google/wiki40b huggingface dataset:
מלט בישראל

מלט משמש היום במרבית הבנייה המודרנית, כחומר המקשר בייצור בטון, ובעל שימושים רבים נוספים בבנייה.
על המלט בישראל מוטלת רגולציה חריפה, אשר גורמת לכך שהוא נשלט כולו על ידי חברת נשר, המהווה מונופול בתחום בישראל. החקיקה בישראל מונעת הקמת תחרות לנשר, הן בייצור מקומי אלטרנטיבי, והן בייבוא מלט מחו"ל, על בסיס פקודת המלט משנת 1944.

רגולציה

בין השנים 1925–1928 הועלה המכס על מלט מ-7% ל-40%.

דו"ח סוארי

החל מפברואר 1996 נקבע פיקוח על מחירי מוצרים המיוצרים על ידי מונופול, וביניהם נמצא גם המלט. מדי שנה, בוחנת המדינה את אחוזי הרווח של חברת נשר, וגוזרת מכך את המחיר המרבי שהיא יכולה לגבות על המלט. נכון לשנת 2013, גובה נשר את המחיר המרבי המותר לה.

משקל השקים

באוגוסט 2013, יזם חיים כץ תיקון לפקודת המלט, אשר תדרוש מכל משווק מלט בישראל, לשווקו בשקים במשקל של 25 ק"ג, ולא במשקל 50 ק"ג בלבד, כמקובל בעולם. טענתו של חיים כץ הייתה ששקים במשקל 50 ק"ג כבדים מדי, ומזיקים לבריאות הסבלים הסוחבים אותם. הצעה זו עלתה זמן קצר לאחר שבחברת נשר התחילה העבודה על הקמת פס ייצור לשקים במשקל זה. החוק עבר בקריאה שלישית בדצמבר אותה שנה. תוצאת לוואי של חוק זה, היא הגדלת עלויות ייבוא המלט מחו"ל, כיוון שיצרני המלט בעולם מייצרים מלט בשקים במשקל 50 ק"ג בלבד. (ויבואן אשר ירצה למכור מלט מיובא בעתיד, יצטרך לארוז מחדש את המלט המיובא לפני שיווקו)

הקמה

ביולי 2011 החלה מחאה חברתית על יוקר המחיה בישראל, ובפרט על יוקר הדיור. גורמים שונים, ובכללם שר הכלכלה נפתלי בנט, האשימו את המונופול הקיים בתחום המלט במחירי הדיור הגבוהים, וכתוצאה מכך, הקים בדצמבר 2011, ראש הממשלה דאז, בנימין נתניהו, ועדה לחקר הריכוזיות בשוק המלט. דו"ח ביניים של הוועדה שוחרר בדצמבר 2012.

הקשר בין מחירי המלט למחירי הדיור

קיימות טענות רבות על כך שעל אף שבאמת מדובר במונופול, השפעתו על מחירי הדיור זניחה, כיוון שעלות המלט כולה לדירה ממוצעת היא כ-16 אלף שקלים, (כלומר, בין 1%-3% ממחיר הדירה בלבד) ומדובר בעיקר בניסיון להשגת רווח פוליטי בלי הורדה משמעותית של מחירי הדירות בארץ. משקל המלט בייצור תשתיות עירוניות, כדוגמת גשרים, משמעותי יותר, כך שייתכן שתחרותיות בתחום זה תוריד עלויות פיתוח תשתיות עבור המדינה.
כמו כן, נטען שלו היו מחירי המלט המקור למחירי הדיור הגבוהים במרכז הארץ, היו מחירי הדיור אחידים ברחבי הארץ, בעוד שבפועל, ניתן למצוא בפריפריה ובמרכז פרויקטי בנייה דומים זה לזה, כאשר מחירי הדירות במרכז גבוהים פי 2 ו-3 ממחירי הדירות המקבילות בפריפריה. מאחר שהשימוש בחומרי בנייה והעבודה הנדרשת להקמת פרויקטים במרכז הארץ ובפריפריה דומה, ניתן להסיק שהמקור למחירי הדיור אינו בחומרי הבנייה, אלא במחיר השטח עצמו. ואכן, ניתן לראות שמחירי הקרקעות במרכז הארץ, אותם נוקב מינהל מקרקעי ישראל עלו בקצב גבוה במהלך השנים האחרונות.

מסקנות הוועדה

על אף סימני השאלה ביחס להשפעת המונופול על מחירי הדיור, כללו המלצות ועדת המלט הקמת מפעל מלט נוסף, כיוון שהמפעלים הקיימים לא יספקו את צורכי ישראל עד שנת 2023, והומלץ שלא יהיה בבעלות נשר. מאחר שמדובר בתהליך הקמה ארוך, הומלץ להתחיל במהלך זה כבר בשנת 2013, ונטען שמהלך זה נמצא כבר היום בפיגור.
אומלבס

תושבי הכפר

הכפר שכן ליד עמק פורה שהיה משני צידי נחל הירקון. טיבה של האדמה משך למקום תושבים, אך האזור כלל ביצות. היתושים ששרצו בביצות גרמו למחלות ולמוות של תושבי הכפר ולבריחתם של אחרים וכך מספרם פחת משנה לשנה. גם הרועים שבאו לעמק הירקון מהכפרים השכנים, אשר היו בגבעות החול מצפון ומדרום לעמק, חלו משתיית מי הנחל. התושבים שנותרו בכפר לא יכלו לעמוד בפני תושבי הכפרים הערבים השכנים: מגדל, יהודיה ובני ברק לפי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל ניתן לזהות את מג'דל יאבא מזרחית מפג'ה, יהוד של היום, איבן ברק - היום ליד מחלף מסובים. תושבים אלה היו גוזלים מתושבי אומלבס כל שנה "רצועות קרקע ... ויהי הכפר מלבס בעיני כל הכפרים שכניו כמקולל ונידון למות".

חמד נבלוסי

לפי מסורות המקום, הגיע לאומלבס גיבור מקומי משכם בשם חמד נבלוסי בשל ריב דמים שהיה לו עם שכניו. הוא החליט כי משפחתו הגדולה, עם בנו וחתניו יתיישבו בכפר. הוא הרג את תושבי המקום והקים במקום מאהל. כן גרש את הרועים שבאו עם צאנם לעמק ליד הירקון ואת הפלחים שזרעו באדמות הכפר. משה סמילנסקי מספר כי "ויגדל האיש משנה לשנה ויעש עושר רב ובכל אשר יפנה ויעשה - יצליח." עם זאת, גם משפחתו החלה לסבול מהקדחת, בני משפחתו מתו ולבסוף גם הוא מת. 
כאשר שמעו תושבי הר שכם על גורל המשפחה שהיה להם עימם ריב דמים, ירדו לאומלבס, הרגו את התושבים הנותרים, וכמנהג המקום "טבלו מטפחת לבנה בדם האחרון לבית חמד וישימוה על ראש כידון".

חמד אלמצרי

בשנת 1831, כאשר איברהים פאשה בא ממצרים, הגיע לכפר מלבס "חמד אל מצרי" וארבעים עבדים עמו. הוא מצא עניין באדמת הכפר הפוריה ובמקורות המים, שילם פיצויים לחורשי האדמות שנותרו במקום והתיישב עם הבאים עמו בכפר. גורלו לא היה שונה מקודמיו, מרבית אנשיו ועבדיו מתו. השאר עברו לכפר פג'ה הסמוך, שגם הוא התנוון במשך השנים. 
כאשר חמד אל מצרי ראה כי אין עתיד לכפר, אשר שטחו הצטמצם ל-14,000 דונם, הוא פנה לסוחר מיפו בשם טיאן והציע לו את השטח. הסוחר רימה אותו והוציא ממנו תעודת מכר על חצי השטח. השייח' החליט לתבוע אותו לדין ומכר 2,000 דונם לסוחר אחר, בשם סלים קַסָּר, למימון הוצאות המשפט. שופטי יפו פסקו לטובת טיאן. לחמד אל-מצרי נותרו 2,600 דונם. כאשר מת, אדמות אלה נלקחו על ידי השכנים.

פתח תקווה

מתיישבי פתח תקווה קנו תחילה את האדמות שהיו רשומות על שם אפנדי מיפו - סלים קַסָּר.
החלקה הייתה רחוקה מעט מהירקון ולכן פחות מסוכנת מבחינה בריאותית, באזור זה נמצא היום מרכז העיר פתח תקווה - כיכר המייסדים, בית הכנסת הגדול ורחוב חובבי ציון. השטח היה כולו בבעלות סלים קסר, בשונה מחלקו האחר של הכפר שהיה בידי אפנדי אחר מיפו (אנטואן בישארה טיאן), שהיה משותף לו ולאריסים שישבו במקום וליד נחל הירקון.
החלקה הראשונה שנרכשה מקסר הייתה של 3,375 דונם. שולם עבורה 1,070 נפוליאון שהם 21,400 פרנק. בערב ראש חודש מנחם אב שנת תרל"ח (30 ביולי 1878, נכתב ונחתם החוזה בין המוכר סלים קסר, לבין הקונים: דוד גוטמן, יואל משה סולומון, ונתן גרינגרט, במעמד החברים יהושע שטמפפר וזרח ברנט. החוזה נחתם אצל הקונסול האוסטרי שכן הקונה העיקרי היה גוטמן, שהיה נתין אוסטרי. גם החוזה נכתב על שמו, היות שרעוף, פחה בירושלים, שהיה פטריוט טורקי נלהב, התנגד בכל תוקף למכירת קרקע ליהודים.
כך הייתה אומלבס לפתח תקווה (שכינויה בערבית הוא מלאבס). ביום י"ב באלול תרל"ח התכנסו המייסדים ביפו וביום ז' בחשון תרל"ט, 3 נובמבר 1878, יצאו לפתח תקווה לעבודה: אלעזר ראב ובנו, יהושע שטמפפר, דוד גוטמן ויואל משה סלומון.
שנה לאחר מכן נרכש גם חלקו של טיאן, שהיה גדול יותר.
דינמו סטברופול

היסטוריה 

את שנת הלידה של הכדורגל המקצועי בסטברופול נהוג לייחס לשנת 1912, אז הוקמה קבוצת הכדורגל הראשונה בעיר,  שנקראה בשם "ספורט".
עד סוף שנות 1920 בסטברופול היו כבר יותר מעשרה מועדונים: "ראפיד", "שטורם", "סוקול", "קומסומול" ומועדון "המועצה לתרבות פיזית". המועדון החזק ביותר היה "ראפיד", שברשותו שיחקו לא רק שחקנים מקומיים — עובדי מפעלים וקולקטיבים, אלא גם ליגיונרים: איטלקים, רומנים, גרמנים והונגרים.
מועדון דינמו הוקם בשנת 1924 על ידי אגודת הספורט דינמו. 
בשנת 1925 התקיימה אליפות העיר סטברופול, שבה השתתפו 15 קבוצות, כולל דינמו.{הערה|Солёнов В. П. и др. Ставропольский футбол: от «Спорта» до «Динамо». — Ставрополь, 2009. — С.13}}.
הניצחון המשמעותי ביותר בהיסטוריה של "דינמו" הייתה הזכייה בתואר אליפות רוסיה הסובייטית ב-1949.
ב-1946, דינמו התמודדה לראשונה באליפות ברית המועצות. מ-1962 עד 2008 (לא כולל שנת 2005) "דינמו" השתתפה באופן קבוע בטורנירים השונים של אליפויות ברית המועצות ורוסיה. ב-1957 סטברופול זכתה לייצוג באליפות ברית המועצות על ידי קבוצת "טרודוביה רזרבי", מ-1958 עד 1961, קבוצת ספרטק המקומית. בשנים 1980-1981 ו 1985-1991, דינמו שיחקה לראשונה בליגת המשנה הסובייטית בכדורגל. התוצאה הטובה ביותר — מקום 4 (1989).
ב-1992, "דינמו" קיבלה את הזכות להתמודד בליגת העל הרוסית בכדורגל וסיימה את עונת הבכורה במקום 15. ב-1993, דינמו סיימה במקום ה-12, שהיה להישג הגבוה ביותר בתולדותיה. ב-1994 סיימה הקבוצה באליפות הארצית במקום 15 הלפני אחרון, שלא אפשר לה להישאר בליגת העל.
מ-1995 עד 1999, הקבוצה שיחק בליגת המשנה. התוצאה הטובה ביותר לאורך השנים — מקום 5 ב-1996.
משנת 2000 עד 2004 הקבוצה שיחק ב"אזור דרום" של הליגה השנייה והצליחה לסיים במקום הראשון ולחזור לליגת המשנה. בנוסף, הקבוצה זכתה בגביע הליגה השנייה. עם זאת, בינואר 2005 בשל בעיות כלכליות, המועדון איבד את מעמדו המקצועני. בעונת 2005 הקבוצה שיחקה בליגה החובבנית תחת השם "דינמו-סטברופול".
בעונת 2006 קיבל חזרה את מעמדו כמועדון מקצועני עם חזרתו אל הליגה השנייה.
ב-2009, המועדון שוב הורחק מליגת הכדורגל המקצוענית. בשלב זה היו בעיר שתי קבוצות כדורגל חדשות — "סטברופול-2009" ו "סטברופול", כל אחד מהם ראה עצמו כיורש לקבוצת דינמו שפורקה.
ב-10 בפברואר 2010 מועדון הכדורגל "דינמו" סטברופול נרשם מחדש וב-11 במרץ, הפך למועדון כדורגל מקצועני, כאשר קבוצת "סטברופול-2009" שינתה את שמה ל "דינמו". ב-2012, המועדון חדל להתקיים.
ב-2013 המועדון הוקם מחדש שוב, הפעם על בית ספר אולימפי מרכזי, והתמודד בליגות החובבניות.
למרות הכנות הקבוצה לקראת העונה הבאה, בתחילת 2014, הקבוצה לא קיבלה תמיכה מרשויות העיר סטברופול, שהחליטו לתמוך בקבוצת "גזפרום טרנסגז סטברופול" (GTS), ודינמו שוב פורקה.
בעונת 2015/2016 דינמו הוקמה מחדש — בשם "איגוד מועדון הכדורגל המקצועני "דינמו" סטברופול". זו השנה הנחשבת לשנת תחייתה של הקבוצה. באותה עונה החלה להתמודד באליפות הליגה השנייה (אזור דרום).
מפת התווים של GNOME

מפת התווים של GNOME (אנגלית GNOME Character Map, ידועה באופן רשמי כ-Gucharmap) היא תוכנת מפת תוי יוניקוד המהווה חלק מ-GNOME. התוכנה מאפשרת להציג תווים על ידי קטעי יוניקוד, או סוגי כתב. התוכנה נבנתה בערכת הכלים GTK+, ויכולה לרוץ על כל פלטפורמה התומכת ב-GTK+. מספר תוכניות טקסט משתמשות בתוכנה לקלט תווים.
גרסה 0.1 של התוכנה הופצה ב-13 בדצמבר 2002 עם יכולות צפיה בסיסיות בגופני יוניקוד, אשר התפתחו בהמשך. ב-2 ביולי 2003 הוחלט שהתוכנה תיכלל ב-GNOME 2.4. חודשיים אחר כך ב-10 בספטמבר הופצה גרסה 1.0.0 של התוכנה שכללה תיקוני באגים, ועדכוני תרגומים שנכללו ב-GNOME 2.4.
התוכנה כוללת תיאור קצר של תווים קרובים, ולעיתים את משמעות התוו המבוקש. התוכנה משמשת גם להעתקת תווים בצורת העתק הדבק. פונקציות החיפוש מתאפשרות במספר שיטות, הכוללות חיפוש לפי שם היוניקוד או קוד התו.
לוטמיים

מורפולוגיה

ללוטמיים פרחים בולטים בצבעים צהוב, ורוד ולבן, בעלי תוחלת חיים קצרה. הפרחים דו־מיניים נכונים, בודדים או סדורים בתפרחת מסוימת, לרוב בעלי חמישה עלי כותרת ולעיתים שלושה (הסוג Lechea). עלי הכותרת מפורדים, מקומטים בניצן הסגור, ולעיתים נשארים מקומטים גם בפרח הפתוח (לוטם שעיר ושמשון השלחופיות). בגביע חמישה עלים, שלושה מהם רחבים ויוצרים את הדור הפנימי, ושני האחרים צרים מהם במידה ניכרת ויוצרים את הדור החיצוני. לעיתים שני עלי הגביע החיצוניים מצטמצמים לכדי חפיות, ומשאירים גביע בן שלושה עלים בלבד.
האבקנים מרובים ובעלי אורך בלתי אחיד, יושבים על דיסקית. זירי האבקנים חופשיים. השחלה עילית, בעלת שלושה עלי־שחלה בדרך־כלל, עם שליות דפניות ושתי ביציות או יותר על כל שליה. הפרי הלקט בעל חמש או עשר קשוות (שלוש ב־Helianthemum). הזרעים קטנים, בעלי קליפה קשה ובלתי חדירה למים, ומשקלם נע בסביבות 1 גרם.

אקולוגיה

יכולתם של הלוטמיים להשתלט בהצלחה על בתי גידול ים־תיכוניים רבים נובעת משתי תכונות אקולוגיות חשובות: זיקה למיקוריזה והתחדשות מהירה אחרי שריפה.
רוב מיני הלוטמיים מסוגלים ליצור מערכת סימביוטית עם פטריית שורש מסוג Tuber. במערכת זו, הפטרייה משלימה את מערכת השורשים בתפקיד ספיגת המים והמינרלים מתוך הקרקע, ובכך מאפשרת לצמח המארח להתקיים על קרקעות דלות במיוחד, כגון קרקעות קירטון. בפרט, תכונה מעניינת של T. melanosporum היא יכולת הפטרייה להמית את כל הצמחייה מלבד המארח באזור התפתחות התפטיר שלה, ובכך להקנות לצמח בלעדיות על אזור הקרקע הסמוך.
כמו כן, הלוטמיים הסתגלו בצורה אופטימלית לשריפות יער הפוקדות תכופות את אזורנו. הזרעים הרבים המבשילים בכל עונה אינם נובטים בעונת הצמיחה הבאה. קליפתם הקשה אינה מאפשרת חדירה של מים והנביטה כתוצאה מכך, והזרעים נשארים תקופה ארוכה במצב של תרדמת. גודלם הזעיר מאפשר להם לחדור פנימה אל תוך הקרקע. כאשר השריפה פוקדת אזור מסוים ומחסלת את הצמחייה שבו, מתרככת קליפת הזרעים כתוצאה מהחימום, והזרעים ששרדו נובטים זמן קצר אחרי השריפה. מנגנון זה מאפשר ללוטמיים להגיע למלאי זרעים רדומים גדול, שרובו נובט בבת אחת וכך מתקבל יתרון על־פני צמחים אחרים באכלוס השטח שהתפנה.

שימושים

הסוגים לוטם (Cistus), שמשון (Helianthemum) ו־Halimium מהווים שיחי נוי מצוינים בזכות פריחתם היפה. דרישות הקרקע שלהם מעטות, והם שורדים היטב גם את החורף המושלג של צפון אירופה ואנגליה, אף שאינם גדלים שם בבר.
ממיני לוטם, במיוחד מ־Cistus ladaniferus, מפיקים שרף ריחני המשמש בתעשיית הבשמים.
היכולת של לוטמיים ליצור מיקוריזה עם פטריית הכמהין (Tuber) שהיא מעדן יקר ערך, הובילה למחקרים אחדים שניסו להשתמש בצמחים אלה כמארחים לכמהה בבתי גידול תרבותיים. גודלם הקטן של שיחי הלוטמיים עשוי לתת יתרון כלכלי על פני השימוש בעצי אלון ואורן שהם המארחים הנפוצים של גידולים כאלה, שכן הם תופסים פחות קרקע ועשויים לתת יותר תנובה ליחידת שטח. עם זאת, עד עתה לא התקבלו תוצאות מסחריות בתחום מחקר זה.
בסיס אונרי

ספירה על בסיס אונרי היא בסיס ספירה לפי 1. זו שיטת הספירה הפשוטה ביותר לייצוג המספרים הטבעיים: כדי לייצג מספר טבעי כלשהו - N, סמל כלשהו יחזור על עצמו N פעמים. לדוגמה: על ידי שימוש בסימן | (קו אנכי), המספר 6 מיוצג על ידי שישה קווים אנכיים ||||||. דוגמה נפוצה לספירה באמצעות בסיס אונרי, היא ספירה באמצעות אצבעות הידיים.

מידע כללי

לרוב נהוג לקבץ את הסימנים בקבוצות של 5 (למשל, על ידי מתיחת קו על כל ארבעה סימנים) לצורך שיפור הקריאות, בדומה לשימוש בפסיקים הנפוץ בשיטה העשרונית כדי להפוך מספרים גדולים דוגמת 100,000,000 לקריאים יותר.
חיבור וחיסור הם פשוטים למדי בשיטה האונרית - כדי לחבר שני מספרים פשוט צריך לצרף את סדרות הסימנים שמייצגות את שני המספרים יחד. כדי לבצע חיסור די לכתוב את המחוסר מעל המחסר ולמחוק את החלק המשותף. לעומת זאת, חילוק וכפל הם מסובכים וקשים יותר לביצוע.
בשיטה האונרית אין סימן מוסכם המשמש לייצוג אפס כפי שקיים בבסיסי הספירה האחרים - אם הייתה ספרה עבור אפס, הבסיס היה למעשה בינארי, שכן היה מכיל שתי ספרות. לכן לאפס מתייחסים בצורה עקיפה, על ידי אי כתיבת מספר במקום שבו מצפים שיופיע. הדבר אינו ייחודי לשיטה האונרית - גם בשיטות ספירה מתקדמות יחסית דוגמת הספרות הרומיות אין סימן לאפס.
בהשוואה לשיטות ספירה המבוססות על מיקום, שיטת הספירה האונרית היא מסורבלת ולא משתמשים בה עבור חישובים גדולים. עם זאת, לעיתים משתמשים בה במדעי המחשב כאשר מדברים על מחלקות סיבוכיות, הסיבה היא שבבסיס אונארי, על מנת לייצג את המספר N - דרושים לנו N תווים, בעוד שבשביל להציג את המספר N בכל בסיס אחר שאינו אונארי, דרושים לנו c*logN תווים, כאשר c הוא קבוע שתלוי בבסיס שנבחר(אך לא ב-N), ההבדל הגדול בין כמות התווים בין בבסיס אונארי לעומת בסיסים אחרים משמש אותנו על מנת לבצע אבחנות לגבי המשאבים שבעיה מסוימת עלולה לדרוש על מנת לפתור אותה, לדוגמה אם האלגוריתם שלנו מקבל כקלט מספר טבעי N ומבצע N צעדים, אזי אם הקלט יכתב בבינארית, מספר הצעדים שהאלגוריתם יעשה הוא מעריכי בגודל הייצוג של הקלט(שכן אנו זקוקים לlogN תווים והאלגוריתם ביצע N צעדים), ואם הקלט יכתב באונארית, מספר הצעדים שהאלגוריתם יעשה הוא ליניארי בגודל הייצוג של הקלט, השאלה "איך אנחנו מגדירים לפי איזה בסיס נייצג מספרים" תלויה בבעיה, והיא חלק מהגדרת הבעיה, לעיתים אנו נתקלים בבעיות שנחשבות קשות לפתרון(במובן של כמות משאבים גבוהה) ואז מסתכלים על ה"גרסה האונארית" של הבעיה, בה כל מספר מיוצג בבסיס אונארי, ומגלים שאותו אלגוריתם בדיוק שפעל מקודם בסיבוכיות מעריכית, פועל כעת בסיבוכיות פולינומית, נשים לב שהבעיה עצמה לא השתנתה, וגם לא האלגוריתם, פשוט שינינו את "חוקי המשחק" על ידי הגדרה של איך אנחנו מייצגים את הקלטים, וההחלטה הזו היא חלק מהגדרת הבעיה.
לדוגמה, הבעיה של פירוק מספר לגורמים דורשת, ככל הידוע, זמן ריצה שהוא יותר מאשר פולינומי בגודל הקלט כאשר הקלט הוא מספר הנתון בבסיס בינארי, וגודל הקלט נמדד על פי מספר הספרות (ולכן הוא לוגריתם על בסיס 2 של המספר עצמו שהועבר). לעומת זאת, אם המספר יועבר בבסיס אונרי, זמן הריצה יהיה ליניארי בגודל הקלט (שיהיה שווה במקרה זה לגודל המספר). בצורה זו לא נחסך זמן, אלא פשוט נבחרת דרך אחרת למדוד בה את הסיבוכיות של הבעיה.
פיגוע ההתאבדות בכוויתה

פרטי האירוע

בבוקר 8 באוגוסט 2016 נרצח בילאל אנוואר קאסי, נשיא לשכת עורכי הדין של מחוז בלוצ'יסטן, כשהיה בדרכו במכוניתו מביתו למשרדו בעיר. גופתו הועברה לנתיחה שלאחר המוות בבית החולים הממשלתי שבעיר כוויתה. לאחר הגעת הגופה והתאספות עשרות עורכי דין ומכרים של קאסי מרחבי המחוז, כמו גם עיתונאים מקומיים בבית החולים, אירע פיצוץ עז בחדר המיון של בית החולים, שלווה לפי דיווח המשטרה בירי של אדם בלתי מזוהה. כתוצאה מהפיגוע המשולב, נהרגו כ-70 אנשים ונפצעו כ-150, מרביתם עורכי דין ועיתונאים (מתוכם 20 נפצעו קשה). דובר המשטרה ציין כי בפיגוע נעשה שימוש במטען כבד במשקל 8 קילוגרמים אשר כלל כדוריות מתכת, לשם העצמת הפגיעה.
לאחר הפיגוע, אחד מהקטלניים ביותר בתולדות פקיסטן, הוכרזו שלושה ימי אבל על ידי ממשלת המחוז.
ברהמוס אירוספייס

ברהמוס אירוספייס היא חברה משותפת של ה-DRDO ההודי, והחברה הממשלתית הרוסית משינוסטרויניה. החברה הוקמה בניו דלהי בשנת 1998 למטרות פיתוח משותף של טילי שיוט היפר קוליים "ברהמוס" ו "ברהמוס-2", אשר שמם הוא הֶלְחֶם של שמות שני הנהרות, בראהמאפוטרה ומוסקבה.
פינג

פינג היא חבילת נתונים בפרוטוקול ICMP הנשלחת ממקור מסוים ליעד מסוים ברשת לפי כתובתו. המטרה העיקרית לה היא משמשת היא בחינת תקינות התקשורת בין נקודת המקור לנקודת היעד.
אפשר להשתמש בפינג לאתר אינטרנט ידוע על מנת למצוא האם יש תקשורת לרשת האינטרנט, למשל הפקודה (כמעט בכל מערכת הפעלה בת זמננו):
ping he.wikipedia.org
יכולה לשמש לבדיקת התקשורת לאינטרנט מהמחשב האישי. חיסרון של שיטה זו הוא שאתר עלול לא להיות זמין עקב עומס או תקלה טכנית, או שהוא חוסם את אפשרות משלוח הפינג אליו.
ההודעה שהמחשב שולח נקראות ECHO REQUEST ומכונה פינג, והתשובה שהוא מקבל נקראת ECHO RESPONSE ומכונה פונג (pong).
המונח "פינג" הפך לביטוי המייצג בסלנג המחשבי את הקשר ברשת, גם אם לא מדובר בקישור רשת פשוט (למשל דרך חומת אש שכלל איננה מאפשרת משלוח פינג דרכה).
כמו כן מושג נוסף הקשור לפינג הוא לאג. הלאג הוא הזמן העובר משליחת הפינג ועד חזרת תגובת הפינג.
במשחקי רשת וצ'אטי IRC נפוץ השימוש בביטוי זה.

התקפת פינג

התקפת פינג היא התקפת מניעת שירות בה שולחים בקשות פינג רבות על מנת להעמיס על השרת ולגרום לסירובו לבקשות משמעותיות יותר. כיום התקפות כאלו נדירות יחסית מכיוון שמרבית השרתים שהותקפו חוסמים את אפשרות הפינג. תקיפה אחרת שהשתמשה בפינג בעבר הוא פינג המוות (Ping Of Death) שניצל באג במימוש הפרוטוקול שאפשר לגרום לקריסתו של  מחשב מרחוק באמצעות שליחת רצף חבילות פינג.
פינג המוות מאפשר גם פריצה של רשתות וירטואליות במתג כאשר המתג מוצף בפינגים הוא מתחיל לתפקד כרכזת, ובכך לבטל את החלוקה לרשתות וירטואליות וכל המידע שהוגדר לא לעבור בין שני מחשבים שאינם באותה רשת, עובר בכל זאת. (במתגים מתוחכמים קיימת הגנה מפני התקפות מסוג זה (למשל כיבוי אוטומטי של ה-Port).
אנדראה ראנוקיה

קריירת המועדונים

ראנוקיה נולד באסיזי, והחל את הקריירה שלו עם הקבוצה האזורית, פרוג'ה. לאחר מכן עבר לקבוצת הנערים של ארצו. בעונת 2005/06 ראנוקיה שיחק בקבוצה עד גיל 19 של ארצו ועונה לאחר מכן הוקפץ לקבוצה הבוגרת. את עונתו הראשונה בקבוצה הוא שיחק בסרייה ב' ואת העונה לאחר מכן בסרייה ג'1.
באוגוסט 2008 רכשה גנואה את כרטיס השחקן של ראנוקיה בבעלות משותפת עם ארצו והשאילה אותו לבארי, שאיתה ראנוקיה זכה בסרייה ב'. ב-26 ביוני 2009 השלימה גנואה את רכישת כרטיסו מארצו, לאחר שעד אז כרטיסו היה שייך ל-2 הקבוצות.
גנואה שלחה אותו לעוד עונת השאלה עם בארי, ובה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א'. הגנת בארי זכתה לשבחים באותה עונה ולתקופה מסוימת הייתה ההגנה הטובה ביותר בליגות הבכירות באירופה, כשליד ראנוקיה שיחק הבלם הצעיר לאונרדו בונוצ'י. לרוע מזלו, בינואר 2010, ראנוקיה נפצע והושבת עד סיום העונה.
בסוף העונה ראנוקיה חזר לגנואה, וב-20 ביולי 2010 אינטר רכשה את כרטיס השחקן שלו בבעלות משותפת עם גנואה, תמורת סכום המשוער ב-6.5 מיליון אירו בנוסף להשאלתו של החלוץ הצעיר מטייה דסטרו. את העונה הוא התחיל במדי גנואה ובה ערך 16 הופעות בליגה כשהספיק לכבוש 2 שערי ניצחון בנגיחות מול קליארי ולצ'ה.
בדצמבר 2010 אינטר השלימה את רכישת כרטיסו של ראנוקיה תמורת 12.5 מיליון אירו נוספים. ב-29 בדצמבר 2010 ערך ראנוקיה את אימונו הראשון באינטר, שהיה גם אימון הבכורה של המאמן לאונרדו באינטר. ב-3 בינואר 2011 העברת הבלם האיטלקי לאינטר הפכה לרשמית כשהוא חתם על חוזה עד 2015.
ב-9 בינואר 2011, ערך ראנוקיה את הופעת הבכורה במדי אינטר כשנכנס כמחליף במשחק חוץ מול קטאניה שהסתיים בניצחון 2-1 של אינטר. המשחק הראשון בו הוא פתח בהרכב היה במסגרת הגביע האיטלקי בו אינטר ניצחה 3-2 בבית את קבוצתו לשעבר, גנואה. ב-28 בינואר 2016 הושאל לסמפדוריה עד לסוף העונה. ב-31 בינואר 2017 הושאל להאל סיטי עד לסוף העונה.

נבחרת לאומית

ב-21 באוגוסט 2007 ערך ראנוקיה את הופעת הבכורה בנבחרת איטליה עד גיל 21 במשחק ידידות מול נבחרת צרפת עד גיל 21. הוא גם לקח חלק באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2009.
את הבכורה בנבחרת איטליה הבוגרת ערך ראנוקיה ב-17 בנובמבר 2010, במשחק ידידות מול רומניה.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-21

התסריט הבריטי הטוב ביותר

אדם לכל עת - רוברט בולט
עמאד אל-עלמי

עִמאד ח'אלֶד אל-עִלמי (בערבית: عماد خالد العلمي, מכונה "אבו המאם"; 16 בפברואר 1956 - 30 בינואר 2018)  היה בכיר בתנועת החמאס.
אל-עלמי נולד בעיר עזה. שימש כיושב ראש והמייסד של ועדת הפנים של חמאס, האחראית בין היתר על כלל פעולות התנועה בגדה המערבית וברצועת עזה, בין היתר על תחום הטרור. חבר הלשכה המדינית של חמאס. מהנדס, ברשותו משרד מהנדסים בעזה. ב-1980 מונה לחבר הרשות המינהלית של אגודת המהנדסים ברצועת עזה. 
בשנות ה-80 סיים לימודי הנדסה באוניברסיטת אלכסנדריה. במהלך לימודיו נחשף לרעיונות האחים המוסלמים. עם שובו לעזה הצטרף לאגודת אל-מג'מע אל-אסלאמי בראשותו של השייח' אחמד יאסין. ריצה עונש מאסר בישראל בשנים 1990-1988 בגין חברות בחמאס. גורש ללבנון ב-1991.
לאחר גירושו היה נציג חמאס בסודאן. ב-1992 עבר לאיראן ופתח בה את משרדי התנועה. בשנים 1995-1993 שהה בירדן עד שגורש ממנה והשתקע בדמשק. 
שימש מ-1998 כנציג חמאס בסוריה. ב-2009 הודח מתפקידו על ידי ח'אלד משעל. 
בשנת 2012 חזר להתגורר ברצועת עזה, כחלק מעזיבת פעילי חמאס את סוריה בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה.
במהלך מבצע צוק איתן, בתאונת מעלית שאירעה בבונקר בו שהה בעזה, נפגעו שתי רגליו קשה, והרופאים נאלצו לכרות אותן. על פי גרסה אחרת במהלך ויכוח עם פתחי חמאד זרקו אנשיו של חמאד את אל-עלמי מחלון המשרד.
ב-9 בינואר 2018 פורסם שאל-עלמי נפצע בראשו מפליטת כדור מנשקו האישי.
ב-30 בינואר 2018 מת מפצעיו.
מעדני מיקי

היסטוריה

בשנת 1939 הוקמה החברה על ידי האחים מיקי ויצחק (אימרי) קאופטייל, שעלו לארץ ישראל מצ'כוסלובקיה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. תחילה התיישבו האחים בקיבוץ רמת יוחנן. האח מיקי עזב את הקיבוץ תוך זמן קצר ועבר לתל אביב. הוא החל לייצר בדירתו ירקות כבושים וממולאים, אותם הוא מכר. כעבור זמן קצר הצטרף לעסק האח יצחק ובשנות ה-60 הם העבירו את המפעל לרחוב המסגר בתל אביב. בשנות ה-70 פנה המפעל לייצר גם סלטים מזרחיים  וייצור הסלטים הועבר לבני ברק, 
בשנת 1974, לאחר שהאח מיקי נפטר במפתיע, ניהל את החברה יצחק קאופטייל. בשנת 1987 הועבר ייצור הסלטים לראשון לציון וייצור הדגים הועבר לעיר ב-1996.
בשנת 1987 החליטה חברת שטראוס להפסיק לשמש כמפיץ החברה. הפסקת ההפצה על ידי חברת שטראוס ששימשה כמפיץ עיקרי של מעדני מיקי, הובילה לכך שמעדני מיקי הקימה קו הפצת מוצרים משלה.
בשנת 2008  ביצעה החברה מיתוג מחדש, במסגרתו עודכן לוגו החברה, שונו אריזות המוצרים ובוצעה הדגשת הצבע הסגול כמזוהה עם החברה.
בשנת 2009 רכשה החברה מתנובה את מפעל הדגים שלה באזור התעשייה הר טוב תמורת 4 מיליון שקלים. ב-2010 עלה המפעל באש ונשרף כליל, ובמקומו נחנך מפעל חדש.
בשנת 2010 יצאה החברה לראשונה במסע פרסום בטלוויזיה.
בניו של מיקי, משה וארי קאופטייל, מנהלים כיום את החברה.
כיום פועלת החברה בשוק הפרטי ובשוק המוסדי. החברה מייצאת ממוצריה מחוץ לישראל, לשוק המוצרים הכשרים בעיקר. בשנת 2014 החברה החזיקה בנתח שוק של 8.7% בשוק הסלטים המצוננים. 
כיום מייצר המפעל סלטים מצוננים, סלטי דגים, מוצרי דגים מעושנים, ירקות כבושים וסלמון מעושן. 
בחברה מועסקים כ-350 עובדים. הנהלת החברה יושבת בראשון לציון.
אנרגיה כימית

אנרגיה כימית היא סוג של אנרגיה פוטנציאלית הנשמרת בקשרים בתרכובות כימיות. בשבירה וביצירה של קשרים כימיים מעורבת אנרגיה, אשר עשויה להשתחרר או להיקלט במערכת.
תאים עושים שימוש רב באנרגיה כימית האצורה במולקולות אורגניות, ובפרט ATP, במהלך המטבוליזם. יצירה מלאכותית של תרכובות עתירות אנרגיה אף היא אפשרית למשל בסינתזה של חומרי נפץ.
גם בחומרי הדלק יש אנרגיה כימית רבה; בשריפת חומר אורגני התוצרים הם פחמן דו-חמצני ומים שאלו חומרים עם קשרים הרבה יותר חזקים וממילא הם דלים באנרגיה, והאנרגיה שהייתה בתחילה נפלטת בצורת אור וחום. 
בעזרת אנרגיה כימית ניתן להעביר אנרגיה ממקום למקום וכן לאגור אותה באיטיות, לעומת אנרגיות אחרות כמו אנרגיית חום ותנועה שקשה ואף בלתי אפשרי למחזרן באופן מלא.
כפר הנוער האורנים - פנימיית האורנים

היסטוריה

כפר הנוער הוקם באוגוסט 2011, לאחר סגירת פנימיית ניצנים לנוער פוסט-אשפוזי במושב זיתן הסמוך. ביוזמת השירות לילד ונוער במשרד הרווחה ובשיתוף רשת ג.י.א מסגרות לאוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים, המתמחה בטיפול בבני נוער וצעירים המתמודדים עם קשיים נפשיים ורגשיים.
הכפר נועד לאפשר לבני נוער המתמודדים עם קשיים ואתגרים במישורי החיים השונים, לעבור תהליך חינוכי-טיפולי מקיף ואינטנסיבי, במטרה לאפשר להם להתקדם ולתפקד כבוגרים עצמאיים בקהילה.
בכפר פועל מערך טיפולי הכולל פסיכיאטר, פסיכולוגים, עובדים סוציאלים, מטפלים באומנות ובדרמה, טיפול בעזרת בעלי חיים, וכן קבוצות טיפוליות שונות. לצד זאת מופעל מערך חינוך חברתי הכולל חוגים, יציאה לטיולים, פעילויות מדי שבת וערבי תרבות מגוונים.
כפר הנוער ממוקם בלב הפרדסים באזור שבין ראשון לציון ונס ציונה, ומשתרע על פני שטח של כעשרים דונם. בכפר שש קבוצות, בהן מתחנכים כ-110 נערים ונערות בגילאי 11-18.
בעבר שכן במקום בו הוקם כפר הנוער בית החולים הפסיכוגראטרי "נאות מרגלית".
מרידה (מדינה)

היסטוריה

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית מרידה.
ב-1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת מרידה. ב-1874 שם המדינה שונה לגוסמאן בלנקו, על שמו של נשיא ונצואלה באותו זמן אנטוניו גוסמאן בלנקו. ב-1881 מרידה אוחדה עם טאצ'ירה וטרוחיו למדינת לוס אנדס, אך המדינה פורקה ב-1899 בחזרה למרכיבותיה. ב-1909 השם "מרידה" הושב למדינה.

כלכלה

כלכלת המדינה מתבססת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול סלרי, תפוחי אדמה, כרובית, חסה, גזרים, שום, כרוב וסלק, גידול מקנה, תיירות, דיג ותעשייה, בעיקר טקסטיל.