשתנה עם הזמן. פרט בעל מקור עבה וחזק. אורכו עד 8 ס"מ. בצידי החזה כתמים. לפרט הגבה בהירה והכנפיים שלהן כהות עם שפת זרימה לבנה. אורך גוף: 17.5 - 20 ס"מ. מוטת כנפיים: 38 ס"מ. משקל: 50 - 58 גרם.

סכנות ואיומים

סטטוס שימור בינלאומי של עפרוני הענק הוא ללא סיכון (Least Concern), אך סטטוס שימור אזורי - בסכנת הכחדה (Endangered), על פי העדכון ברשימת המינים בסכנת הכחדה של הספר האדום של העופות בישראל.

תפוצה בישראל ומגמות אוכלוסין

עפרוני הענק חובב אזורים חקלאיים המעובדים בשיטות מסורתיות של שדות קטנים וללא חומרי הדברה. הוא נפגע ככל הנראה מהפיתוח החקלאי, הכולל עיבוד מכני של שדות גדולים ואחידים (מונוקולטוריים) תוך שימוש בחומרי הדברה. באזורים מסוימים דוגמת צפון הנגב, הוא נפגע מרעיית-יתר, נטיעות והתרבות מינים מתפרצים. הוא דוגר סביב הים התיכון, בדרום מערב רוסיה ובמזרחה עד לקזחסטן. חלק מהאוכלוסיות נודדות דרומה בחורף. בישראל, הוא דוגר במספר אתרים ברמת הגולן, בגליל התחתון, במורדות הגלבוע ובגליל המזרחי, ובשומרון. הוא חולף בכל חלקי הארץ, ובחורף נמצא בעיקר בנגב הצפוני.
ירה (נהר)

מקור השם ירה

הנהר נקרא "בירהרונג" על ידי אנשי ורונדג'רי אשר איכלסו את עמק הירה לפני ההתיישבות הבריטית. הנהר קיבל את השם "ירה ירה" בשנת 1835 על ידי ג'ון הלדן וודג' מאגודת פורט פיליפ, למרות ההנחה כי שם זה הוא שם אבוריג'ינלי.

גאוגרפיה

נהר הירה זורם לאורך מרכז מלבורן ואורכו 242 קילומטרים. הנהר ניזון ממי שלגים והוא הנהר המערבי ביותר באוסטרליה הניזון ממי שלגים. שטח אגן הניקוז הכולל שלו 4000 ק"מ רבוע. כמה מהפלגים העיקריים של הנהר הם נהר פלנטי, נחל מרי, נחל דרבין, נחל גרדינרס ונחל מון פונדס.
אבשלום (יישוב)

היסטוריה

אבשלום הוקם בשנת 1990, ונקרא על שם היישוב אבשלום בסיני, שהוקם עוד ב-1979, על שמו של אבשלום פיינברג, ממקימי ניל"י.
בתחילת שנות ה-90 היישוב אוכלס וקלט גל עליה מרוסיה, בעקבות העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים. ב-2018 שוכנה ביישוב קבוצה של 15 סטודנטים לחקלאות מדרום סודאן. כעבור מספר ימים עזבה הקבוצה עקב התנכלות תושבים.

אוכלוסייה

היישוב הוא קהילתי-חילוני. נכון לשנת 2015 היישוב מונה כ-75 משפחות ובתהליך להקמת שכונה חדשה המונה 54 מגרשים נוספים. חתך הגילים באבשלום רחב ומגוון וכולל זוגות צעירים, משפחות ואזרחים ותיקים.
ילדי היישוב לומדים בבית הספר המושבי היסודי של המועצה, "יובלי הבשור", ובבית ספר תיכון משותף למושבים ולקיבוצים, "נופי הבשור". במרחק הליכה: מרכז נוער אזורי  "הדיונה", בריכה אזורית, מגרשי ספורט, קופת חולים אזורית, ומערך גנים אזורי - אשכול גנים.
קסם של מפלצת

תקציר העלילה

כאשר הנערה לי מגלה יטי צעיר בגג ביתה שבשנגחאי, היא וחבריה, ג'ין ופנג, מכנים אותו "אוורסט" ויוצאים למסע גדול כדי למצוא את משפחתו של היטי במקום הגבוה ביותר על כדור הארץ, הר האוורסט. אולם שלושת החברים נאלצים להתמודד עם ברניש, איש מרושע אשר רוצה לתפוס את היטי, והמדענית דוקטור זארה על מנת לעזור לאוורסט לחזור לביתו בבטחה.

הפקה

שם הסרט היה אמור להיקרא במקור "אוורסט" אולם ב-18 במאי 2018 שם הסרט השתנה ל-Abominable.
אלי דיין

ביוגרפיה

דיין נולד במרוקו, בנם השני מתוך עשרה של יוסף וסימי דיין. הוא עלה לישראל בשנת 1963 והתגורר בשכונת שמשון באשקלון. דיין למד בבית הספר התיכון הדתי באשקלון, שירת בחיל השריון והשתחרר בדרגת סגן. הוא בוגר האוניברסיטה העברית ועורך דין במקצועו, את ההתמחות עשה במשרדו של שמואל תמיר. היה ממקימי עודד תנועה של מתנדבים בשכונות מצוקה וערי פיתוח. בשנת 1978 בגיל 30 התמודד על ראשות עיריית אשקלון ונחשב בעל סיכויים קלושים לזכות בתפקיד אל מול שני תתי האלופים שהשתתפו במירוץ אריה קרן ונתן ניר. אולם באופן מפתיע עלה דיין לסיבוב השני אל מול אריה קרן שזכה
במספר הקולות הרב ביותר (28%). לקראת הסיבוב השני הודיע המערך על תמיכה בקרן והליכוד על תמיכה בדיין, ובבחירות ניצח דיין בקבלו 54% מהקולות. דיין כיהן בתפקיד זה 13 שנים רצופות עד 1991.
דיין היה פעיל במפלגת תמ"י ושובץ במקום הרביעי ברשימתה לכנסת העשירית ובמקום השלישי ברשימתה לכנסת ה-11, אך לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת ה-12 התמודד ברשימת המערך, ונבחר לראשונה לכנסת. בכנסת ה-13 שימש כיושב ראש סיעת העבודה ויושב ראש הקואליציה. ב-24 ביולי 1995, עם מינויו של יוסי ביילין לשר הכלכלה והתכנון, מונה דיין להחליפו כסגן שר במשרד החוץ והחזיק בתפקיד זה תחת שרי החוץ שמעון פרס ואהוד ברק.
דיין לא נבחר לכנסת ה-14, וחזר לעיסוקיו הקודמים כעורך דין. הוא גם שב לעסוק בפוליטיקה המקומית באשקלון, ונבחר בשנת 2003 למועצת עיריית אשקלון לאחר שרשימתו "בשביל הפרנסה שלך" זכתה במנדט אחד. כיהן כחבר מועצת העיר עד שנת 2008.
כיום מכהן כיו"ר קרן אשקלון.
דיין נשוי ללינדה, מורה לאנגלית, אב לשלושה ילדים וסב לשני נכדים.