google/wiki40b huggingface dataset:
נורית אביב

חייה

נורית אביב נולדה להנס חיים פין, אחד מצלמי העיתונות הראשונים שפעלו בארץ, ומגיל צעיר סייעה לאביה במלאכת הצילום.
למדה צילום קולנע, ב-IDHEC בפריז והייתה לאשה הראשונה שהתקבלה למגמת הצילום. היא הייתה גם האשה הראשונה בצרפת שזכתה להכרה כצלמת מהמכון הלאומי לקולנוע (CNC). כיום היא מלמדת קולנוע בבית הספר סם שפיגל בירושלים וכן בפריז ובמינכן. 
נורית אביב ביימה 12 סרטים דוקומנטריים. בלב יצירתה  העיסוק בשפה. סרטה "משפה לשפה" שפתח את הטרילוגיה על השפה העברית, זכה בשנת 2004 בפרס הראשון בפסטיבל דוקאביב. בשנת 2008 ערך לה המוזיאון "Jeu De Paume" בפריז תערוכת רטרוספקטיבה. בנובמבר 2015 ערך לה "מרכז פומפידו" בפריז רטרוספקטיבה גדולה, ובה הוקרנו 40 סרטים, ובהם סרטים שצילמה, סרטים שביימה וכמה סרטים של במאיות ובמאים שאביב בחרה להזמין. סרטיה מוצגים באופן קבוע בבית קולנוע בפריז, ההקרנות מלוות בדיונים שמנחים אנשי רוח מתחומים שונים.
אביב צילמה כמאה סרטים עלילתיים ודוקומנטריים, הראשון שבהם הוא הסרט "שבלול" בבימוי בועז דוידזון. בין הבמאים שאיתם עבדה עמוס גיתאי,  אנייס ורדה, רנה אליו, ז'ק דוילון, מיכל בת אדם.
בשנת 1976 נחטפה במהלך טיסה בין תל אביב-יפו לפריז בטיסת אייר פראנס לאנטבה שבאוגנדה.
סלסטינוס הראשון

ביוגרפיה

סלסטינוס נולד ברומא כרומאי. פרטים מועטים ידועים אודות ילדותו. ידוע כי שמו של אביו היה פריסקוס, וכי התגורר זמן מה במילנו עם אמברוזיוס הקדוש. מסמך משנת 416 שנכתב עבור האפיפיור אינוקנטיוס הראשון מציין כי נשא את התואר "דיאקון".
מסורות מייחסות מספר תפילות נוצריות לסלסטינוס, אף שהתפילות אינן מציינות זאת במפורש. סלסטינוס לא נכח בועידת אפסוס הראשונה בשנת 431, אולם שלח את עמדתו בכתב לוועידה, ונותרו עד היום מספר מכתבים ששלח להגמונים של אפריקה, איליריה, תסלוניקי ונרבון.
סלסטינוס יצא נגד הפלגיאניזם, ושלח את פלדיוס לכהן כהגמון באירלנד בשנת 431 במטרה לנצר את האי (לימים פטריק הקדוש המשיך במלאכתו של פלדיוס).
סלסטינוס יצא נגד המינות הנובאטיאנית ברומא, אסר את ההגמון הנובאטיני ורדף את המאמינים במינות זו.
סלסטינוס נפטר ב-27 ביולי 432 ונקבר בבית הקברות שלצד ויה סאלאריה ברומא, אולם גופתו הועברה לבזיליקת סנטה פרסדה.
לימים הוכרז סלסטינוס כקדוש נוצרי. יום חגו הוא ה-6 באפריל בכנסייה הקתולית, וה-8 באפריל בכנסיות המזרחיות.
מגיד שיעור

מגיד שיעור הוא אדם (רב, או תלמיד חכם) המוסר שיעור בפני קבוצת אנשים באופן קבוע. ישנם שיעורים כדוגמת הדף היומי, המתקיימים מדי יום ביומו, וישנם המתקיימים מדי פרקי זמן קבועים.
קיימים מגידי שיעורים המוסרים את שיעוריהם במשך שנים רבות, ובעוד שקהל השומעים מתחלף עם השנים, הרי שהמגיד שיעור עצמו נשאר. במקרים אחרים, מגיד השיעור הוא זה שמסיים את תפקידו, מסיבות שונות, ואז קהל המשתתפים בשיעור, זוכה למגיד שיעור חדש.
בקהילות מסוימות רואים בהשתתפות בשיעור קבוע חשיבות עליונה, עד כי גם הלומדים, וגם המגיד שיעור עצמו נמנעים מלהיעדר מן השיעור, ולא מגיעים אליו, רק מסיבות חשובות ביותר.
גם בישיבות לרמותיהן השונות, וגילאי התלמידים, נקראים הר"מים מגידי שיעור.
ישנם מגידי שיעור העושים את עבודתם תמורת שכר, שכן לימוד התלמידים, זוהי פרנסתם, ושכר זה משמש אותם להביא לחם למשפחתם. לעומתם ישנן מגידי שיעור, המוסרים את שיעורם, לאחר שעות עבודתם, שלא על מנת לקבל פרס.
תלמיד שלמד אצל מגיד שיעור, צריך לנהוג בו כבוד גם לאחר שסיים ללמוד אצלו, ואף אם התלמיד התמיד ועלה במעלות התורה, והפך תלמיד חכם בעצמו, הרי הוא חייב בכבוד מגיד השיעור הראשון.
דינו של מגיד שיעור הוא בדרך כלל כדין רבו שאינו מובהק, אך ישנם מגידי שיעור, שעל התלמיד לכבד אותם כאת רבו המובהק, כגון ראש הישיבה המוסר את השיעור השבועי, אך גם מקנה לתלמיד דרכים בעבודת השם.
מגידי שיעור מסוימים בעבר, וגם בהווה הצליחו יותר מאשר אחרים, בעוד ששיעורו של הרב מרדכי אלון הצליח למלא אולמות, אחרים מושכים פחות תלמידים. מגידי שיעורים מצליחים, הופכים את החומר התלמודי, שהוא קשה להבנה, כפי שהוא קשה גם להסבר, לחומר מרתק. מגיד השיעור, משתמש בטכניקות שנלמדות בקורסים למרצים. כגון: אינטונציה נכונה, ושפת גוף מתאימה. מגיד השיעור מגיע לשיעור כשהוא מוכן היטב, אך הוא גם יודע להשיב על שאלותיהם של התלמידים. שפה ברורה והתנסחות בהירה, גורמים לתלמידים להקשיב, להבין ולרצות לשמוע עוד.

מגידי שיעור בעידן האינטרנט

לקראת סוף שנות האלפיים, הוקמו מספר ארגונים, בהם: קול הלשון, קול הדף, קול המשנה, אשר לקחו על עצמם להפיץ שיעורי תורה, בנושאים שונים, באמצעות קלטות, ובאמצעות האזנה לטלפון. הארגונים הצליחו לרכז מספר רב של מגידי שיעור, ביניהם: הרב מיכל זילבר, הרב ישראל דנדרוביץ ואחרים, אשר רובם הקליטו את שיעוריהם, בהתנדבות וללא תמורה. נפתחו ספריות בהן ניתן היה לשאול קלטות, ולהחליף קלטות בקלטות.
עם התרחבות השימוש באינטרנט בעולם הדתי והחרדי, הוקמו אתרים לארגונים הנ"ל, וכן הוקמו ארגונים חדשים המשתמשים באינטרנט, לצורך הפצת שיעורי תורה של בכירי מגידי השיעורים.
הרמן באלק

קריירה מוקדמת

באלק נולד ב-7 בדצמבר 1893 בדנציג שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. אביו היה גנרל לוטננט בצבא הפרוסי ומפקד דיוויזיה במלחמת העולם הראשונה, שקיבל את עיטור הפור לה מריט, סבו היה קצין בצבא הבריטי ברגימנט ארגייל וסאטרלנד, ואילו אב-סבו היה קצין בלגיון הגרמני של המלך ושירת תחת פיקוד הדוכס מוולינגטון. בשנת 1913 התגייס באלק לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד הרובאים ההנוברי ה-10. באלק לחם במלחמת העולם הראשונה בחזיתות השונות, והיה מועמד לקבלת עיטור הפור לה מריט, אך עקב סיום המלחמה לא קיבל את העיטור.
לאחר המלחמה נשאר באלק ברייכסווהר, וב-1922 הועבר לרגימנט הפרשים ה-18 ושירת בו במהלך 12 השנים הבאות.

מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה שירת באלק כקצין מטה במפקדת המפקח הכללי על היחידות הממונעות, ובאוקטובר 1939 מונה למפקד רגימנט הרובאים הממונע ה-1, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1, ופיקד עליו במהלך המערכה על צרפת. על הצלחתו בקרבות קיבל באלק ב-3 ביוני את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-1 באוגוסט הועלה באלק לדרגת אוברסט, ובסוף 1940 מונה באלק למפקד רגימנט הפאנצר ה-3, ופיקד עליו במהלך המערכה על יוון. ב-15 במאי 1941 מונה באלק למפקד חטיבת הפאנצר ה-2 שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-2, וביולי 1941 מונה באלק לקצין במטה המפקח הכללי של כוחות השריון. במאי 1942 מונה באלק למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11 עימה לחם במהלך מתקפת הקיץ ב-1942. לאחר כיתור הארמייה השישית בסטלינגרד הוכפף באלק והדיוויזיה שבפיקודו לקורפוס הפאנצר ה-48 ולחם עמו במבצע סערת חורף. על הצלחתו בקרבות קיבל ב-20 בדצמבר 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, וב-4 במרץ 1943 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות. ב-3 באפריל 1943 מונה באלק למפקד דיוויזיית גרוסדויטשלנד, וב-2 בספטמבר 1943 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-14 בחזית האיטלקית, ולחם עמו בקרב סלרנו. ב-1 בנובמבר 1943 הועלה באלק לדרגת גנרל חיל השריון, וב-15 בנובמבר חזר באלק לחזית המזרחית ומונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-48 עמו לחם בבלימת מתקפת החורף הסובייטית. ב-31 באוגוסט 1944 קיבל באלק את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים, ולמחרת מונה למפקד ארמיית הפאנצר הרביעית, והצליח להדוף עימה כמה מהמתקפות הסובייטיות. ב-21 בספטמבר 1944 מונה באלק למפקד קבוצת ארמיות G בחזית המערבית, אולם לאחר שהורה על נסיגת הארמייה ה-19 אל מעבר לנהר הריין הועבר מתפקידו, ומונה למפקד הארמייה השישית בהונגריה. במהלך הקרבות בבודפשט פיקד באלק על קבוצת הארמיות באלק שכללה בנוסף לארמייה השישית את הארמיות ההונגריות הראשונה והשלישית. לאחר קרבות עזים בהונגריה נסוג באלק לשטיריה שבאוסטריה, וב-8 במאי נכנע באלק בראש כוחותיו לגנרל הוראס מק'ברייד מפקד הקורפוס ה-20 האמריקאי, שהיה חלק מהארמייה האמריקנית השלישית.

לאחר המלחמה

באלק שוחרר מהשבי ב- 1947. ב-1948 נשפט באלק על חלקו ברצח יוהאן שוטקה שהוצא להורג ללא משפט בתקופת פיקודו על קבוצת ארמיות G, לאחר שנמצא שיכור בשעת קרב ומשום כך לא סיפק ירי ארטילרי לסיוע. באלק נמצא אשם ונגזר עליו 3 שנות מאסר, שהופחתו לאחר מכן לשנה וחצי. לאחר שחרורו השתתף בכמה סמינריונים על המלחמה, וב-29 בנובמבר 1982 מת באלק באשפרג והוא בן 89 שנים.
קוזיי גוניי

רקע כללי

הסדרה מספרת את סיפורם של שני אחים - קוזיי וגוניי. קוזיי נועז ומרדני, חסר פחד וספונטני. גוניי הוא ההפך מקוזיי. הוא רגוע, סבלני, לא פועל מבלי לחשוב והוא תלמיד מעולה. הדבר היחיד שיש להם במשותף היא אהבתם לג'מרה. כשגוניי וג'מרה התאהבו, קוזיי נותר הרוס. באותו הלילה, התרחשה תאונת דרכים, בה היו מעורבים האחים, ונהרג בה אדם. למרות שגוניי נהג במכונית, קוזיי מקבל על עצמו את האשמה משום שהוא רוצה שיהיה לאחיו הגדול עתיד טוב. קוזיי נשלח לכלא ל-4 שנים.
הסדרה נפתחת 4 שנים מאוחר יותר, כשקוזיי משתחרר מהכלא וחוזר למשפחתו ולחייו. אבל מהר מאוד הוא מבין שחייו לעולם לא יהיו אותו הדבר.
יוסף מילט

קורות חיים

יוסף מילט נולד בדומברובה שליד טרנוב בגליציה המערבית (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). למד בילדותו עם אביו שהיה מורה לעברית ולתנ"ך.
מאוחר יותר למד אצל החזנים משה שור וזיידל רובנר (מרגובסקי) ובאקדמיה למוזיקה בווינה. 
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. מילט לימד תאוריה של המוזיקה בבית הספר לנגינה שנקרא אחר כך הקונסרבטוריון שולמית בתל אביב; עם תלמידיו נמנו יהודה שרת ופואה גרינשפון. בשנת 1928 נסע לווינה להשתלמות. עבד שם כמורה במדרשה לחזנים של יהודה ליב מילר וניצח על כמה מקהלות. החזן עמנואל פראנקל מבית הכנסת הפולני בווינה היה מטובי המבצעים של יצירותיו, אבל סירב להקליט.
בשנת 1932 נאלץ להפסיק את עבודתו. בשנת 1938, כשאוסטריה סופחה לגרמניה הנאצית, נמלט מילט לאיטליה, ומשם לטורקיה.
בטורקיה נעצר ונשלח למאסר עד לשנת 1944.
באותה שנה הצליח לחזור לארץ ישראל. בעזרת פואה גרינשפן קיבל משרה במכון לחינוך מוזיקלי. פעל כמלחין של מוזיקה הליטורגית יהודית ומוזיקה מקהלתית. בין השאר ניצח על מקהלת בית הכנסת הגדול בתל אביב.
נפטר ב-1947, בגיל 58. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
מצרים התיכונה

מצרים התיכונה הוא חבל ארץ במצרים השייך למצרים העליונה. הוא משתרע באזור שבין מצרים התחתונה, שבעיקרו הוא אזור הדלתה של הנילוס, לבין מצרים העליונה. מבני סויף (بني سويف) בצפון מקו רוחב 31° 05' N ובמעלה זרם הנילוס דרומה כולל אזור אל-פיום, אסיוט, סוהאג ועד העיקול של הנילוס ליד קינא (قنا). 
הכינוי "מצרים התיכונה" לחבל ארץ זה נטבע במאה ה-19 על ידי הארכאולוגים, אשר הרגישו בצורך לייחד שם נפרד לחבל ארץ זה המתחיל מדרום לקהיר. במצרים העתיקה החלוקה הייתה לשני אזורים: מצרים העליונה ומצרים התחתונה.
מבחינה גאוגרפית נדחק אפיק הנילוס באזור זה לעבר השוליים המזרחיים של עמק הנילוס. כתוצאה מכך השטח המעובד על יד האיכרים נמצא ברובו במערבו של הנהר.
הוועד המרכזי של פת"ח

הוועד המרכזי של הפת"ח (בערבית:  اللجنة المركزية لحركة فتح, תעתיק מדויק: אללג'נה אלמרכזיה לחרכת פתח) הוא הגוף העליון בפת"ח האמון על קבלת ההחלטות במבנה התנועה. על פי אמנת פת"ח, כולל הגוף 21 חברים קבועים, אשר נבחרים על ידי צירי התנועה באופן ישיר במהלך ועידת התנועה.
בדצמבר 2016 זכה במקום הראשון בבחירות לוועד המרכזי מרואן ברגותי, הכלוא בכלא הדרים.

בחירת החברים

18 מחברי הוועד נבחרים על ידי צירי פת"ח במהלך ועידת פת"ח בהליך הצבעה חשאי. שלושה חברים נוספים נבחרים על ידי חברי הוועד שכבר נבחרו לתפקיד בהסכמה של שני שלישים מחברי הוועד. סעיף 65 באמנת פת"ח קובע כי על מועמד לוועד המרכזי להיות חבר בתנועה במשך 15 שנים ברציפות לכל הפחות. כמו כן, חייב המועמד להיות לפחות בדרגה של מזכיר התנועה בסניף פת"ח מחוזי או בדרגה מקבילה במנגנוני הביטחון הפלסטיניים. על מנת להיבחר, על המועמד לקבל לפחות 40% מקולות הבוחרים בוועידת פת"ח. במידה שאחד מחברי הוועד מת, פוטר, התפטר, או אינו יכול למלא את תפקידו מסיבות רפואיות, יבחרו חברי הוועד מחליף מהמועצה המהפכנית ברוב של שני שלישים מהחברים.

אופן ההתכנסות

בסעיף 66 באמנת פת"ח נקבע כי על הוועד המרכזי להתכנס לפחות אחד לחודש על מנת להציג את אופן הפעולה של התנועה בנוגע לכל אחד מהעניינים הרלוונטיים. בתקופה שבין הפגישות, על כל אחד מחברי הוועד לפעול בתחומו. כמו כן, ניתן לכנס פגישות חירום של הוועד. בכל התכנסות של הוועד צריכים לנכוח לפחות שני שלישים מחבריו.

נושאי תפקידים וחברים בוועד כיום

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
יו"ר פת"ח והרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, מכהן גם כיו"ר הוועד ומנהל את ישיבותיו. יושב ראש הוועד אינו נבחר לוועד בהליך רגיל, אלא מקבל את תפקידו לאחר שנבחר לתפקיד יו"ר התנועה.
בוועידת פת"ח השישית שנערכה באוגוסט 2008 נבחרו בבחירות ישירות 18 חברי הוועד. אלו שמותיהם לפי מספר הקולות שקיבלו (מהרב ביותר למועט ביותר): מוחמד רניים, מחמוד אל-עאלול, מרוואן ברגותי, נאסר אל-קדווה, סלים אל-זענון, ג'יבריל רג'וב, תאופיק טיראווי, סאיב עריקאת, מוחמד דחלאן, מוחמד אל-מדני, ג'מאל מוחייסן, חסיין א-שייח', עזאם אל-אחמד, סולטאן אבו אל-עינין, נביל שעת', עבאס זכי ומוחמד שתייה. כמו כן מונו לוועדה מאוחר יותר סחר בסיסו, זכריא אל-ארא ונביל אבו רודיינה.
בישיבתו הראשונה של הוועד במתכונתו הנוכחית, שנערכה בחודש ספטמבר 2009, הוחלט על מינוי חלק מחברי הוועד לתפקידים פנימיים בתוכו. ואלו נושאי התפקידים:
מזכ"ל הוועד - מוחמד רניים.
סמזכ"ל הוועד - ג'יבריל רג'וב.
הממונה על היחסים הלאומיים - עזאם אל-אחמד.
הממונה על יחסי החוץ - נביל שעת'.
הממונה על היחסים עם מדינות ערב - עבאס זכי.
עד סוף שנת 2010, כיהן מוחמד דחלאן כאחראי התקשורת של הוועד, אולם הוא פוטר מתפקידו עם השעייתו מהוועד, ובמקומו מונה לתפקיד נביל אבו רודיינה.
שרה רומר

ביוגרפיה

רומר נולדה בסן דייגו, קליפורניה בארצות הברית למשפחה נוצרית. התחילה לדגמן בגיל 15 אחרי ש"גילו" אותה קונה קפה בסניף סבן אילבן מקומי. בגיל 17 עזבה את הבית ועברה לניו יורק כדי לקדם את קריירת הדוגמנות שלה.

קריירה

רומר חתמה חוזה עם סוכנות הדוגמניות "ID Model" בניו יורק. כיכבה בין היתר על השערים של GQ, קוסמופוליטן, מקסים, אסקווייר, Nylon ,Self ו-Interview.
קריירת המשחק שלה החלה בשנת 2006 כאשר שיחקה לראשונה בסרט העצמאי "חותכי ורידים: סיפור אהבה". ובאותה שנה גילמה את לייסי בסרטו של טקאשי שימצו "הטינה 2".
בשנת 2007 כיכבה בסרט האימה "דיסטרביה" לצד שיה לה-באף.
בשנת 2009 שיחקה בקומדיות "מעודדים צמודים" ו-"דלת הזהב". כמו כן, השתתפה בקליפ לשיר "Come Back to Me",מתוך אלבומו הראשון של הזמר דייוויד קוק.
בשנת 2010 גילמה את מדיסון ווקר בסרט האימה "להעיר את מדיסון", ושיחקה בסרט "נעול בפנים", בו גם לקחה חלק כמפיקה שותפה. באותה שנה כיכבה בסדרת הטלוויזיה "האירוע" ברשת NBC, לצד ג'ייסון ריטר. הסדרה בוטלה ב-13 במאי 2011 לאחר 22 פרקים.

חיים אישיים

ב-2014 היא החלה בזוגיות עם השחקן צ'אד מייקל מאריי, והם נישאו בינואר 2015. במאי אותה שנה נולד בנם הבכור. בתם השנייה נולדה במרץ 2017.
טפיר בירדי

שם

הטפיר הבירדי נקרא על שמו של חוקר הטבע האמריקאי ספנסר פולרטון בירד (Spencer Fullerton Baird) אשר טייל במקסיקו ב-1843 והבחין בחיות אלו. עם זאת הטפיר הבירדי תואר לראשונה על ידי חוקר טבע אמריקאי אחר, ו. ט. וייט. בדומה לטפירים האחרים באמריקה הלטינית, מכונה הטפיר "דנטה" על ידי האוכלוסייה באזור זה. באזור אואחאקה ווראקרוס מכונה הטפיר הבירדי anteburro. בקוסטה ריקה, פנמה וקולומביה נקרא הטפיר macho de monte, ובבליז, שבה הטפיר הבירדי הוא החיה הלאומית הוא מכונה פרת הרים.

תפוצה ומקום חיות

הטפיר הבירדי חי ביערות עבותים במרכז אמריקה, כולל דרום מזרח מקסיקו, בליז, גואטמלה, הונדורס, קוסטה ריקה, ניקרגואה, פנמה, וייתכן שגם בקולומביה ובאקוודור. ניתן למצוא את הטפיר הבירדי בגבהים של 3,350 מטרים.

תיאור

על פניו וצווארו אזור בעל צבע קרם, ונקודה כהה על לחיו, מתחת ומאחורי עינו. שאר גופו בצבע חום כהה או חום אפרפר. הטפיר הבירדי הוא הגדול שבשלושת מיני הטפיר האמריקניים, והוא היונק היבשתי הגדול ביותר לאחר היגואר החי באזור שממקסיקו ועד דרום אמריקה. אורך גופו של הטפיר הבירדי מגיע לשני מטרים, גובהו 1.2 מטר, ופרטים בוגרים שוקלים בין 240 ל-400 ק"ג. בדומה למיני טפיר אחרים, לטפיר הבירדי זנב קצר ועבה וחוטם ארוך וגמיש. להם ארבע בהונות בכל אחת מרגליהם הקדמיות, ושלוש בכל אחת מרגליהם האחוריות.

רבייה ומחזור חיים

משך ההיריון של נקבת הטפיר הבירדי כ-400 יום, ובסופו נולד גור יחיד (לידת מספר גורים נדירה ביותר). צבע פרוותו של הגור הצעיר הוא חום אדמדם, עם נקודות ופסים לבנים, צבע המשמש כהסוואה. במהלך השבוע הראשון לחייו נשאר הגור במחסה, מבודד, בעוד שאמו תרה אחר מזון ושבה אליו מזמן לזמן להניקו. לאחר מכן מצטרף הגור לאמו בחיפושים אחר מזון. בהגיעו לגיל שלושה שבועות מסוגל הגור לשחות. הגור נגמל מיניקה לאחר כשנה, ומגיע לבגרות מינית שישה עד שנים עשר חודשים לאחר מכן. תוחלת חייהם יכולה להגיע עד שלושים שנה.

התנהגות

הטפיר הבירדי עשוי להיות פעיל במהלך כל שעות היממה, אולם לרוב הוא פעיל בעיקר בלילה. הוא ניזון מעלים ומפירות שנפלו על הקרקע. הטפיר הבירדי נוהג להימצא בקרבת מים ונהנה לשחות ולהשתכשך בהם, ובימים חמים במיוחד הם עשויים לשהות במים כשרק ראשם מעל פני המים. 
הטפיר הבירדי הוא לרוב סוליטרי (חי בבדידות), אף שאין זה נדיר שמתקיימות קבוצות הניזונות יחד ולעיתים קרובות ניתן לצפות בפרטים, במיוחד בגילאים שונים, הנמצאים ביחד (אמהות עם צאצאיהן, צעירים עם בוגרים). הטפירים מתקשרים באמצעות שריקות חדות וציוצים.

שימור

איגוד השימור העולמי מסווג את הטפיר הבירדי כמין בסכנת הכחדה. ציד ואיבוד שטחי מחיה מהווים שני גורמים מרכזיים בירידה בגודל האוכלוסייה.
המלון הסקוטי

המלון הסקוטי (באנגלית: The Scots Hotel) הוא בית מלון בעיר טבריה, הנמצא בבעלותה של הכנסייה של סקוטלנד. המתחם בו שוכן המלון הוקם במאה ה-19 ושימש כבית חולים, ומאוחר יותר הוסב לאכסניה לצליינים ולבית הארחה, עד להפיכתו לבית מלון.

תולדות המקום

המלון הסקוטי שוכן ברחוב גדוד ברק במזרחה של טבריה, בסמוך לחוף הכנרת.
מבני מתחם בית המלון הוקמו בשלהי המאה ה-19 על ידי ד"ר דייוויד ואט טוראנס, רופא סקוטי שהגיע לעבוד בארץ ישראל ממניעים דתיים. הם נבנו מאבן הבזלת המקומית.
בשנת 1894 נפתח במקום בית חולים בניהולו של ד"ר טורנס, שהיה בית החולים הראשון בעיר. מאוחר יותר (בשנים 1921 עד 1953) עבד בבית החולים גם בנו של ד"ר טורנס, ד"ר הרברט טורנס (Herbert Torrance). במקום פעל גם בית ספר לאחיות.
בית החולים הוסב בהמשך לבית חולים ליולדות, עד שנסגר בשנת 1959. מספר שנים לאחר סגירת בית היולדות הוסב המתחם לבית הארחה, שאירח בעיקר צליינים נוצרים.
בשנת 1999 החליטה הכנסייה של סקוטלנד להסב את המתחם לבית מלון. לאחר שיפוץ נפתח בית המלון במקום בשנת 2004. מקצת מחדריו ממוקמים במגורי אנשי צוות בית החולים לשעבר והם בעלי קירות בזלת. במקום פועל מרכז מבקרים ובו מוזיאון לתולדות המתחם.
בשנת 1930 נפתחה באחד המבנים במתחם כנסייה. בית המלון מקיים בה כיום קונצרטים מעת לעת. בקומה העליונה של הכנסייה פועל בית ספר יסודי יהודי משיחי.
אנדרטת ולינגטון (דבלין)

הקמה ועיצוב האנדרטה

האנדרטה הוקמה מתוך כוונה להנציח את תרומתו של ארתור ולסלי, הדוכס מוולינגטון, כשנתיים לאחר שעמד בראש הקואליציה שהביסה את נפוליאון בונפרטה בקרב ווטרלו, והפך כך לאחד מהגיבורים הצבאיים החשובים של בריטניה בתקופה. בתקופה זו הוקמו מספר אתרים לציון הניצחון, ורבים מהם התרכזו בדמותו של ולינגטון. חשיבות ההקמה של אנדרטה לכבודו בדבלין נובעת מכך שזו עיר הולדתו. העבודה על האנדרטה התחילה בשנת 1817 בעיצובו של האדריכל האנגלי סר רוברט סמירק, אך בשנת 1820 נגמרו התקציבים לבנייתה והיא נותרה בלתי גמורה למשך מספר עשורים. רק ב-18 ביוני 1861 האנדרטה הושלמה ונפתחה לציבור.
כשהעבודה על האנדרטה החלה, היא יועדה להיות אנדרטה לכבוד ולינגטון (Testimonial), אך היא הושלמה לבסוף רק כעשור אחרי שנפטר, ולכן נחשבה אנדרטה לזכרו (Monument). בנוסף, בתוכנית המקורית לצד האובליסק היה מיועד להיות פסל ברונזה של ולינגטון רכוב על סוס, אך בעיות תקציב הביאו לביטול תוכנית זו.
לאורך ארבע הדפנות של בסיס האובליסק ישנם ארבעה לוחות ברונזה, הראשון מכיל כתובת לזכרו בעוד ששלושת האחרים מכילים תבליטים המתארים חלקים חשובים בחייו; 'חופש דתי ואזרחי' (של הפסל ג'ון הוגאן), 'ווטרלו' (של הפסל תומאס פארל) ו-'מלחמות הודו' (של הפסל ג'וסף רובינסון קירק). לוחות הברונזה נוצרו מתותחים שנלקחו שלל במהלך קרב ווטרלו (נוהג נפוץ בתקופה).
על שם האנדרטה נקראת גם 'דרך ולינגטון' אשר עוברת בסמוך לה בתוך הפארק.
חכאים

מזון

המזון של החכאים הוא בעיקר דגים קטנים ופלנקטון.
יחסי ארצות הברית–בנין

היסטוריה

המאמצים להמשיך את האינטרס הלאומי המובלים על ידי USAID, כוללות תוכניות יעילות הממוקדות בהענקת חינוך יסודי, בריאות המשפחה (כולל תכנון משפחה), של נשים וילדים, בריאות, והתמודדות עם מחלות המועברות במגע מיני, במיוחד את התפשטות ה-HIV. בנוסף, קיימות תוכניות לשיפור הדמוקרטיה והממשל בבנין, על ידי עידוד החברה האזרחית למעורבות בקבלת ההחלטות הלאומיות; חיזוק מנגנונים לקדם שקיפות ואחריות; שיפור היוזמות המקומיות; ושיפור שיטת הבחירות. מערך של תוכניות לשיתוף פעולה צבאי מחזק את המאמצים הדמוקרטיים. שיתוף הפעולה הצבאי של שתי המדינות מתרחב כעת, הן באופן בילטרלי והן במסגרת אזורית רחבה יותר.
בפברואר 2006 ממשלת בנין, חתמה על הסכם ל-5 שנים בשווי 307 מיליון דולר להקמת מתחם אתגר המילניום (MCC) כדי להגדיל את השקעות הסקטור הפרטי בבנין. התוכנית מסירה מגבלות מפתח לצמיחה ותומכת שיפורים בתשתיות פיזיות ומוסדיות בארבעת מגזרים קריטיים: קרקעות, שירותים פיננסיים, צדק, ושווקים. הפרויקטים המוצעים מחזקים אחד את השני, ותורמים לשיעור תשואה כלכלית של 17%.
ארצות הברית מקדמת את האתוס של אכיפת החוק על ידי עבודה עם הרשויות בבנין לדכא פשעים, לעזור למגר את השחיתות, לקידום ממשל תקין המבוסס על שלטון החוק, והגדלת הדו"חות הרשמיים.
לשכת יחסי הציבור של ארצות הברית בקוטונו מובילה את חילופי התרבות, החינוך והחינוך בין שתי המדינות, תוך התמקדות בחינוך של ממשלת בנין והציבור על הזדמנויות הסחר והיתרונות של חוק הצמיחה וההזדמנות באפריקה. המשרד גם מסייע בהרחבת המאמצים לבניית אמצעי תקשורת אחראים יותר.
תוכנית חילות השלום של ארצות הברית בבנין מספקת הזדמנויות מתמשכות להגברת ההבנה בין תושבי בנין לאמריקנים. כ-110 המתנדבים מקדמים פיתוח בר-קיימא באמצעות פעילויות בתחומי הבריאות, החינוך, הסביבה ופיתוח ארגונים קטנים. תוכנית חיל השלום של ארצות הברית בבנין היא אחת המצליחות ביותר באפריקה, בין היתר בגלל פתיחות ושיתוף פעולה מצד בנין.
כיום, הסחר בין בנין לבין ארצות הברית הוא קטן, אבל העניין במוצרים האמריקנים גדל. ארצות הברית מעוניינת בקידום סחר מוגבר עם בנין, על מנת לתרום לאינטרסים האמריקניים בסחר עם המדינות הסמוכות לבנין, במיוחד ניגריה, ניז'ר, ובורקינה פאסו, אשר מקבלות כמויות גדולות של היבוא שלהן דרך נמל קוטונו. סחר זה גם הוא הקל על ידי החברות של בנין בקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה (ECOWAS) ובאזור המונטרי של הפרנק CFA. ממשלת ארצות הברית פועלת גם לעורר השקעות אמריקניות בענפי מפתח, כגון אנרגיה, תקשורת, תחבורה. בנין גם הייתה זכאית לתמיכה בעקבות חוק הצמיחה וההזדמנות באפריקה (AGOA), ומאז תחילת התוכנית בשנת 2000, סופקו לבנין הטבות בתחום הטקסקטיל והביגוד.
שלמה זאב קליין

ביוגרפיה

קליין נולד בבישהיים הסמוכה לשטרסבורג. בגיל 18 החל את לימודיו האקדמיים בלטינית ויונית. ב-1839 קיבל הסמכה לרבנות מהסמינר הרבני של מץ.
קליין שימש כרב בבישהיים, דורמנך וריקסהיים. ולאחר מכן שימש כרב ראשי בקולמר וכל הריין העליון.
בשנת תרכ"ד (1863) כתב הרב קליין הקדמה מחורזת לסידור "עבודת ישראל" של יצחק בן אריה יוסף דוב.
כמו כן כתב הסכמות לספרים נוספים, כולם בעברית מחורזת משולבת בלשון הפסוקים וחז"ל תוך שימוש במשחקי מילים.
למשל: לספר שו"ע ערוך למידות.
לספר שערי שמחה.
אמירה לבית ישראל של הרב מווירצבורג ועוד.
כתב מאמרים רבים וחידושי תורה בעיתון הלבנון.
הרב קליין היה מראשי הרבנים האורתודוקסים בתקופה זו שהתנגדו לשינויים בהלכה ולתנועה הרפורמית. ב-1859 הצטרף לרש"ר הירש כשזה תקף את זכריה פרנקל עם פרסום ספרו "דרכי המשנה", בפולמוס שהביא לקרע עם ראשוני הקונסרבטיבים.
בשנת תשס"ט קובצו מאמריו על ידי צאצאיו ויצאו לאור בספר בשם "אז אמר שלמה".
מ. גרץ ביקר את פועלו ודעותיו של קליין, בספרו "המהפכה הצרפתית והיהודים".
מונוכרומטור

מונוכרומטור הוא מכשיר אופטי המעביר רצועה צרה של אורכי גל של אור שנבחרה מתוך טווח רחב יותר של אורכי גל הזמינים בקלט. השם הוא מן המילים ביוונית מונו, "יחיד", chroma, "צבע", והסיומת הלטינית ator.
אם נותנים ליותר מאורך גל אחד לצאת ביציאה, כך שהמכשיר יכול לזהות ספקטרום של אורכי גל בבת אחת ולא רק אחד, המכשיר מכונה ספקטרומטר.
ניתן לבנות ספקטרומטר למשל על ידי החלפת חריר היציאה של המונוכמטור (בתמונה) במצלמה שבודקת היכן פגעו הקרניים, וכך להפריד בין אורכי הגל השונים.

פריזמה

מנסרה משמשת לשבירת אור מולטיכרומטי לאורכי גל נפרדים. בעזרת הצבת עדשה מרכזת אחרי הפריזמה ניתן לרכז את אורכי הגל השונים ולברור אותם בעזרת לוח אטום עם חריר יציאה קטן.

סריג עקיפה

סריג עקיפה הוא משטח משונן בו אור מולטיכרומטי פוגע ובעת החזרתו הוא מפוזר בזוויות שונות לפי אורך הגל. את אורך הגל הרצוי מקבלים לפי הזווית בה הוחזר האור והמרחק שהוא עבר.
דוגמה למונוכרמטור מהסוג הזה הוא מונוכמטור מסוג Czerny–Turner, המוצג בתמונה.

סנן בליעה

סנן בליעה הוא חומר מוצק אשר מעביר דרכו רק אורכי גל בתחום מסוים. לרוב זוהי פיסת זכוכית או פלסטיק צבועה עם חומר כלשהו אשר מאפשר מעבר של אורכי גל מצומצמים.

סנן אינטרפרנציה

סנן אינטרפרנציה הוא פילטר אשר מורכב משתי שכבות של זכוכית וביניהן חלל ריק. כאשר אור מוקרן בזווית לתוך הזכוכית הוא נשבר ביציאה אל החלל הריק לפי חוק סנל ומתקדם בתווח עד הגעתו לרכיב הזכוכית השני. חלק מהאור עובר דרך הזכוכית וחלקו מוחזר אל פלטת הזכוכית הקודמת עליה שוב יבצע החזרה ויעבור דרך הזכוכית בפעם השנייה. המרחק בין שתי שכבות הזכוכית שווה כפולה שלמה של אורך הגל הרצוי, באופן זה תהיה התאבכות בונה בין שני הגלים.

יישומים

השימוש במונוכרומטור הוא כדי לבודד אורך גל מסוים. שימוש ניכר נעשה במונוכורמטורים בספקטרופוטומטריה בה מתבססים על חוק בר-למברט. אחת הדרישות של חוק בר הוא שימוש באור מונוכרומטי כיוון ותכונת הבליעה המולרית של חומר היא פונקציה של אורך הגל ושימוש בכמה אורכי גל ייפגע במהימנות המדידה.
הבנק המרכזי של קוריאה הצפונית

היסטוריה

ב-15 בפברואר 1946, בתקופת הכיבוש הצבאי הסובייטי בקוריאה (לאחר תום מלחמת העולם השנייה ותום תקופת הכיבוש היפני בקוריאה), הכריזו השלטונות הסובייטים על הקמת הבנק המרכזי של קוריאה הצפונית, שאמור היה להיות תחת שליטת הצבא הסובייטי. עם זאת, הבנק נכשל בהשגת מטרותיו בתקופה זו, כאשר ועדת המעבר הצפון-קוריאנית (שנועדה לקבל את השליטה במדינה עם תום תקופת הכיבוש הסובייטי) בחרה שלא לשתף פעולה עם הבנק, ובמקום זאת להשתמש בשירותיו של בנק החקלאים, שפעל במדינה בתקופה זו.
ב-6 בדצמבר 1947, ובמסגרת רפורמה כלכלית מקיפה, אוחד בנק החקלאים עם הבנק המרכזי, במטרה להבטיח פיקוח צמוד יותר מטעם ועדת המעבר הצפון-קוריאנית על המצב המוניטרי במדינה.