google/wiki40b huggingface dataset:
תחנת החלל המסלולית הלאומית

היסטוריה

הצהרות על תוכניות לבניית תחנת חלל מסלולית רוסית הופיעו כבר ב-2014, על רקע העימותים הבינלאומיים בין רוסיה למדינות המערב, לאחר שורת הצהרות של פוליטיקאים על נסיגה אפשרית של רוסיה מתחנת החלל הבינלאומית לאחר 2020. ההודעה הראשונה על כך הופיעה בעיתון קומרסנט בנובמבר 2014, תחת הכותרת: "רוסו-צנטריזם מסלולי".
ב-19 בנובמבר 2018 המעצב הראשי של התוכניות המאוישות של רוסיה יבגני מיקרין בכנס המוקדש ליום השנה ה-20 של תחנת החלל הבינלאומית הציג את הרעיון לבניית תחנת חלל סביב הירח. בתחנה, בנוסף לחלליות מאוישות ומודולים למחקר יתווסף גם בסיס מודול לחיבור מודולים נוספים כמו מודול פריצ'אל, ומודול אנרגיה מדעי, שנבנים עבור תחנת החלל הבינלאומית אך יהוו בסיס להיפרדות ממנה ולהרכבתם בתחנת חלל סביב הירח.
ב-29 בנובמבר 2018 פורסם מצגת של "מפת הדרכים ליישום תוכנית הירח", שהוכנה על ידי יבגני מיקרין. ממנה עולה כי בסוף שנת 2025, עם השקת בסיס המודול, תחל בניית תחנת חלל רוסית לאומית במסלול סביב הירח. לאחר ההקפה התחנה תשמש לעגינת ספינות נחיתה, מודולים ותיאום נחיתת אסטרונאוטים על פני הירח.

השפעה

במקרה של מימון מספיק ומחקר עקבי על פני 3-5 שנים שיכלול טיסה מאוישת לירח ויישום מלא של כלל תוכניות הבנייה לתחנת החלל עד שנת 2025 המסה הכוללת של התחנה יגיע ל-200,000 ק"ג, מה שיאפשר לה להיות לאובייקט השני בגודלו שנבנה אי-פעם בחלל אחרי תחנת החלל הבינלאומית (418,000 ק"ג), ואובייקט החלל הגדול ביותר שנבנה על ידי מדינה אחת. התחנה תכלול תחילה צוות של 3 אנשים שבהמשך יוגדל עד 9 איש עם כניסתה של התחנה לפעילות מלאה. לאחר שתושק החללית "פדרציה" צוות התחנה יגדל שוב לכדי 18 אנשים. עם זאת, אין נתונים על כך בתוכנית החלל הפדרלית, כאשר עד 2026 מתוכננות רק 4 טיסות מאוישות, שניים מהם לתחנת החלל הבינלאומית, אחד לטיסה מאוישת סביב הירח, ורק הטיסה הרביעית מיועדת לתחנת החלל הרוסית. בעתיד, לאחר יישום תוכנית החלל הפדרלית לשנים 2016-2025 מוצעת הרחבה נוספת של התחנה.

ביקורת

הרעיון ליצירת תחנת חלל לאומית עורר ביקורת מצד מומחים רוסים שציינו כי אומנם זה עשוי לדרבן את פיתוח תעשיית החלל ותעשיות אחרות אך יש שהיו סקפטים לגבי אפשרות זו.
איגור מראינין מהאקדמיה האקדמיה הרוסית למדעי החלל על שם ציאולקובסקי אמר ל"רי"א נובוסטי" כי "זה לא ממש זול", אבל "השאלה היא — האם אנחנו צריכים תחנה כזאת." דעה דומה הביע גם חבר האקדמיה הרוסית למדעי החלל אנדריי איאונין, שבעבר הביע את דעתו כי למרות הפוטנציאל הטכנולוגי, יצירת תחנת חלל לרוסיה אינה רעיון מעשי ורק יוביל להוצאות מיותרות.
ב-28 בנובמבר 2018, מנהל המכון למחקרי חלל של האקדמיה הרוסית למדעים, אנטולי פטרוקוביץ', אמר כי הרעיון ליצירת תחנה סביב הירח אינו טוב בשל הרמות הגבוהות של קרינה על הירח וכי עבודה של משלחות במשך זמן רב רב שם תהווה מקור למספר גדול של בעיות מדעיות שיהיה קשה לפתור.
עם זאת, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לא הראה סימנים של נסיגה ואמר כי הפרויקט ליצירת תחנת חלל מסלולית לאומית הוא חשוב מאוד עבור הכלכלה הלאומית.
אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה

ביוגרפיה

אלברכט נולד בגרימה ב-27 בינואר 1443, לפרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומרגרטה מאוסטריה אחותו של פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1455 נחטפו אלברכט ואחיו ארנסט על ידי האביר קונץ פון קאופונגן, במה שנודע בהיסטוריה הגרמנית כPrinzenraub, כלומר גניבת הנסיכים. לאחר ששוחרר מהשבי, שירת אלברכט בחצר דודו פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לזמן מה.
בשנת 1464 מת אביו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, וארנסט עלה לשלטון במקומו. באותה שנה התחתן אלברכט עם סידוניה מפודבראדי, בתם של גאורגה פודבראדי, מלך בוהמיה, אך לא הצליח לרשת את ממלכת בוהמיה לאחר מות חמיו בשנת 1471. בשנת 1475 השתתף אלברכט במערכה נגד שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, ובשנת 1477 לחם נגד מתיאש הראשון, מלך הונגריה, אך נכשל עקב חוסר תמיכה מהקיסר.
בשנת 1482 ירש ארנסט יחד עם אחיו את רוזנות תורינגיה, ובשנת 1485 פוצלה הנחלה בין האחים; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה).
בשנת 1488 מונה אלברכט למושל ארצות השפלה ההאבסבורגיות, ואף שחרר בשנת 1489 את מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה משביו בברוז'. בשנת 1498 העניק לו מקסימיליאן את פריסלנד, אך אלברכט נאלץ לתופסה בכוח הנשק. אלברכט הצליח לכבוש את חרונינגן, אך ב-12 בספטמבר 1500 מת אלברכט באמדן. אלברכט נטמן במייסן, ובנו גאורג, דוכס סקסוניה עלה לשלטון במקומו.
טינדר

היסטוריה

טינדר הושקה לראשונה באוניברסיטת דרום קליפורניה בספטמבר 2012. החל מאפריל 2013 האפליקציה מורדת בין 10,000 ל-20,000 פעמים ביום ו-60% מהמשתמשים מתעדכנים ומשתמשים בה מדי יום].
נכון לשנת 2013, ממוצע השימוש הוא שני מיליון משתמשים מדי יום, בעיקר במדינות דוברות השפה האנגלית]. מחקר שנערך מצא כי רק אחד מכל חמישה משתמשי טינדר פגש משתמש אחר באופן אישי, בהשוואה ל-66% ממשתמשי שירותי היכרויות סלולריים אחרים]. אפליקציית טינדר ביצעה מעל מיליארד התאמות בין המשתמשים השונים.
בנובמבר 2013 התגלו שתי פרצות אבטחה, אשר אחת מהן אפשרה להראות מיקום פיזי של המשתמש וטופלה אחרי שבועיים, והשנייה, שהתגלתה על ידי מפתח תוכנה ישראלי שחי בהולנד, אפשרה לעקוף את האפליקציה ולשלוח הודעות ישירות בפייסבוק.
באוקטובר 2014 דווח כי לטינדר יש 50 מיליון משתמשים חודשיים פעילים, הנכנסים לאפליקציה כ-11 פעמים בממוצע ביום. נשים משתמשות בטינדר כ-8.5 דקות בממוצע בכל התחברות וגברים כ-7.2 דקות, וסך הכל 90 דקות ביום.

שימוש באפליקציה

פתיחת חשבון בטינדר היא באמצעות הפייסבוק או מספר טלפון. בעבר פתיחת משתמש הייתה אפשרית רק לבעלי חשבון פייסבוק.
טינדר מציגה את שמו הפרטי של המשתמש ומאפשרת לו לבחור חמש תמונות מאלבומיו בפייסבוק או בגלריית תמונות. המשתמש יכול לערוך את החשבון על ידי בחירת סדר התמונות, והוספת פרטים נוספים על עצמו. בעת צפייה בתמונה של משתמש אחר, על המשתמש לבחור "לא" או "לייק". הפרופיל מכיל בשלב הראשון מידע מוגבל, ומאפשר למשתמשים לבחור ולשפוט משתמשים אחרים על בסיס מראה חיצוני בלבד. המידע המוגבל מוצג לזיווגים אופציונליים הקרובים למיקומו של המשתמש. אם שני המשתמשים בחרו זה בזה, ניתנת האפשרות להתכתב אחד עם השני במערכת ההודעות הישירות.
בתחילה נוספה האפשרות לחבר את חשבון ה-Instagram לפרופיל בטינדר, וכך להציג גם קטלוג תמונות מהאינסטגרם, בנוסף לתמונות הפרופיל בטינדר. לאחר מכן, נוספה גם האפשרות למשתמשים להתחבר גם דרך חשבון ה-Spotify, ועמה גם התווספה האפשרות לצרף קליפ מוזיקה לפרופיל הטינדר.

ביקורת

ישנם הבדלים בין כוונת מפתחי האפליקציה לבין כוונת המשתמשים ולכן ישנה מחלוקת סביב כוונתה האמיתית של האפליקציה. האפליקציה מכונה במקומות רבים "אפליקציית הסטוצים" (יחסי מין חד פעמיים/נטולי מחויבות והיקשרות רגשית).

פרשת ההטרדה המינית

ביולי 2014 בכירה בטינדר שכיהנה כסגנית נשיא לשיווק תבעה את החברה בגין הטרדה מינית במקום העבודה. בספטמבר העובדת ביטלה את תביעתה לאחר שהגיעה להסדר פיצויים עם החברה, אך בעקבות הפרשה שני מייסדי האפליקציה הודחו מתפקידם.
מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות

מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות הוא מכון מחקר הנמצא בקמפוס אוניברסיטת בן-גוריון בנגב שבשדה בוקר המתמקד בלימודי ישראל. המכון עוסק בלימוד, תיעוד וחקר ההיסטוריה, ההגות, הפוליטיקה, התרבות, החברה והמרחב הגאוגרפי של ישראל והתנועה הציונית מתוך מבט רב-תחומי, ומחויב לטיפוח חקר פועלו של דוד בן-גוריון, ראש ממשלתה הראשון של מדינת ישראל. בראש המכון עומדת נכון לאוקטובר 2018 ד"ר פולה קבלו. לצדו של המכון האקדמי פועל מרכז חינוכי - המכון למורשת בן-גוריון.

רקע

המכון הוקם מכוח חוק דוד בן-גוריון תשל"ז-1976 ועל יסוד אמנה שנחתמה בשנת 1982 בין המכון למורשת בן-גוריון ובין אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. המכון מטפח מחקר והוראה רב-תחומיים במדעי הרוח והחברה ומתמקד בתהליכים החברתיים, הכלכליים, הפוליטיים וההגותיים שהוליכו לכינונה של מדינת ישראל ועיצבו את התפתחותה. במכון מתקיימות תוכניות לימוד אקדמיות לתואר ראשון, במסלול ללימודי מדינת ישראל, ותוכנית בינלאומית לתואר שני בלימודי ישראל. המכון משמש אכסניה לתלמידי מחקר מתקדמים לתואר שלישי ובתר-דוקטורנטים מהארץ ומהעולם. במכון פועלת הוצאה לאור אוניברסיטאית המוציאה לאור ספרי מחקר, כתבי עת וקובצי מקורות היסטוריים, ארכיון ומרכז מידע.

המרכז ללימודי ישראל

המרכז ללימודי ישראל (מל"י) פועל במסגרת המכון ומאגד בתוכו חברי סגל אקדמי מהמכון ומשמש מסגרת לחדשנות מחקרית ואינטראקטיבית בין חברי סגל בכירים וחוקרים צעירים מדרגת דוקטורנטים ומעלה. מל"י משמש גם אכסניה למומחים מוכרים בתחומם שאינם מכהנים כחברי סגל במוסדות להשכלה גבוהה (חוקרים נלווים), וכן משמש כמסגרת למדענים אורחים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב מתחום לימודי ישראל.
במוקד העיסוק של מל"י נמצאים 'לימודי ישראל', שדה מחקר החותר להיכרות מעמיקה ורב-ממדית עם המציאות הישראלית כמרחב רעיוני, פוליטי, חברתי ותרבותי – בעבר ובהווה. ייחודו של מל"י הוא בשיתוף פעולה מחקרי בין החברים בקבוצות המחקר ובחציית הגבולות הדיסציפלינריים המקובלים. כמו כן, מתקיים שיתוף פעולה בין חוקרים וחוקרות בדרגות אקדמיות שונות – החל מתלמידי מחקר לתואר שלישי (דוקטורנטים) המשך בעמיתי בתר-דוקטורט וחוקרים נלווים וכלה בחוקרים מנוסים וותיקים.
אברהם אבל אדולף ארליך

אברהם אבלי אדולף ארליך (Abraham Abele Adolf Ehrlich, ‏20 בספטמבר 1837, כ' באלול ה'תקצ"ז - כ"ח באדר אדר א' ה'תרע"ג, 7 במרץ 1913) היה רב ומחנך בלטביה ובפרוסיה המזרחית, מראשי הקהילה היהודית בקורלנד.

ביוגרפיה

אברהם בן אהרן בן-ציון ארליך נולד בעיר ילגבה שבפלך קורלנד, האימפריה הרוסית, למשפחה דוברת-גרמנית. הוריו חינכו את ילדיהם על פי משנת 'תורה עם דרך ארץ'. למד בבתי הספר הכלליים במיטאו, וקיבל השכלה תורנית מסבו (אבי אמו). ב-1858 החל לשמש כמורה בבית-הספר היהודי בפרידריכשטט. ב-1861 יצא לברלין שם נבחן בבחינות הבגרות.
בשנים 1868-1865 למד פילוסופיה באוניברסיטאות ברלין והאלה וכתב את עבודת הדוקטורט ששמה: "שיפוטו של אריסטו על הדיאלוג פוליטיאה לאפלטון" (De Judicio ab Aristotele de Republica Platonica).
מ-1870 לימד בבית הספר היהודי בברלין. כשנה וחצי היה רב הקהילה בניידנבורג במזרח פרוסיה. בשנים 1876-1872 היה רב ראשי בריגה והחל מ-1876 ניהל את בית הספר היהודי בה. החל מ-1903 עד למותו היה רבה של הקהילה היהודית בטילזיט. רעייתו הייתה נאני לבית יעקבי, בתם של מאיר יעקבי ושרה-מרים לבית גולדברג, צאצאית של שושלת רבנים ואחותו של הרב ד"ר הושע יעקבי, הרב הראשי של יוגוסלביה.
אף שהיה רב אורתודוקסי נחשב לליברל בדעותיו ונהג לפי תפיסת "תורה עם דרך ארץ".] חיבר ספרי הגות ולימוד בנושאי יהדות. הרב ארליך הנהיג את הקהילה היהודית הדוברת-גרמנית באזור. 
נכדו הוא המלחין הישראלי פרופסור אבל ארליך.
קלוגס

היסטוריה

בשנת 1890 הכינו ד"ר ג'ון הארווי קלוג, ואחיו ויל קית' מבאטל קריק שבמישיגן דייסה מקמח תירס. הדייסה נשכחה בתנור, ונתגלתה רק כעבור יומיים. הם שיטחו את הדייסה המיובשת במערוך, עד לקבלת פתיתים, אותם קלו. היו אלה הקורנפלקס הראשונים. להפתעתם, המוצר שהתקבל היה טעים, והפך למוצר מבוקש בקרב לקוחות בית ההבראה של ד"ר קלוג.
ויל קית' זיהה את הפוטנציאל העסקי הגלום בקורנפלקס, והחל לשווקם באמצעות הדואר. אחיו לא התעניין בכך, ואף טען כי פרסום המוצר נוגד את כללי האתיקה הרפואית.
בשנת 1906 הצליח ויל קית' למצוא משקיעים, וב-19 בפברואר אותה שנה הוקמה חברת Battle Creek Toasted Corn Flake Company. בימיה הראשונים ייצרה החברה 33 ארגזי קורנפלקס ביום, ובתוך שנה עלה הקצב על 3,000 ארגזים ביום. בשנת 1922 שונה שם החברה לקלוגס. במקביל לקורנפלקס, עסקה החברה בפיתוח מוצרים נוספים כמו דגני חיטה (1915), דגני אורז (1928) ובהמשך גם גרנולה, דגנים בטעמי שוקו ודבש, דגנים דיאטתיים ועוד.
קלוגס הייתה אחת מהחברות הראשונות שראו בילדים קהל יעד. על אריזות מוצריה הופיעו דמויות מצוירות, ובתוכן היו ספרונים וצעצועים, במטרה למשוך קהל יעד זה.

החברה כיום

מוצריה של קלוגס נמכרים במדינות רבות בעולם. בשנת 2006 נאמדו רווחיה של החברה בקרוב ל-11 מיליארד דולרים. בישראל, משווקים המוצרים מאז 1932, והם מהווים כ-21% משוק דגני הבוקר.
מאז ה-24 בינואר 2005 עומד בראש החברה ג'יימס ג'נס. משרדיה הראשיים של החברה עדיין ממוקמים בעיירת הולדתם של האחים קלוג, באטל קריק.
סין (אל)

סִין (באכדית: Su'en, Sîn) או נאננה הוא אל הירח במיתולוגיה המסופטמית, ונאננה הוא הגרסה השומרית לאל, בנם של אנליל ונינליל וזוהה עם האל השמי סין. שני המקומות המרכזיים לעבודת סין-נאננה היו אור בדרום מסופוטמיה, וחרן בצפון.
במחקר המודרני קיימת סברה כי האל סין היה מושא הפולחן של ראשוני הישראלים. במקרא משתקפת זיקתם של הישראלים הקדומים לפולחן אל הירח בסיפור הנדידה של משפחת אברהם, היוצאת מאור ועוברת בחרן בדרכה לארץ כנען - שני מרכזי הפולחן של אל הירח. ייתכן גם, כי שמו של הר סיני נקרא על שם האל סין, ויש שמזהים את מקומו של הר סיני במקום של ג'אבל סין בישר במדבר סיני (כנראה גם, שהמילה 'בשורה' בשמו של ההר).
הירח משתקף גם בשמותם של בני משפחת אברהם - תרח (ירח), שרה (סהר(ה)) ולבן (לבנה). בספר יהושע אף נכתב בפירוש "בעבר הנהר ישבו אבותיכם מעולם תרח אבי אברהם ואבי נחור ויעבדו אלהים אחרים" (כ"ד, ב')
חופשה ללא תשלום

חופשה ללא תשלום (חל"ת) היא תקופה שבה ממשיכים להתקיים יחסי עובד-מעביד, אך העובד אינו עובד במהלכה, ולכן אינו מקבל שכר וזכויות אחרות כגון הזכות לדמי מחלה. בדרך כלל תקופה זו אינה נכללת בחישוב הוותק של העובד, לכל הזכויות התלויות בוותק. עם תום החופשה ללא תשלום זכאי העובד לחזור לתפקידו הקודם או לתפקיד דומה.
היציאה לחופשה ללא תשלום מצריכה בדרך כלל הסכמה בין העובד למעסיק, שבה נקבע משך החופשה. בעקבות לידה מקנה חוק עבודת נשים לעובד ולעובדת זכות לחופשה ללא תשלום (בתנאים המפורטים בחוק) בתקופה של עד שנה מיום הלידה.
יציאה לחופשה ללא תשלום היא בדרך כלל ביוזמת העובד, לשם פעילות אישית, כגון לימודים או טיול, שנמשכת מעבר לזמן ההיעדרות שמאפשרת לו החופשה השנתית שצבר. לעיתים החל"ת היא ביוזמת המעסיק, למשל כתוצאה משפל זמני בפעילות העסק, שאינו מאפשר מתן עבודה, אך אינו מצדיק פיטורים של העובד.
בתקופת חל"ת חלה על העובד חובת נאמנות למעסיקו, שבעקבותיה העובד אינו רשאי לעבוד בתקופה זו אצל מעסיק אחר המתחרה במעסיקו. על עובד מדינה היוצא לחל"ת ממשיך לחול גם בתקופה זו האיסור על פעילות מפלגתית.
תקופה של חל"ת העודפת על 14 יום לשנת עבודה אינה מובאת בחשבון בחישוב פיצויי פיטורים לעובד.
בשני החודשים הקלנדריים הראשונים של החל"ת נדרש המעסיק לשלם דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות בגין העובד (המעסיק רשאי לנכות סכום זה מהעובד), ובהמשך החל"ת על העובד לשלם דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות בעד עצמו.
גילה ארקין

חייה

גליה ארקין נולדה בנווה צדק ובשנות החמישים הייתה מקורבת לבוהמה התל אביבית. אחיה הוא הפנטומימאי ג'וקי ארקין. היא ניהלה רומן עם הזמר יהורם גאון.
בשנת 1955 זכתה בתחרות מלכת היופי, אך מספר שבועות לאחר הזכייה הודחה מפני ששבועיים לפני התחרות נישאה לאיש העסקים אלברט כהן. במקומה נבחרה סגניתה הראשונה אילנה כרמל.
ארקין ובעלה עברו להתגורר בצרפת. בתקופה זו נולדו לה שני ילדים: בתה דניאל-אסתר (דני), שנפטרה בגיל 27 מאיידס; ובנה סמי-דוד, המכונה סמי די, כיום פסל קרמיקה, שנולד מרומן עם ג'ורג'-אדוארד דה קזאלה, נהג מירוצים ממשפחת בנקאים צרפתית.
בשנות השבעים התגרשה ארקין מבעלה וחזרה לישראל עם בנה. עם חזרתה ארצה השתלבה בחיי הבוהמה התל אביבית (בילתה בכסית, פינתי, המועדון, רפי שאולי, פרדריקה, מנדי ועוד), ועבדה כמלבישה ומעצבת תלבושות אצל א. דשא (פשנל) (אירמה לה דוס, ג'מבו ועוד). לאחר תאונת דרכים קשה בדרכה מהופעה בירושלים, ממנה ניצלו כל נוסעי המכונית ובהם בנה בן השש, פרשה מחיי הזוהר, עברה לגור בהרצליה, ועבדה כמזכירה בבנק לאומי.
חתול קולוקולו

מאפיינים

חתול הקולוקולו גדול ומגיע לאורך 56-67 ס"מ ולמשקל של 3 ק"ג. לשני התת-מינים פרווה בצבע שונה. חי במגוון אזורי חיות, בהם יערות טרופיים, יערות עננים, ומביצות וחופים עד להרי האנדים העצומים. לא ידוע הרבה על התנהגותו. הוא צייד לילי הניזון בעיקר מהקביה וממכרסמים אחרים. הם יכולים לחיות בטבע עד 9 שנים ובשבי אף יותר.
מצבו קרוב לסיכון עקב פגיעה ביערות שלהם, אך קשה להבדיל בינם לבין חתולי קודקוד החי באותו אזור. עם זאת הקולוקו מסוגל להסתדר מחוץ ליערות. הוא קרוב של המינים חתול הפמפס וחתול הפנטנל שבעבר נחשבו לתת-מינים שלו.
טוביה אריה גולדברגר

הרב טוביה אריה גולדברגר (1856 - 30 בדצמבר 1910) היה דיין בבד"ץ כוללות החסידים בירושלים.

קורות חיים

נולד בהונגריה ובשנת תרל"ג (1873), בהיותו בן שבע עשרה עלה לארץ ישראל וכיהן כאחד מראשי כולל הונגריה וממונה בכולל זה במשך 23 שנה ביחד עם הרב יוסף חיים זוננפלד. בקיץ תרנ"ב (1892), עלה לירושלים רבי שניאור זלמן פרדקין מלובלין בעל ה"תורת חסד" וחסיד חב"ד. גולדברגר נהג ללמוד בבית מדרשו של הרב פרדקין כל יום וכשיסד הרב פרדקין את בד"ץ כוללות החסידים בירושלים מונה להיות דיין בבית הדין. גולדברגר כיהן בבית הדין ביחד עם הרב דוד ליפמן שובקס והרב יוסף יהודה שטרסברג שמונו לבית הדין כשעלו לארץ ישראל. אולם לאחר פטירת הרב פרדקין בשנת תרס"ב (1902) הוחלף גולדברגר בהסכמה על ידי הרב אברהם הכהן, מכיוון שגולדברגר היה מתנגד. בשנת תרס"ט הוציא גולדברגר לאור את הספר "תורת חסד" של הרב שניאור זלמן פרדקין, לאחר שבנו של הרב פרדקין נפטר בפתאומיות וכתבי הרב פרדקין התפזרו ונאבדו.
רבי אריה טוביה גולדברגר נפטר ביום שישי כ"ט בכסליו תרע"א (30 בדצמבר 1910) בירושלים ונקבר שם. עיתון הצבי מ-2 בינואר 1911 הקדיש לו את הדברים הבאים:"רבי גולדברגר ז"ל - יום השישי כ"ט כסליו היה יום אבל לרבים מבני עדות היהודים בירושלים כי נפטר אחד מזקני העדה הנכבדה, הרב רבי טוביה גולדברגר. היה שנים רבות מנהל של כולל אונגריה, מצוין במדות טובות. והוא היה שם לילות כימים בתורה ובלמוד. מטעם הרבנות נכרזה לויה וקהל גדול מאד בא לחלק לו את כבודו האחרון וספדנים הספידוהו כהלכה. תנצב"ה".
גולדברגר היה חתנו של ר' עזריאל זליג הויזדורף מבוני בתי מחסה בעיר העתיקה בירושלים. דודו היה, נתן יוסף גולדברגר, אחד ממגידי השעורים בישיבת עץ חיים בירושלים. 
בתו שרה נישאה לבנו של ר' יעקב בלומנטל ולאה לבית ווז'נער - אהרון שמחה בלומנטל (אשב"ל). בתם חנה בלומנטל נישאה לרב יעקב גולדמן: בנם עו"ד טוביה גולדמן, חבר חטיבת הראל נלחם במלחמת העצמאות במסגרת הגדוד הרביעי של הפלמ"ח - גדוד הפורצים; לאחר מכן נשא את אהובה לבית פרבדה ילדיהם: אהוד נשא את סו לבית זקס בתם:חנה יהודית (מולי), נאורה נישאה לעו"ד ירון רבינוביץ. ארז נשא את שרה לבית גרוסמן. יעל נישאה לאליהו עמיחי. בתם אסתר נישאה לנסים ברוך לימים מנכ"ל האוצר ומנכ"ל המוסד לביטוח לאומי במדינת ישראל.
הייתה לו גם בת אסתר ראשל, שהייתה נשואה לרבי שמעון בלומנטל מירושלים.
קישור סימבולי

במחשבים, קישור סימבולי או קישור סמלי (אנגלית: symbolic link; נקרא גם בקיצור symlink או soft link) הוא סוג מיוחד של קובץ אשר מכיל הפניה לקובץ אחר או לתיקיה, בעזרת נתיב יחסי או מוחלט.
הרעיון של קישור סימבולי הוצג לראשונה כבר בשנת 1978 במערכת ההפעלה של חברת DEC. כיום קישורים סימבולים נתמכים על ידי רוב מערכות ההפעלה, ביניהן מערכות ההפעלה התומכות בתקן POSIX, רוב מערכות ההפעלה דמויות יוניקס, כגון FreeBSD, לינוקס, ו-Mac OS X, ומערכות Microsoft Windows, החל מ-Windows Vista. מערכות Windows ישנות יותר תומכות ברעיון בצורת קיצור דרך.
קישורים סימבוליים מאפשרים שקיפות ברוב הפעולות, ותוכניות אשר קוראות או כותבות לקובץ המכיל הפניה יתנהגו כאילו פעלו על קובץ היעד. לעומת זאת, תוכניות שונות מזהות ומטפלות בקישורים אלו בצורה שונה, למשל שירותי גיבוי. הקישור הסימבולי מהווה קובץ נפרד ועצמאי, ולכן ניתן למחוק אותו מבלי לפגוע בקובץ היעד. כאשר קובץ היעד הועבר ממקומו, נמחק או ששונה שמו, ימשיך הקישור הסימבולי להפנות לכתובת הישנה ואיננו יתעדכן. קישור שכזה נקרא לעיתים "קישור שבור".

POSIX

במערכות הפעלה תואמות POSIX, קישור סימבולי נוצר בעזרת קריאת המערכת symlink(). קישורים סימבולים התווספו לראשונה במערכות אלו ב-4.2BSD. פקודת המעטפת ln בתוספת הדגל -s תיצור קישור סימבולי, בצורה הבאה:
 ln -s target_path link_path
פקודת הצגת רשימת הקבצים ls מציגה לינקים סימבולים עם חץ לאחר שמם, המצביע על מיקום קובץ היעד, כאשר משתמשים בדגל -l. לדוגמה:
 $ ln -s /tmp/one/two three
 $ ls -l /tmp/three
 lrwxrwxrwx 1 user group 12 Jul 22 10:02 /tmp/three -> /tmp/one/two

Microsoft Windows

Windows Vista,‏ Windows 7 ו-Windows 8 מאפשרים יצירת קישורים סימבוליים לקבצים ותיקיות בעזרת הפקודה mklink. קישורים אלו נועדו לסייע במיגרציה של תוכנות הפועלות בסביבת POSIX, ולכן מיקרוסופט תכננה אותם להיות "בדיוק כמו קישורים של יוניקס".

קיצורי דרך

קיצורי דרך נתמכים על ידי דפדפני קבצים גרפיים במערכות הפעלה שונות, אך שונים במספר תכונות חשובות. קישורים סימבוליים עובדים ברמת מערכת הקבצים, ולכן תוכנית שתיגש לקובץ תראה אותו בתור קובץ היעד, ללא קשר למודעותה לסוג הקובץ. נוסף על כך, קיצורי דרך ב-Windows מקשרים לנתיב מוחלט, בעוד קישור סימבולי יכול גם לקשר לנתיב יחסי למיקום הקישור.
הפרוטה

"הפרוטה" הוא סיפור קצר לילדים מאת ש"י עגנון, המספר בשבח שמירת שבת.

העלילה

הסיפור הוא, כפי שמתאר משפט הפתיחה שלו, "מעשה בעני אחד שחזר בליל שבת מבית הכנסת לביתו וראה פרוטה בדרך". אף ששמח למציאת הפרוטה וחשב כיצד יוכל ליהנות ממנה, לא נגע בה העני, לשם שמירת השבת. בבוקר, כשהלך לבית הכנסת, שוב ראה העני את המטבע, שהפעם היה מעה של כסף. גם הפעם לא נגע העני במטבע. בחזרתו מבית הכנסת לביתו ראה העני את המטבע, שהפעם נראה לו כמטבע זהב, וההסבר לכך: "אם מעשה כשפים אין כאן יש כאן מעשה החמה, שחמה של צהרים זורחת על הפרוטה והיא נראית כזהב". בדרכו לתפילת מנחה נמנע העני מלעבור ליד המטבע, מחשש שיצרו יגבר עליו. לאחר התפילה הלך בכל זאת להביט במטבע, "מצאה מונחת במקומה, ולא מטבע אחת הייתה אלא מטבעות הרבה היו". לא התפתה העני ליטול מהמטבעות, וחזר לבית הכנסת לתפילת ערבית. לאחר התפילה, במוצאי שבת, חזר העני אל המטבע ומצא שם דינרים הרבה, ומילא בהם את כיסיו. הסיפור מסתיים במילים: "מכאן ולהבא לא הייתה השבת חסרה כלום. בשביל ששמר שבת אחת מעוני, זכה לשמור שבתות הרבה מעושר".

עיבוד לתיאטרון

בשנת 2007 העלה "תיאטרון מראה" את ההצגה "מעשיות ומעשים", על פי שלושה סיפורים של עגנון: "הפרוטה", "מעשה העז" ו"מאויב לאוהב".
המוטואים הלא-רשמיים של פולין

לרפובליקה הפולנית אין מוטו מדינתי רשמי, כלומר, מוטו הקבוע מתוקף חוק.
יחד עם זאת, קיימים בפולין מספר מוטואים הנפוצים על פני כרזות, דגלים וסמלים שונים.
הביטוי "אלוהים, כבוד, מולדת" (בפולנית: "Bóg, Honor, Ojczyzna") הוא המוטו הנפוץ ביותר המודפס כיום על דגלים צבאיים בפולין.
ביטוי נוסף המתנוסס לעיתים קרובות על דגלים צבאיים הוא "עבור החופש שלנו ושלכם" (בפולנית: "Za naszą i waszą wolność"). הביטוי לקוח מהתקופה שבה חיילים פולנים שגלו מתחומי פולין המחולקת, נלחמו במסגרת תנועות עצמאות שונות ברחבי העולם.
גבנוניות (סטטיסטיקה)

בסטטיסטיקה, גבנוניות (kurtosis) היא מדד מקובל למידת הריכוז של פונקציית צפיפות או התפלגות של משתנה מקרי ממשי. גבנוניות גבוהה מתבטאת בחריגות גדולות ונדירות מן הממוצע, בעוד שגבנוניות נמוכה פירושה שהחריגות שכיחות אך קטנות יותר בעוצמתן. הגבנוניות מבוססת על המומנט הרביעי של ההתפלגות, והיא מנורמלת כך שלהתפלגות הנורמלית יש גבנוניות 0.
אחרי הפרמטרים החשובים ביותר של פונקציית התפלגות, התוחלת והשונות, המבוססים על המומנט הראשון והשני, ולצד הגבנוניות, נמצא בשימוש הצידוד, המבוסס על המומנט השלישי. במונח (האנגלי) השתמש לראשונה הסטטיסטיקאי קרל פירסון ב-1905.

הגדרה

הגבנוניות של משתנה מקרי X מוגדרת לפי הנוסחה , כאשר  היא התוחלת של החזקה הרביעית של המרחק מן התוחלת , ו-  היא השונות.
הגבנוניות אינה מושפעת מהזזה או כפל בקבוע: . אם  הוא סכום של משתנים מקריים בלתי תלויים בעלי אותה שונות, אז ; בפרט, הגבנוניות של ממוצע משתנים בלתי תלויים (בעלי שונות קבועה וגבנוניות סופית) הולך וקטנה, ושואפת לאפס, כאשר המדגם גדל. על-פי משפט הגבול המרכזי, נובע מכאן שהגבנוניות של ההתפלגות הנורמלית היא אפס, עובדה שניתן לאמת בחישוב ישיר.

גבנוניות של מדגם

גבנוניות מוגדרת לא רק עבור התפלגות תאורטית, אלא גם עבור מדגם סופי. הגבנוניות של מדגם  מחושב לפי הנוסחה , כאשר  הוא ממוצע המדגם. אומד זה אינו חסר הטיה.
כאשר מבקשים לאמוד את הגבנוניות של ההתפלגות מתוך הגבנוניות של מדגם, מקובל לתקן אותה לפי הנוסחה , המהווה אומד חסר הטיה כאשר דוגמים מהתפלגות נורמלית. בדרך כלל, בדגימה מהתפלגויות אחרות, גם האומד המתוקן אינו חסר הטיה.