google/wiki40b huggingface dataset:
קרב ויינה דגה

רקע

בקרב וופלה, שהתרחש ב-28 באוגוסט 1542, האימאם אחמד גראן מחץ את חיל המשלוח הפורטוגלי, והצליח להרוג כמעט את כולו, כולל מנהיג הכוח הפורטוגלי, כריסטובאו דה גאמה. גראן חשב שכעת אתיופיה בידו ולכן שילח את רוב (פרט ל-200) שכירי החרב שנשלחו מהאימפריה העות'מאנית והוליך את כוחותיו אל עבר אגם טאנה בלב האימפריה האתיופית.
הכוח הנוצרי ששרד את קרב וופלה, כ-50 חיילים יחד עם הקיסרית סבלה וואנגאל נמלטו ל-"הרי היהודים" (המזוהים כיום עם אמבסל). ההיסטוריון הפורטוגלי מיגל דה קסטניוזו מוסיף שהקיסר גלאוודיוס הצטרף יותר מאוחר ללוחמים אלו בחג המולד והם "התחננו לפרסטר שיעזור להם לנקום את מות כריסטובאו" הקיסר גלאוודיוס הסכים לנקום בגראן תוך שימוש בכלי נשק פורטוגליים שאוחסנו בעיר דברה דמו לסיוע חירום. הכוח הנוצרי החל לצעוד למחנו של גראן, מזרחית מאגם טאנה. ב-13 בפברואר 1543 הם הביסו בווגארה כוח מוסלמי בפיקוד סגן האימאם סאייד מחמד, שנהרג במהלך הקרב. הנוצרים המשיכו אל עבר המחנה המוסלמי שבו שכן גראן.

הקרב

כאשר הכוח האתיופי-פורטוגלי מצא את מחנהו של אחמד גראן, הם הקימו מחנה בסמוך על מנת שכ-50 מהלוחמים הפורטוגלים שהשמידו את צבאו של סאייד מחמד יצטרפו אליהם מכיוון שעל פי גלאוודיוס:
בארץ הזו חמישים פורטוגלים חזקים יותר מאלף מבני המקום
— Whiteway, p. 77.
בימים שלאחר מכן חילות הפרשים של אתיופיה ואדאל פשטו זה על זה עד אשר המוסלמים הרגו מספר חיילי תובלה אתיופים שבראשם היה אזמץ' קאפלו. לקיסר גלאוודיוס נמאס מהמצב המתוח והוא החל בתנועה במטרה ליזום קרב פנים אל פנים. שני הכוחות החלו את הקרב ביום למחרת כאשר הכוח המוסלמי מחולק לשני ראשים. בתחילה המוסלמים הצליחו לדחוק לאחור את הכוח הנוצרי אך נעצרו על ידי הפרשים האתיופים. בתקיפה זו נהרג גראן נהרג מירי רובאי פורטוגלי. על פי כסטנהוסו, גראן זוהה על ידי הרובאים והם כיוונו את רוביהם אליו. כסטנהוסו הדגיש את ההתלכדות של הפורטוגלים לאחר מות כריסטובאו:
אנחנו משתחווים לדגל הרחמנות קדושה, פרסטר (גלאוודיוס) חיפש למנות אחד מאיתנו למפקד, אך סרבנו מכיוון שלא רצינו מפקד אחר לאחר שאיבדנו את כריסטובאו
— Whiteway, p. 76.
על פי ג'ון בארמודאז מי שהרג את האימאם גראן היה ג'ון מכסטילו. ג'ון נכנס לתוך הכוח המוסלמי על מנת שיוכל לירות בגראן מטווח קרוב. לאחר שירה בגראן, הרגו המוסלמים את ג'ון.
שני ההיסטוריונים, כסטנהוסו ולובו, מסכימים שלפני מותו של אחמד גראן הציע הקיסר גלאוודיוס את אחותו לאישה למי שיהרוג את גראן. אחד החיילים האתיופים הציג את ראשו של גראן כהוכחה אך לאחר מכן התברר שהרובאי הפורטוגלי פצע קשות את גראן לפני שהחייל האתיופי כרת את ראשו.
לכן הוא (גלאוודיוס) לא נתן את ידה של בתו לחייל וגם לא פיצה את הפורטוגזי, מכיוון שלא ידוע מי הרג אותו (את גראן)
— Whiteway, p. 82.
מותו של גראן הכה בהלם את המוסלמים והם החלו לברוח משדה הקרב מכיוון שהיו נאמנים למנהיג ולא למטרה. החריג היה המפקד של הרובאים העות'מאניים:
הוא היה נחוש למות עם ידיים חשופות, יחד עם חרב ארוכה נלחם כאמיץ לב כנגד חמישה פרשים אתיופים שלא יכלו לו. אחד מהם תקף אותו עם כידון הוא משך את הכידון מידיו והפיל את האתיופי מסוסו, לאחר מכן פרש פורטוגלי העונה לשם גונכלו פארננדס הצליח לדקור אותו עם חנית ופצע אותו באופן חמור מעל הברך כאשר גילה שהוא פצוע הוא הוציא את חרבו והרג את האויב.
— Whiteway, p. 81.

לאחריו

לאחר הקרב אשת גראן בטי דאל וומברה הצליחה להימלט מהכוח הנוצרי יחד עם החיילים העות'מאנים לעיר הרר אך בנה נלכד ויותר מאוחר שוחרר תמורת אחיו של הקיסר מינאס.
קמבודיה במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

המשלחת הראשונה אותה שלחה קמבודיה למשחקים בסידני בשנת 2000 כללה רק את נבחרת הכדורעף נכים הלאומית. הנבחרת הפסידה בכל חמשת משחקיה הראשונים, וניצחה באחרון בלבד את נבחרתה של אוסטרליה במשחק על המקומות 7-8.‏ אל הטורנירים הבאים שלחה קמבודיה משלחות קטנות יותר, שלא עלו על שני משתתפים כל אחת. הספורטאים הנכים אותם שלחה קמבודיה מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
אריק כהן

קורות חייו

נולד באוג'דה שבמרוקו ובגיל 6 עלה עם משפחתו לישראל. בשל קשיים כלכליים, המשפחה היגרה לדרום צרפת, ליון ובניס. אביו משה (מואיז) היה חייט ואמו רוזט הייתה עקרת בית. לאריק ארבעה אחים ואחיות: נלי, דניאל, ז'אן-מרק ומרים. בליון שימש בית המשפחה, בית למהגרים יהודים מצפון אפריקה. למרות הדוחק הכלכלי, זכו ילדי המשפחה לחינוך מעולה בזכות מדיניות החינוך החינמית הצרפתית.
למד פילוסופיה, סוציולוגיה וסוציו-בלשנות לתואר ראשון ושני באוניברסיטת ליון. את עבודת הדוקטורט שלו כתב בסורבון בפריז בהנחיית אנני קריז'ל (Annie Kriegel), בנושא המתנדבים בארץ בזמן מלחמות. היה מתלמידיו של הרב "מאניטו" (הרב יהודא ליאון אשכנזי).
כנער, הצטרף לתנועת הנוער היהודי הצרפתי דז' (Dejj). כמדריך של קבוצת "עלה דז'", עלה ארצה בגיל 20 במהלך מלחמת יום הכיפורים.
בישראל היה אחד מבוגריה הראשונים של תוכנית עמיתי ירושלים של מכון מנדל למנהיגות ועסק במחקר של חינוך יהודי ויהדות התפוצות.
הוא הרבה לעסוק בהוראה, בין היתר באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת בר-אילן.
התאמן ולימד קראטה והיה בעל דאן 3. היה מתלמידיו של מאיר יהל, ממייסדי שיטת השוטוקאן בישראל.

תרומתו המחקרית

אריק היה מומחה ליהדות צרפת וחקר במשך שנים את הדמוגרפיה, הזהות, התרבות והמגמות החברתיות בקהילה היהודית בצרפת. בין היתר, הוא העריך את גודל הקהילה בכחצי מיליון נפש וב־2014 טען שכ־100,000 מבני הקהילה עשויים לעלות לישראל.
בתחום חקר השואה ערך יחד עם רעייתו עינת מחקר מקיף במסגרתו רואיינו למעלה מ-500 מורים ו- 2,500 תלמידים. המחקר לימד על עוצמת ההשפעה של לימוד השואה על עיצוב זהות התלמידים ועל הרצון שלהם להמשיך ללמוד על הנושא. בפרט, זוהתה חשיבות רבה לפעילויות חינוך בלתי-פורמליות, כגון נסיעה לפולין. לתחום הוראת השואה משמעות פוליטית רבה בשל השפעת השואה על גיבוש הזהות הישראלית. המחקר השפיע על השיח ועל קבלת ההחלטות בהוראת השואה לתלמידי המגזר היהודי והערבי.
אריק ורעייתו חקרו במשך עשרות שנים את פעילותן של תנועות נוער יהודיות ברחבי העולם, ובפרט את השפעתן של ביקורי בני נוער בישראל במסגרת תוכניות של מחלקת הנוער והחלוץ של הסוכנות היהודית, פרויקט תגלית, ועוד. בנוסף, הם חקרו את השפעתן של תוכניות להכשרת מורים עבור מכונים כגון יד ושם, מכון שלום הרטמן וקרנות שונות. במסגרת פעילות מחקר וייעוץ זו, פיתח אריק שיטה ייחודית להערכת תוכניות חינוכיות, אשר מותאמת למטרות הספציפיות של אותה תוכנית, ומאפשרת קבלת החלטות על ידי מנהליה. על בסיס התוצאות של מחקרים אלו פרסם אריק עשרות מאמרים בתחום הסוציולוגיה של החינוך.
אריק היה מומחה לסוציולוגיה של החינוך הבלתי-פורמלי. היכרותו עם התחום התבססה על ניסיונו האישי כחניך וכמדריך בתנועת הנוער דז', ועל עשרות מחקרים של תנועות נוער, תוכניות לערכים בבתי-ספר ותיירות חינוכית. תרומתו המחקרית בתחום זה חרגה מנושאי המחקר הישירים שלו והוא תרם לפיתוח שיטות ומושגים חדשים בתחום. למשל, מושג ה-Dark Tourism המתאר תופעה פרדוקסלית בה תיירים מבלים את החופשה שלהם באתרי קטסטרופה כגון הירושימה ואושוויץ. אריק פיתח מושג זה מתוך חקר נסיעות למרכזי ריכוז והשמדה.
אריק תרם לפיתוח כלים המבוססים על תורת השטחות, שיטה סטטיסטית אשר פותחה על ידי המתמטיקאי לואי גוטמן, והשתמש בכלים אלו לניתוח שאלות בתחומי מדע מגוונים, כגון רפואה, פסיכולוגיה, וסוציולוגיה וחינוך. השימוש בתורת השטחות סייע לו לתיאור תמונה מבנית של התחומים אותם חקר.

חיים אישיים

היה נשוי לעינת בר און-כהן, בתם של אראלה ומרדכי בר-און, ואביהם של אדם, איתמר, אבנר ואסף חזני.
פורטל לקוחות

פורטל לקוחות הוא שער אלקטרוני לאוסף של קבצים דיגיטליים, שירותים ומידע, נגיש דרך האינטרנט באמצעות דפדפן אינטרנט. 
המונח מוחל לרוב על מנגנון שיתוף מידע בין ארגון לבין לקוחותיו.  הארגון מספק נקודת כניסה מאובטחת, בדרך כלל באמצעות אתר אינטרנט, המאפשרת ללקוחותיו כניסה לאזור שבו הם יכולים להציג, להוריד ולהעלות מידע פרטי. 
פורטלי הלקוחות נפוצים עבור חילוף מאובטח של מידע פיננסי, בדרך כלל כאשר צוותים עובדים מרחוק. חוקי פרטיות כגון Gramm-Leach-Bliley Act דורשים מארגונים להצפין את המידע האישי של הלקוחות שלהם, שנשלח באופן מקוון. שיתוף מידע זה באמצעות אי-מייל אינו תואם את חוק Gramm-Leach-Bliley וחוקי פרטיות פדרליים אחרים.  פורטלי לקוחות מאפשרים למשתמשים לרכז ולנהל את הארגון שלהם בצורה וירטואלית, בדרך כלל כדי להגביר את היעילות ואת התקשורת של הארגון עם לקוחותיו. 
יתרונות נוספים של שימוש בפורטל לקוחות, בשונה משימוש באי-מייל, כוללים אפשרות לעבוד עם קבצים גדולים ללא מגבלה, וגישה עצמאית למאגרי מסמכים פרטיים. 
פורטלי לקוחות משמשים לעיתים קרובות יחד עם אוטומציה של תהליכי עבודה וניהול מסמכים כדי למקסם את יעילות סביבת העבודה.

תעשיות

פורטלי הלקוחות נפוצים בתעשיות רבות, ובכלל זה ארגונים מסחריים שונים, והם בדרך כלל אינם ספציפיים לתעשייה מסוימת.  משרדי עורכי דין עושים שימוש נרחב בפורטלי לקוחות.  הסיבה לכך היא כי בעבודתם המשותפת עם לקוחותיהם מעורבת כמות גדולה של מסמכים. במקרים אלה פונקציונליות שיתוף הקבצים היא הכרחית.  באפשרותו של פורטל לקוחות לתת מענה גם לטיפול בחשבוניות, רישום זמן ומעקב הוצאות. יתרונות אלה מובילים לכך שארגונים קטנים ובינוניים משתמשים בפורטלי לקוחות כדי לנהל את הפעילות העסקית שלהם.
מעון (יישוב עתיק)

מעון או "מעון שביהודה" הוא יישוב קדום בדרום הר חברון. היישוב נזכר במקרא, תחילה בתיאור נחלת שבט יהודה, ולאחר מכן במעשה נבל הכרמלי. יש להבחין בין מעון זו ובין בית מעון הסמוכה לטבריה ובית בעל מעון שבמואב.
מעון שביהודה המשיכה להתקיים כיישוב יהודי לאורך תקופת בית שני, המשנה והתלמוד עד ראשית ימי הביניים. באתר המזוהה עם היישוב, ח'רבת מעין, אותרו שרידי בית כנסת קדום.

אזכורים במקורות

בעת חלוקת ארץ ישראל לשבטי ישראל מעון הייתה לנחלת שבט יהודה, ככתוב בספר יהושע: "זֹאת נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה לְמִשְׁפְּחֹתָם מָעוֹן כַּרְמֶל וָזִיף וְיוּטָּה". 
מדבר מעון הוא גם האזור שבו שאול המלך רדף אחרי דוד על פי המסופר בספר שמואל. דוד, שנמלט משאול המלך, הגיע לכרמל הסמוכה למעון, והוא והאנשים אשר עמו שהו עם רועי הצאן של נבל הכרמלי. מעון המקראית נזכרת גם באחד האוסטרקונים שנמצאו בערד.
היישוב במעון נפגע עם דיכוי המרד הגדול, כפי שמעיד מדרש חז"ל: "כבר היה רבן יוחנן בן זכאי עולה למעון יהודה, ראה ריבה אחת מלקטת שעורים מתחת גללי הסוס". חרף כך, ולמרות החורבן הגדול עוד יותר שאירע כתוצאה מדיכוי מרד בר כוכבא, המשיך היישוב היהודי במעון להתקיים משך מאות שנים, עד שאב הכנסייה אוסביוס העיד בראשית המאה הרביעית לספירה כי מעון, כמו שכנותיה, כרמל, זיף, אשתמוע, ענים ויוטה, הייתה בתקופתו "כפר גדול מאוד של יהודים". עדות נוספת לכך היא שרידיו המרשימים של בית הכנסת הקדום באתר ח'רבת מעין.

בית כנסת עתיק

במעון נמצאו שרידי בית כנסת, שלפי המשוער נבנה במחצית השנייה של המאה ה-4 או תחילת המאה ה-5. ציר הבנייה הוא דרום-צפון, דהיינו כמקובל לכיוון ירושלים. הבנייה חייבה חציבה בסלע. הקירות היו עבים כ-90–100 ס"מ, הגג היה גמלוני, כמו בסוסיא ורצפת פסיפס.
הממצא החשוב ביותר מבית הכנסת הוא תריסר חלקים של מנורת שבעת הקנים עשויה משיש לבן. החוקרים אמדו את גובְהָה בכ-1.6-1.8 מטר. החוקר צבי אילן שהיה שותף לגילויה מתאר אותה: "קניה (קני המנורה), שהיו עשויים מקשה אחת, עוצבו בצורת חוליות מעוגלות ("תפוחים") שהלכו וקטנו כלפי מעלה. בבסיס כל חוליה גולף עלה ("פרח"). קוטר התפוח התחתון הוא 16,5 ס"מ וקוטר התפוח העליון 6.5 ס"מ. בין קני המנורה היו עיטורים מגולפים ששימשו לחיזוקה. זו הייתה מנורה כבדה ביותר, כ-120 ק"ג משקלה (משקל החלקים שנמצאו הוא 25 ק"ג). בסיס המנורה היה מרובע או מדורג. בתחתית התפוח התחתון של הקנה המרכזי חצוב חור מרובע לקיבוע מוט ברזל ("מסמר") שבעזרתו חובר גוף המנורה לבסיס".]

הקשר בין כרמל לבין מעון

הפסוק מספר שמואל מסביר את הקשר בין שני היישובים: "וְאִישׁ בְּמָעוֹן וּמַעֲשֵׂהוּ בַכַּרְמֶל", כלומר במעון בתי מגורים ובכרמל, מרכז כלכלי. עם הגילוי של בית כנסת קדום במעון, ומבני מגורים אחדים,  במדרון הצפוני של תל מעון, דרומית לכרמל, העלה החוקר דוד עמית את ההשערה כי בתקופה הביזנטית בארץ ישראל יהודי כרמל למעשה גרו במעון. מעון הייתה כעין "שכונה" של כרמל. שהרי עקב היות כרמל בסיס מנהלי וצבאי יש להניח כי היהודים לא ירצו להתגורר בקרבתו. בכרמל נמצאו שרידים של שלוש כנסיות אבל לא שרידים יהודיים מעל פני הקרקע. נמצאו גם שרידי דרך רחבה, הסלולה בקו ישר, מכרמל למעון, כעין רחוב מקשר בין שני המקומות. מכאן מסקנתו של החוקר כי היישוב היהודי במעון היה חלק מו המערך היישובי של כרמל - חלק מכרמל רבתי והסבר להיעדרה של מעון מהאונומסטיקון, חיבורו של אוסביוס מקיסריה, שנכתב במאה ה-4.
הייקה לנגהנס

חייה

הייקה נולדה ב בקייפטאון שבדרום אפריקה למשפחה ממוצא גרמני. בצעירותה נמשכה למוזיקה גותית מלנכולית והחלה לעסוק בהלחנה, כתיבה ושירה. לפני שהחלה לעסוק במוזיקה באופן מקצועי עבדה הייקה כמעצבת גרפית, דבר שהיא עושה עד היום. 
הייקה הייתה הזמרת של להקת המטאל הסימפוני Inferium מדרום אפריקה בשנים 2005-2010. ב-2006 הקימה את להקת היחיד LOR3L3I המנגנת דארקווייב אלקטרוני גותי. ב-2012 הצטרפה ללהקת הדום מטאל/מטאל גותי השוודית Draconian כזמרת במקום ליסה יוהנסון שעזבה ב-2011. בהתחלה היו לה בעיות להשיג אשרת עבודה בשוודיה, דבר שפגע ביכולת הלהקה להקליט אלבום. עד לקבלת האשרה הופיעה בתור זמרת זמנית בלהקת הרוק הגותי The Great Sleep בדרום אפריקה. בסוף 2013 קיבלה אשרת עבודה והיגרה לשוודיה. בשוודיה החלה לעבוד עם Draconian אך הופיעה גם כזמרת אורחת עבור להקת הדרון הקוסמי השוודית ISON. ב-2015 יצא Sovran, אלבומה הראשון עם Draconian.
טוביה רוזנפלד

טוביה רוזנפלד (נולד בי"ד באדר ה'תשל"ב 29 בפברואר 1972) הוא שחקן, תסריטאי, עורך טלוויזיה ובמה ומוזיקאי ישראלי. מזוהה במיוחד עם הדמות טוביה מהתוכנית אסי וטוביה בערוץ מאיר לילדים.

ביוגרפיה ומשחק

רוזנפלד נולד בלונדון ועלה לישראל בגיל שנתיים עם משפחתו. בילדותו למד בבתי הספר "נעם בנים" בירושלים ובתיכון למד בישיבת נווה שמואל באפרת. לאחר מכן למד בישיבת אור עציון, את השירות הצבאי בנח"ל עשה במסגרת ההסדר. מ-1995 מנגן באירועים פרטיים. שיחק בתיאטרון אספקלריא ומגיש בערוץ 7 תוכנית בשם "מתכוננים לגאולה".
רוזנפלד נשוי, אב לשישה ומתגורר בבית שמש.

שחקן בערוץ מאיר לילדים

בשנת תשס"ז (2007) הוקם ערוץ מאיר לילדים כאלטרנטיבה דתית לתוכניות הילדים והנוער. הם חיפשו מגיש לפינה בשם "תנ"ך חי" ואיתרו את רוזנפלד שעד אז שידר ברדיו ועסק במוזיקה. מספר חודשים לאחר מכן הגיע אסי צובל לערוץ כעורך שיעורים תורניים וכעורך תוכניות הילדים. רוזנפלד וצובל החלו לשחק בתוכנית "אסי וטוביה". בהמשך שונה השם ל"אסי, טוביה וחברים". טוביה הוא "המבוגר האחראי" המסייע לילד אסי להתמודד עם אתגרים.

הצגות במה ומחזות זמר

רוזנפלד השתתף בכמה הצגות ילדים בתפקיד ראשי. ב-2008 החל לשחק לצד אסי צובל בהצגה "מחר זה מחר" שכתב וביים אסי צובל ומבוססת על הסיפור "מעשה מביטחון" מאת רבי נחמן מברסלב. ב-2010 החל לשחק בהצגת היחיד "טוביה ומקסימוס עושה ניסימוס" שכתבה אפרת קליין וביים יענקל'ה קליין. בהצגה זו גילם שבע דמויות והפעיל בובה. ב-2014 החל לשחק לצד דן סודרי במחזמר "קשורים" שכתבה נחמי רייס העוסק בעולם הווירטואלי והשפעותיו. ב-2016 שיחק במחזמר "האוצר מתחת לגשר" שכתב ביים ועיבד איז'ו ליבוביץ'. ב-2017 שיחק במחזמר "טוביה וחבורת 366" לצדם של שחקנים נוספים מערוץ מאיר לילדים.

מוזיקה

רוזנפלד הוציא סדרת אלבומים בשם "טוביה שר לילדים", המאגדים שירים מוכרים. בסדרה 8 אלבומים: "מזמור שיר", "שמח ורוקד", "עם ישראל חי", "אשא עיני", "אהבת ישראל", "לכה דודי", "הללויה", והאלבום הכפול "טוביה שר תנ"ך".
סוא מלך מצרים

סוֹא הוא שם המוזכר בספר מלכים ב' פרק י"ז כשם של מלך מצרי איתו ניסה הושע בן אלה לקשור קשר במטרה למרוד בשלמנאסר החמישי מלך אשור, לפני עליית האימפריה האשורית על שומרון והחרבתה של ממלכת ישראל בשנת 722 לפנה"ס.

זיהוי דמותו ההיסטורית

כיום לא ברורה זהותו של אותו "סוא" מכיוון שלא ידוע על שליט מצרי בשם זה. הדעות חלוקות בנוגע לזהותו ההיסטורית של סוא, חוקרים מסוימים (שמסתמכים על התיקון של הפסוק שמופיע ב"תנ"ך האנגלי החדש") מציעים כי השם סוא איננו שמו של אחד הפרעונים, ונראה שיש כאן שיבוש מסוים והכוונה היא לשמה של עיר מושבו של תפנחת מייסד השושלת ה-24 (סאו במצרית, Sa-a-a באשורית, סאיס ביוונית). באותה עת נחלקה מצרים לשתי מלכויות ומסתבר שהמורדים בישראל ביקשו סיוע מממלכת מצרים הצפונית, זו שבאזור הדלתא של הנילוס. לעומתם יש חוקרים שטוענים שהמרכז הניהולי של מצרים באותה התקופה היה בכלל בעיר טאניס ושהתיקון של "התנ"ך האנגלי החדש" לפסוק זה לא היה הכרחי, מכיוון שלטענתם הצעתו של האגיפטולוג קנת קיצ'ן (Kenneth Kitchen) לזהות את סוא המקראי עם אוסורקון הרביעי בן השושלת ה-22 הוא הנכון יותר.
פרשני המקרא הידועים משה דוד קאסוטו ואליה שמואל הרטום מציעים בפירושם לספר מלכים בהתייחסותם לסוא מלך מצרים כך: "זיהוי של מלך זה מוטל בספק, ובין החוקרים החדשים יש סוברים, על יסוד מה שנמצא בכתובת אשורית, כי אין סוא שם פרטי, אלא הכוונה לשר מלך מצרים שישב במצרים התחתונה.
"
רנו ריינאסטלה

דגמים

Type RM (1928–1930)  (יוצרו 219 יחידות)
Type RM 1 (1930–1931)  (יוצרו 15 יחידות)
Type RM 2 (1931–1932)  (יוצרו 50 יחידות)
Type RM 3 (1931–1932)  (יוצרו 40 יחידות)
Type RM 4 (1933)
RM5  Type (יוצרו 60 יחידות)
ZS1 Type (הדגם יוצר מינואר 1934, יוצרו 20 יחידות)
יוסף יקותיאלי

קורות חיים

יוסף יקותיאלי נולד בי' ניסן תרנ"ז (1897) לברוך יקותיאל זוסמנוביץ וליונה-מרים לבית קלצקי בעיירה קרטוז-ברזה (Бяро́за-Карту́зская) שבאימפריה הרוסית (כיום בדרום-מערב בלארוס). בשנת 1909, כשהיה בן 12, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. למד ב"תחכמוני" וב"עזרה" ביפו וב"בית המדרש למורים העברי" בירושלים. חזר ליפו ועבד במשרד הארץ-ישראלי, וכן שיחק כדורגל במכבי תל אביב, עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
ב-1914 גויס לצבא העות'מאני ונתמנה כמדריך לחינוך גופני במטה המוג'אהדין (לוחמי מלחמת הקודש), ובבית הספר הממלכתי בעיר שכם. אחר כך הועבר לתפקיד של מתורגמן (טורקית/גרמנית) של פלוגות התחבורה הגרמניות ק.ק. 502., מהן הוגלה יחד עם כל אנשי הצבא היהודים בשנת 1918 לאנטוליה.
בסוף המלחמה חזר לארץ, ועבד במשרד הארץ ישראלי, ועד הצירים והכשרת היישוב. שנתיים עבד בחברת החשמל ברכישת זכויות קרקע בקו החשמל של המתח הגבוה מנהריים לתל אביב. לאחר מכן עבד ב"חברת הנוטע" שעסקה ברכישת קרקעות.
מאז חזרתו ארצה בסוף מלחמת העולם הראשונה היה פעיל ומפעיל ב"מכבי" עד יומו האחרון. הוא היה הרוח החיה ביסוד מוסדות הספורט בארץ ישראל, ההתאחדות לכדורגל, התאחדות אגודות הספורט לחובבים והוועד האולימפי הארץ-ישראלי, וסיפוחם אל מוסדות הספורט הבינלאומיים.
ביוני 1929, בקונגרס של מכבי העולמי במהריש-אוסטרו (צ'כוסלובקיה) קרא בפני המשתתפים את הצעתו לארגן את המכביה הראשונה, "המכביאדה", באביב תרצ"ב בארץ ישראל. הדרך להגשמת הרעיון הייתה ארוכה וקשה. בכ' באדר ב' תרצ"ב (28 במרץ 1932) נפתחה המכביה הראשונה בתל אביב. המשחקים נערכו באצטדיון המכביה שהוקם במיוחד בצפון העיר. השתתפו בהם 5,000 מכבים שבאו מ-22 מדינות. מאז נערכו כל ארבע שנים מכביות נוספות, פרט לתקופת מלחמת העולם השנייה ומלחמת השחרור.
דגל המכביה, תרומת יהודית ויוסף יקותיאלי, לזכר בנם אמנון, מ"כ בפלמ"ח, שנפל במלחמת השחרור לרגלי מצודת נבי יושע בי"א בניסן תש"ח (20 באפריל 1948), הונף לראשונה במכביה השלישית באצטדיון רמת גן ב-1950.
עם קום המדינה נמנה יקותיאלי כפקיד בכיר בוועדה הממשלתית לרכוש הנטוש. ב-1966 פרש לגמלאות.
את ספרו הראשון, "גולה לגאולה", אוטוביוגרפיה, פרסם בהוצאה עצמית ב-1971.

משפחתו

יקותיאלי נישא ליהודית, בתו של עקיבא אריה וייס (ממייסדי אחוזת בית), ולשניים נולדו ארבעה בנים ושתי בנות.
בנו גדעון יקותיאלי היה פרופסור לפיזיקה, מראשוני הפיזיקאים הגרעיניים בישראל.

הנצחתו

ביוני 2008, בטקס בהשתתפות ראש עיריית תל אביב רון חולדאי, ובני המשפחה, הונצח שמו של יוסף יקותיאלי ברחוב בתל אביב, באזור הנמל הצפוני, בקרבת אצטדיון המכביה הראשונה. ביישוב מכבים נקראה דרך על שמו. כמו כן נקרא ארכיון על שמו בכפר המכביה.
ג'נט מק'תיר

ביוגרפיה

מק'תיר נולדה בניוקאסל, בתם של ג'יין ואלק מק'תיר. היא למדה ב"אקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה", ולאחר סיום לימודיה החלה לשחק בתיאטרון.
את קריירת המשחק שלה החלה מק'תיר במספר הפקות של ה-BBC. היא שיחקה בסרט מקצועני ראשון בשנת 1988, "רחוב חצי הירח".
ב-1992 שיחקה בסרט המבוסס על הרומן מאת אמילי ברונטה, "אנקת גבהים". כמו כן שיחקה מק'תיר בדרמה הביוגרפית "קארינגטון", בה גילמה את הציירת והמעצבת ונסה בל, חברה מן המניין בקבוצת בלומסברי ואחותה של וירג'יניה וולף.
בשנת 1997 זכתה להכרה על משחקה הדרמטי בתחום התיאטרון כשקיבלה את פרס הטוני על תפקידה במחזאו של הנריק איבסן "בית בובות". מלבד פרס זה זכתה מק'תיר בפרסים נוספים בתחום התיאטרון כגון "שולחן הזהב" ו"פרס התיאטרון העולמי".
בשנת 1999 שיחקה מק'תיר בתפקיד ראשי בדרמה הקומית "כמו עשב בר", בה גילמה את דמותה של מרי ג'ו ווקר, אם חד הורית היוצאת עם בתה הנערה למסע על מנת לשפר את חייהן של השתיים. על משחקה בסרט זכתה מק'תיר בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
ב-2005 הופיעה מק'תיר בדרמת הפנטזיה של טרי גיליאם "טיידלנד". לאחר מכן גילמה מק'תיר את דמותה של מרי, מלכת הסקוטים במחזה הבריטי של פרידריך שילר "מרי סטיוארט".
ב-2009 השתתפה בסדרת הדרמה "בתוך הסערה", בה גילמה את קלמנטיין צ'רצ'יל, אשתו של המדינאי הבריטי וינסטון צ'רצ'יל.
בשנת 2011 שיחקה בדרמה התקופתית "אלברט נובס" בתפקיד האבורט פייג', על הופעתה הועמדה מק'תיר לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה. בהמשך 2011 שיחקה בסרט האקשן "קאט רצה" לצד פאס וגה.
בשנת 2016 שיחקה בדרמה הרומנטית "ללכת בדרכך" לצד אמיליה קלארק וסם קלאפלין. הסרט היינו מבוסס על מחזה באותו שם שנכתב על ידי ג'וג'ו מויס. באותה שנה שיחקה בסרט "הנשיקה האחרונה של הקיסר", לצד כריסטופר פלאמר ולילי ג'יימס.
אורן זיני

שירותו הצבאי

זיני נולד, גדל והתחנך באשדוד. התגייס לצה"ל ושובץ  בגדוד שקד בחטיבת גבעתי. עבר הכשרה כלוחם, כמפקד כיתה ובהמשך יצא לקורס קצינים. לאחר קורס הקצינים, שימש כמפקד צוות בבה"ד 1. בהמשך שב לגדוד שקד, ושימש כמפקד מחלקת סיור בפלוגה המסייעת. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הפלוגה המסייעת. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדוד. בעת שכיהן בתפקיד זה, סייע לשחקן אקי אבני, לקבל השראה לדמות מפקד הפלוגה בסדרת הדרמה הידועה, "טירונות". לאחר מכן מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד שקד, ולקח חלק בין היתר בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד צבר. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גבעתי, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. 
ביולי 2007 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד צבר, אותו הוביל בלחימה ברצועת עזה, בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה, את תפקידו סיים בשנת 2009. בהמשך מונה למפקד גדוד "הדס" בבה"ד 1 בשנים 2009–2010. לאחר מכן מונה למפקד גדוד גפן בין השנים 2010–2011. לאחר שסיים את תפקידו יצא ללימודים במכללה לפיקוד ומטה "ארמי" בקנזס, ארצות הברית. בשנת 2012 מונה לקצין אג"ם של עוצבת האש, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. ב-1 באוגוסט 2013 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד 17 באוגוסט 2015. בסיום תפקידו יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי. באוגוסט 2016 מונה למפקד מרכז אימונים באש (מא"ש) במל"י, ושימש בתפקיד עד יולי 2017. ב-26 בספטמבר 2016 הוחלט על מינויו למדריך יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
זיני בעל תואר ראשון בלימודי הנדסה תעשייה וניהול ותואר שני בביטחון לאומי. נשוי ואב לשישה ילדים.
איתות (ברידג')

סימון UDCA

UDCA הן ראשי תיבות של Upside Down Counting and Attitude. הסימון ב UDCA הפוך מהסימון בשיטת גבוה נמוך כאשר מסמנים ספירה והתייחסות. אין שוני בין שיטת האיתות ב UDCA לבין שיטת האיתות בגבוה-נמוך כאשר הסימון הוא להעדפת סדרה.

קלף נמוך מעודד המשך בסדרה. קלף גבוה מסמן לא להמשיך בסדרה. כאשר נותנים ספירה, קלף גבוה ואחריו קלף נמוך מסמן מספר אי-זוגי של קלפים. קלף נמוך ואחריו קלף גבוה מסמן מספר זוגי.
דוגמה לאיתות התייחסות: שחקן הוביל ב A♦. שותפו זורק את ה 2♦ ומסמן לו להמשיך באותה סדרה. השותף שסימן סימון מעודד עשוי להחזיק את הקלפים הבאים (כשהיריבים משחקים בחוזה ללא שליט): QJ1062♦. אם שותפו מחזיק את הקלפים 932♦ בהגנה נגד חוזה ללא שליט, הוא ישחק את ה 9 ובאמצעותו יאותת לשותפו שלא להמשיך בסדרה.

דוגמה לאיתות ספירה: שחקן יריב הוביל ב A♦ ואחריו ב K♦. שחקן ששיחק 7 ואחריו 6 הראה מספר אי-זוגי של קלפים. שחקן ששיחק 6 ואחריו 7 הראה מספר זוגי של קלפים.

The Smith Echo

זו שיטת סימון של המגנים כנגד חוזה ב NT. סימון זה נעשה רק כאשר הכרוז משחק בפעם הראשונה. במקום לסמן ספירה, מסמנים התייחסות לסדרה הראשונה בה הוביל השותף
. קלף גבוה מעודד וקלף נמוך מסמן העדפה לסדרה אחרת. ההנחה היא שהכרוז מנסה לפתח את הסדרה הראשונה ששיחק, משום שיש לו כוח ו/או אורך בסדרה. סימון ספירה בסדרה זו על ידי המגנים עשוי לעזור לו. היות שאין תועלת בסימון ספירה, ניתן לנצל את הקלף שמשחקים לסימון העדפת סדרה.