google/wiki40b huggingface dataset:
שהם סמיט

ביוגרפיה

שהם סמיט נולדה בירושלים, לאם ילידת ירושלים ולאב כימאי יליד אוסטרליה. בשנת 1975 עברה משפחתה, בעקבות עבודת האב, למושבה מנחמיה שבעמק הירדן. למדה בבית החינוך המשותף למשקי עמק הירדן ובתיכון בית ירח. בוגרת בצלאל בהצטיינות (סיימה ב-1991, עיצוב תעשייתי), למדה בחוג לתורת הספרות הכללית באוניברסיטת תל אביב בשנים 1994–1996.
סיפוריה הראשונים נתפרסמו ב"העיר", "עיתון 77" "מאזנים" ובאנתולוגיה "הסיפור החדש" בעריכת חיים פסח (כתר, 1995). קובץ סיפורים ראשון, "לבי אומר כי זכרוני בוגד בי", יצא לאור ב-1996, אף הוא בעריכת חיים פסח (סדרת "כותרים", "כתר", 1995). קובץ סיפורים שני, "הוםסנטר", יצא לאור ב-2002 (סדרת "פרוזה", "ידיעות אחרונות"). סיפורים קצרים נוספים פורסמו באנתולוגיות שונות ובכתבי עת לספרות, ותורגמו לשפות שונות. "טייק אווי", "קומדיה שחורה בחדר הלידה" עם איורים של מרב סלומון, יצא אף הוא לאור ב-2002 (כנרת זמורה-ביתן דביר).
מלבד סיפורים קצרים כתבה סמיט גם מחזה לילדים "בארץ תיק–טק", שהועלה לראשונה ב-1999 במסגרת פסטיבל חיפה לתיאטרון ילדים ונוער; תסריט לדרמת טלוויזיה "עור", ע"פ רומן מאת רונית ידעיה, בימוי רם לוי (במסגרת "סיפור מהסרטים", פרויקט של "טלעד", "כתר", "עילמור" והקרן החדשה לספרות ולטלוויזיה 2005) ופזמונים אחדים, בהם "שיר ערש לנור" לשם טוב-לוי. עם בן-זוגה אמנון כץ תרגמה רומנים אחדים, בהם "האדמה מתחת לרגליה" מאת סלמן רושדי (הוצאת "ידיעות אחרונות"), "אוליבר טוויסט" מאת צ'ארלס דיקנס (הוצאת זמורה-ביתן-מודן, 2010) וילדי המסילה של אדית נסביט {הוצאת מודן, 2016).
כמבקרת ספרות, תקשורת ותרבות פרסמה מאות רשימות ביקורת בבימות שונות, בהן מוסף "ספרים" של "הארץ", מוסף "ספרות ותרבות" של "ידיעות אחרונות", מגזין "TheMarker", "פנים" (כתב עת לחינוך, תרבות וחברה, הסתדרות המורים, עורך רוביק רוזנטל). כותבת בקביעות למוסף "ספרים" של "הארץ", בעלת טור ביקורת תקשורת בכתב העת "העין השביעית" של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
סמיט היא גם סופרת ילדים ומבקרת ספרות ותרבות ילדים. עד היום יצאו לאור עשרים ואחד ספרים מפרי עטה, ובהם ספרים לבני הגיל הרך ועיבודים חדשניים למיתוסים של עמי העולם.
סיפורים קצרים לילדים נתפרסמו בירחון "עיניים", ביקורות על ספרי ילדים נתפרסמו ב"דףדף". בעלת טור ביקורת ספרות ילדים ונוער ב"הד החינוך".
זכתה במלגה מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, סופרת אורחת של משרד החינוך בשנים, 2005, 2007, 2009, מלמדת בסדנאות כתיבה במסגרות שונות, כלת פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת תשס"ט. כלת פרס אקו"ם לשנת תשע"א. זכתה ב-2014 בפרס דבורה עומר, כלת פרס אקו"ם בתחום הספרות לשנת 2014. פסטיבל חיפה להצגות ילדים 2017: פרס המחזה על "דודה לאה מאת שומיש", בבימוי הגר בן-זקן. זכתה בפרס לאה גולדברג לספרות ילדים ונוער לשנת תשע"ז (2017) על ספרה 'דודה לאה – מאת שוּמיש' בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן. זכתה בפרס ביאליק לספרות יפה לשנת 2018 על מפעל ספרותי רב שנים של כתיבה, עריכה ותרגום לילדים.
סמיט מתגוררת בתל אביב. היא נשואה למתרגם אמנון כץ מאז אמצע שנות ה-90, ובני הזוג הורים לשלושה ילדים.
חיים אלבלדס

ביוגרפיה

אלבלדס נולד במצרים ובשנת 1949 עלה לישראל. בין השנים 1953–1956 שירת בצה"ל כמפקד בקורס סמלים בחטיבת הצנחנים. בשנת 1957 גויס למשמר הגבול, שירת בתפקידי הדרכה ומבצעים ובשנת 1958 היה בין ראשוני השוטרים ביחידת משמר הגבול בירושלים וממקימי בסיס משמר הגבול ברוגלית. שירותו במשמר הגבול נמשך עד 1981 בתפקיד קצין רווחה, קצין מבצעים גדודי, מפקד פלוגה, ראש ענף ביטחון, קצין אגף מטה חטיבתי, סגן מפקד  ומפקד מחט"ב 4. 
בשנת 1981 עבר לשירות בכוחות המשטרה כמפקד מרחב הנגב. ב-1984 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב ירושלים וב-1986 לסגן מפקד מחוז מרכז. בינואר 1990 מונה למפקד המחוז בדרגת ניצב ושירת בתפקיד שנה אחת, במהלכה הושם דגש על מלחמה בתאונות הדרכים והוקמה יחידת סיוע מרחבית לטיפול בעצורים, הוצאה לפועל ורישוי עסקים. בינואר 1991 הועבר לשמש מפקד מחוז ירושלים שהוקם אז. בתקופת כהונתו הוקמו חמש תחנות משטרה במרחב. בשנת 1993 סיים תפקידו וכעבור שנה שוחרר משירות.
אלבלדס היה בעל תואר במדעי הרוח ובוגר קורס קצינים בכירים, נשוי ואב לשלושה. בשנת 2005 נפטר והובא לקבורה בהר הרצל.
פנתלסה

פנתלסה (ביוונית עתיקה, 'כל הים') היה האוקיינוס הגדול שהקיף את יבשת העל פנגיאה בסוף עידן הפלאוזואיקון ובראשית עידן המזוזואיקון.
דיוטי סייקל

דוגמאות

השליטה על זווית ההטייה של מנועי סרוו נעשית באמצעות שינוי מחזור הפעילות, בביולוגיה נהוג להשתמש במחזור פעילות לתיאור הזמן בו נוירונים נותרים פעילים.
יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד

ביוגרפיה

יוליאנה נולדה ב-23 ביולי 1781 בקובורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד, לפרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ולאוגוסטה, רוזנת רויס-אברסדורף, בתם של היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף וקרולינה ארנסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג. יוליאנה הייתה אחותם של ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, לאופולד הראשון, מלך בלגיה וויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד - אמה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
בשנת 1795 נשלח הגנרל הרוסי אנדריי בודברג על ידי יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, כדי למצוא כלה לנכדה קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. הייתה לו רשימה ענקית של מועמדים, אבל במהלך הנסיעה שלו הוא חלה ונאלץ להישאר בקובורג, שם הביא הברון שטוקהאמר לתשומת לבו את בנותיו הדוכס פרנץ. יקטרינה הסכימה לרעיון וב-12 באוגוסט 1795 נסעה יוליאנה עם אמה ואחיותיה סופיה ואנטוינטה לרוסיה, שם היא נבחרה לכלה עבור קונסטנטין.
ב-26 בפברואר 1796 התחתנה יוליאנה עם קונסטנטין, וקיבלה את השם אנה, אולם הנישואין לא היו מוצלחים והוא אף התנהג אליה באלימות. בשנת 1799 עזבה יוליאנה את רוסיה ושבה אל משפחתה לצורך טיפול רפואי, ולאחר מכן סירבה לשוב אל בעלה, אולם לאחר לחץ כבד שבה לרוסיה. בשנת 1801 שוב ברחה יוליאנה מרוסיה, ולא חזרה אליה שוב. לאחר בריחתה ניסתה יוליאנה להתגרש מבעלה, אולם הנישואין בוטלו רק בשנת 1820.
במהלך השנים קיימה יוליאנה מערכות יחסים עם כמה גברים, ואף נולדו לה שני ילדים בלתי חוקיים; אדוארד פון לוונפלס שנולד לה מז'ול גבריאל אמיל דה סיניו, ולואיז הילדה אגנס ד'וברט, שנולדה מרודולף אברהם דה שיפרלי, מנתח שווייצרי.
בשנת 1814 רכשה יוליאנה אחוזה על גדות הנהר ארה ונתנה לה את השם אלפנאו, ובשל היותה חובבת מוזיקה, היא הפכה את אלפנאו למרכז מוזיקלי ודיפלומטי של החברה המקומית והזרה. בשנת 1834 התחתנה בתה עם אדוארד דאפלס, ובשנת 1835 התחתן בנה אדוארד עם בת דודתו ברטה פון שוואנשטיין, בתו הבלתי חוקית של ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה. בשנת 1837 מתה בתה, וב-15 באוגוסט 1860 מתה יוליאנה באחוזתה באלפנאו.
פונקציית פטרסון

פונקציית פטרסון היא תבנית המשמשת לפתרון בעיית הפאזה בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. את התבנית הציע ארתור לינדו פטרסון ב-1934.
פונקציית פטרסון של סריג  היא הסכום האינסופי
, כאשר  הם קבועי הפיזור (למשל, בסריג קובייתי, ), ו- u,v,w הם משתנים ממשיים. הפונקציה הזו היא למעשה טרנספורם פורייה של עוצמות הפיזור של קרן, ולא של קבועי המבנה. פונקציית פטרסון מתקבלת מקונבולוציה של צפיפות האלקטרונים, עם הפונקציה ההפוכה: ; זוהי הקורלציה העצמית של צפיפות האלקטרונים. 
כאשר הסריג אינו ידוע, אפשר לאמוד את פונקציית פטרסון שלו מתוך עוצמות ההחזרים של קרניים בכיוונים שונים, גם בלי לחשב את הפאזות. בעקרון, אפשר להשתמש בשיטה זו כדי לקבוע את מבנה הסריג. פונקציית הקורלציה העצמית מתאימה להתפלגות המרחקים הווקטוריים בין האטומים בסריג, ולכן בסריג שיש לו N אטומים בכל תא יחידה, יהיו לפונקציה באופן טיפוסי  שיאים. בגלל השגיאות הבלתי-נמנעות במדידת העוצמות, והקושי המתמטי בשחזור מיקומם של האטומים מתוך וקטורי המרחק, נדיר שהטכניקה הזו משמשת לפענוח המבנה של סריגים, למעט הפשוטים ביותר.
פליימוביל: הסרט

תקציר העלילה

ההורים של מרלה ואחיה הקטן צ'ארלי נהרגים בתאונה. לאחר 4 שנים מרלה וצ'ארלי נשאבים לעולם פליימוביל. שם צ'ארלי נחטף ומרלה יוצאת למסע מלא הרפתקאות כדי להציל את אחיה. בדרך היא עוברת במערב הפרוע, פוגשת את נהג המשאית דאל, את הסוכן החשאי רקס דאשר ורובוט ידידותי.

הפצה

הסרט צפוי לצאת לאקרנים בצרפת ב-7 באוגוסט 2019 ועוד ארצות נוספות ביניהן ארצות הברית ב-6 בדצמבר 2019.
אהרון אברמוביץ'

ביוגרפיה

אברמוביץ' שירת בחיל התותחנים הישראלי בשנים 1969–1972. בשירות המילואים הוא התקדם לתפקיד מפקד גדוד בדרגת סגן-אלוף. בתום שירותו הצבאי למד אברמוביץ' משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והתמחה במשרד המשפטים.
כעורך דין החל אברמוביץ' לעבוד בלשכת הייעוץ המשפטי של הסוכנות היהודית (1979–1985). הוא היה בשליחות הסוכנות בטורונטו שבקנדה (1985–1987) ובשובו לישראל מונה לסגן היועץ המשפטי של הסוכנות (1987–1995) וליועץ המשפטי של הסוכנות היהודית, הארגון הציוני העולמי, קרן היסוד והארגון היהודי להחזרת רכוש איל"ר (1995–1999). במהלך השנים הוא כיהן כדירקטור במינהל מקרקעי ישראל, באל על ובמוזיאון ישראל.
בשנת 1999 מונה אברמוביץ' למנכ"ל הסוכנות היהודית. בשנת 2001 הוא עבר לשמש בתפקיד מנכ"ל משרד המשפטים, וכיהן בתפקיד תחת השרים מאיר שטרית, יוסף לפיד וציפי לבני. בשנת 2006 הודיע אברמוביץ' על פרישתו מהמשרד, אך נענה לבקשתה של לבני ועבר עמה לשמש בתפקיד מנכ"ל במשרד החוץ.
בשנת 2014 מונה כיושב ראש קופת הפנסיה של הסוכנות היהודית.
נועם אלקיס

חייו

נולד במנהטן למשפחה יהודית אמריקאית. בדצמבר 1970 עברה המשפחה לרמת גן ובשנת 1978 חזרה לניו יורק. בגיל ארבע עשרה זכה במדליית הזהב עם ציון מושלם באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית. הוא סיים את התיכון בשנת 1982 בגיל 15, ואז החל ללמוד באוניברסיטת קולומביה. בגיל 16 זכה בתחרות פטנאם (Putnam) למתמטיקה. הוא סיים בהצטיינות לימודי מתמטיקה ומוזיקה בגיל 18 ובגיל 20 סיים דוקטורט בהנחיית בנדיקט גרוס ובארי מזור באוניברסיטת הרווארד.
הוא החל ללמד באוניברסיטת הרווארד, בשנת 1990 קיבל דרגה של פרופסור חבר ובשנת 1993, כשהוא בן 26, קיבל דרגה של פרופסור מן המניין, ובכך היה לפרופסור הצעיר ביותר בהיסטוריה של אוניברסיטת הרווארד.
הוא שיתף פעולה עם אטקין בהרחבת אלגוריתם שוף ליצירת אלגוריתם שוף-אטקין-אלקיס. אלקיס הוא מחבר ופותר של בעיות שחמט וזכה באליפות העולם ליחידים בפתרון בעיות שחמט בשנת 1996.
הוא עוסק רבות בחקר הקשרים בין מתמטיקה למוזיקה ומשמש כיועץ לוועד העורכים של כתב העת Journal of Mathematics and Music.
השירות לתקשורת מיוחדת ומידע של רוסיה

היסטוריה

המערכת לתקשורת הממשלתית מאובטחת הוקמה בברית המועצות ב-1928, כמערכת ВЧ-связь (תקשורת בתדירות גבוהה) שתפקדה כמערכת התקשורת הצבאית והממשלתית. 
בעת הקמתה, פעלה מערכת התקשורת כרשת של קווי טלפון פנימיים מוצפנים. המערכת שירתה את בכירי הצבא האדום ומדינאי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ובעיקר חברי הפוליטביורו. בתקופת מלחמת העולם השנייה, שירתה המערכת את הפיקודים הצבאיים השונים, ובחלוף השנים קושרו כל השגרירויות הסובייטיות והמדינות הסוציאליסטיות. האחריות על תפקוד המערכת הוטלה על הק.ג.ב ובעיקר על המחלקה השמינית (תקשורת ממשלתית) ומחלקה ה-16 (מודיעין אלקטרוני).
בשנות ה-90, לאחר התפרקות ברית המועצות, הוקמה הסוכנות הפדרלית לתקשורת ממשלתית ומודיעין שנטלה על עצמה את תפקיד אבטחת התקשורת הממשלתית והנשיאותית וניהול מודיעין אלקטרוני. היא פעלה כארגון עצמאי עד שב-11 במרץ 2003 הוקם השירות לתקשורת מיוחדת ומידע אשר פועל בתחום אבטחת התקשורת, לצד תפקידי איסוף מודיעין אותות, בשיתוף פעולה עם המודיעין הצבאי ופס"ב.
ב-7 באוגוסט 2004 השירות הועבר לאחריות שירות האבטחה הפדרלי ויחד עם שירות הביטחון הפדרלי משתמש במערכת לפעולות חקירה מבצעיות על מנת לנטר ולהגן על רשתות התקשורת הממשלתיות.
איידהו

מקור השם


שמה של המדינה עלה לראשונה בכלל עבור מקום אחר, כאשר חיפשו בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-19 שם לטריטוריה חדשה שהפכה מאוחר יותר למדינת קולורדו. פעיל פוליטי בשם ג'ורג וילינג הציע את השם "איידהו" והסביר שהיא מילה אינדיאנית שפירושה "מרגלית ההר". לאחר שווילינג גילה שהוא המציא את המילה הוחלט לקרוא לטריטוריה החדשה "קולורדו".
בערך באותה תקופה הוקם מחוז בטריטוריית וושינגטון בשם איידהו, על שם ספינת קיטור בשם זה ששטה בנהרות האזור. כשחלק ממזרח טריטוריית וושינגטון, שכלל את המחוז הזה, הפך לטריטוריה נפרדת ב-1863 ניתן לה השם איידהו, שהפך לשם המדינה כשהיא התקבלה לאיחוד ב-1890.

היסטוריה

קיימות עדויות לקיומם של אנשים באיידהו לפני כ-14,500 שנים. ב-1959 נמצאו בחפירות במערת וילסון בוט ליד טווין פולס עדויות לפעילות אדם כולל ראשי חץ. אלו בין הפריטים הקדומים ביותר שנמצאו בצפון אמריקה. השבטים האינדיאנים הבולטים באיידהו היו הנז פרס בצפון ובצפון מערב והשושון בדרום.
איידהו הייתה חלק ממחוז אורגון שהיה אזור הנתון במחלוקת בין בריטניה לארצות הברית עד 1846. עד ייסוד טריטוריית איידהו ב-1863, חלקים ממדינת איידהו של היום היו חלק מהטריטוריות של אורגון, של וושינגטון ושל הדקוטות. טריטוריית איידהו כללה את רוב שטחה של מדינת איידהו של היום, מונטנה וויומינג.
בשנים שבין הכרזתה כטריטוריה להפיכתה למדינה ב-1890 ידעה איידהו מספר תהפוכות. הבירה עברה לבויסי מלואיסטון, מורמונים התיישבו בחלקה הדרום מזרחי והיה ניסיון לחלק את הטריטוריה בין הטריטוריה של וושינגטון ומדינת נבדה.
כלכלת איידהו התבססה בעיקר על כריית מתכות וב-1892 פרצה שביתת כורים, שגלשה לעימותים אלימים בין הכורים לשומרי המכרות, שכללו ירי ופיצוץ מכרות. כיום מבוססת כלכלת איידהו בעיקר על חקלאות ותיירות אך תעשיות מדע וטכנולוגיה תופסות חלק הולך וגדל בכלכלת המדינה.
ביולי 2007 נכנס לתוקפו חוק הקובע כי שפתה הרשמית של המדינה היא האנגלית.

גאוגרפיה

איידהו ממוקמת בצפון מערב ארצות הברית וגובלת בפרובינציה הקנדית קולומביה הבריטית בצפון, במונטנה ובוויומינג במזרח, ביוטה ובנבדה בדרום ובאורגון ובוושינגטון במערב. במזרח איידהו נמצאים הפארק הלאומי ילוסטון והרי הרוקי.

ממשל ופוליטיקה

בראש הרשות המבצעת עומד מושל שנבחר לקדנציה של ארבע שנים. הבחירות למושל מתקיימות בזמן בחירות אמצע הקדנציה. סגן המושל נבחר בבחירות נפרדות באותו מועד. אין הגבלה על אורך הכהונה הכולל של המושל וסגנו.
בית המחוקקים של איידהו מורכב מבית הנבחרים בו 70 חברים ומהסנאט בו 35 חברים. בכל שנתיים נבחרים בכל אחד ממחוזות הבחירה שלוש מערכות בחירות נפרדות: אחת לסנאטור, ושתיים לחברי בית הנבחרים. אורך הקדנציות של חברי שני הבתים הוא שנתיים, ואין הגבלה על אורך הכהונה הכולל.
בבית המשפט העליון של איידהו מכהנים חמישה שופטים שנבחרים בבחירות כלליות לקדנציות של שש שנים. נשיא בית המשפט העליון נבחר על ידי השופטים לקדנציה של ארבע שנים. עד ל-1983 הנשיא היה השופט שלו נותרו מספר השנים המועטות ביותר עד סיום הקדנציה הנוכחית שלו.
קרנאדס

ביוגרפיה

קרנאדס נולד בעיר היוונית קירנה שבצפון אפריקה (כיום בתחומי לוב). עקר לאתונה והיה תלמידם של חכמי האסכולה הסטואית, ובהם הפילוסוף דיוגנס מבבל (240 לפנה"ס - 150 לפנה"ס) שאצלו למד את תורת ההיגיון. הוא למד וחקר את יצירותיו של כריסיפוס מסולי במטרה להפריכן. הצטרף אל האקדמיה האפלטונית שהפילוסופים שלה הותקפו על ידי הפילוסופים הסטואים. ב- 155 לפנה"ס לאחר מותו של הגסינוס, נבחר קרנאדס לראש האקדמיה. הוא היה הרביעי בשרשרת ראשי האקדמיה אחרי ארקסילאוס. מיומנותו הפילוסופית וכושרו כנואם השיבו לקדמותה את עטרתה של האקדמיה האפלטונית.
באותה שנה נבחר יחד עם דיוגנס מבבל ועם קריטולאוס מן האסכולה הפריפטטית כחבר המשלחת לרומא שמטרתה הייתה לבטל את הקנס שהוטל על האתונאים אחרי שהחריבו את עיר הנמל אורופוס באטיקה שביוון. בעת שהותו ברומא נשא נאומים על אודות המשפט הרומאי. יום אחד צידד בצדק הרומאי ולמחרת הכריז כי מדובר בחלום לא מציאותי. דברים אלה עוררו את זעמו של קאטו הזקן, והסנאט הרומאי ציווה על קרנאדס ועל בני לווייתו לשוב לאתונה כדי שלא ישפיעו לרעה על בני הנעורים של רומא. קרנאדס נשאר באתונה כל ימי חייו הנותרים. אחרי מותו ב-129 לפנה"ס, תלמידו קליטומאכוס נבחר לראש האקדמיה האפלטונית.

תורתו

קרנאדס נמנה עם זרם הספקנות בפילוסופיה היוונית. הוא נאבק בדעותיהם של כל הפילוסופים מכל הסיעות והזרמים, והביע את דעותיו על דרך השלילה, באומרו כי לא ניתן לדעת דבר בוודאות. הוא עצמו לא כתב דבר, וכל אשר ידוע לנו על תורתו מקורו בקליטומאכוס שהיה תלמידו וידידו. קרנאדס צידד באתאיזם וחשב כי העולם נוצר בדרך מקרה.
בנושא המוסר דחה קרנאדס את הרעיון שקיים קשר כלשהו בין חוקי המוסר לבין הטבע. הוא חשב כי רעיונותינו בדבר צדק ומשפט אינם נגזרים מן הטבע אלא נוצרו על ידי בני האדם כדי לשרת מטרות מסוימות. לדעתו, אין ולא יהיה בידיו של האדם כל עיקרון שבאמצעותו יוכל להגיע לחקר האמת. אילו היה עיקרון שכזה, הוא היה חייב להימצא בתבונתנו, בתפיסתנו או בחושינו. אך התבונה תלויה בתפיסה, והתפיסה תלויה בתחושה. אין בידינו כל אמצעי כדי לדעת אם חושינו אינם מטעים אותנו, ואם הם משקפים נכונה את המציאות, או מעבירים למוחנו מושגים ורעיונות כוזבים.
אף על פי-כן האדם חייב לחיות בהתאם לכללים מסוימים. עלינו להיות מודרכים על ידי מה שנראה לנו קרוב יותר אל האמת. לכן, על-אף שלא ניתן להכריז על דבר כאמיתי לחלוטין, ניתן לאמתו ברמה מסוימת של הסתברות.
ויליאם קראסקל

ביוגרפיה

ויליאם קראסקל נולד ב-1919 למשפחה יהודית בניו-רושל, פרבר של העיר ניו-יורק. הוא למד באוניברסיטת הארוארד, שם קיבל תואר ראשון במתמטיקה בשנת 1940, ותואר שני ב-1941. זמן קצר לאחר שסיים את לימודיו הצטרפה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, וקראסקל גויס לחיל הים ושירת בבסיס דאלגרן בוירג'יניה, שם עסק בחישובים בליסטיים שונים. בדאלגרן התוודע לתחום הסטטיסטיקה, כאשר פגש סטטיסטיקאים ששירתו בבסיס וגם בסטטיסטיקאים שהגיעו לשם מדי פעם. הוא המשיך לשרת בצי גם לאחר שהמלחמה נסתיימה.
לאחר שסיים את שירותו בצי חזר לניו יורק ועבד בעסק המשפחתי. במקביל החל בלימודים חלקיים באוניברסיטת קולומביה. הוא נזקק לאישור מיוחד כדי להתקבל, כיוון שלא עמד בדרישות הסף, והתקבל ללימודים לאחר שרואיין על ידי אברהם ואלד, שהיה אז ראש המחלקה לסטטיסטיקה. ב-1950 החליט להפוך לסטטיסטיקאי מקצועי. קראסקל עבר לאוניברסיטת שיקגו שם קיבל משרת מרצה זוטר, עם הבטחה מאת אלן ואליס, שהיה אז ראש המחלקה לסטטיסטיקה, להתמנות לפרופסור כאשר יקבל את תואר הדוקטור. קראסקל ביצע מחקר משותף עם ואליס, וכן עם הנרי שפה, שבינתיים עבר לאוניברסיטת ברקלי. קראסקל קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת קולומביה ב-1955. מדריכי עבודת הדוקטורט שלו היו הנרי שפה והווארד לוין. עבודת הדוקטורט שלו כללה את המבחן אשר זכה לשם "מבחן קראסקל-ואליס". הוא נשאר באוניברסיטת שיקגו עד לפרישתו לגמלאות ב-1990.

עבודתו המדעית והציבורית

קראסקל נודע בעיקר בזכות עבודותיו בתחומים של סטטיסטיקה אי פרמטרית, ניתוח נתונים איכותיים, ושיטות סטטיסיות עמידות (רובסטיות). מבחן קראסקל-ואליס הוא דוגמה לשלושה תחומים אלה. שיתוף פעולה עם ליאו גודמן הוליד ארבעה מאמרים קלאסיים שעסקו במדדי קשר למשתנים איכותיים, שקובצו לאחר מכן בספר אחד. קראסקל עסק גם במחקרים בתחום ההיסטוריה של הסטטיסטיקה. הוא פרסם בסך הכל 109 מאמרים מדעיים וספרים.
ב-1970 קראסקל מונה על ידי הנשיא ניקסון לחבר בוועדה הלאומית לסטטיסטיקה. כעבור שנה מונה ליו"ר מועצת המחקר לסטטיסטיקה לאומית, תפקיד בו שירת עד 1978.

הכרה מקצועית ופרסים

קראסקל היה חבר כבוד באיגוד האמריקני לסטטיסטיקה, במכון לסטטיסטיקה מתמטית, באיגוד האמריקני לקידום המדע ובאקדמיה האמריקנית למדעים ואמנויות. הוא כיהן כנשיא המכון לסטטיסטיקה מתמטית ב-1971, וכנשיא האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה בשנת 1982. ב-1970 זכה בפרס על שם סם וילקס.
טשונגוואה טלקום

טשונגוואה טלקום (סינית: 中華電信) חברת תקשורת הגדולה בטאיוואן.
טשונגוואה טלקום נוסדה ב-1 ביולי 1996 כחלק ממאמצי ההפרטה של ממשלת טאיוואן. לפני כן פעלה החברה כיחידה במשרד התקשורת של טאיוואן במשך למעלה ממאה שנים.

פעילות כלכלית

החברה נסחרת בבורסה של טאיוואן החל מאוקטובר 2000, ויחידות ADS ‏(American Deposit Share) שלה נסחרות בבורסה של ניו-יורק החל מיולי 2003. באוגוסט 2005 ירדו אחזקות הממשלה בחברה אל מתחת ל-50%, ובכך הפכה החברה למופרטת דה-פאקטו.
טשונגוואה טלקום מספקת שירותי טלפון קווי, נייד, אינטרנט ותקשורת נתונים בפס רחב למגזר העסקי. החברה היא אחת מחברות הטלקום הגדולות באסיה בהיקף המחזור וכן החברה הגדולה בטאיוואן במחזור ובמספר הלקוחות בכל אחד מענפי פעילותה.
הפורום הכלכלי המזרחי

מידע כללי

הפורום הכלכלי המזרחי הוא פורום בינלאומי המתקיים בכל שנה מאז 2015 בספטמבר, בקמפוס של האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק שממוקם על האי הרוסי בעיר ולדיווסטוק, רוסיה, במטרה לעודד השקעות זרות במזרח הרחוק הרוסי. נשיא רוסיה וראש הממשלה היפני משתתפים בפורום זה מאז תחילת דרכו.  
הפורום הכלכלי של המזרח הרחוק ממומן בחסות הוועדה המארגנת שמונתה על ידי רוסקונגרס, עמותה של הממשלה הרוסית, אשר נותנת חסות גם לפורומים בינלאומיים אחרים, כמו הפורום הכלכלי הבינלאומי בסנקט פטרבורג.
אלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז

ביוגרפיה

סופיה דורותיאה נולדה ב-3 בינואר 1639 בדה-סוור, לאלכסנדר השני ד'אסמיר, אדון ד'אולברוז ולז'אקוט פוסאר דה וונדרי. אלאונור שירתה בפריז כבת לוויה של מארי דה לה טור ד'אוברן, דוכסית טואר, ובשנת 1664 היא נפגשה עם גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג שהתאהב בה מיד. בעקבות החלטתו של גאורג וילהלם להתחתן עם אלאונור בנישואים מורגנטיים, ויתר גאורג וילהלם על רוב נחלותיו, ואחיו יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1682 התחתנה בתו של גאורג וילהלם סופיה דורותיאה עם אחיינו גאורג לודוויג, וכך הצליח גאורג לודוויג לאחד את כל חלקי הדוכסות. אמו של גאורג לודוויג התנגדה בהתחלה לשידוך משום שאמה של הכלה הייתה פילגש מהאצולה הנמוכה, אולם היא התרככה לבסוף כאשר הבינה את התועלת שהנישואים יביאו למשפחה. בשנת 1705 מת בעלה גאורג וילהלם, וחתנה גאורג לודוויג, הנסיך הבוחר מהנובר איחד את כל נחלות בית הנובר. בשנת 1714 הפך חתנה למלך בריטניה, וב-5 בפברואר 1722 מתה אלאונור בצלה.
אוצר מילדנהול

אוצר מילדנהול (באנגלית: The Mildenhall Treasure) הוא אוצר של כלי כסף מתקופה בה האימפריה הרומית שלטה באיים הבריטיים. האוצר התגלה באזור סאפוק בשנת 1943 וכיום מוצג במוזיאון הבריטי. האוצר נקבר ככל הנראה במאה הרביעית לספירה וכולל כלי כסף באיכות גבוהה ביותר, ובהם קערה שקוטרה 605 מ"מ ומשקלה 8,256 גרם. הקערה מתארת את בכחוס ואת השפעתו (והשפעת השתייה לשכרה) על אלים וגיבורים רומיים.
האוצר כולל כלי כסף המתארים את פאן, והמנאידות, קערה שעליה מתוארים קנטאורים וכן צלחות וכפיות כסף.
המלומדים סבורים שכלי הכסף נוצרו בצפון אפריקה ויובאו לבריטניה.
אנואר סעב

שירות צבאי

סעב נולד וגדל בכפר אבו סנאן. עם גיוסו לצה"ל שובץ בגדוד חרב ועבר מסלול הכשרה כלוחם. לאחר קורס מ"כים חי"ר שימש כמדריך בגדוד 906 (שועלי הנגב). בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. לאחר מכן שימש כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד חרב. בתפקידו הבא שימש סעב כמפקד פלוגה בחטיבת ביסלמ"ח. בהמשך שימש כמפקד גדוד חרב וכסגן מפקד חטיבת שומרון, בין היתר עם פרוץ האינתיפאדה השנייה באירועי קבר יוסף והר עיבל. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת ברעם. 
בשנים 2008–2006 פיקד על חטיבת עודד, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. סעב הוביל את חייליו בקרבות על מרג' עיון ואל-ח'יאם. בעת מבצע עופרת יצוקה שימש סעב כמפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף, ולאחר מכן מפקד מחוז צפון וחיפה בפיקוד העורף, בין היתר באירוע השריפה בכרמל. בנוסף שימש סעב כמדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים רב חילי במשך שנתיים.
לאחר שחרורו מכהן כמנכ"ל חברת דרוזנט העוסקת בתחום התוכנה והתעופה.
סעב הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וכן השתלם בקורס בחיל הנחתים האמריקני, למעשה הקצין הדרוזי הראשון בוגר פו"מ מרינס. כמו כן לסעב תואר ראשון בלימודי מזרח תיכון, תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת חיפה ותואר ראשון נוסף במשפטים.
דובדבן מסוכר

דובדבן מסוכר הוא דובדבן משומר ומסוכר העשוי מדובדבנים בעלי צבע בהיר (בעיקר מזני רויאל אן, רנייה וגולד). הדובדבנים משומרים בתמיסת מלח, תמיסת גופרית דו-חמצנית או באלכוהול ולאחר מכן בתמיסה הכוללת סירופ סוכר, חומרי טעם וריח מלאכותיים, ממתיקים וצבעי מאכל.
באופן מסורתי הדובדבנים המסוכרים הצבועים אדום הם בעלי טעם שקדים, ואילו אלה הצבועים ירוק הם בעלי טעם מנטה. 
בהמשך התהליך מחוממים הדובדבנים ועוברים תהליך העושה אותם למבריקים, מוטבלים בגלוקוז ומיובשים על מנת ליצור את הזיגוג.

היסטוריה

דובדבנים אלה נמכרו לראשונה בארצות הברית בסוף המאה ה-19, ובשנת 1912 הגדיר לראשונה מנהל המזון והתרופות האמריקאי את הליך ייצור הדובדבנים המסוכרים. במקור שומרו הדובדבנים באלכוהול אולם בשל האיסור על מכירת האלכוהול בארצות הברית החל משנת 1920 פיתח פרופסור ארנסט ויגאנד (Ernest H. Wiegand) מאוניברסיטת מדינת אורגון את תהליך היצור המקובל כיום, הכולל תמיסת מלח.
דובדבנים מסוכרים משמשים כעיטור לקוקטיילים ועוגות, מילקשייקים וגלידות.
בשאר מוראד

ראשית חייו

מוראד נולד בדחיית אל בריד לפאדיה דאיבס ולסעיד מוראד, וגדל בבית חנינא.
אביו, סעיד, הוא מוזיקאי ומייסד להקת סאברין שהתפרסמה בישראל בשנות ה-80 וה-90, ונחשבת לחלוצה במוזיקה הפלסטינית האלטרנטיבית. בשאר נולד בתקופת שיא פועלה של הלהקה, והתבגר בסביבה שופעת מוזיקה, שירה ותרבות.
מוראד מעיד על עצמו שהמוזיקה הייתה מפלט חיוני עבורו בילדותו ובחרותו, תחת מגף המשטר הצבאי וכחריג בחברה שמרנית בה לקהילה מעורבות משמעותית בחיי הפרט.
עם השלמת חוק לימודיו בבית הספר האמריקאי בירושלים התקבל לברידג'ווטר קולג'  בווירג'יניה, והשלים תואר ראשון. בתקופה זו גיבש את עמדתו שמרכז חייו יהיה בפלסטין ושברצונו שגוף היצירה שלו ייכתב בפלסטינית.
ב-2014 שב להתגורר במזרח ירושלים.

חייו המקצועיים

בתחילת הכשרתו האומנותית החל בביצועי גרסאות כיסוי לשירים מוכרים, בעיקר באנגלית, אותם העלה לערוץ היוטיוב שלו החל משנת 2009, ובהמשך החל לעבד גרסאות הכיסוי בסגנון מזרח תיכוני. משך שנה למד בבית הספר רימון, והיה לתלמיד הפלסטיני הראשון בו מהשטחים הכבושים.
עתה, מרבית ביצועיו הם של שירים שכתב, הלחין ועיבד בעצמו, והופקו באמצעות הלייבל אגודה עבור פיתוח אומנותי סאברין.
חלק משיריו הופקו באמצעות תמיכה מקרנות וארגוני תרבות דוגמת "תוכנית לפרסי הפקות מקור תרבותיות" שאפשרה את הוצאתו לאור של השיר "חבורת בטלנים", מילות השיר, כמו הקליפ, מציגות דמויות שוליים הבוחרות בדרכן.
שירו "אני גבר גבר" הופק בשיתוף ובאמצעות ארגון הנשים של האו"ם, ומאייר את המציאות המגדרית הנוקשה מעיניו של בן 10, ומציאות חלופית לה.
את הסרטונים המלווים את שיריו הוא מתסרט ומביים, ומפיק בסיוע אומנים ואומניות פלסטיניות מקומיות.
סוסון עשב מצוי

מאפיינים

סוסוני העשב מצויים אך ורק במים הרדודים (3-50 מטר) והקרירים שסביב דרום אוסטרליה ומסביב לטסמניה. מקור שמו בצורתם סנפיריו הדומים לעשב. סוסון העשב נע באמצעות סנפיר החזה שעל חזהו וסנפיר הגב המצוי קרוב לזנב. סנפירים קטנים אלה שקופים לחלוטין וקשה לראותם בשל תנועתם הגלית הזערורית הגורמת לתזוזה מתונה של היצור והמשלימה היטב את האשליה של עשב ים צף.
השם האנגלי, דרקון ים, נבע מדמיון מקרי ליצור אחר (מיתולוגי במקרה זה). סוסוני העשב קטנים למדי בהשוואה למפלצות ים, אבל כסוג של סוסוני ים הם גדולים מאוד ומגיעים עד לגודל של 45 סנטימטר. סוסוני העשב ניזונים מפלנקטון, וסרטנים קטנים ממשפחת הסרטנאים, אין להם אויבים טבעיים מלבד האדם. הנקבות מטילות את הביצים המופרות לתוך כיס בזנב הזכר שנסגר ומשמש כמדגרה וממנו יוצאים צעירים הדומים להוריהם. סוסוני העשב הם יצורים בסכנת הכחדה בשל זיהום הסביבה וסכנת שפכים תעשייתיים רעילים כמו גם בשל איסוף בידי צוללים המקבלים בעבורם מחיר הגבוה מאספנים. בתגובה לסכנות אלה הכריזה ממשלת אוסטרליה על סוסון העשב כבעל חיים מוגן.
צבעו של סוסון עשב מצוי ירוק והוא קטן יותר מסוסון האצה. על פי גיליון נובמבר 2006 של הנשיונל ג'יאוגרפיק ייתכן שסוסון האצה וסוסון עשב מצוי הם אותו מין רק עם אזורי תפוצה שונים.