עצם הפין

עצם הפין (בלטינית: baculum, באנגלית: penis bone. נקראת גם: באקולום) היא עצם הנמצאת בפין של יונקי שליה רבים. עצם זו חסרה בפין של בני האדם, אך נמצאת אצל פרימטים אחרים כדוגמת השימפנזות והגורילות. העצם ממוקמת מעל השופכה, והיא מסייעת בתהליך הרבייה בכך שהיא מספקת נוקשות לפין בעת קיום יחסי מין. המקבילה הנקבית של עצם הפין היא עצם הדגדגן, הממוקמת בדגדגן הנשי.

מבנה וגודל

עצם הפין היא בעלת שוני מבני רב בין מינים שונים. השוני מתבטא באורך, בעובי, בעקמומיות ובמורכבות הצורה. צורת העצם יכולה לכלול בליטות דמויות שיניים או אצבעות בקצה הדיסטלי. עצמות הפין של טורפים הן בעלות מבנה יחסית סטנדרטי הכולל בסיס, גוף וקצה אפיקלי. בעצמות אלו יש שקע מבני עבור צינור השופכה.
בקרב הפרימטים, למרמוסט שמשקלו כ-500 גרם, יש עצם פין בגודל של 2 מ"מ, בעוד שלגלגויים שמשקלם 63 גרם בלבד, יש עצם בגודל 13 מ"מ. לקופים הגדולים, בניגוד לשמם ולגודלם, יש בדרך כלל עצמות פין קטנות מאוד, כאשר לבני אדם אין עצם כזו כלל.
עצמות הפין הגדולות ביותר הן של יונקים ימיים, כאשר העצם הגדולה ביותר שתועדה היא בגודל 1.4 מ' ושייכת למין נכחד של ניבתן.

תפקוד

העצם מסייעת במהלך ההזדווגות, והיא משתנה בגודלה ובצורתה בין מינים שונים. האבולוציה של עצם הפין עשויה להיות מושפעת מהברירה הזוויגית ומאפייניה משמשים לעיתים להבחנה בין מינים שונים. הימצאותה של עצם בתוך הפין מאפשרת לזכר להאריך את משך ההזדווגות, ובכך עשויה להוות יתרון משמעותי בדרכי רבייה מסוימות. כמו כן, אורכה של עצם הפין עשוי להיות קשור למשך תהליך ההזדווגות בחלק מהמינים. בחלק ממיני העטלפים נמצא כי עצם הפין מגנה על השופכה מפני דחיסה.
בחלק ממיני היונקים, למשל גיריות ודביבונים, עצם הפין יכולה לסייע בקביעת הגיל היחסי של החיה. כאשר קצה עצם הפין של הדביבון עשוי מסחוס, בסיסה מחורר, משקלה נמוך מ-1.2 גרם ואורכה קצר מ-90 מ"מ, אזי הדביבון איננו בוגר.

היעדר בבני אדם

בניגוד לרוב הפרימטים, בני אדם הם חסרי עצם הפין או עצם הדגדגן. למרות זאת, אצל יתר ההומינידיים עצם זו, שהיא כאמור קיימת, היא קטנה מאוד ומגיעה לגדלים של 10–20 מ"מ. בקרב בני אדם, דווחו בספרות המקצועית על מקרים של התגרמויות שנגרמו מטראומה ומדמות את עצם הפין. כמו כן, דווח על מקרה של ילד בן חמש שנולד עם מספר עיוותים באיברי המין, ביניהם הימצאותה של עצם הפין, אך זו הוסרה בניתוח. מאידך, קיימים ניתוחים, כגון ניתוח לשינוי מין, בהם משתילים אצל זכרים תותב לפין כדי לסייע בהגעה לזקפה, תותב זה מדמה הלכה למעשה את פעילותה של עצם הפין.
קיימות כמה סברות לסיבת היעלמותה של עצם הפין אצל האדם, בהתחשב בכך שזו נמצאת אצל המין הקרוב אלינו ביותר מבחינה אבולוציונית - השימפנזה המצוי. אחד ההסברים לכך הוא שבני האדם פיתחו שיטת הזדווגות לפיה הזכר מתלווה לנקבה ספציפית לאורך זמן רב כדי להבטיח שהוא יגדל את צאצאיהם. שיטה זו מאפשרת קיום יחסי מין תכופים ולכן גם לא ארוכים. תצפיות מרמזות שפרימטים בעלי עצם הפין מקיימים יחסי מין בתדירות נמוכה יותר מהאדם, אך למשך זמן רב יותר - פעולה המתאפשרת על ידי העצם. על ידי כך, אותם פרימטים מגדילים את סיכוייהם להעמדת צאצאים. נקבות האדם מקיימות מחזור ביוץ בו לא ניתן לדעת מתי האישה מבייצת, אלא באמצעות שיטות רפואיות. על כן, קיום יחסי מין תדירים הוא חיוני להעמדת צאצאים.
סברה נוספת בנוגע לסיבת היעלמות העצם, היא בעקבות ברירה זוויגית בחיפוש אחר זכר מתאים. נקבות המחפשות זכר לצורך רבייה, מחפשות סימנים למצב בריאותי תקין. בהיעדר עצם הפין, הפין האנושי מסתמך על זרימת דם בלבד כדי להגיע לנוקשות מספקת בעת הזקפה. מצב של אין-אונות מעיד לא רק על מאפיינים גופניים כגון גיל, בעיות לב וכלי-דם והפרעות נוירולוגיות, אלא גם על מאפיינים נפשיים כמו לחץ ודיכאון.
הסבר נוסף להיעדרותה של עצם הפין באדם, הוא שחוסר זה מהווה דוגמה נוספת לנאוטניה באבולוציה של האדם. חיזוק לכך ניתן לראות בכך שגם אצל עובר בשלב מאוחד של שימפנזה חסרה עצם זו.

חשיבות תרבותית

עצם הפין מוכרת בקרב תרבויות שונות, ומשמשת תפקיד בחלק מהן.
בדת ההוודו (hoodoo) האפרו-אמריקאית, עצם הפין של הדביבון נענדת לעיתים כקמע למזל או לאהבה.
בתרבות של ילידי אלסקה, המונח "אוזיק" (oosik) הוא שם לעצם הפין של חיות האזור, כמו: לוויתנים, ניבתנים, דובי קוטב, אריות ים וכלבי ים. מאובני אוזיק משמשים כידיות לסכינים וכלים נוספים. כמו כן, האוזיק נמכרים כמזכרות לתיירים. בשנת 2007 נמכר מאובן של אוזיק בגודל של 1.4 מטר שהיה של מין נכחד של ניבתן, בעלות של 8,000 דולר.
עצם הפין של דובי הים, מהווה את חלק הארי של הייצוא החוקי והבלתי חוקי של עצמות הפין. בציד המסחרי של דוב הים האיוני בנמיביה, עצמות הפין מיובשות ואז נמכרות - שלמות או טחונות - לאסיה כתרופה או כאפרודיזיאק.

במקרא

קיימת השערה כי בסיפור הבריאה, מנסה הסופר המקראי להסביר מדוע האדם הוא בין הפרימטים היחידים שחסרים את עצם הפין, על ידי סיפור בריאתה של חווה מצלעו של אדם. אותם חוקרים מאמינים כי תרגומה של המילה "צלע" הוא שגוי, והכוונה היא לא לצלע אלא למעשה לעצם הפין. לפי חוקרים אלו, פירוש המילה המקראית "צלע" עשוי להיות "קורת תמיכה" כפי שקיים בספר מלכים א', פרק ו', פסוקים ט"ו-ט"ז, ובכך יכול לתאר את עצם הפין. הם מוסיפים כי בתנ"ך אין מונח חד משמעי למילה פין והיא מוזכרת בצורות שונות. לפי תומכיה, גישה זו גם מתיישבת עם העובדה שהן לזכרים והן לנקבות יש מספר זוגי וזהה (12 זוגות) של צלעות.