google/wiki40b huggingface dataset:
השער ללא שער

שם הספר

השם מסמן את הפרדוקס של הזן, המציג דבר והיפוכו ודורש מהקורא או התלמיד לדלג מעל למשוכה של חסר הפתרון הלוגי, כדי לחצות את המחסום ולזכות בהארה.
השם "השער ללא שער" עצמו אינו מהווה בהכרח תרגום מדויק של המקור הסיני.
במקור המנדריני השם נראה כך: 無門關.
ניתן לראות כי ישנם בו שני סימנים שונים לתיאור המילה "שער".
האחד הוא 門 - mén, והשני הוא 關 - guān.
לכן ניתן לשער כי הכוונה לשני פירושים שונים של המילה, והשם המתאים יותר הוא "המחסום ללא שער".
בנוסף, עקב הדמיון בין שם המחבר - "וו-מן", ובין שני הסימנים הראשונים של שם הספר במנדרינית - 無門 - ייתכן שהכוונה היא לכך ששם הספר הוא "המחסום של וו-מן".
פטר ארבן

פטר ארבן (בצ'כית: Peter Erben ‏ 21 במרץ 1921 - 5 באפריל 2017) היה כדורגלן יהודי ששיחק בליגת הכדורגל בגטו טרזינשטאט ושרד את השואה.

ביוגרפיה

ארבן נולד בעיר מורבסקה שבצ'כוסלובקיה בשם פטר אייזנברג בשנת 1921, בנם של קלרה אייזנברג (לשעבר קאסלר) וארתור אייזנברג  ואח לפאול אייזנברג. ארבן, שהיה ספורטאי מגיל צעיר, עסק בסקי, הוקי קרח, אתלטיקה וכדורגל.
היה פעיל מנעוריו בתנועה הנוער הציונית "תכלת לבן".

תקופת השואה

בתקופת השואה עבר חמישה מחנות ושרד את כולם : טרזינשטאט, אושוויץ, בירקנאו, מאוטהאוזן וגוזן.
בגיל 21 נשלח לגטו טרזינשטאט. בטרזינשטאט הייתה ליגת כדורגל. בליגה זו היו 12 קבוצות אשר שיחקו מדי יום ראשון. במקום הראשון בליגה הייתה קבוצת הטבחים, אשר שחקניה קיבלו יותר אוכל, לעומת האחרים ששיחקו בתנאי רעב. מאחר שהיו טרנספורטים לאושוויץ והתחילו להיות פחות ופחות שחקנים, עקב מחסור בשחקן באחת הקבוצות פנו לארבן שימלא את מקומו. ארבן נענה לכך לאחר שקיבל את תמיכתו של פרדי הירש, שריכז את תחום החינוך הגופני בגטו, ונרצח בהמשך באושוויץ. ארבן הפך לשחקן מפורסם בגטו, והיה מבוקש לחתימות על ידי מעריציו. ב-1944 לוהק בכפייה להשתתף בסרט תעמולה נאצי שצולם בגטו, בניסיון לְהָזֵם את "השמועות" על מצבם של היהודים שגורשו למזרח. בהמשך נשלח עם רוב יושבי הגטו לאושוויץ.
בראיון עמו סיפר, שכשהגיעו לאושוויץ, עצרו אותו הגרמנים, ששמעו כבר את שמו המפורסם, ואמרו לו לשחק עבורם. ארבן הסתכל על אחד הנאצים ואמר לו:"היה לי בן דוד בגילך" והחייל הנאצי ענה לו "אתה רואה את הארובות? משם יוצאים כל חברך שבאו איתך וגם בן דודך". ברגע הזה החליט לסרב ולא לשחק כדורגל עבור הנאצים ותחת שמם. בזכות חוסנו הגופני שרד את השואה.

לאחר השואה

ארבן עלה עם אשתו אוה לישראל בשנת 1949 ויחד הקימו משפחה. כבר בשנת עלייתם לארץ ישראל נולדה בחיפה בתם הבכורה דניאלה, ואחריה נולד אלון ששמונה עשרה שנים אחרי הולדתו נולד בנם הצעיר של הזוג: אמיר.
עבד בחברת "יובל גד" באשקלון, והיה שותף להנחת קווי המים בנגב. בהמשך עבד כקבלן עצמאי ברחבי הארץ בחברת פ. א. ארבן בע"מ, אשר מנוהלת כיום על ידי בנו האמצעי אלון. ארבן הלך לעולמו ב-5 באפריל 2017. הוא הותיר אחריו אישה, שלושה ילדים, תשעה נכדים ומעל לאחד עשר נינים.

הנצחה

פטר ארבן מוזכר בסרט "ליגה טרזין", על ליגת הכדורגל בגטו. ארבן עצמו כתב ספר אוטוביוגרפי- "בעקבות עצמי" שבו מתוארת גם פעילותו כשחקן כדורגל בגטו.
פטר ארבן השתתף בסרט "פרדי היקר", סרט דוקומנטרי אודות פרדי הירש. הסרט משלב ראיונות עם ניצולים שהכירו את פרדי וכן צילומי ארכיון ואנימציה. בימוי ותסריט: רובי גת. מפיק: שחר בן-חור. בסרט מספר פטר על היכרותו עם פרדי ועל חוויות משותפות.
לירן דנינו

ביוגרפיה

דנינו גדל והתחנך בפתח תקווה. אביו הוא הזמר אבי דן. הוריו התגרשו כשהיה בן שנתיים, ואמו נישאה למאיר בוזגלו; נולדו להם שלושה ילדים נוספים. בנעוריו למד במגמת מוזיקה בתיכון שב"כפר הנוער בן שמן".
בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה "עולם מושלם", ששודרה בערוץ הילדים.
דנינו התפרסם לראשונה בשנת 2009, כשהשתתף בתוכנית המציאות "כוכב נולד" בעונתה השביעית. הוא הגיע למקום הרביעי בתוכנית. בשנת 2012 השתתף גם בתוכנית "הכוכב הבא", בה הגיע למקום השישי.
באפריל 2010 התגייס לצה"ל לחיל המודיעין.
בדצמבר 2010 הוציא סינגל ראשון לרדיו, "עדיין ריק". השיר זכה להצלחה רבה והגיע לראש מצעדי הפזמונים השונים. במאי 2011 הוציא את הסינגל השני: "ללכת". גם שיר זה זכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים וכמוהו גם הסינגל השלישי שהוציא, "כל המילים". בפברואר 2012 יצא אלבום הבכורה של דנינו, שנשא את שמו - "לירן דנינו". באלבום זה נכללו שלושת הסינגלים שהוציא, וכן שני סינגלים נוספים שיצאו סמוך ליציאת האלבום, "אין לי כוח" ו"חוזר אלייך".
לקראת האלבום השני הוציא דנינו את הסינגלים - "שמלה כחולה" (6 באוגוסט 2013), "עם הזמן" (12 בינואר 2014), "הרבה ממך נשאר" (7 ביולי 2014), "יש לך את הכל" (26 באוגוסט 2015). את האלבום יפיק אורי אבני, שהפיק גם את האלבום הקודם של דנינו.
בספטמבר 2016 הוציא שיר חדש בשם "סיפור ישן" בשיתוף עם הזמר עומר אדם. השיר הודלף עוד קודם לכן, וזכה להצלחה רבה.
כתוצאה מיבלות במיתרי הקול, הפסיק את פעילותו המוזיקלית. באוגוסט 2018 חזר והוציא סינגל חדש בשם "יש ימים". בינואר 2019 הוציא את השיר "משאירים לאחרים". ביולי 2019 הוציא את השיר "אחת כמוני".
אלפי אלן

ביוגרפיה

אלן נולד ברובע האמרסמית' שבלונדון לזמר והשחקן קית' אלן ולאליסון אוון, מפיקת סרטים. הוא אחיה הקטן של הזמרת לילי אלן. השיר "אלפי" מאלבומה הראשון נכתב עליו. אלן למד בקולג' סיינט ג'ון בפורטסמות ובקולג' לאומנויות בהמפסטד.
הופעתו הראשונה של אלן הייתה במופע הקומי בערוץ 4, "You Are Here", שנכתב על ידי מאט לוקאס ודייוויד ואליאמס. באותה שנה הופיע עם אחותו לילי בסרט "אליזבת", שהופק על ידי אמם. עבודותיו הראשונות כוללות את הסרט "הסוכן קודי באנקס 2: היעד לונדון", שבוים על ידי דודו, קווין אלן, והסרט "כפרה". ב-31 בינואר 2008 החליף את דניאל רדקליף במחזה "סוס" (Equus) בסיבוב הופעות ארצי. באפריל 2009 הופיע בקליפ של להקת מאדנס, "Dust Devil".
להכרה בינלאומית זכה כאשר לוהק כתיאון גרייג'וי בסדרה "משחקי הכס" של רשת HBO. במקביל, הופיע בסרט "Confine" ב-2012 ובשנת 2013 בסרט "Plastic". בשנת 2018 שיחק בסרט "הטורף", מד"ב-אימה, אשר מהווה הרביעי מסדרת הסרטים של "הטורף".
ניק רובינסון

ביוגרפיה

רובינסון נולד בסיאטל, וושינגטון, הבוגר מבין חמישה אחים ואחיות.
החל לשחק בגיל 11 והתגלה לראשונה בשנת 2010 בסדרת הטלוויזיה "מליסה וג'ואי" בתפקיד הנער ריידר סנקלון.
הוא שיחק בתפקידים ראשיים בדרמת הנעורים העצמאית "מלכי הקיץ" בתור הנער ג'ו טויי ובהפקת הנעורים הטלוויזיונית "חברים- אויבים".
בשנת 2015 התפרסם רובינסון בשובר הקופות מס 1 של השנה "עולם היורה" בתפקיד ז'אק מיטשל המבקר עם אחיו הקטן גריי (טיי סימפקינס) את דודתם קלייר (ברייס דאלאס הווארד) בפארק "עולם היורה".
בשנת 2016 שיחק בסרט "הגל החמישי" בתור " בן פאריש" הקראש של "קאסי סאליבן" הדמות הראשית.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בדרמה הרומנטית "הכול, הכול" לצד אמנדלה סטנברג.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "באהבה, סיימון" בתפקיד סיימון, נער גאה אשר סודו נחשף.
מנחם מנדל גלוכובסקי

הרב מנחם מנדל גלוכובסקי (נולד בכ"ט באייר ה'תשט"ז, 1956) הוא סגן מזכיר בית דין רבני חב"ד ורב שכונת דניה וקהילת חב"ד ברחובות.

ביוגרפיה

נולד בדטרויט, לרב אברהם יעקב ולפרידה גלוכובסקי, בגיל שלוש עבר עם משפחתו לטורונטו, למד בישיבת תומכי תמימים בברינוא שבצרפת ובישיבת תומכי תמימים המרכזית 770.
בתשל"ח נשלח על ידי רבי מנחם מנדל שניאורסון לארץ ישראל ביחד עם עוד 11 שלוחים.
התחתן עם רחל, בתו של הרב חיים אליהו מישולובין, ועשה "שימוש" לרבנות אצל הרב מאיר ברנדסדורפר.
הוסמך לרבנות על ידי הראשון לציון הרב מרדכי אליהו. בשנת תשמ"א מונה לרב קהילת חב"ד ברחובות. באמצע שנות ה-80 נבחר לסגן מזכיר בית דין רבני חב"ד ולחבר בהנהלת בית הדין.
בה'תשנ"ב אמר לו הרבי מלובביץ': "יאריך ימים על ממלכתו, אתה הרי מנהיג של ועד הרבנים, שם שיהיה בהצלחה", ומאז החל לנהל בפועל את ענייני בית הדין של החסידות.
מתוקף תפקידו הרשמי כסגן, משרד בית הדין נמצא ברחובות, והרב גלוכובסקי מנהלו בפועל ואחראי על קבלת בקשות לדיונים, קביעת הרכבים, ניסוח פסקי דין ועוד.
חבר בהנהלת רשת אהלי יוסף יצחק - גוף החינוך החבד"י ובמספר ארגונים נוספים בחסידות. מתמחה בחינוך ובזוגיות ומשמש כמרצה בתחומים אלו.
מתוקף תפקידו הוא מעורב גם בנעשה בקהילות חב"ד השונות, בשנת תשס"ז פיקח על הבחירות למשרת רב קהילת חב"ד באלעד, קידם את הליך הבחירות בשכונת קראון הייטס בניו יורק ומעורב בפרויקטים שונים בהנהגת חסידות חב"ד בישראל ומחוצה לה.
במקביל משמש כרב שכונת דניה ברחובות, ועומד בראש מוסדות שבהם למעלה מ-1,200 תלמידים ותלמידות, מוסדות צדקה וחסד, גני חינוך מיוחד, רווחה ועוד.
בנו הרב חיים אליהו (חתן הרב מנדל ווכטר) הוא אחראי על אגף המקוואות בבית דין רבני חב"ד ורב קהילת חב"ד ברמת בית שמש ג'.
המוסד לביטחון תקשורת

אשלון

תחת הסכם UKUSA משנת 1948 המוסד לביטחון התקשורת משתף פעולה עם הסוכנות האמריקאית לביטחון לאומי (NSA), מטה התקשורת הממשלתית (GCHQ), מינהל האותות האוסטרלי (ASD) והלשכה הניו זילנדית לביטחון התקשורת הממשלתית (GCSB). יחד גופים אלה מארצות הברית, בריטניה, ניו זילנד, אוסטרליה והמוסד הקנדי יוצרים את מערכת אשלון, שמסוגלת לפקח על חלק גדול מתעבורת הטלפון, הפקס ותעבורת הנתונים וליירט נתונים אלה.
אודובנוצטופס

מאפיינים

יצור זה היה לווייתן שיניים מעל-משפחת הדולפינים והיה קרובם הרחוק של החדשן והלבנתן. הוא הגיע לאורך של 2.5 מטרים ושקל בין 150 ל-650 ק"ג. הוא מזוהה בעיקר עם זוג חטיו אשר דמו לניבי ניבתן ובלטו משני צידי פיו. נמצאו כמה מאובנים בהם היה חט אחד היה ארוך מחברו. ללווייתן היה צוואר חזק וחוטם גדול.
משערים שמבנה ראשו עזר לו לחפור בקרקעית הים ולאתר צדפות ושאר רכיכות, אותם היה שולה בעזרת לשונו הגדולה.
לא ברור לגמרי מה היה תפקיד החטים אך חוקרים סבורים שהם דומים לחטי החדשן המשמשים כאיבר חושי, דרכו מזהה הלווייתן יצורים בקרבתו. ייתכן כי הזכרים השתמשו בו בקרבות ביניהם על הנקבות. אם ההסבר השני נכון, לנקבות היו חטים קטנים בהרבה אם בכלל (למרות הדמיון בין החדשן לאודובנוצטופס והקרבה המשפחתית סבורים כי מדובר בתהליך של אבולוציה מתכנסת).
סברה נוספת היא שהחטים עזרו ללווייתן ללכוד רכיכות בדומה לניבי הניבתן, איתם הוא שובר או שולף את הרכיכה מהקונכייה, ובדומה למקור השלצדף.
המנון ג'יבוטי

ג'יבוטי (בסומלית: Jabuuti) הוא ההמנון הלאומי של ג'יבוטי. ההמנון נכתב על ידי אהדן עלמי בסומלית והולחן במקור על ידי עבדי רובלה. ההמנון אומץ עם קבלת עצמאותה של ג'יבוטי בשנת 1977.
החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה

רקע

בשנת 1882 חתמה ממלכת איטליה על הברית המשולשת עם הקיסרות הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית, שבה התחייבו המדינות החתומות לצאת להגנת בעלות בריתן במקרה שאחת מהן תותקף. ברית זו, שמבחינתה של איטליה באה להגן על האינטרסים האיטלקיים מעבר לים, עמדה בצלה של יריבות ארוכת שנים בין איטליה לאוסטרו-הונגריה על רקע שליטתה של האחרונה באזורים שבהם התגוררו דוברי איטלקית בצפון חצי האי האפניני ולחוף הים האדריאטי, אזורים שאיטליה רצתה לספח לעצמה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שמרה ממלכת איטליה על נייטרליות בתואנה שהתחייבותה במסגרת הברית המשולשת היא הגנתית וחלה רק במקרה שבנות בריתה תותקפנה, בעוד שגרמניה ואוסטרו-הונגריה היו הצד התוקף במלחמה. במקביל, ניסו מדינות ההסכמה לגייס את איטליה לצדן, מאמצים שנשאו פרי עם החתימה על ברית לונדון הסודית ב-26 באפריל 1915, שבה הובטחו לאיטליה אחרי המלחמה שטחים רבים מאלה שדרשה לעצמה בתמורה לוויתור על התחייבויותיה במסגרת הברית המשולשת והכרזת מלחמה על גרמניה ועל אוסטרו-הונגריה. כחודש לאחר מכן, ב-23 במאי הכריזה איטליה מלחמה על אוסטרו-הונגריה ופתחה במתקפה לאורך הגבול שנודעה בשם הזינוק הראשון (באיטלקית: Primo Sbalzo).

תקופת הלחימה הסטטית

מאז כניסת איטליה למלחמה נגד אוסטרו-הונגריה נערך צבאה במערך הגנתי בעמק איזונצו (נהר סוצ'ה בסלובניה של ימינו). מערך זה בלם את ההתקפה האוסטרו-הונגרית בקרב הראשון על האיזונצו והוביל לעוד אחד-עשר הקרבות על הנהר איזונצו מיוני 1915 עד ספטמבר 1917 בהם לא הושגה הכרעה של ממש, למעט הישגים זעירים. הגנרלים האיטלקים שילחו עוד ועוד התקפות באותו מבנה אחיד, בהם הסתערו חיילים איטלקים מלמטה על עמדות מבוצרות ונקטלו באמצעות אש מקלעים.  הקרבות על האיזונצו גבו מהאיטלקים כ-150,000 הרוגים. עם זאת הדיווחים שהועברו על ידי ראש המטה הכללי האיטלקי לואיג'י קאדורנה לעורף (הן למלך והן לציבור) סיפרו רק על הצלחות וניצחונות.
בין 10 עד ה-15 במאי 1916 התחולל קרב אסיאגו. הייתה זו מתקפה גדולה של צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית נגד הצבא האיטלקי שהצליחה בהתחלה אך נהדפה ובסיום הקרב שבו הכוחות האוסטרים לנקודת ההתחלה. גם הקרב השישי על האיזונצו באוגוסט אותה שנה הסתיים בהישג איטלקי במסגרתו כבשו את העיר גוריצה.
סן פרנסיסקו דה מקוריס

היסטוריה

העיר הוקמה ב-20 בספטמבר 1778, לאחר שספרד הסדירה את הגבולות בהיספניולה עם צרפת ב-1777. מקור השם סן פרנסיסקו דה מקוריס בפרנציסקוס מאסיזי, הקדוש המגן של מסדר הפרנציסקנים שהתיישבו באזור, ובשם האינדיאני של האזור- מקוריקס.

חינוך

בעיר פועלת שלוחה של האוניברסיטה האוטונומית של סנטו דומינגו, בה לומדים כ-20,000 סטודנטים, וגם האוניברסיטה הקתולית נורדסטנה, שנחשבת לאחת האוניברסיטאות הטובות במדינה.

תחבורה

בעיר פועלים אוטובוסים, מונית רגילות ומוניות שירות וגם "מוטוקונצ'וס", אופנועים שפועלים כמוניות. למרות שישנן תוכניות לצמצם את השימוש בכלי הרכב הזה עקב הסיכון הגבוה בו, הוא עדיין נפוץ בחלקים שונים של העיר.
הילד הבוכה

"הילד הבוכה" הוא כינוי לציור שהיה נפוץ ומוכר מאוד בישראל, בו מוצגת דמותו של ילד לבוש מעיל, שדמעות זולגות על לחייו. ציור זה הוא אחד מתוך סדרת דיוקנאות של ילדים (ברובם בנים, אך גם בנות) בעלי הבעה רצינית או עצובה ודמעות על פניהם, שהיו נפוצים ברחבי העולם בשנות ה-70 וה-80.
הציור מיוחס לצייר האיטלקי ברונו אמאדיו (Bruno Amadio) שנודע גם בשם ג'ובאני בראגולין (Bragolin). בראגולין צייר מאות ציורים בסגנון זה. הציורים ברובם אינם חתומים ותאריכיהם אינם ידועים. התמונות היו מן הראשונות ששוכפלו בצבע בקנה מידה רחב כבר בשנות ה-60, וככל הנראה צוירו שנים לפני כן. ציורי הילדים הבוכים היו פופולריים באירופה ובדרום אמריקה, ונמכרו על פי ההערכה במיליוני עותקים, ללא תמלוגים כלשהם לצייר.

אגדה אורבנית

החל משנות ה-80 התפתחו אגדות אורבניות סביב ציורי הילד הבוכה, הקושרות אותם לקללות ולמאגיה. בספטמבר 1985 פרסם ג'ון מרפי בעיתון הבריטי "דיילי סטאר" סיפור על שריפה שפרצה ברותרהאם שבדרום חבל יורקשייר. אחד השרידים היחידים שנותרו בלא פגע אחרי השריפה הייתה תמונת "הילד הבוכה". בני המשפחה היו משוכנעים שהסיבה לדליקה לא הייתה רשלנותם אלא דווקא התמונה המקוללת. הצהובון הבריטי "סאן" אימץ את הסיפור ופרסם ב-4 בספטמבר 1985 כתבת שער על הציור ה"מקולל", בה ציטט כבאים שגרסו כי בידם רשימה של 50 מקרים של דליקות בהן שרדה תמונת "הילד הבוכה". הכבאים האמינו כי התמונה מקוללת וסירבו להכניסה אל בתיהם. ה"סאן" המשיך לפרסם סיפורים ברוח דומה, במטרה לעורר היסטריה המונית סביב הציור ועורכו של העיתון, קלווין מקנזי, אף ארגן טקס שריפה פומבית של ציורי "הילד הבוכה".
שירות כיבוי האש של דרום יורקשייר פרסם מאוחר יותר הודעה שגרסה כי אין שום קשר בין תמונות "הילד הבוכה" שהיו נפוצות במקומות רבים ובין הדליקות. הסיבה לדליקותם הנמוכה של הציורים הייתה, ככל הנראה, העובדה שהודפסו על גליונות קרטון דחוס עבים, שדליקותם נמוכה.
לילה טוב ובהצלחה

עלילת הסרט

אדוארד מורו, עיתונאי של ערוץ הטלוויזיה האמריקאי CBS, והצוות שעובד איתו – שכולל את המפיק פרד פרנדלי (ג'ורג' קלוני) והכתב ג'ו ורשבה (רוברט דאוני ג'וניור), מחליטים לשדר בתוכניתו השבועית של מורו כתבה שתעסוק בתופעת המקארתיזם שהתפשטה באותה עת, ושאותה הוביל הסנטור ג'וזף מקארתי. הם לוקחים כמקרה מייצג את סיפורו של מיילו רדולוביץ', עובד חיל האוויר האמריקאי שהודח משום שאחותו ואביו נחשדו בקומוניזם. בעקבות התוכנית הוחזר רדולוביץ' לעבודתו.
בהמשך מקדישים מורו ופרנדלי תוכנית שלמה לתקיפת פעולותיו של מקארתי, תוך שילוב של קטעי וידאו מוועדות הסנט שמראים את שיטות עבודתו. בתחילת המשדר קורא מורו למקארתי להגיב לדברים בתוכנית הבאה אם ירצה, ואכן ניתנת למקרארתי תוכנית שלמה שבה מגיב על הטענות שהועלו נגדו, בעיקר על ידי התקפה אישית על מורו והאשמתו בקומוניזם.
זמן מה לאחר המשדרים האלו מתבשר צוות הסדרה שמקארתי הועמד לחקירה על ידי הסנאט, אך ניצחונם במערכה מולו גובה מחיר אישי. המסרים השנויים במחלוקת של התוכנית מובילים לכך שנותני החסות של הסדרה מסירים ממנה את חסותם, ומורו ופרנדלי מתבשרים על ידי הנהלת הערוץ שנותרו להם עוד חמש תוכניות אחרונות, במתכונת לא שבועית ובשעות פופולריות פחות, עד ש-CBS תוריד את הסדרה.
עכן קטן

תיאור

אורכו הממוצע נע בין 20-35 ס"מ, כאשר אורכו המרבי מגיע ל-50 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים.
צבע הנחש אדמדם-חום עד צהוב חולי עם נקודות חומות לאורך כל גופו. הגחון בצבע צהוב והזנב עשוי להיות שחור אצל הנקבות.
הראש משולש ונבדל מן הגוף, בדומה לרוב הצפעיים, וללא נקודות חומות. הגוף מוצק יחסית לאורכו.

התנהגות ותזונה

העכן הקטן הוא נחש לילי. הוא נע בחול בתנועה צדית, כך שבכל רגע רק 2 חלקים מגופו נוגעים בקרקע, ובכך הוא לא מתחמם יתר על המידה כאשר נע על החול החם. במשך היום הוא מתחפר בחול או מסתתר במאורות מכרסמים.
כאשר הוא מרגיש מאוים הוא מחכך את קשקשיו ומשמיע קול רשרוש הדומה לזה של העכסן.
העכן מתחפר בחול כאשר רק עיניו מציצות ואורב לטרף שיעבור לידו. הוא ניזון בעיקר מלטאות, מכרסמים קטנים, וחרקים.
הנקבה משריצה בין 3 ל-5 נחשים קטנים.

תפוצה

הוא מצוי בצפון אפריקה ב: מרוקו, מאוריטניה, מאלי, אלג'יריה, תוניסיה, לוב, ניז'ר, צ'אד ומצרים. כמו כן הוא מצוי בחצי האי סיני ובנגב.
ויקיפדיה היפנית

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ויקיפדיה היפנית נוצרה במרץ 2001, במקביל ליצירת ויקיפדיה הגרמנית וויקיפדיה הקטלאנית. כל הדפים היו כתובים או באלפבית לטיני או ברומאג'י כיוון שהתוכנה לא הייתה מותאמת עדיין לאותיות יפניות.
מגרז

תכונות

מגרז הוא כוכב הסדרה הראשית לבן, מטיפוס ספקטרלי A3 במרחק של כ-81 שנות אור, והוא בעל מסה ורדיוס כפולים משל השמש. בהירותו היא מדרגה 3.32 והוא מאיר בעוצמה של פי 23 מהשמש, כמחצית מעוצמת ההארה של שאר הכוכבים הבולטים בקבוצה. טמפרטורת פני השטח של הכוכב היא כ-8,650 קלווין. 
האסטרונום טיכו ברהה סיווג אותו בדרגת בהירות 2, בדומה לשאר הכוכבים של העגלה, אך נראה שמדובר בטעות, שכן לא מוכר שום מקרה שכוכב מסוג זה יאבד כמחצית מעוצמתו בתקופה כה קצרה.
מגרז הוא חלק ממערכת בת שלושה כוכבים, שני שותפיו עמומים בהרבה ממנו וניתנים לצפייה רק באמצעות טלסקופ. מגרז B נמצא במרחק זוויתי של כ-85 שניות קשת (שקול לכ-2,100 יחידות אסטרונומיות) ובהירותו היא מדרגה 10. מגרז C נמצא במרחק זוויתי של כ-100 שניות קשת (שקול לכ-2,500 יחידות אסטרונומיות) ובהירותו היא מדרגה 11.
מגרז נע באותו כיוון ובאותה המהירות כמו מראק, פקדא, אליות, ומיזר ונמצא בערך באותו המרחק, כך שכנראה מדובר בצביר כוכבים שנוצרו ביחד.
נינה סוסניה

ביוגרפיה

סוסניה נולדה בלונדון לאב ניגרי ולאם אנגלייה. היא למדה זמן מה ב-Vale of Catmose College" באוקהאם, ואחר כך ב-"Northern School of Contemporary Dance" שם סיימה בחינות A Level באמנות הבמה.

קריירה

סוסניה שיחקה בתפקידים רבים על במת התיאטרון, בטלוויזיה ובסרטי קולנוע. הפריצה הגדולה הראשונה שלה בתיאטרון הייתה במחזה "אנטוניוס וקלאופטרה" בתיאטרון הלאומי, ובטלוויזיה ב-2001 בסדרה "מורים". עוד השתתפה בסדרות ובסרטים בהם "Sorted", "אנשים כמונו", "אהבה זה כל הסיפור", "נתן בארלי", "רנסאנס" ו"קזנובה". היא גילמה את קארן בליין בפרק "The Three Gamblers" בסדרה "ג'ונתן קריק". היא השתתפה בסרט הטלוויזיה "מהומה רבה על לא דבר" במסגרת הסדרה "ShakespeaRe-Told", עיבודים מודרניים למחזות שייקספיריים, בסדרת הטלוויזיה "עיר מקלט" ובפרק "Fear Her" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ב-2003 שיחקה סוסניה בתפקיד רוזלינד במחזה "כטוב בעיניכם" עם הלהקה השייקספירית המלכותית (RSC) בתיאטרון סוואן בסטרטפורד-אפון-אייבון. ב-2008 חזרה לשחק עם RSC וגילמה את רוזלין במחזה "עמל אהבה לשווא". ב-2009 הופיעה בעיבוד רדיופוני לסיפור מתוך אוסף הסיפורים הקצרים "The State of the Art".
סוסניה הקריאה את התפקיד של ספי בספרי השמע של הסדרה "Noughts and Crosses" מאת מלורי בלקמן.
בינואר 2010 שיחקה סוסניה בתפקיד מיי פולוק במחזה "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי ויליאמס בתיאטרון נובלו בלונדון.
היא הופיעה בתפקיד קולי טרנט בעונה השנייה של הדרמה הטלוויזיונית של ה-BBC "חמישה ימים". עוד שיחקה בסדרה הקומית "2012" על ההכנות לאולימפיאדה של 2012 בלונדון, בדרמה של ה-BBC "הגלימה" ובסדרה "הנוכלים". סוסניה הופיעה בתפקיד קטן בסדרת מדע בדיוני לילדים של ערוץ CBBC בשם "Wizards vs Aliens" בדמות טרישה, אמו של שרווד.
ב-2012 שיחקה סוסניה בתפקיד אליבה סילבר במיני-סדרה "אי המטמון". בשנים 2012 עד 2015 הופיעה בתפקיד ראשי בדמות קייט מקנזי בשלוש העונות הראשונות של הדרמה של ה-BBC "הטנגו האחרון בהליפקס". ב-2014 עד 2015 שיחקה בתפקיד לוסי פרימן בסדרה הקומית "W1A". ב-2015 כיכבה סוסניה עם קתרין טייט ומארק גאטיס במחזה "The Vote" בתקופה לפני הבכירות הכלליות בממלכה המאוחדת. ב-2016 כיכבה במחזה "Young Chekhov", ושיחקה בתפקיד פקד בילוש לורה פוטר בסדרה "מרצ'לה" של ITV. ב-2014 הופיעה בהפקת הבכורה של המחזה "Privacy" בדונמאר ורהאוס בלונדון. ב-2012 שיחקה בהפקת הבכורה העולמית של המחזה "אלגיה" בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
דגל הוואי

תיאור הדגל

בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לנס הדגל) נמצא היוניון ג'ק. שאר הדגל מחולק לשמונה פסים אדומים, כחולים ולבנים המסמלים את שמונת האיים העיקריים של הוואי. הפס העליון ביותר לבן, ותחתיו פס אדום וכחול, ולאחר מכן שוב לבן, אדום וכחול, לבן והפס התחתון ביותר הוא אדום.

היסטוריה

הדגל הונף לראשונה על ידי מלך הוואי, קאמהאמהא הראשון לאות חברותו של המלך עם רב החובל הבריטי ג'ורג' ונקובר. דגל זה הוענק למלך על ידי ונקובר כמתנה ממלך הממלכה המאוחדת ג'ורג' השלישי. מאוחר יותר יועצי המלך יעצו לו להוריד את הדגל מאחר שהנפתו תציב את הוואי כתומכת בבריטניה שבאותה עת נלחמה בארצות הברית, ובעקבות המלצתו הדגל הורד. בהמשך, בעת מלחמת 1812 הונף דגל ארצות הברית על בית המלוכה - ואף זה הורד לאור מחאות קצינים בריטיים שנכחו בחצר המלוכה. כתוצאה מכך, ועל מנת למנוע טענות משני הצדדים הורה המלך בשנת 1816 על הנפת דגל המשלב בין שני הדגלים.
במקור היו בדגל שבעה פסים אדומים לבנים, אולם בשנת 1845 שונה מספר הפסים רשמית לשמונה.

יום קה האה הוואי

בשנת 1990 הכריז מושל הוואי ג'ון ד. וייהי השלישי על ה-31 ביולי בכל שנה כיום הדגל או "יום קה האה הוואי".
בקעת ים המלח

בקעת ים המלח, או עֵמֶק הַשִּׂדִּים, היא אזור גאוגרפי בין הרי אדום והרי מואב שבממלכת ירדן לבין מדבר יהודה ומדבר צין שבישראל. המקום הנמוך ביותר על פני היבשה בעולם כולו. עומקו כ-427 מטרים מתחת לפני הים. גאולוגית, אזור זה הוא חלק פעיל מבקע ים המלח וככזה הוא מהווה מוקד לרעידות אדמה. במרכזה של הבקעה נמצא ים המלח, ששטחו נמצא בשליטה משותפת של ישראל וירדן. הגבול בין המדינות עובר באמצעו. לפי המסורת היהודית, במקום זה אירעה מהפכת סדום ועמורה, וממנה נוצר השקע העמוק הזה. 
האקלים בבקעת ים המלח הוא החם ביותר בישראל ובירדן, כשהממוצע בעונה החמה הוא 38 מעלות צלזיוס ובעונת החורף 20 מעלות, וכמות המשקעים נמוכה ביותר. בעת שיורדים גשמים רבים באזור ירושלים או הר חברון, נוצרים שיטפונות בערוצים היורדים לעבר בקעת ים המלח, אשר מהווים סכנה למטיילים באזור, ואף גורמים במקרים רבים לחסימת הכבישים באזור לנסיעה.
ישנם מיני צמחים רבים המתאימים במיוחד לאקלים זה. החקלאות באזור מתבססת על דקל תמר, ובחורש הטבעי גדלים עצי שיטה שאינם צורכים הרבה מים. ליד מעיינות או במקום בו מי התהום קרובים לפני השטח, גדלים צמחי קנה ועבקנה. באזור מקווי המים אפשר לצפות לפנות ערב בעדרי יעלים. כמו כן, בשנים האחרונות הוחזרו נמרים לטבע באזור זה. הגמל, כבעל חיים שאינו צורך כמעט שתייה, שימש בעבר כלי תחבורה נוח לאזור זה, וגם היום מגדלים הבדווים גמלים באזור. בזוחלים נמצא החילזון הלבן, ונחש שרף עין גדי הגדל רק באזור זה, והוא מהמסוכנים שבנחשים בארץ ישראל.
באזור בקעת ים המלח נמצאת מצדה, בה התבצרו יהודים בתקופה הרומית, וכן היו שהתחבאו במערות במדבר יהודה.
בבקעת ים המלח נמצאים יישובים השייכים למועצה אזורית תמר ולמועצה אזורית מגילות, וכן יישובים השייכים למחוז כרכ.
מטיילים רבים מגיעים לאזור בקעת ים המלח כדי לראות את הנופים הייחודיים לאזור זה. בנוסף, תיירים מן העולם מגיעים לצורכי בריאות לאזור ים המלח, שבו קרינת שמש בזווית המועילה ביותר לחולים מסוימים, וכן חולי פסוריאזיס יכולים להירפא על ידי תכונות ים המלח והשהייה באזור זה.

היסטוריה


בשנת 438 לפנה"ס, בראשית תקופת בית שני כאשר העניק כורש עצמאות ליהודה, נכלל צפון בקעת ים המלח בתחום ממלכת יהודה.
רעידת האדמה הידועה החזקה ביותר שהייתה במאה ה-20 הייתה ביולי 1927, כשמוקד הרעש היה בצפון ים המלח. עוצמת הרעש הייתה 6.2 בסולם ריכטר, והוא הורגש בחוזק רב בכל אזור המרכז ואף בתים רבים בירושלים ניזוקו. באפריל 1979 הייתה שוב רעידה חזקה שמוקדה היה בדרום ים המלח ועוצמתה הייתה 5.3 בסולם ריכטר. ב-11 בפברואר 2004 אירעה רעידה בעצמה של 5.1 בסולם ריכטר אשר הורגשה היטב באזור ירושלים ואף נפערו סדקים בבניינים רבים בתחומה. מאז נרשמו ארבע רעידות אדמה שעוצמותיהן נעו בין 3.5 ל-4.7 בסולם ריכטר.
גיבורי דוד

הבדלים בין הרשימות

כאמור, רשימת גיבורי דוד מובאים מובאת פעמיים במקרא, פעם אחת בסוף ספר שמואל ופעם שנייה באמצע ספר דברי הימים. אומנם, ישנם הבדלים רבים, קלים ומשמעותיים יותר, בין שתי הרשימות.
ההבדל הבולט והמשמעותי ביותר הוא מספר הגיבורים. הרשימה בספר שמואל מסתיימת באוריה החיתי, ואילו הרשימה בספר דברי הימים מביאה אחריו עוד כחמישה עשר גיבורים.
אמנדינגן

היסטוריה

האזכור הראשון של היישוב הוא בשנת 1091, אבל ההתיישבות במקום עתיקה הרבה יותר. בשנת 1590 היא הפכה רשמית לעיירה.
בעבר הייתה קיימת גם עיירה בשם אמנדינגן תחתית, אך בשנת 1883 הן אוחדו.

גאוגרפיה

אמנדינגן שוכנת באזור בריסגאו (Breisgau) בין הגבעות של היער השחור והר כיסא הקיסר (Kaiserstuhl) בעמק הריין מצפון לפרייבורג בגובה 189-368 מטר.
בקצה המערבי שלה זורם נהר אלז שהוא יובל של נהר הריין. אלז מתפצל שוב לאחר ההתמזגות שלו עם היובלים דרייסם (Dreisam) וגלוטר (Glotter) ליד העיירה רייגל (Riegel) לשני יובלים המתחברים בהמשך לריין.

ערים שכנות

אמנדינגן גובלת במספר ערים ורשויות מקומיות (בכיוון השעון מצפון): קנצינגן (Kenzingen) מלטרדינגן (Malterdingen) פריאמט (Freiamt) סקסאו (Sexau) דנצלינגן (Denzlingen) רויטה (Reute) וטנינגן (Teningen).

יהדות

בעיר קיימת קהילה יהודית בת כמה עשרות משפחות, וכן בית כנסת הפעיל בשבתות.
רב העיר הוא הרב יעקב יוסף יודקאווסקי.
יוסף שגל

ביוגרפיה

שגל קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מהמכון להוראה של אזרבייג'ן על שם לנין. עד עלייתו הוא עבד ככתב, ולאחר מכן כעורך במספר עיתונים באזרבייג'ן.
עלה לישראל בשנת 1990. בישראל כתב במספר עיתונים ברוסית והגיש תוכנית טלוויזיה בערוץ ישראל פלוס.
נבחר לכנסת ה-17 מטעם מפלגת ישראל ביתנו והיה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ובוועדה לפניות הציבור. במהלך כהונתו יזם שגל תיקון לחוק הסדרת מקומות רחצה, הקובע כי לא ייגבו דמי כניסה לחוף רחצה מילד עד גיל 13, ודמי הכניסה המרביים לנער בין גיל 13 ל-17 יעמדו על סך של 10 שקלים חדשים.
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שובץ במקום לא ריאלי ברשימת ישראל ביתנו לכנסת ה-18, והודיע על פרישתו מהרשימה ומהפוליטיקה. באוגוסט 2009 הוצג על ידי שר החוץ, אביגדור ליברמן, כמועמדו לשגריר ישראל בבלארוס ולאחר אישור ועדת מינויים המינוי אושר על ידי הממשלה ב-9 באוקטובר 2011. עתירה שהוגשה לבג"ץ נגד המינוי - נדחתה. הוא שימש בתפקיד עד ספטמבר 2015.
שגל גר בירושלים, נשוי ואב לשניים.