google/wiki40b huggingface dataset:
פרנסס קליבלנד

פרנסס קלרה פולסום קליבלנד פרסטון (באנגלית: Frances Clara Folsom Cleveland Preston;‏ 21 ביולי 1864 – 29 באוקטובר 1947), אשתו של נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד. הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1886–1889 ובין 1893–1897.

ביוגרפיה

פרנסס קליבלנד נולדה בשם פרנסס פולסום בעיר באפלו במדינת ניו יורק, והייתה בתם היחידה של אמה הרמון (Emma C. Harmon) ואוסקר פולסום (Oscar Folsom) ששרדה והגיעה לבגרות. אוסקר היה שותף במשרדי עורכי הדין שהיה שייך לגרובר קליבלנד, שהיה חבר המשפחה; גרובר קנה לפרנסס התינוקת את עגלת התינוק הראשונה שלה. 
גרובר התכתב עם פרנסס בזמן לימודיה במכללת ולס, ונהג לשלוח לה פרחים למכללה.
בשנת 1885 ביקרו פרנסס ואימה בבית הלבן בעת כהונתו של הנשיא, ובעקבות ביקור זה, ועל אף הפרש הגילאים של 27 שנים ביניהם, החל בין פרנסס וגרובר רומן שהסתיים בחתונתם, ב-2 ביוני 1886 - החתונה הראשונה והיחידה של נשיא בבית הלבן. 
לאחר הנישואים הפכה פרנסס לגברת הראשונה של ארצות הברית. האירועים הרבים שארגנה הביאו לה פופולריות רבה. כמו כן היא נהגה להיפגש מספר פעמים בשבוע בשעות אחר הצהריים עם נשים עובדות, במטרה לעודד שוויון זכויות לנשים ועבודת נשים. קליבלנד הייתה הגברת הראשונה הצעירה ביותר בתולדות ארצות הברית.
לאחר שגרובר הפסיד בבחירות הנשיאות ב-1888 עברו בני הזוג לעיר ניו יורק שם נולדה בתם רות. לאחר בחירתו המחודשת של גרובר לנשיא שבו בני הזוג לבית הלבן. בתם השנייה אסתר נולדה בבית הלבן בשנת 1893, ובתם השלישית מריאן נולדה בשנת 1895.
שני בניהם של בני הזוג נולדו לאחר תום כהונתו השנייה של גרובר קליבלנד, בעת מגוריהם בפרינסטון שבניו ג'רזי. בשנת 1908 נפטר גרובר. 
בשנת 1913 נישאה פרנסס לתומס פרסטון הבן, פרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת פרינסטון.
פרנסס נפטרה בגיל 84 ונקברה בפרינסטון.
Unreal Engine

Unreal Engine 1

הצגת הבכורה של המנוע הייתה בשנת 1998 שבה הציגו את מנוע Unreal Engine 1 עם המשחק Unreal. מנוע המשחק אנריל, שעל פיתוחו שקדו המפתחים של אפיק ובראשם ג'יימס שמאלץ וקליף בלזינסקי מאז 1994, נראה כגדול המתחרים למנוע Quake של חברת id Software, והמשחק אנריל עצמו נראה כנעלה מבחינה טכנית על כותרי Quake ו־Quake 2 אשר יצאו לשווקים באותו הזמן. המנוע הציג שלל טכנולוגיות חדשות כגון תאורה צבעונית, מערכת פירוט טקסטורות וטקסטורות בשכבות, וכן תמיכה בהאצת תוכנה מתקדמת ביותר יחסית למשחקים מתחרים. הדור הראשון של Unreal Engine שולב עם בינה מלאכותית, ראיה, ,תקשורת נתונים, UnrealScript (שפת סקריפטים ייעודית) וניהול מערכת קבצים לתוך מנוע אחד שלם. Unreal Engine סיפק גרפיקה ממוחשבת מתקדמת והאצת חומרה באמצעות Glide API, שפותח במיוחד עבור כרטיסי המסך Voodoo מבית 3dfx, ומאוחר יותר גם תמיכה בהאצת חומרה ל־OpenGL ו־Direct3D. חלקים גדולים של המשחק היו מיושמים בשפת סקריפטים המותאמת אישית בשם UnrealScript. המנוע Unreal היה גם בעל אפשרות להתאמה אישית לעומת המתחרה העיקרי שלהם Quake 2. הוצאתו של טורניר Unreal סימן צעדים גדולים בביצועי רשת וגם בתמיכת OpenGL ו־Microsoft Direct3D.

Unreal Engine 2

הגרסה השנייה של המנוע הופיע בשנת 2002 עם המשחק America's Army. הדור הזה הציג קוד ליבה ומנוע עיבוד חדיש לגמרי, בנוסף להצגתו של UnrealEd 2, אשר השתתפה בגרסה הראשונה שלה עם המנוע הראשון, וזמן קצר אחריו יצא UnrealEd 3 יחד עם פיזיקת קארמה SDK. מנוע פיזיקה זה מופעל על פיזיקת Ragdoll, במשחקים Unreal Tournament 2003 וב־Unreal Championship. אלמנטי מנוע אחרים גם מעודכנים, עם אפשרויות משופרות, כמו הוספת תמיכה של המנוע ב־GameCube ו־Xbox, אם כי תמיכה לקונסולת הפלייסטיישן 2 הוספה כבר ב־Unreal Engine 1.

Unreal Engine 3

הדור השלישי והנוכחי של המנוע Unreal Engine, שנועד ל־DirectX (גרסאות 9–11 ל־Windows ו־Xbox 360) וגם מערכת ה־OpenGL הכוללים PlayStation 3, Mac OS, Mac OS X, אנדרואיד ושלבים של 3D ל־Adobe Flash Player 11, ל־JavaScript/WebGL, ל־PlayStation Vita ול־Wii U. המפיק של המנוע, תומך בטכניקות מתקדמות, כולל HDRR, תאורה לכל פיקסל וצללים דינמיים. למנוע גם יש הכלים של הגרסאות הקודמות. בחודש אוקטובר 2011, המנוע הועבר לתמיכת Adobe Flash Player 11 באמצעות ממשקי API והאצת חומרה תלת ממדית.

Unreal Engine 4

ב־18 באוגוסט 2005, מארק רייק גילה כי הפיתוח של Unreal Engine 4 החל כבר בשנת 2003 ואמור להסתיים עד אמצע שנת 2008, המנוע היה בפיתוח בלעדי על ידי טים סוויני, מנהל טכני והמייסד של Epic Games. זהו הדור השמיני של המנועים הגרפיים.
בחודש פברואר 2012, מארק רייק אמר "אנשים הולכים להיות בהלם מאוחר יותר השנה, כאשר הם יראו את המנוע Unreal Engine 4", המנוע Unreal Engine 4 נחנך למשתתפים מוגבלים בכנס מפתחי המשחקים 2012, ווידאו של המנוע שמראה מפתח אלן "קמע" וילארד ששוחר לציבור ב־7 ביוני 2012 דרך הטלוויזיה מ־GameTrailers. הדגמה זו נוצרה על מחשב עם שלושה כרטיסי מסך מדגם GeForce GTX 580 וניתן להריץ את המנוע על מחשב GeForce GTX 680.

Unreal Development Kit

Unreal Development Kit הוא גרסה חופשית (כלומר, גרסה חינמית ללא רישיון) של מנוע SDK, ומתעדכנת עם כל פעם שמושקת גרסה חדשה של המנוע.
כוח: 48 החוקים

מקורות והשראה

גרין משתמש באנקדוטות, בציטוטים ובסימוכין מדמויות היסטוריות ואומני תככים כגון בלטסר גרסיאן, טקיטוס, פלוטארכוס, מישל דה מונטן, הרודוטוס, איזופוס, לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שארל-מוריס דה טליראן, אוטו פון ביסמרק, קתרינה הגדולה, מאו צה טונג, היילה סלאסי על מנת להמחיש את השימוש של החוקים בעולם האמיתי. גרין גם משתמש לעיתים קרובות בהשקפה לא-מוסרית, ומשאיר את הקוראים לשקול את ההשלכות המוסריות של החוקים.
פטרסון (ניו ג'רזי)

היסטוריה

פטרסון הוקמה ב-1791 על ידי האגודה להקמת יצרנים יעילים (Society for Establishing Useful Manufactures). האגודה שמה לה למטרה להבטיח את העצמאות הכלכלית של האזור מיצרני אנרגיה בריטיים על ידי הזרמת מים מהמפלים בנהר פסאיק למפעלים באזור. העיירה נקראה על שמו של ויליאם פטרסון, שהיה מושל ניו ג'רזי שאישר את הקמתה. פטרסון קיבלה מעמד של עיר ב-1851.
הכוח שנרתם מהמפלים עזר להתפתחות בתי חרושת ברחבי העיר שהאוכלוסייה סביבם גדלה. תחילה התעשייה בעיר התרכזה בעיקר בטקסטיל, ובהמשך בייצור נשק, משי וקטרים. בחצי השני של המאה ה-19 ייצור המשי הפך לענף הכלכלי המרכזי של העיר, והיא התחילה לשגשג.
הריכוז הגדול של עובדי התעשייה המהגרים בעיר גרם לכך שהייתה בה פעילות רבה למען זכויות עובדים. ב-1913 התקיימה שביתה באורך של כחצי שנה בתעשיית המשי בעיר בדרישה ליום עבודה בן 8 שעות ותנאי העסקה טובים יותר, אך היא נכשלה. עם זאת, בהמשך המפעלים עברו למקומות בהם לא היו איגודי עובדים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה בפטרסון תעשיית ייצור מנועי מטוסים חשובה. עם זאת, לאחר המלחמה הייתה ירידה גדולה בתעשייה שגרמה לאחוזי אבטלה גבוהים ולעזיבה של חלקים גדולים מהאוכלוסייה הלבנה בעיר בשנות ה-60 של המאה ה-20. למרות זאת, העיר עדיין משכה מהגרים רבים שסייעו להשתקמותה בעשורים שלאחר מכן.
ב-1991 הייתה במרכז העיר שריפה שגרמה לנזקים כבדים. פטרסון גם נפגעה מהוריקן איירין ב-2011 שגרם לעליית נהר פסאיק על גדותיו.

תחבורה

בפטרסון עובר קו של רכבת פרוורית של חברת "ניו ג'רזי טרנזיט" אל העיר הובוקן.
מהעיר יוצאים קווי אוטובוסים של "ניו ג'רזי טרנזיט" לניו יורק וכן למספר מקומות נוספים בניו ג'רזי.
בעיר עוברים כביש בין-מדינתי 80 וכן הכבישים המדינתיים של ניו ג'רזי 4, 19 ו-20.
ישראל עמיקם

ביוגרפיה

נולד בירושלים לחוה ליבה בת יהושע יאניווער ולחיים שלמה מסיוף. הצטרף לרעיון הציוני מגיל צעיר, וקיבל חינוך מסורתי וכללי. בגיל 12, בהשפעת ז'בוטינסקי, שינה את שם משפחתו לעמיקם.
בשנת 1918, בגיל 16, התגייס כחייל מתנדב אל הגדודים העבריים ושירת באותה מחלקה שבה שירתו דוד בן-גוריון ויצחק בן-צבי. הוא כתב על הגדודים מחזה בשם "מחיי הגדוד העברי" וכתב על הגדודים בעיתונות. בהמשך היה פעיל בין יוצאי הגדודים העבריים.
למד בבית המדרש למורים "מזרחי" ובית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים, והוסמך למשפטים. בשנת 1937 הוסמך כעורך דין.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נשא את ציפורה בת ברוך מרקוס, רבהּ של חיפה, ועבד בדואר המנדטורי בתור רואה חשבון. בשנים 1925–1935 עבד כפקיד בחברת החשמל.
במקביל, עמיקם כתב בדואר היום מאמרים בנושאים שונים. אחרי מאורעות תרפ"ט פרסם בשם העט י.ע. חוברת בשם "ההתקפה על הבית היהודי בתרפ"ט" (תמוז תרפ"ט).
ב-1946 נאסר על ידי הבריטים כחשוד בקשרים עם ארגוני המחתרת. בשנת 1948 היה פעיל ב"הגנה" בחיפה, ובהיותו מצטיין בקליעה למטרה, פעל כצלף בעמדה קדמית בהדר הכרמל.
בי"א בניסן ה'תש"ח (20 באפריל 1948) נהרג בנו הבכור, בועז, בהתקפה על מצודת נבי-יושע (מצודת כ"ח).
ביולי 1948 נתמנה למנהל המחסנים הראשיים של הדואר. הוא פרש מהדואר בסוף יולי 1951. בשנת 1954 קיבל משרה זמנית בתפקיד של יועץ משפטי במחלקת מס הקנייה באגף המכס. הוא התאבד בחיפה ב-ט' באלול תשי"ז, במחאה על שנציבות שירות המדינה סירבה לתת לו זכויות של עובד קבוע הזכאי לפיצויים ופנסיה במידה שדרש. בעיתון חרות טען אב"א אחימאיר שעמיקם לא קיבל עבודה קבועה בגלל עברו כתומך ז'בוטינסקי.
על שמו נקרא רחוב בחיפה. ארכיונו נמסר למכון ז'בוטינסקי.

מאבק למברקים בעברית

לפי החלטת חבר הלאומים נקבעו בארץ ישראל שלוש שפות רשמיות: אנגלית, עברית, ערבית. הבריטים לא יישמו את החלטת חבר הלאומים, ולגביהם היו רק שתי שפות: אנגלית וערבית. עמיקם החל במסע להכנסת השפה העברית לפקידות הממשלתית, ובמיוחד למברקי דואר. הוא נאבק לקבל עבור בנו תעודת לידה בעברית.
את המאבק למברקים בעברית הוא החל בכתיבה לעיתונות ובהמשך פנה למנהל הדואר, שהשיב לו בסוף 1928 שהדבר אינו אפשרי.
לאחר שהמזכיר הראשי של ממשלת המנדט השיב פניו ריקם, החל עמיקם בכתיבת מכתבי דרישה לכל רמות הממשל הבריטי, והגיע עד למלך בריטניה. כמו כן, הכין שורה של תזכירים לוועדת המנדטים שליד חבר הלאומים, שקבעה שיש צדק בטענתו. שלוש פעמים רצופות הופיעו באי-כוח המעצמה המנדטורית (מזכיר הממלכה לענייני חוץ בבריטניה) בפורום הבינלאומי העליון – "חבר הלאומים" – הגנו בעקשנות על עמדתם, וטענו, כי הנהגת משלוח מברקים באותיות עבריות יגרום קשיים טכניים, אדמיניסטרטיביים, כספיים וחוקיים. בספטמבר 1932 נפגש בעניין עם הנציב העליון. ביולי 1933 הגיש לנציב העליון עצומה שחתמו עליה מנהיגים יהודיים באותה תקופה.
לבסוף, אילץ חבר הלאומים את הבריטים לשלב את השפה העברית כשפה רשמית שנייה, והללו קיבלו את הגזרה, אך הפעילו אותה רק ביישובים עבריים. במאי 1935 הגיש עמיקם תלונה נוספת לחבר הלאומים, בדרישה להרחיב את השירות לכל סניפי הדואר ובמיוחד לירושלים, יפו וחיפה. חבר הלאומים הכין על התלונה דו"ח נוסף בו הובעה תקווה שהשירות יורחב כדי למנוע את אפליית העברית. באפריל 1938 הוחל בקבלת מברקים בעברית בהדר הכרמל. בהמשך הורחב השימוש באות העברית לשאר המקומות בהם היה רוב יהודי. בשנת 1944 התלונן עמיקם על שבירושלים ובחיפה אין מקבלים מברקים באותיות עבריות בשבת ודרש שגם פקידים לא יהודים יוכשרו להעביר מברקים באותיות עבריות.
את מאבקו זה תיעד עמיקם בשנת תש"ז (1947) בספר בשם "כ"ב אותיות לוחמות לזכותן".
המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345

המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345 של הכוחות הרוסיים המוטסים (Возду́шно-деса́нтные войска́ - ‏ВДВ) הייתה פעילה בין השנים 1994-1998.
היחידה נקראה במקור משמר דיוויזיית הרובאים ה-105, והפכה לאחר מכן למשמר המוטס ה-105 בפרגנה (Фарғона) באוזבקיסטן סס"ר. היא תיפקדה זמן מה עם הארמייה ה-40 באפגניסטן. במהלך אותה תקופה יחידות של המשמר השתתפו בקרב על גבעה 3234.
מאוחר יותר, נסוגה היחידה לגודאותה שבאבחזיה אסס"ר (כיום אבחזיה) שבגאורגיה סס"ר, ולקחה חלק בדיכוי ההפגנות במרכז טביליסי ב-9 באפריל 1989, שנקראה הטרגדיה של 9 באפריל, וכן לקחה חלק במלחמת אבחזיה. לאחר מכן שונה שם היחידה לבסיס הצבאי ה-50, והרגימנט המוטס ה-10.
נווה נאמן

נווה נאמן היא שכונה בעיר הוד השרון, הממוקמת בגבולו הדרומי של מושב ירקונה וממערב למושב עדנים, השכונה נוסדה בשנת 1951.

רקע

שטח האדמה עליו שוכנת השכונה הייתה בבעלות קאדי ערבי שהציע את אדמתו למכירה. 
הקרן הקיימת לישראל הייתה מעוניינת בקנייתה, אך האדמה נמכרה לבסוף לגרמנים תושבי ארץ ישראל. 
הגרמנים נטעו פרדס, חפרו באר מים ובנו בריכת מים. 
אולם עם השנים נזנח הפרדס ושטחו עמד שומם, עד אשר החלו בבניית השכונה.
בחנוכה בשנת 1951. המתיישבים הראשונים היו עולים חדשים מפוני מעברת רמתיים. 
בשטח השכונה ישנו בית ספר יסודי, תיכון, מכולת שכונתית, גני ילדים, סניף דואר, גינות ציבור, אזור תעשייה וקניון שרונים.

מקור השם

ב-23 באוגוסט 1950 נרצחה תמר אורן בת ה-19, (בת למושב ירקונה הסמוך),
על ידי מסתננים ערבים ליד מיקום השטח שיועד לשכונה. 
בתחילה נקראה השכונה "נווה תמר" על שם הנרצחת, 
אולם בהמשך שונה השם ביוזמת הסוכנות היהודית שהחליטה לקרוא לשכונה על שם הלורד נאמן מאנגליה, אשר תרם כספים לפיתוחה של השכונה.

שטח שיפוט

עיריית פתח תקווה קיבלה פנייה במסגרתה הוצע שהשכונה תצורף לשטח שיפוטה, 
אך היא סירבה. המועצה המקומית רמתיים הסכימה לקבל את השכונה וזו צורפה לאזור שיפוטה, 
ולאחר איחודה יחד עם שאר המושבות, כפר הדר, רמת הדר ומגדיאל לכדי יצירת העיר הוד השרון, הפכה נווה נאמן אף היא לחלק מן העיר.

רחובות השכונה

שמות הרחובות בשכונה סמליים ומנציחים אישים מתקופת החשמונאים ייתכן ובהמשך להנחת אבן הפינה לשכונה בחג החנוכה. 
שמות הרחובות בשכונה: אלכסנדר הגדול, אלעזר, אנשי הכנסת הגדולה, אפק, החשמונאים, המכבים, הרקון, התמר, יהודה, יהונתן, יוחנן, מודיעין, מרים החשמונאית, מתתיהו, שלומציון ושמעון הצדיק.
החברים של ברני

החברים של ברני בישראל

ההפקה הישראלית של התוכנית שודרה בערוץ 2 בעבור הזכיינית טלעד ב-1997, בערוץ הילדים בשנת 1998 ובערוץ הופ! בשנת 2000. הגרסה העברית נכתבה ותורגמה על ידי אהוד מנור. פרקי העונה הראשונה יצאו גם בקלטות וידאו. השחקנים הישראלים ששיחקו את דמותו של ברני היו אבי טרמין ויהויכין פרידלנדר שדיבבו את הטקסט בזמן אמת, וג'וש שגיא שהפעיל את הבובה של ברני בתזמון מדויק עם המדבב. את בובה בון גילמה ציפי מור, ואילו בובי בן הוצא מהתוכנית בישראל, אם כי עדיין הופיע בקטעים קטנים בפרקים בודדים.
השחקנים דיבבו את הבובות במהלך יום הצילום באופן סימולטני ובהתאם להוראות הבמאית איריס ארגמן בלהוסקי שבמקביל ביימה את צוותי הצילום, הקול והתאורה באולפן.
כמו כן הופקו מספר קלטות וידאו ו-DVD של הסדרה על ידי חברת קלסיקלטת המציגות פרקים נבחרים מתוך הסדרה.

סרט קולנוע

בשנת 1997 יצא סרט קולנוע בשם "ההרפתקה הגדולה של ברני" שדובב לעברית בשנת 1998 על ידי אולפני אלרום
העלילה מספרת על הילדים קודי אבי ומרסלה שיוצאים עם ברני וחבריו בני בון ובובה בון אחרי הביצה המסתורית שבתוכה מגשים חלומות.
וינמאקה

היסטוריה

העיר נקראת על שם הצ'יף המקומי מהמאה ה-19 של שבטי הפאיוט אשר חיו באזור זה. בתו של הצ'יף, שרה וינמאקה, פעלה למען חינוך ויחס הוגן בשבטים המקומיים. המשפחה שלהם למדה אנגלית ושרה עבדה בצופים וכשליחה של צבא ארצות הברית במלחמת באנוק בשנת 1878. 
ב-19 בספטמבר 1900 הכנופיה של בוץ' קסידי שדדה את הבנק הלאומי הראשון של וינמאקה בסכום של 32,640 דולר.

גאוגרפיה ודמוגרפיה

שטחה הכולל של העיר הוא 24.3 קמ"ר, הכל שטחי יבשה. 
לפי מפקד אוכלוסין בשנת 2000 התגוררו בעיר 7,174 אנשים, 2,736 משקי בית ו-1,824 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 334.9 נפש לקמ"ר.
אוסטין מאהון

חייו האישיים

מאהון נולד ב-4 באפריל 1996, בסן אנטוניו, שבטקסס. אביו נפטר כשהיה בן 16 חודשים בגלל שהיה חולה בסרטן, והוא גדל בטקסס עם אימו, וגר בערים סגויין, סן אנטוניו ובלה ורניאה. אחרי שאימו התגרשה מבעלה השני, מאהון חזר לסן אנטוניו וזמן קצר למד בבית הספר התיכון "לדי בירד ג'ונסון", עד שנאלץ לנשור וללמוד בבית בשל תהילתו הגדלה. כיום, מאהון מתגורר במיאמי, פלורידה.
בתור ילד אוסטין מאהון היה דחוי בחברה והתעללו בו.
ב-2013 החל לצאת עם Becky G (גם כן זמרת צעירה בעצמה), השניים נפרדו ב-2015.

קריירה מוזיקלית

מאהון התחיל לפרסם סרטונים ב-YouTube עם חברו אלכס קונסטנסיו ביולי 2010. באוקטובר 2011 פרסם מאהון גרסת כיסוי לשיר "Mistletoe" של ג'סטין ביבר. ב-28 באוגוסט 2012, מאהון הכריז שהוא חתם חוזה רשמית עם Chase/Universal Republic Records. השיר הראשון של מאהון, "11:11", דורג במקום ה-19 במצעד של בילבורד. שירו השני, "Say Somethin",דורג במקום ה-34 במצעד שירי הפופ של בילבורד.
בספטמבר 2012, מאהון לראשונה דורג במקום ה-38 ברשימת 50 הסוציאלים של בילבורד, ההופעה הכי צעירה ברשימה. הוא קפץ לדירוג ה-28 ברשימה ב-2 בדצמבר.
ב-22 במאי 2012, מאהון ניגן בקונצרט המוזיקלי הראשון Q102 Springle Ball. ב-7 בספטמבר 2012, מאהון הוציא את הסינגל השני שלו, "Say Somethin". זמן קצר לאחר מכן הוא שר ב-B96 SummerBash בשיקגו וב-22 ביוני 2012, בניו יורק.
בנוסף, אוסטין הופיע בתפקיד אורח בסדרה Big Time Rush של ניקלודיאון.
ב-10 בנובמבר 2013 יצא הסינגל "Banga Banga". בתאריך 15 בפברואר 2014 הוציא את הסינגל "U".
ב-27 במאי 2014 הוציא מאהון מיני אלבום בשם "The Secrets" המכיל 8 שירים. ב-3 באוגוסט 2014 הוציא את הסינגל "Shawty Shawty" שבו אירח את בי מזור. הסינגל "Torture" יצא לאור ב-26 במאי 2015. מאהון הוציא ב-2 ביולי 2015 את הסינגל "Dirty Work".
מאגר מידע מקוון של הגנום

מאגר מידע מקוון של הגנום (GOLD) הינו משאב מידע מבוסס אינטרנט המשמש להשוואת מידע של מיזמי ריצוף גנומי ומטאגנומי, ומטא דאטה הקשור אליהם, ברחבי העולם. כיום מוצגים באתר נתוני גרסה 7 של המאגר. מאז שנת 2011 מאגר המידע GOLD נוהל על ידי DOE Joint Genome Institute.
מאגר המידע GOLD נוצר בשנת 1997; הגרסה הראשונה של מאגר הנתונים הכילה מידע מ-350 מיזמי ריצוף, שמתוכם 48 רוצפו במלואם ופורסמו עם ניתוחי המידע שלהם.
הגרסה החמישית של GOLD פורסמה ב-28 במאי 2014. ב-5 באוגוסט 2015, מאגר GOLD מכיל מידע מ-67,879 מיזמי ריצוף, מתוכם 7,210 הושלמו. מלבד ה-DOE JGI, שלושת התורמים הגדולים למאגר GOLD הם מכון ברוד, J. Craig Venter Institute ובית הספר לרפואה של אוניברסיטת מרילנד.
על מנת להקל על ניתוח השוואתי בין המידע במאגר המידע GOLD לבין מאגרי מידע אחרים (לדוגמה, GenBank, EMBL), מאגר המידע GOLD תומך במפרט minimum information standards metadata המומלץ על ידי Genomic Standards Consortium, ובמיוחד במפרט ה MIxS (Minimum Information about any (x) Sequence). מאגר המידע GOLD מאפשר בנוסף לערוך הגהה לגנום או למטאגנום באמצעות DOE JGI Integrated Microbial Genomes System ומכיל קישורים לכתב העת BioMed Central, Standards in Genomic Sciences, המאפשר למידע מטאגנומי להתפרסם.
גן צרפתי

גן צרפתי (נקרא גם "גן רשמי") הוא סגנון גינון ועיצוב נוף שמקורו בצרפת. סגנון הגנים הצרפתיים התפתח תחילה בחצרות המלוכה של צרפת בתקופת הבארוק (המאה ה-17).
סגנון גננות זה שיקף תפישה תרבותית שהייתה נפוצה בצרפת לגבי עליונות האדם על הטבע ותירבות הטבע. הגנים התאפיינו בצורות גאומטריות המנוגדות לחלוטין לצורות הטבעיות, צורות שבאו לידי ביטוי בתכנון הכללי של שבילי הגן וחלקיו וגם בצורת הגיזום של השיחים וסידורי הפרחים. בשל אופיו גן צרפתי הוא גן יקר מאוד להקמה ויקר עוד יותר לתחזוקה שוטפת על מנת שתישמרנה צורות הנוף והצמחייה המיוחדות. מסיבה זו, נפוצה צורת גנים זו בבתי המלוכה והאצילים. תרבות הגנים הצרפתיים הגיעה לשיאה לפני המהפכה הצרפתית והחל מתקופת שלטונו של לואי ה-14, שיזם גם את פיתוחו של ארמון ורסאי וגינותיו, שעוצבו על ידי אנדרה לה נוטרה. גינות ורסאי נחשבות לדוגמה המרשימה והגדולה ביותר של סגנון זה.
הגן הצרפתי מחולק לחלקים מלבניים על ידי שבילים. כל חלק כזה, שהוא מעין גינה משנית בתוך היררכיה של גינות המרכיבות את הגן כולו, נקרא פרטר (Parterre) ומקורו בסגנון הגינון האיטלקי מתקופת הרנסאנס. הפרטרים היו גינות קטנות יותר בהן יכלו האנשים לטייל להנאתם ולהתרשם מהגינון ומעיצוב הנוף. הפרטר ידוע כמקום בו רוכלו כל הרכילויות של מעמד האצולה הצרפתי וקיימים לכך גם אזכורים רבים בספרות.
בית יורק

מקרא

      - מת מוות לא טבעי

בתרבות הפופולרית

על שמו של בית זה נקרא בית בית סטארק מסדרת שיר של אש ושל קרח.]
אריה פולגר

הרב אריה פולגר (לעיתים: פאלגער) הוא רב אוסטרי ממוצא בלגי, רבה הראשי של וינה בירת אוסטריה ועורך כתב העת "שרידים" של ועידת רבני אירופה.

ביוגרפיה

נולד באנטוורפן שבבלגיה. סבו ר' יהודה לייב פולגר וחמיו ר' זליג פרטיק היו מחסידי באבוב בלאנצוט שבגליציה, אביו שרד את השואה ונישא ליהודיה ילידת מרקש שבמרוקו. הוריו התגוררו באנטוורפן והוא למד בישיבת עץ חיים בעיר, והיה למקורבו של הרב יהודה טרגר. הוא גם מקורב לאדמו"ר מז'מיגראד באנטוורפן, הרב צבי יעקב יהושע הלברשטאם. בהמשך נסע ללמוד בישיבת גייטסהד אצל הרב אברהם גורביץ, בישיבת מיר בירושלים ובישיבת רבינו חיים ברלין אצל הרב אהרן שכטר.
לאחר תום לימודיו בישיבות אלו, החל בלימודי רבנות בישיבת רבינו יצחק אלחנן והוסמך לרבנות לאחר חמש שנות לימוד במסלול זה.
הרב פולגר נמנה עם רבני "ועידת רבני אירופה", כיהן במשך חמש שנים כרבה הראשי של בזל (2002–2008), שנתיים כרבה של מינכן ובהמשך כרבה של קרלסרוהה.
בסוף דצמבר 2015 נבחר לכהן כרבה הראשי של וינה בירת אוסטריה.
מלבד תפקידיו הרבניים, שימש הרב פולגר כמנהל ההוצאה לאור של הסתדרות הרבנים דאמריקה, וכעורך כתב העת "שרידים" של ועידת רבני אירופה.
בריאן סמרז

ביוגרפיה

סמרז נולד ב-1960 בסטרפורד שבפנסילבניה והיה אחיו התאום של הפעלולן ברט סמרז (Brett Smrz) שנהרג בעת ביצוע פעלול של זינוק מבניין בצילומי הסרט סייבורג 2 מ-1992. 
סמרז החל לעבוד בקולנוע מאז 1981 בתור פעלולן במספר סרטים ובעיקר בסרטי פעולה ובסרטים דומים. מת לחיות 4.0, משימה בלתי אפשרית 2, פארק היורה, איגל איי, לילה מוטרף במוזיאון, צ'ק פתוח, לחישות מלחמה, סופרמן חוזר, 
סמרז ביים 2 סרטים: ב-2008 ביים את סרטו הראשון: סרט הדרמה דרוש גיבור בכיכובם של קיובה גודינג ג'וניור וריי ליוטה וב-2017 ביים את הסרט "24 Hours to Live" בכיכוב אית'ן הוק וליאם קנינגהם.

פרסים

על עבודותיו כפעלולן זכה בפרס מזל שור פעמיים על עבודותיו בסרט מת לחיות 4.0 ומשימה בלתי אפשרית 2. הוא הועמד גם על משחקו בסרט טקסי בניו יורק מ-2004 אך לא זכה.
סלמאן עאמר

ביוגרפיה

סלמאן עאמר שירת בצה"ל בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. הוא יצא לקורס מ"כים בתקופת מלחמת לבנון הראשונה ובתקופת השהות של צה"ל בלבנון היה מפקד פלוגה בצנחנים. הוא המשיך להתקדם לתפקיד מג"ד, והשתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף.
לאחר שחררו עבד כיועץ ביטחוני, וניהל עסקים בישראל ובחו"ל. במהלך שש שנים התגורר בארגנטינה, בה הקים חברת אבטחה. הוא בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ובקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת בלגרנו בארגנטינה ותואר שני בניהול וביטחון מאוניברסיטת לסטר באנגליה.
בשנת 1997 הקים את עמותת "עמירים" למען סטודנטים על שם אחיו, סא"ל חוסיין עאמר, מפקד גדוד 12 של חטיבת גולני שנהרג בשנת 1996 בדרום לבנון. הוא חבר ועד מנהל של עמותות נוספות, ובהן אגודת הידידים של אוניברסיטת חיפה.
בשנת 2013 נבחר לראש מועצת ג'וליס, לאחר שזכה בכ-41% מקולות הבוחרים, וגבר על ראש המועצה היוצא, סלמאן הנו, שזכה בכ-16% מהקולות. כיהן כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה במרכז השלטון המקומי.
ב-5 בספטמבר 2016 נעצר עאמר בחשד לרצח, לאחר שירה למוות בקבלן הגינון מוניר נבואני, לאחר שזה תקף אותו. באופן די נדיר, האירוע כולו נתפס במצלמות האבטחה של בניין המועצה. כעבור יומיים הוצת מבנה עמותת "עמירים" בג'וליס. בעקבות האירוע עזבו זמנית את ג'וליס, 30 מבני משפחת עאמר מחשש לנקמת דם. באוקטובר 2016 הוגש נגד עאמר כתב אישום באשמת רצח ושיבוש הליכי משפט, בטענה שהוא העלים את האקדח בו ירה ואת הטלפון הסלולרי שלו. עאמר טוען להגנתו שפעל מתוך הגנה עצמית. הוא מצוי במעצר בית. צו איסור פרסום הוצא על מהות הסכסוך בינו לבין נבואני.
בשנת 2018 הוא הוחלף מתפקידו כראש המועצה במהלך הבחירות לרשויות המקומיות.
עאמר נשוי ואב לשניים.
מערות קבורה בנחל קדרון

מערות קבורה בנחל קידרון (מכונה גם:עיר המתים של סילואן) הם שורה של מערות קבורה עתיקות יהודיות הממוקמות לאורך "עמק נחל קדרון" בסמוך אל גבעת עיר דוד. מערות קבורה אלו הוקמו בין המאה ה-7 למאה ה-9 לפני הספירה ושימשו לקבורת אישים חשובים בימי תקופת ממלכת יהודה.

צורת המערות

מערות אלו בנויות בצורת "כוכים מרובעים" או פתחים בצורת "קשתות בנויות" כאשר האחרונה שבהם ממוקמת מתחת לקבר בת פרעה.

הרס המערות

מערות קבורה אלו נפגעו ונהרסו במהלך השנים על ידי נזירים נוצריים שהשתמשו בהם בתור כנסיות ולצורך כריית אבנים. לאחר כיבוש מזרח ירושלים על ידי ירדן הוקמו בתי הכפר סילואן על גבי המערות ונחל קדרון התמלא במי ביוב ואשפה מקומית. רק לאחר מלחמת ששת הימים החלו עבודות לניקוי ערוץ הנחל וגילוי המערות מחדש.

מיקום המערות

המערות ממוקמות בנחל קדרון למרגלות הר הזיתים, ומתחת לכפר הערבי סילואן השוכן במזרח ירושלים. שורה של מערות קבורה אלו נמתחות על עמק קדרון בסמוך אל עיר דוד. תחילתן של מערות אלו מתחת למבנה של קבר בת פרעה ועד לקצהו של עיר דוד. מערות קבורה אלו ממשיכות את בית הקברות היהודי בהר הזיתים אל תוך עמק קדרון בצידו הדרום-מערבי של הר הזיתים
פיגוע הירי בכביש סדום-באר שבע

הפיגוע

בשעות אחר הצהריים של ה-4 באוקטובר 1956 חולייה של 10 חמושים פלסטינים חדרו לישראל מירדן. לאור יום המחבלים תקפו שתי ג'יפים בכביש סדום-באר שבע (כביש 25) אשר נסעו דרומית לים המלח, כ-7 קילומטרים מערבית לגבול ירדן-ישראל. בג'יפים נסעו עובדי חברת סולל בונה.
המחבלים תקפו בתחילה את הרכב הראשון באמצעות מכונת ירייה ורצחו את כל ארבעת הנוסעים ברכב. לאחר מכן תקפו המחבלים את הרכב השני. אחד הנוסעים במכונית השנייה קפץ החוצה בניסיון להימלט מהמחבלים ולהציל את חייו. המחבלים רצחו אותו בירי מקלעים.
רק אדם אחד, מהנדס אמריקאי אשר נהג ברכב השני, הצליח להימלט מהמקום.

אחרית דבר

חברי החוליה נעצרו בשובם לירדן על ידי כוח משטרה ירדני. זמן קצר לאחר מכן הורה המלך חוסיין לשחרר את המחבלים.
דובר משרד החוץ הישראלי ציין שהרצח בוצע על ידי "קבוצה מאורגנת היטב מירדן". הוא גם ציין כי האירוע מעיד על "המשך מדיניות התוקפנות מצד ירדן".