הסימפוניה החמישית של מאהלר

הסימפוניה החמישית מאת המלחין גוסטב מאהלר נכתבה בין השנים 1901–1902, ובוצעה לראשונה בשנת 1904 על ידי תזמורת גירצניך בניצוח המלחין. ביצוע ממוצע אורך כשעה ורבע.

רקע היסטורי

מאהלר כתב את הסימפוניה במהלך חודשי הקיץ של השנים 1901 ו-1902, בבית הנופש שלו במאיירניג (Maiernigg) שבחבל קרינתיה.
בעקבות הערות מנגני הפילהרמונית של וינה, מאהלר ערך שינויים ביצירה, במיוחד בתפקידי כלי ההקשה, מה שדחה את בכורתה לשנת 1904.
בניגוד לנהוג בז'אנר הסימפוני, של זיהוי היצירה עם סולם מוגדר, מאהלר כתב את הסימפוניה ללא סולם מרכזי. במכתב להוצאת Peters מיולי 1904, הוא ציין כך:
מתוך סדר הפרקים, קשה להציב סולם בראש ה'סימפוניה כולה' . על כן - ובכדי למנוע מבוכה וחוסר הבנה , הצעד המיטבי הוא להשמיט את הסולם

תזמור

בדומה לסימפוניות אחרות פרי עטו, הכתיבה היא לתזמורת סימפונית מורחבת, כולל מגוון כלי הקשה.
בניגוד לשלוש הסימפוניות הקדומות שלו, סימפוניה זו היא אינסטרומנטלית בלבד, ואינה כוללת מקהלות או זמרים סולנים.
כלי נשיפה מעץ
4 חלילים, החליל השלישי והרביעי מנגנים גם בפיקולו.
3 אבובים, האבוב השלישי מנגן גם בקרן אנגלית.
3 קלרינטים בסי במול ובלה, הקלרינט השלישי מנגן גם בקלרינט באס.
3 בסונים, הבסון השלישי מנגן גם בקונטרה בסון
כלי נשיפה ממתכת
6 קרנות
4 חצוצרות
3 טרומבונים
טובה
כלי הקשה
4 תופי טימפני
תוף באס
סנר (snare) בפרק הראשון בלבד.
מצילתיים
משולש
שוט (clapper)
גונג
גלוקנשפיל
כלי קשת
נבל
כינורות ראשונים ושניים
ויולות
צ'לי
קונטרבסים.

מבנה הסימפוניה וניתוח מוזיקלי

לסימפוניה החמישית, בניגוד למבנה המקובל, ישנם כחמישה פרקים המסודרים בשלוש חטיבות גדולות:
חלק I :
1.מארש אבל (Trauermarsch), בדו דיאז מינור
2.בתנועה סוערת (Stürmisch bewegt) בלה מינור
חלק II :
3.סקרצו ברה מז'ור
חלק III:
4.אדאג'ייטו בפה מז'ור
5.רונדו-פינאלה ברה מז'ור

1. Trauermarsch. In gemessenem Schritt. Streng. Wie ein Kondukt : מארש אבל - "בצעדים מדודים, באופן מוקפד, כמו בתהלוכת אבל"

אקספוזיציה:
משקל 2\2. הסימפוניה נפתחת בתרועת אבל הצהרתית אצל החצוצרה בסולו (הנושא הפותח), עם מוטיב המזכיר במקצבו את מוטיב הגורל, מן הסימפוניה החמישית של בטהובן. מיד לאחר מכן, התזמורת נכנסת בטוטי על אקורד לה מז'ור מפואר - תהליך של דימינואנדו הדרגתי המבוסס במקצב מנוקד, מסתיים בהופעתו של נושא לירי (נושא ראשון) בסולם דו דיאז מינור (מספר 2 בפרטיטורה - "באופן מאופק" etwas gehaltener), במיתרים ובקלרינטים. קטע מעבר קצר מחזיר את המאזינים לנושא הפותח, אבל בתזמור מלא, ובהבעה רגשית גדולה יותר, עם ריבוי כרומטיקה ודיסוננסים (מספר 3 בפרטיטורה – "כמו בהתחלה" wie zu anfang). עם סיום הגרסה המורחבת של הפותח, מופיע בהתאמה הנושא הראשון, הלירי, גם כן בהרחבה תזמורית וב"דו-שיח" עם המוטיב המנוקד, המופיע בחטיבת הבראס (מספר 4 בפרטיטורה – " שוב פעם באופן מאופק" wieder etwas gehaltener). נושא חדש (שני), גם לירי באופיו בסולם לה במול מז'ור, מסכם את חלק האקספוזיציה. (מספר 5)
פיתוח:
לאחר תהליך דימינואנדו ומורנדו (גסיסה) הדרגתי, מוטיב התרועה חוזר אצל החצוצרה, רק כדי לעבור באופן מיידי לחלק סוער ודרמטי במיוחד בסי במול מינור)מספר 7 בפרטיטורה – " מהיר יותר במפתיע, מלא תשוקה, סוער " plötzlich schneller. Leidenschaftlich. Wild). החצוצרות, הכינורות, וכלי הנשיפה מעץ מנגנים באופן קונטרפונקטי, כאשר סינקופות עיקשות מופיעות בטרומבונים ובקרנות. בהדרגתיות, מאהלר מאט את הטמפו (לאחר מספר 11 בפרטיטורה – "לחזור לטמפו ההתחלתי באופן בלתי מורגש" unmerklich zu tempo I zurückkehren) עד לחזרה לטמפו ההתחלתי.
רפריזה חלקית וקודה:
הנושא הראשון מופיע בפעם נוספת, בתזמור ששם דגש על כלי נשיפה מעץ ברגיסטר האמצעי-נמוך, ובהופעת כלי הקשה נוספים, כמו תוף סנר. (מספר 12 בפרטיטורה – "בכבדות" schwer). הנושא השני מופיע בשנית, בסולם רה בול מז'ור, גם בתזמור מלא יותר. (במספר 14).
הקודה מתחילה באופן מפתיע בנושא מהפיתוח, אך הפעם ללא שינוי טמפו, ובאופי אספרסיבי אבל מרוחק, תוך כדי אזכור של מוטיב הגורל. (מספר 15 בפרטיטורה – "כמו הטמפו הקודם", immer dasselbe tempo) קרשנדו הדרגתי מביא ליצירת שיא בפורטיסיסימו (fff) (מספר 18 -, "מוחזק באופן מרוסן" klagend zurückhaltend, ולאחריו הופעה סופית של נושא הגורל, בדימינואנדו, ובמקביל מיתרים בטרמולי כרומטיים. הדעיכה מסתיימת בתרועה חרישית בחצוצרה, בחליל, ולבסוף בפיציקטו במיתרים הנמוכים.

2.בתנועה סוערת (Stürmisch bewegt)

תצוגה:
"בהתלהבות גדולה" Mit grosser vehemenz. הפרק מתחיל בפורטיסיסימו fff סוער עם דגשים וספורצנדים מפתיעים, והופעת שני מוטיבים אשר יתלוו להמשך הפרק : 1) מוטיב "אנחה", של נונה קטנה בעלייה ולאחר מכן סקונדה קטנה בירידה, ו-2) מספר שמיניות עוקבות בסטקטו.
חלקי סולמות כרומטים יורדים, יוצרים תהליך התפוגגות ומעבר לנושא השני (מספר 5 בפרטיטורה – "משמעותית איטי יותר" Bedentend langsamer), סולו מלנכולי ביותר לצ'לי (molto cantando) ולכינורות הראשונים, מלווה בשני המוטיבים הבולטים מהנושא הראשון, שהוזכרו בנ"ל, בחטיבת כלי הנשיפה מעץ
.
מעבר מהיר מאיץ בחזרה לווריאציה קצרה וחלקית על הנושא הראשון בטמפו הפותח (מספר 9 – subito tempo I), הנושא השני חוזר גם הוא במתכונת של שינויים מסוימים – בתחילה, סולו לצ'לי ולטימפני בלבד, בסולם מי במול מינור, עם הצטרפות מאוחרת יותר של ויולות וקלרינטים ברגיסט הנמוך. לבסוף קרנות בהכפלה וכינורות מתחלקים בנושא (מספר 12).
פיתוח ורפריזה:
לאחר גשר קצר, מופיע במפתיע הנושא השני מתוך הפרק הראשון, בטונליות של סי מז'ור ("באופן פתאומי, איטי יותר במידה רבה" - plötzlich wieder bedeutend langsamer), ולאחריו גרסה עולזת, מרובת טריולות של הנושא הראשון בלה במול מז'ור (מספר 16 – "יותר התקדמות באופן מיידי" piu mosso subito), קטע כרומטי בירידה מחזיר אותנו לעוד הופעה של הנושא הראשון, שבאמצעו עובר באופן מידי לנושא השני במי מינור, באופן תזמורי מורחב יותר ("קצת לאט יותר" - etwas langsamer).
מאהלר בונה בהדרגתיות מתח, עד לכדי יצירת קליימקס עוצמתי בפה מינור (24- "באופן דחוף" etwas langsamer), שמתפוגג, רק כדי לבנות מתח לקטע כוראלי נפלא בחטיבת הבראס (מספר 28 – "בכבדות" pesante). בקודה, הופעת הנושא הראשון בפעם האחרונה (31) כתובה עם תחושת כבדות גדולה בהרבה, שמתקדמת להופעה של הנושא הראשון עם פרגמנטים חלקיים מהמוטיבים המרכזיים, והנושא עצמו בחטיבת הצ'לי והבאסי. מוטיב ה"אנחה" עובר בין הכלים השונים בסולואים תוך כדי דימנואנדו, עד לכדי התפוגגות מוחלטת.

3.סקרצו ברה מז'ור

4\3." עוצמתי, אבל לא מהיר מדי" Kräftig, nicht zu schnell. הפרק הוא הארוך ביותר בסימפוניה, עם כ-819 תיבות, וביצוע ממוצע של כ-20 דקות. הוא משלב אלמנטים מתוך שני ריקודים שהיו פופולריים ביותר בווינה, בזמנו של מאהלר – הואלס והלנדלר. הפרק נפתח ברה מז'ור, בנושא עליז ותרועתי בקרנות, בכלי נשיפה מעץ וכינורות, וחזרתיות של תבנית הליווי פעמה 3 לפעמה 1, המאפיינת ואלסים. במספר 2, הואלס מקבל תפנית דרמטית עם מעבר קצר לסי מינור, וחזרה לנושא ברה מז'ור, בהרחבה מתמדת (מספר 5 – "זורם שוב" wieder fliessend). תרועת קרנות יער באוניסונו, מבשרת על מעבר לטריו הראשון : ריקוד לנדלר איטי בסי במול מז'ור למיתרים ואבוב, נוסטלגי באופיו, בקצב טמפו מתון אך מתעתע. (במספר 6 – "רגוע יותר" etwas ruhiger). מעבר בקרנות מחזיר לווריאציה על נושא הסקרצו (מספר 7 ואילך), עם פיתוח מתמיד של המוטיבים מתוך חלקו השני. הטריו השני, הוא למעשה אוסף חלקים מקוטעים במתכוון, שיוצרים תצרף של מספר תמונות מוזיקליות קטנות, מאוגדות על ידי מוטיבים מנושא הסקרצו : קטע כוראלי בצ'לי, קטע של פיציקטו במיתרים, חטיבה ארוכה מגוון סולואים מתחלפים בין כלי שונים תוך כדי זרימה מתונה (מספר 12), עד לחזרה חלקית של הכוראל, ולחטיבה סוערת ומהירה. הסקרצו מופיע באופן מלא, תוך כדי שינויי תזמור. (מספר 17). משלב זה, חלקים מהסקרצו ומשתי חטיבות הטריו משתלבים זה בזה, מה שיוצר מצגת של גרסה מוקצנת יותר של ה"תצרף המוזיקלי", עד לכדי חזרה של התרועות מפתיחת הפרק, בתעצומות רגש גדולות ביותר. (באופן מואץ עד הסיום - sehr drängend bis zum schluss)

5.רונדו-פינאלה ברה מז'ור

Allegro 4\4. ברה מז'ור. הסימפוניה מסתיימת בפרק שנבנה באופן הדרגתי. הוא מתחיל בשיח מוזיקלי בין קרן בפה, בסון ואבוב, שכולל בתוכו המצאות של חלקי מוטיבים, אשר יפותחו בהמשך הפרק. בתיבה 23, הנושא מופיע לראשונה, בתצוגה כוראלית של הנושא בקרנות, אשר מבשרת על כניסה מדורגת של כלי הנשיפה מעץ, קרנות וטימפני. במספר 2 בפרטיטורה – "שלא באופן מהיר מדי" nicht eilen נכנס נושא נוסף, אנרגטי, בשמיניות אצל חטיבת הצ'לי. הנושא עובר באופן פוגאלי בשאר כלי הקשת – כינור שני, ויולות, באסים. קטע מודולטורי קצר מעביר לתצוגה נוספת של הנושא הכוראלי, הפעם בתזמור שונה (מספר 5 –tempo I subito). הנושא שני, האנרגטי, מופיע באופן קונטרפונקטי יותר, כאשר באופן מפתיע למדי המיתרים מנגנים חלק מתוך הנושא השני, נושא חלק B מתוך הפרק הרביעי, בסולם סי מז'ור. קטעים קונטרפונקטים נוספים, המבוססים על הנושאים השונים בפרק, מהווים גשר להופעה נוספת של נושא ה-B מהפרק הרביעי, רק הפעם בסולם ה"נכון", סולם הבית של הפרק – רה מז'ור. עם התקדמות הפרקים, המהלכים ההרמוניים והקונטרפונקט הופכים לסבוכים יותר ויותר. קטע שקט וקאמרי (מספר 27 – "מורגש במעט" unmerklich etwas einhenhald) מתחיל תהליך של בנייה הדרגתית לקראת קדנצה כוראלית אדירה בכלי נשיפה ממתכת (מספר 32). סיום מפואר בדמות ההאצה מסחררת של התזמורת כולה, חותם את הסימפוניה.

דברי ביקורת ועוד

הסימפוניה החמישית, כמו הסימפוניות האחרות של מאהלר, לא הובנה כראוי לאחר ביצוע הבכורה שלה. מאהלר התלונן ב-1905, לאחר הופעה כושלת בהמבורג עם הסימפוניה, ש-"החמישית הוא עבודה מקוללת". ביקורות המוזיקה בשנים שלאחר הבכורה היו שליליות במידה רבה. לדוגמה, מבקר המוזיקה והמוזיקולוג הנודע פרדיננד פוהל (Ferdinand Pfohl) פסק כי הסימפוניה החמישית הייתה אחת מעבודותיו החלשות ביותר של מאהלר.העיתון החדש למוזיקה היה אחד מהבודדים שדיבר על הסימפוניה באופן חיובי, על "השפע העצום של יופי" כלשונו, ביצירה. רק לאחר מותו של מאהלר החלה להיות הערכה גדולה יותר של הסימפוניה.
כיום, הסימפוניה החמישית נחשבת לאחד הסימפוניות הפופולריות ביותר של מאהלר, ומבוצעת באופן קבוע באולמות קונצרטים ברחבי העולם.