ברטאן

היסטוריה

החבל נזכר לראשונה בכתבי יוליוס קיסר, ומתום תקופת האימפריה הרומית התיישבו בו קלטים וברטונים. במאה הרביעית נוצרה בו ממלכה - דוכסות ברטאן, שנלחמה על עצמאותה עד תקופת הרפובליקה הצרפתית ובמהלכה.

ימי הביניים

בתקופת ימי הביניים התחלק החבל לשניים ולאחר מכן לשלושה: דומונה (Domnonée), קורנואיי (Cornouaille) וברוארק (Broërec).
במאה התשיעית היה נפוץ משטר פאודלי באירופה, ובאזור שלטו אצילים רבים כגון: דוכסים, רוזנים ומלכים. קשרי האצולה האלה היו קשורים גם בדם עם ממלכת אנגליה וממלכת צרפת.
במהלך אותה מאה, התאחדו אצילי האזור לישות מלוכנית של ברטאן המאוחדת. זו נלחמה במאה העשירית נגד כיבושים חוזרים מצד לוחמים ויקינגים, שפלשו מן הים אל חופיה, כדי להתיישב ולעסוק בסחר, מה שהשאיר את חותמם על ברטאן עד היום. על אף שעידן מלוכה חדש החל, המשיכו דוכסי ברטאן לדרוש זכויות אצולה אישיות.
ברטאן הייתה אבן מחלוקת בין נורמנדי ואנז'ו, ובהמשך בין ממלכת אנגליה וממלכת צרפת. מערכות היחסים הפאודליים ביו דוכסים לשכניהם נשענו על קשרי מפגשים וישיבות עם הממונים מאותה ממלכה, מה שהוביל לכך שדוכסי ברטאן התנהגו כשליטים עצמאיים, כשלפעמים הם נשלטו על ידי מלך אנגליה ולפעמים על ידי מלך צרפת. לבסוף הם השיגו את חירותם הפוליטית, עם הגעתה של שושלת מונפור במאה ה-14 ועד המאה ה-15.
חירות פוליטית זו הגיעה לשיאה תחת שושלת פרנסואה השני, שגרם למפלה שלטונית וניתוקה של ברטאן ב-1488.
על אף מלחמת הירושה של ברטאן (1341–1364) וניסיונות סיפוח מצד הצרפתים או שליטה של האנגלים, נשארה השליטה בידי הנסיכויות הנפרדות עד למאה ה-16.
דוכסות ברטאן סבלה מתבוסות צבאיות לממלכת צרפת רבת העוצמה, בין השנים 1488–1491. איחודן של הממלכות החל בשני צעדים. הראשון היה איחוד מחודש של אצילים במונרכיה (שלוש חתונות בין המונרכיות - ברטאן וצרפת) ולאחר מכן ב-1532, בקשת איחוד מצד צרפת הוגשה בעיר ואן, ויצרה לחץ רב ויציב על אצילי החבל, שחתמו בסופו של דבר על האיחוד.

גאוגרפיה

שטחה של ברטאן הוא 34,024 קמ"ר (+6,980 קמ"ר אם מוסיפים את מחוז הלואר האטלנטי). זהו החבל שנהנה מרצועת החוף הארוכה ביותר במדינה. מהעיר קונקול ועד פורניק, רצועת החוף נמתחת עד לאורך של 1,100 קילומטרים. עם זאת אורכה יוכפל אם נחשב את רצועות חופי הארכיפלגים שבתחום שליטת החבל. רוב חופי החבל הם סלעיים וקרויים בשמות הקשורים למזג-אוויר או לשמות אבני-חן, כמו חוף השחם הוורוד, חוף ברקת וחוף ירקן. בחופיו של החבל ניתן למצוא צוקים גבוהים, שמגיעים עד ל-100 מטר באזור פיניסטר. באזור מורביאן הדרומי ניתן לראות איים קטנים רבים, וחופים קטנים עם חול דק, נוף שונה מחופי הלואר הצמודים מדרום. ישנם כמה ארכיפלגים בתחום ברטאן ובהם: ארכיפלג שבעת האיים, ארכיפלג ברֵאה ועוד. הגדול מבין האיים הוא בל-איל-און-מאר אשר נמצא במפרץ מורביאן במרחק קצר מאוד במעבורת מהעיר קיברון.
בצורה מסורתית קיימת הבחנה גאוגרפית בין שני אזורים: האזור החופי (הארוור, שמשמעותו 'הים' בברטונית) ואזור פנים הארץ (הארגוט, שמשמעותו 'היער' בברטונית).

אקלים

מזג האוויר הוא קיצוני וסוער בעיקר לאורך החופים. הגשמים שכיחים בכל שטח החבל. מזג אוויר משתנה במהירות והוא אינו יציב במשך כל השנה, לדוגמה: ביממה אחת צפויים השמים להשתנות מספר רב של פעמים משמים בהירים ללא עננים לשמים אפורים מכוסים בעננים עבים, תופעה מוכרת שהנחילה לברטאן מוניטין של 'מזג אוויר גרוע'.
קיימים שינויים עדינים בטמפרטורה בין הקיץ לחורף. הרוחות שמגיעות בעיקר מצפון/צפון-מערב מגבירות את הרגשת הקור. טמפרטורת המים הממוצעת נעה בקיץ בין 17 ל-19 מעלות צלזיוס באזור הדרומי-מערבי שהוא האוקיינוס האטלנטי וזרם הגולף; טמפרטורה גבוהה יותר של המים נעה בין 19 ל-20 מעלות צלזיוס באזור הצפוני שהיא תעלת למאנש.

אוכלוסייה

מספר תושבי חבל ברטאן היה למעלה מ-3 מיליון נפשות בשנת 2006, מספר גבוה יחסית לשאר חבלי צרפת, על שטח רחב של 27,208 קמ"ר, עם צפיפות אוכלוסין נמוכה יחסית של 113 נפשות לקמ"ר.