google/wiki40b huggingface dataset:
מנורקה

היסטוריה

ההתיישבות הקדומה באי זה החלה בתקופת הברונזה. בין העמים הקדמונים שישבו במנורקה היו הפניקים, היוונים והקרתגים (אלו האחרונים ייסדו שתי ערים חשובות שכיום ידועות בשם מאון וסיודדלה). המצביא הרומאי קווינטוס קאיקיליוס מטלוס (שלימים יקבל את השם בלאריקוס) כבש בשנת 123 לפנה"ס את מנורקה ואת שאר האיים הבלאריים למען האימפריה הרומית. בשנת 427 לספירה הוונדלים כבשו את מנורקה, אולם עם נפילת הממלכה הוונדלית וכיבוש האי על ידי המצביא הביזנטי בליסריוס, מנורקה הפכה לחלק מהאימפריה הביזנטית.
בשנת 903 האי נכבש על ידי הערבים שסיפחו אותה לחליפות קורדובה. אלפונסו השלישי, מלך אראגון כבש את מנורקה בשנת 1287, ותושביה המוסלמים של מנורקה הוגלו מהאי או שהפכו לעבדים. עם מותו של אלפונסו השלישי ירש אחיו חיימה השני, מלך אראגון את מנורקה, וב-1295 מסר אותה לחיימה השני, מלך מיורקה, כך שמנורקה הייתה לחלק מממלכת מיורקה. אולם כעבור כמה שנים ממלכת מיורקה (ויחד איתה מנורקה) שוב סופחה לממלכת אראגון.
תחת שלטון אראגון מנורקה נהנתה משגשוג כלכלי, אולם החל מסוף המאה ה-14 מנורקה סבלה משקיעה כלכלית ומהידלדלות האוכלוסייה. המשבר נמשך עד למאה ה-17 ובשיאו האי כמעט והתרוקן מתושביו. בין הסיבות למשבר זה היו מאבקים בין האיכרים לבין האריסטוקרטיה ומתקפות חוזרות ונשנות מצד עמים שונים. בין עמים אלו היו העות'מאנים שאף הצליחו להחריב את העיר מאון (1535) ואת בירת האי דאז, סיודדלה (1558).
בשנת 1708, בזמן מלחמת הירושה הספרדית, האי נכבש על ידי הבריטים. במסגרת הסכם אוטרכט (1713), שסיים את מלחמת הירושה הספרדית, ספרד נאלצה למסור לבריטניה באופן רשמי לא רק את מנורקה אלא גם את גיברלטר. כמושבה בריטית מנורקה החלה להתאושש כלכלית, כאשר הבריטים הפכו את העיר מאון לבירת האי, לבסיס ימי ולמרכז מסחר חשוב בים התיכון. השליטה הבריטית במנורקה נקטעה בשנת 1756, במהלך מלחמת שבע השנים, כאשר צרפת כבשה את האי, אולם בריטניה קיבלה אותו שוב לשליטתה עם חתימת חוזה פריז (1763). במלחמת העצמאות של ארצות הברית כוחות צרפתיים-ספרדיים הביסו את הצבא הבריטי וכבשו את מנורקה ב-1782, אולם כעבור שנים אחדות, ב-1798, הבריטים שוב הצליחו להעביר את האי לשליטתם. השליטה הבריטית במנורקה הסתיימה באופן סופי עם חתימת הסכם אמיין ב-1802, שהעביר את מנורקה לשליטת ספרד הנמשכת עד היום.

גאוגרפיה

שטחו של מנורקה, שהוא האי השני בגודלו מבין האיים הבלאריים, הוא 694 קמ"ר. אורך חופיו הוא 216 קילומטרים, והמרחק המקסימלי בין שתי נקודות באי הוא 47 ק"מ. האי הוא מישורי ברובו, אם כי פסגת ההר הגבוה ביותר באי היא בגובה 357 מטרים. חלקו הצפוני של מנורקה הוא בעל צמחייה דלילה ומשופע בגבעות, והחופים באזור זה הם מפורצים ובעלי חולות אדמדמים או כהים. לעומת זאת, חלקו הדרומי מישורי יותר ופחות מפורץ. החופים הדרומיים הם בעלי חולות בהירים ומוקפים בעיקר בעצי אורן.
האקלים במנורקה הוא אקלים ים תיכוני טיפוסי. הטמפרטורות הממוצעות הן 16-17 מעלות צלזיוס, כאשר בקיץ הן עשויות לעלות עד 24 מעלות ובחורף לרדת עד 11 מעלות. כמות הגשמים השנתית נעה בין 450 מילימטר בדרום-מזרח ועד 650 מילימטר בפנים האי ובצפון-מזרח, כאשר סתיו היא העונה הגשומה ביותר וקיץ העונה היבשה ביותר.
שדות תעופה ימיים בארץ-ישראל

לאורך מחצית הראשונה של המאה ה-20 ובעיקר בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל פעלה בארץ תחבורה אווירית במטוסים אמפיביים, שהשתמשו בחופי הכנרת, ים המלח, מפרץ חיפה ועזה כמנחתים ימיים.

רקע היסטורי

כבר בימי מלחמת העולם הראשונה נחתו אווירוני ים במי הים התיכון מול חופי עזה, מפרץ חיפה ומפרץ אילת.
בשנת 1924 התאחדו חברות התעופה הבריטיות והקימו את חברת אימפיריאל איירווייז (באנגלית: Imperial Airways) הבריטית. בשנת 1931 החליטה החברה לחנוך קו תעופה בין נמל התעופה קרוידון  בלונדון להודו דרך ארץ-ישראל. הטיסה בקו זה הייתה משולבת במטוס ימי ובמטוס רגיל.

ים כנרת כשדה תעופה ימי (1931 - 1942)

בין השנים 1931 - 1942 שימש ים כנרת כשדה תעופה ימי.  הטיסה הייתה משולבת במטוס ימי ובמטוס רגיל. ב-21 באוקטובר 1931 נחת המטוס הימי הראשון מסוג "s-17 scipio short"  על פני הכנרת, הנוסעים הועברו מטבריה אל שדה התעופה צמח ומשם המריאו להודו דרך בגדאד במטוס יבשתי.
נוסעי הטיסות הראשונות המשיכו מטבריה להודו במטוס יבשתי מסוג "H P 42" אשר כונה "hanno".
בשגרת הנחיתות בכנרת, הנוסעים הובלו אל החוף בסירות משוטים, בזמן שהמטוס היה מתודלק בלב הכנרת, וצוות הקרקע הכין את המטוס לקראת המשך טיסה להודו. נוסעי הטיסות הראשונות שנחתו בכנרת המשיכו את דרכם מטבריה להודו בהמתנה לנוסעים לקראת הקטע הבא בדרכם: טבריה - בגדאד. בטיסות מאוחרות יותר אוכסנו הנוסעים ללינת לילה במלון טבריני. היו טיסות שנחתו על הכנרת רק לתדלוק ומיד המשיכו את דרכן.
בשנת 1938 הוכנסו לקו לונדון - בומביי מטוסי ים משוכללים מדגם "Empire", אשר נחתו מול "מלון לידו", שהיה ממוקם על חוף הכנרת.
נתיב המטוסים בין אנגליה לאוסטרליה כלל נחיתת ביניים בכנרת.
כאשר התרסק אחד המטוסים הימיים בכנרת בשנת 1942 בגלל סופה עזה, פסקו הנחיתות הימיות. אחרי שהנחיתות הימיות בכנרת פסקו, הועברו ה"שדות הימיים" אל ים המלח (ובעקבות המנחת גם עבר השם "לידו") ומפרץ חיפה.

ים המלח כשדה תעופה ימי (1939 - 1947)

בתחילת מלחמת העולם השנייה הוקם נמל תעופה ימי בקליה, בצפון ים המלח, כנמל תעופה רזרבי במטרה למנוע ריכוז גדול מדי של מטוסים במקום אחד בזמן המלחמה. בשנים 1945 - 1947 חברת British Overseas Airways Corporation הפעילה טיסות להודו ולמזרח הרחוק שעצרו לחניית ביניים בקליה.

מטוסים אמפיביים בשרות חיל האוויר

בשנותיו הראשונות של חיל-האוויר הישראלי, הופעלו לזמן קצר שלושה מטוסים אמפיביים בשורותיו: "סי-בי" (דבורת הים), "וידג'ן" ו"קטלינה". המטוסים שימשו לסיורי ים ופטרולים לאיתור ניצולים וספינות שאבדו בלב ים. ביוני 1948 הגיע זוג מטוסים אמפיביים מדגם "וידג'ן" מתוצרת חברת "גרומן", לחיל-האוויר, במסגרת מבצע רכש של נדבן יהודי בשם וילהלם ואן-ליר, אשר מסר את המטוסים במתנה לחיל. אחד מהמטוסים התרסק בכנרת בדצמבר 1948 וצוותו נספה.

שנת 2019

ב-8 בפברואר 2019 נחת מטוס אזרחי קל מסוג ססנה U206B  (ברישום 4X-CWD) על הכנרת לראשונה זה 77 שנים. ראש העיר רון קובי השתתף בטיסת הפיילוט והצהיר: "קו תעופה יוצא לדרך - באוויר, בים וביבשה!".
הטיסות צפויות להיפתח לציבור החל מחודש מרץ והן ימריאו משדה דב שבתל אביב.

בול השירות הבולאי של דואר ישראל לנחיתת מטוס אזרחי בטבריה

דואר ישראל הוציא ב-2 באפריל 1985 סדרת בולים לציון "ראשית התעופה בארץ ישראל". אחת הבולים הוקדש לנחיתת מטוס הנוסעים בטבריה.
אלן פרידמן

ביוגרפיה

אלן פרידמן נולד בניו ג'רזי למשפחה יהודית אמריקאית. שירת בצבא ארצות הברית במשך שנתיים, למד באוניברסיטת סיטון הול , ושיחק בנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה יחד עם סטיב קפלן. בהמשך שיחק בקבוצה צבאית אמריקאית.
פרידמן הגיע לישראל לאחר שפגש סטודנט ישראלי בסוכנות היהודית, שחיפש כדורסלן יהודי אמריקאי, שיבוא לשחק בישראל במקום מולי אבישר, שנסע אז לשחק במכללה בארצות הברית. ב-27 ביוני 1969 נחת פרידמן בישראל, והיה לזר הראשון בתולדות הפועל חיפה. באותה עת, שיחקה הקבוצה במגרש הפתוח ברחוב אלכסנדר זייד בעיר. פרידמן החליף את אבישר, וקיבל את מספר החולצה שלו - 5.
בעונתו הראשונה של פרידמן, סיימה הקבוצה במקום העשירי בטבלה, וניצלה מירידת ליגה כאשר הקדימה את שתי היורדות הפועל בית אלפא והפועל ירושלים בהפרש סלים בלבד. פרידמן סיים את העונה בממוצע של 23.5 נקודות למשחק. באותה עונה נבחר לחמישיית העונה.
בעונה הבאה, עונת 1970/1971 הפך פרידמן לאחד מכוכבי הקבוצה. הפועל חיפה סיימה במקום השישי ופרידמן קלע 15.4 נקודות למשחק. בתום העונה, בחרה הקבוצה שלא להאריך את חוזהו של פרידמן, והוא עבר לשחק בהפועל אשדות -אפיקים מהליגה הארצית (הליגה השנייה) כמאמן/שחקן. בתום עונה אחת עלתה הקבוצה לליגה הלאומית.
לאחר שמאמן נבחרת ישראל דויל פאראק צפה במשחק מול טבעון בו קלע פרידמן 53 נקודות - הזמין אותו לנבחרת. בנבחרת שיחק עם טל ברודי, איתמר מרזל, מיכה שוורץ, חנן קרן ובועז ינאי. בשנת 1972 הופיע במדי הנבחרת בטורניר הקדם-אולימפי באאוגסבורג. הנבחרת סיימה במאזן של 3–5, והייתה קרובה לעליה אך לא עלתה, ולכן לא הייתה חלק ממשלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן, שהייתה קורבן לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
בעונת 1972/1973 עבר להפועל ירושלים, העולה החדשה לליגה הלאומית, תחת המאמן החדש רלף קליין. הקבוצה השיגה את הישג השיא בתולדותיה - מקום השלישי בליגה עם מאזן 8–14. ההרכב החדש בוסס בעיקר על שחקני החיזוק מארצות הברית, כאשר בנוסף לפרידמן שיחקו בקבוצה לי טראס, ג'רי פישר ומייק לין. בעקבות ההישג זכתה הפועל למקום בגביע קוראץ' לעונת 1973/74, אבל מלחמת יום הכיפורים שפרצה באותה שנה הביאה לביטול השתתפותה של הקבוצה במפעל.
ביולי 1973 גויס פרידמן למסלול מקוצר של 3 חודשי שירות בצה"ל, זאת כיוון ששירת שנתיים בצבא ארצות הברית. פרידמן היה אמור להשתחרר באוקטובר 1973, אך עקב מלחמת יום הכיפורים, הוארך השירות הצבאי שלו בחצי שנה נוספת. במהלך המלחמה, שירת פרידמן ביחידה מרגמות ברמת הגולן.
קבוצתו של פרידמן, הפועל ירושלים, לא הצליחה בשתי העונות הבאות לשחזר את הישגה, וסיימה במקום ה-10 בטבלה, כאשר פרידמן רשם ממוצעים של 21 ו-9.7 נקודות בהתאמה.
בעונת עונת 1975/1976 עבר פרידמן לשחק בבית"ר ירושלים. בתום העונה התרסקה הקבוצה וירדה לליגה השנייה (ומאז לא חזרה), כאשר פרידמן קלע בממוצע של 14.3 נקודות למשחק. עונה לאחר מכן, בעונת 1976/1977 חזר פרידמן להפועל ירושלים. הקבוצה סיימה את העונה במקום האחרון עם ניצחון אחד ו-19 הפסדים ונשרה גם היא לליגה הלאומית. ביוני 1977 עבר לשחק בהפועל ניר עוז מהליגה השלישית, ולמעשה לא חזר לשחק עוד בליגה הבכירה.
סך הכל שיחק פרידמן 7 עונות בליגה הבכירה, בהן השתתף ב-145 משחקים וקלע בממוצע של 16.5 נקודות למשחק. בנבחרת ישראל קלע פרידמן 7 נקודות ב-8 הופעות בינלאומיות, והשתתף בטורניר הקדם-אולימפי 1972.
לאחר הפרישה שיחק ואימן בליגות נמוכות עד שבשנת 1980 עזב את ישראל וחזר לארצות הברית. בהמשך עבד כאיש מכירות עד שיצא לגמלאות בשנת 2003.
ב-26 באפריל 2017 הלך פרידמן לעולמו בארצות הברית.
גרייבו

תולדות היישוב

האזכור הראשון לגרייבו הוא משנת 1426, ובשנת 1540 קיבל היישוב זכויות עיר. בשנת 1815 נכללה העיר בתחום פולין הקונגרסאית, ובמהלך המאה ה-19 הואצה התפתחותה.

יהודי גרייבו

במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית בגרייבו, והגיעה בשנת 1857 לכדי כ-76% מכלל האוכלוסייה בעיר. בשנת 1897 חיו בעיר למעלה מ-4,000 יהודים. בעקבות מלחמת העולם הראשונה, פחת מספר יהודי העיר לכדי 2,834, כמחצית מתושביה.
בין מלחמות העולם פעלו בעיר חוגים ציוניים, לצד אגודת ישראל והבונד, וכן תנועות נוער וארגוני תרבות יהודיים. במהלך שנות השלושים סבלו יהודי העיר מחרם כלכלי פולני, וממספר מקרים של התנכלויות אנטישמיות אלימות.

בשואה

בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ובשלושת השבועות בהם שהו בה עד שהועברה לידי הסובייטים במסגרת הסכם ריבנטרופ-מולוטוב, נרצחו בה יהודים, ובית הכנסת ומספר בתי יהודים בה הועלו באש. בתקופה הסובייטית הולאמו עסקי יהודים בעיר, וכמה משפחות יהודיות עשירות בה גורשו לסיביר.
ב-22 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיר בשנית, והטילו מיד גזירות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב. ב-29 ביוני ערכו פולנים מקומיים פוגרום ביהודי העיר, בו רצחו עשרה יהודים, ופצעו כ-30. בימים הבאים ריכזו הגרמנים מדי כמה ימים מאות יהודים בכיכר העיר, ושם התעללו בהם תושבים פולנים. במקרה אחד כ-300 יהודים נלקחו לבניין התיאטרון בעיר, ובו הוחזקו תחת עינויים משך ארבעה שבועות, כאשר עשרות מהם נרצחו. במקרה אחר הוצאו להורג 50 יהודים לאחר עינויים קשים, באשמת קומוניזם. ב-7 באוגוסט 1941 נרצחו כ-120 יהודים, ובהם ילדים, בבית העלמין היהודי בעיר.
בהמשך הוקם בעיר גטו סגור, אליו הוכנסו קרוב ל-2,000 יהודים. בגטו פעל יודנרט, בראשות זלמן סוטקר, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, בין היתר במחנות עבודה באזור ביאליסטוק. באוקטובר 1942 הועברו לגטו כ-600 יהודים מראיגרוד.
ב-2 בנובמבר 1942 נלקחו כ-2,500 יהודי הגטו למחנה בוגושה, וממנו שולחו כעבור כחודש וחצי למחנה ההשמדה טרבלינקה. אחרוני היהודים שנותרו במחנה שולחו בתחילת ינואר 1943 לאושוויץ.
קו החורף

קו החורף היה השם הכולל לשלושה קווי מגננה שהקימו הגרמנים באיטליה בנובמבר 1943 במהלך מלחמת העולם השנייה. העיקרי מבין השלושה היה קו גוסטב, העובר לרוחבה של איטליה מעט צפונית מהיכן שנהר גריליאנו נשפך לים הטירני במערב, דרך הרי האפנינים לעבר החוף האדריאטי בקרבת נהר סאנגרו במזרח. מרכז הקו, החוצה את הכביש צפונה לרומא (כביש 6) הוקם מסביב להרים מאחורי העיירה קאסינו ובכללה גם מונטה קאסינו, עליה עמד מנזר בנדיקטי עתיק ששלט על הכניסה לעמק הלירי (דרך מרכזית לרומא), ומונטה קהירו שנתנה למגינים תצפית מצוינת מפני התקפה אפשרית המגיעה מכיוון עמק הלירי.
בצד המערבי של האפנינים הוקמו שני קווי הגנה משניים: "קו ברנהרדט" מדרום לקו גוסטב ו"קו אדולף היטלר"
מרחק של 5 קילומטר בערך צפונית משם. קו החורף חוזק בשוחות ירי, בונקרים מבטון, עמדות מקלעים, גדרות תיל ושדות מוקשים. הוא היה לקו המגננה החזק ביותר של הגרמנים מדרום לרומא. כ-15 דיוויזיות גרמניות איישו את הקו. קו החורף החזיק מעמד כחצי שנה בהם הגרמנים הדפו את כוחות בעלות הברית בקרבות המפורסמים על מונטה קאסינו ואנציו והוא נפרץ לבסוף על ידי בעלות הברית במאי 1944.
ריכרד קוהן

ריכרד קוהן (בגרמנית: Richard Kohn, 27 בפברואר 1888 - 16 ביוני 1963), שנודע בכינוי "דומבי" (הוד רוממותו), או "דומבי הקטן" היה שחקן ומאמן כדורגל יהודי אוסטרי. שיחק שש פעמים במדי נבחרת אוסטרו הונגריה, בראשית המאה העשרים, כקשר התקפי ואף הבקיע שני שערים. התפרסם בעיקר בזכות היותו מאמנן של אחדות מקבוצות הכדורגל הידועות ביותר באירופה שלפני ואחרי מלחמת העולם השנייה, ובראשן מועדון הכדורגל ברצלונה, פיינורד רוטרדם, "המועדון היהודי" באיירן מינכן ואחרות.
המאמן שהוביל את באיירן מינכן ב-1932 לזכייתה הראשונה באליפות גרמניה וזה שהוביל את פיינורד לשתי זכיות באליפות הולנד, ב-1936 וב-1938.

קורות חיים

נולד ב-1888 למשפחה יהודית ממוצא הונגרי, בווינה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1904, כשהיה בן 16 התחיל את קריירת המשחק שלו בקבוצת Athletiksport וינה (WAC). חמש שנים אחר כך היה שותף, כקשר התקפי במסגרת אתלטיק ספורט וינה, לניצחון הראשון אי פעם של קבוצה אירופאית קונטיננטלית על קבוצה אנגלית מקצוענית, קבוצת סנדרלנד. כעבור כחמש שנים נוספות, בהן זכה גם לתואר "מלך השערים", עבר לשחק באותו תפקיד בקבוצת הפאר ההונגרית של אותן שנים מ.ט.ק. בודפשט, תחת שרביטו של מי שנחשב למאמן הטוב ביותר באירופה דאז, האנגלי ממוצא אירי ג'ימי הוגאן. מהוגאן הוא למד את יסודות מקצוע מאמן הכדורגל ועימו ועם קבוצתו אף זכה כמה פעמים באליפות הונגריה. בתקופה זו הוא קיבל את כינויו "דומבי" ("הוד רוממותו"), ממעריציו ההונגרים והכינוי הזה ליווה אותו לאחר מכן במהלך הקריירה הספורטיבית שלו כולה, הן כשחקן והן כמאמן.
קוהן הופיע ושיחק תחת מדי נבחרת אוסטרו-הונגריה שש פעמים וכבש שני שערים, לרבות השתתפות במשחקי אולימפיאדת סטוקהולם (1912).
ב-1920 נטש את המשחק עצמו והחל לאמן, תחילה באורוגוואי, ואחר כך בגרמניה, בה אימן את הרטה ברלין. הוא היה זה שהניח את היסודות לעלייתה של האחרונה לגמר אליפות גרמניה שש פעמים במהלך אמצע שנות ה-20 של המאה ה-20, אף כי אז הוא כבר עבר לאמן את גראדאנסקי זאגרב (הגלגול הקודם של דינמו זאגרב של היום). את גרדנסקי הוביל קוהן לגמר אליפות ממלכת יוגוסלביה ב-1925, אבל בשל הפסדה בגמר לקבוצת SK Jugoslavija הוא הודח וחזר לאמן לזמן קצר באוסטריה ובגרמניה.
בפברואר 1926 מונה בפעם הראשונה למאמן מועדון הכדורגל ברצלונה למשך שנה, אימן אחר כך קבוצות אחרות, בדרך כלל בהצלחה ניכרת וב-1930 מונה למאמן באיירן מינכן. בתקופה זו כבר היה אחד המאמנים הידועים ביותר בכל אירופה וככל הנראה גם אחד ממקבלי השכר הגבוה ביותר.
קוהן אימן את באיירן מינכן כשלוש שנים והוביל אותה ב-1932 לאליפות גרמניה, לראשונה בתולדותיה, אבל הצלחתו לא הועילה לו עם עליית הנאצים לשלטון בראשית 1933. הוא הודח יחד עם נשיא באיירן היהודי אף הוא קורט לנדאואר ובספטמבר 1933 שמחה ברצלונה לקבלו שוב לשורותיה כמאמנה.
תקופתו השנייה בברצלונה לוותה בביקורת קטלנית מצד הקטלאנים, ותוך שנה הוא מצא עצמו מאמן את פ.צ. בזל בשווייץ וב-1935 התקבל לראשונה כמאמנה של פיינורד רוטרדם.
קוהן אימן את רוטרדם חמש שנים בהצלחה מסחררת. הוא הוביל אותה לאליפות הולנד ב-1936 ופעם שנייה ב-1938 ואז רדפו הנאצים אחריו כשכבשו את הולנד במאי 1940. זכייתה של רוטרדם באליפות הולנד באותה שנה הייתה כבר תחת השלטון הנאצי, כשקוהן עצמו כבר איננו מאמן את הקבוצה אלא מסתתר מחשש לחייו כיהודי.
קוהן שרד את אימי השואה, מסתתר כל העת ובסיום מלחמת העולם השנייה עלה שוב מהמחתרת בהולנד וב-1951 חזר לאמן את רוטרדם. במשך כחמש שנים הוא אימן את הקבוצה לסירוגין עד 1956, עת פרש לגמלאות.
ביוני 1963 נפטר, בן 75 במותו.
גרהם קלארק

ביוגרפיה

הוא נולד בברומלי שבמחוז קנט (כיום חלק מלונדון), אנגליה, והתחנך במרלבורו ובקיימברידג'. מונה לפרופסור לארכאולוגיה על שם דיסני בשנת 1950 ולאחר שנתיים נוספות נהיה לראש מחלקת הארכאולוגיה והאנתרופולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'.
לאורך הקריירה שלו, הוא התפרסם בעיקר על עבודתו בנושא התקופה המזוליתית בצפון אירופה. הוא ערך חפירות בסטאר קאר בין השנים 1949-1951. עבודתו נשארה כעבודה המשמעותית ביותר על תקופה זו. הוא כתב גם עבודות כלליות על הפרהיסטוריה של העולם, שיועדו לקהל הרחב, ובשביל לעודד ארכאולוגים לבחון את המרכיבים הכלכליים הרלוונטיים של החברה בעבר. הם קובצו לספר בשם: "אירופה הפרהיסטורית: הבסיס הכלכלי" (1952).
הוא גם היה עורך ה-Proceedings של האגודה לפרהיסטוריה, והנשיא של האגודה בין השנים 1958-1962. בשנת 1951 הוא נעשה חבר באקדמיה הבריטית. בשנת 1971 קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית (CBE), ובשנת 1992 הוא קיבל תואר אבירות.
בשנים 1952-1974 היה פרופסור דיסני לארכאולוגיה (בשנת 1974 גלין דניאל מונה במקומו).
מחסן סודי 13

תקציר העלילה

המיקום המרכזי בסיפור הוא מחסן ענק בדקוטה הדרומית שבו מאוחסנים חפצים מיוחדים בעלי כוחות על-טבעיים. העלילה עוקבת אחר פעילותם של סוכני "מחסן סודי 13" ברחבי העולם באיתור חפצים שהשפעתם מסוכנת, נטרולם והבאתם למחסן. מדי פעם הסוכנים מתמודדים בתוך המחסן עצמו עם השפעה של חפצים שכבר נאספו וקוטלגו. המחסן הוא ה-13 בסדרת מחסנים מסוגו; 12 המחסנים שקדמו לו היו ממוקמים במעצמות ובאימפריות קדומות.

הפקה

חמש עונותיה של הסדרה צולמו בטורונטו רבתי  ובעיקר בעיר הבירה טורונטו עצמה.
פנייאר סופר-ספורט

היצרן "W Motors"

W Motors היא חברת מכוניות היפר ערבית-לבנונית שנוסדה בשנת 2012, והייתה המפתחת הראשונה של מכוניות ספורט יוקרתיות בעלות ביצועים גבוהים במזרח התיכון. החברה ממוקמת בדובאי משנת 2013 ומשולבת באופן מלא בפעילויות הכוללות תכנון רכב, מחקר ופיתוח, הנדסה וייצור. W Motors מבצעת גם ייעוץ לרכב במסגרת חטיבת הפעולות המיוחדות שלה.
בראשות המייסד והמנכ"ל ראלף דבאס (Ralph R. Debbas) וצוות הניהול, "W Motors" מייצרת רכבי ייצור מוגבלים בשיתוף עם חברות הנדסת רכב וייצור מובילות מכל רחבי העולם. "Magna Steyr", "Studiotorino", "RUF Automobile" "AKKA Technologies".
דיאנג'לו ראסל

קריירת תיכונים ומכללות

ראסל נולד וגדל בלואיוויל שבקנטקי. החל ללמוד בתיכון מקומי, אך לאחר שנה אחר עבר לתיכון אקדמיית מונטורדה בפלורידה, המפורסם בטיפוח כדורסלנים. הוא שיחק לצד כוכב התיכון, האוסטרלי בן סימונס, וזכה עם הקבוצה פעמיים באליפות ארצות הברית לתיכונים, ב-2013 וב-2014. ב-2014 נבחר למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בעונת 2014/2015 שיחק בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של אוהיו, הוא פתח בכל המשחקים ורשם ממוצע של 19.3 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-5 אסיסטים למשחק. הוא נבחר לחמישיית העונה של ה-NCAA.

לוס אנג'לס לייקרס

ביוני 2015 נבחר בבחירה השנייה בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA על ידי לוס אנג'לס לייקרס. את העונה סיים עם ממוצע של 13.2 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה ב-NBA. את העונה השנייה סיים עם ממוצע של 15.6 נקודות.

ברוקלין נטס

לאחר עונת 2016/2017 הועבר בטרייד לברוקלין נטס לצד טימופיי מוזגוב, תמורת ברוק לופז והזכויות להחתמתו של קייל קוזמה, הבחירה ה-27 בדראפט של אותה שנה. בעונת 2018/2019 נבחר בפעם הראשונה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, כמחליפו של ויקטור אולדיפו הפצוע.

גולדן סטייט ווריורס

ביולי 2019 סיכם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס, והועבר אליה במסגרת עסקת "החתמה והעברה" (sign and trade), בתמורה לקווין דוראנט.
זיקה (קדשים)

מהות הזיקה

סוגי הקרבנות, נחלקים לשניים: ישנם קרבנות המוקרבים כולם על גבי המזבח, כמו למשל קורבן עולה, וישנם קרבנות שונים שחלקיהם השונים אינם שווים בדינם, ורק חלק מהם מוקרב על גבי המזבח, כך למשל קורבן חטאת, רק חלק מבשר הקורבן נאכל על ידי הכוהנים. במקרה כזה, יש זיקה בין שני חלקי הקורבן, והחלק שעל המזבח הוא זה שמתיר ומרצה את החלק השני, נאכל על ידי הכוהנים, ואם התרחש בו פסול, גם החלק השני אינו כשר לאכילה על ידי הכוהנים.
כך גם בקורבן מנחה, בעוד שחלק קטן מהסולת והשמן המובאים לקורבן, נקמצים על ידי הכוהן, הרי שהנשאר (קרוי בתלמוד "שיריים") נאכל על ידי הכוהנים. במקרה שהקומץ לא הוקטר על המזבח, השיריים אינם מותרים לאכילה על ידי הכוהנים, והם במצב הראשוני  - חלה עליהם קדושת המזבח.
אוכלי בשר

הגדרה ומאפיינים

יש סוגים רבים של טורפים: טורפים אורבים, ציידים מהירים, ציידי סיבולת, אופורטוניסטים, בעלי פתיונות וכו'. חלק אוכלים מין טרף אחד ואחרים טורפים מגוון חיות. כשהטורף עצמו אינו יכול להיטרף הוא נקרא טורף על.
יש גם שיטות שונות לתפיסת הטרף והריגתו: ארס, הסוואה, מלכודת, ניבים וטפרים קטלניים, מארבים, מרדפים מתישים, להקות טורפים, שאיבה מהירה וכולי.
עיניהם של חלק גדול ממיני הטורפים ממוקמות בקדמת הראש, מה שמאפשר התמקדות בטרף; זאת בניגוד למינים רבים של בעלי חיים נטרפים, שעיניהם ממוקמות בצדי הראש, מה שמאפשר שדה-ראייה גדול ככל האפשר המסייע בהבחנה בטורפים. גם חושים אחרים מחודדים יותר בקרב הטורפים מאשר אצל הנטרפים.
כמו אצל אוכלי הצמחים כך אצל טורפים מתפתח מרוץ חימוש שהטורף מנסה להרוג את טרפו והטרף משכלל את הגנותיו. כך לדוגמה במהלך האבולוציה האנטילוקפרה רצה מהר מאוד וטורפים אחרים כמו הברדלס האמריקני הגבירו את מהירותם עד שהברדלס נכחד בשל הגעת האדם ליבשת אמריקה, והיום אין טורפים שיכולים להשיג את האנטילוקפרה בשעת ריצתה ולכן למעשה אין לה טורפים. אותו הגורל נכון גם על בני אדם שהגיעו במהלך האבולוציה לפסגת שרשרת המזון.

דוגמאות

היום ישנם מיני טורפים רבים: תנינאים, עופות דורסים למיניהם, עופות ימיים למינם, צפרדע, נחש, לטאה, כריש, דיונון, תמנון, עכבישאים, הרבה חרקים, כוכב ים, דגים שונים כמו המורנה, הטונה והשפמנון ורבים אחרים; קיימים יונקים טורפים שאינם משתייכים לסדרת הטורפים. למשל: הקטלן ועוד לווייתנים, עטלפי חרקים, החדף והאופוסום. צמחים אשר טורפים חרקים מכונים אף הם לפי רוב ההגדרות "טורפים".
לואיס גרסיה

קריירה

גרסיה התחיל את דרכו בתור שחקן בברצלונה, בה גדל. לאחר מכן עבר לריאל ואיאדוליד, ממנה הושאל לקבוצת דפורטיבו טולדו, לאחר מכן לטנריפה (שם התאמן תחת רפאל בניטס) – איתה עלה לליגה העליונה בספרד, ואז חזר לוויאדוליד. לאחר מכן, עבר לאתלטיקו מדריד וכעבור שנה חזר לקבוצת נעוריו – ברצלונה.
בשנת 2004 עבר לואיס גרסיה לליברפול – להתאמן תחת שרביטו של בניטס בפעם השנייה בקריירה. העונה הראשונה שלו בליברפול הייתה מוצלחת, ובעזרת השערים שלו בטורניר ליגת האלופות, זכתה ליברפול בגביע זה בפעם החמישית בתולדותיה. לאורך הטורניר הוא הבקיע שער נגד יובנטוס בוולה מ-30 מטרים לחיבור. בנוסף, הבקיע גרסיה את השער שהעלה את ליברפול לגמר – במשחק הגומלין מול צ'לסי. בעונה הראשונה שלו באנפילד הוא הבקיע 13 שערים וסיים כמלך השערים יחד עם סטיבן ג'רארד – קפטן הקבוצה. בעונתו השנייה בליברפול הוא הבקיע 11 שערים.
לאחר שעזב את ליברפול חזר לאתלטיקו מדריד, ולאחר מכן שיחק גם בראסינג סנטנדר. בשנת 2010 עבר לפנאתינייקוס היוונית, וכעבור שנה עבר לשחק בליגת העל המקסיקנית. בשנת 2013 פרש ממשחק פעיל.
בספטמבר 2014 חזר גרסיה מפרישה וחתם בקבוצת אתלטיקו קולקטה מליגת ה-ISL ההודית עמה זכה באליפות הליגה. בתום העונה פרש ממשחק פעיל. ב-16 בינואר 2016 חזר לשחק כדורגל כשאר חתם בסנטרל קואסט מארינרס מליגת העל האוסטרלית.
לואיס גרסיה שיחק גם בנבחרת ספרד, כולל במשחקי מונדיאל 2006, ובסך הכל לזכותו 20 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש ארבעה שערים.

חיים אישיים

גרסיה וכוכבי כדורגל נוספים שפרשו ממשחק פעיל חתמו בשנת 2018 על חוזה פרסומי עם חברת MyHeritage שבמסגרתו נדגמו ומופה הדנ"א שלהם לצורך הרחבת החשיפה של הציבור הכללי לגנטיקה ושירותי החברה.
לפי תוצאות הבדיקה שלו גרסיה הוא 84.7% איברי, 11.3% יהודי-ספרדי ו-4% ממקור של עמי האי הבריטי, את תוצאת הבדיקה שלו פרסם עם חולצה שעל גבה נכתב במקום מספר השחקן כי הוא "11.3% יהודי-ספרדי", כשהוא עצמו מביע כי "לא היה לו מושג מעולם שהוא ממוצא יהודי".
Spirit

וידאו קליפ

ב-17 ביולי 2019 בשלוש לפנות בוקר (שעון ישראל) שודר ברשת ABC האמריקאית ספיישל של "מלך האריות" הנקרא "The Lion King: Can You Feel The Love Tonight with Robin Roberts" בו הוצג לראשונה הקליפ לשיר בכיכובה של ביונסה. הספיישל גרף 0.7 אחוזי רייטינג עם 4.27 מיליון צופים. שעות אחדות לאחר שידור הספיישל הקליפ הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של ביונסה וביומו הראשון גרף כ-8 מיליון צפיות.
ספר הכדורסל הישראלי

תכולת הספר

הספר סוקר שנה אחר שנה את התפתחות הכדורסל הישראלי החל מלפני קום המדינה ועד לעונת 2017/18. הספר מכיל נתונים וסטטיסטיקות שנאספו במשך עשרות שנים על ידי היסטוריון וחוקר הספורט הישראלי, אלישע שוחט, אירועי השיא והשפל שהתרחשו לאורך 65 שנות כדורסל ישראלי, וסיפורים ייחודיים מראיונות שנערכו עם שחקני עבר והווה.

תהליך הכתיבה

הספר נכתב על ידי אלישע שוחט שהיה היסטוריון ספורט מהבולטים בישראל. הוא הלך לעולמו במפתיע ימים בודדים לפני יום הולדתו ה-60 ובטרם הספיק לסיים את כתיבת הספר. 
בניו של אלישע, עוז ועומר שוחט, בשיתוף עם מנהלת ליגת העל בכדורסל, המשיכו את תהליך הכתיבה שארך למעלה מ-4 שנים. 
הספר יצא בגרסה אינטרנטית להורדה בחינם מאתר מנהלת ליגת העל בכדורסל במהלך שנת 2019.
שדה אריג הזהב

שדה אריג הזהב (באנגלית: Field of the Cloth of Gold, בצרפתית: Camp du Drap d'Or, קאן דה דרא דור) הוא הכינוי שניתן למקום בבלינגם, בין גווין לארדרה שבצרפת, לא הרחק מקאלה, שם נפגשו הנרי השמיני מלך אנגליה ופרנסואה הראשון מלך צרפת בין ה-7 ל-24 ביוני 1520.
הפגישה הוסדרה כדי לחזק את קשרי הידידות בין שני המלכים לאחר חתימת החוזה ב-1514 בין אנגליה לצרפת. הביטוי "Field of Cloth of Gold" מצוי בשימוש בשפה האנגלית מאז המאה ה-18 לפחות. פגישה נוספת בין שליטי שתי המדינות תתקיים רק ב-1843, בין המלכה ויקטוריה לבין לואי פיליפ הראשון, אחרון מלכי צרפת. פגישה התקיימה אומנם ב-1536 בין ג'יימס החמישי מלך סקוטלנד לבין פרנסואה הראשון מצרפת, אך ג'יימס החמישי שלט על סקוטלנד בלבד.
השיחות נוהלו בניצוחו של הקרדינל האנגלי תומאס וולזי, ובמהלכן ניסו שתי המדינות החשובות של אירופה להסכים לחדול לתמיד ממלחמות ביניהן. ההיסטוריון הבריטי גארט מטינגלי, שחקר את גורמי המלחמות בתקופה זו, כותב כי כוחם של חוזי אי־התקפה שכאלו לעולם לא יכול היה להיות גדול יותר מכוח צבאות השליטים שחתמו עליהם. כאשר כוחות אלה היו שווים, גרמו החוזים בדרך כלל להתרחבות הסכסוך. במילים אחרות, הדיפלומטיה יכולה הייתה לעכב לעיתים מלחמה, אך לא יכלה למנוע מלחמות שהתלקחו בשל אינטרסים ושאיפות מנוגדים. מטינגלי מסכם ואומר, כי חסרה אז מעצמה נייטרלית שהצדדים הנצים יקבלו את דעתה, בין בשל היותה חסרת פניות ובין בשל כוחה העדיף.
שני המלכים ניסו להרשים איש את רעהו באוהלים ובבגדים נוצצים, משתאות ענק, מוזיקה, תחרויות אבירים ומשחקים. המקום נקרא על שום שפע אריגי הזהב, אותו בד יקר ערך שנטווה מחוטי משי וזהב, מהם נתפרו האוהלים והמלבושים המרהיבים. 
שלט הנצחה בכביש D231‏ (Route de Marquis) מציין את המקום ההיסטורי.