צביקה פיק

ביוגרפיה

פיק נולד בעיר ורוצלב שבפולין בשם הנריק פיק, בנם של בוריס ופאולינה פיק. סבו ניהל קונסרבטוריון ודודו היה פרופסור למוזיקה. בגיל 5 החל בלימודי מוזיקה קלאסית ולאחר שהמשפחה עלתה לישראל בעליית גומולקה בשנת 1957, המשיך את לימודי המוזיקה בקונסרבטוריון שברמת גן. בבקרים למד לימודים סדירים, ובשעות הערב תרגל צ'ייקובסקי ובאך. כבר בגיל 15 הופיע כגיטריסט, קלידן וזמר בלהקות "טלסטאר", "השמנים והרזים" ו"השוקולדה", לאחר שהושפע עמוקות מלהקות הרוק של התקופה – הבי ג'יז, הביטלס והרולינג סטונס.

ראשית הדרך

בסוף שנות השישים היה פיק חבר בלהקת הקצב "השמנים והרזים" בהנהגת הסולן עוזי פוקס והבסיסט-המנג'ר, ז'ראר קמינסקי. בהמשך השתתף, יחד עם גבי שושן ומוזיקאי נוסף בשם שוקי לוי, בהרכב שנקרא "להקת שוקולדה". ההרכב שר שירי רוקנרול, באנגלית, במועדוני לילה ברמלה וברחוב המסגר בתל אביב. שלושת חברי הלהקה התקבלו להפקה הגדולה של המחזמר "שיער", בישראל, בשנת 1970.
פיק פרץ לתודעת הקהל הישראלי כאשר נבחר לתפקיד קלוד, התפקיד הראשי במחזמר "שיער", בו הפגין את הופעתו החיצונית שנחשבה חריגה בישראל באותה עת, גינוניו הססגוניים והופעתו המינית. דמותו הארוכה (191 ס"מ) והסגפנית, עטורת השיער הארוך והעטופה במלמלות וקטיפות, בנוסח היפי, הדהימה את הקהל, את התקשורת הישראלית ואת עולם הבידור הישראלי, ויצרה סביבו דימוי של מישהו "לא מכאן". על תפקידו במחזמר "שיער" זכה בתואר "שחקן השנה".
בראשית דרכו ספג לעג מהמבקרים אך משהחל להלחין שירים שנחשבו רציניים, ובמיוחד שירי משוררים, כ"נאסף תשרי" (למילותיו של נתן יונתן), החל לזכות באהדת המבקרים.
בגיל 21, בתחילת 1971, יצא התקליטון הראשון שלו, עם לחניו ל"שני תפוחים" (מילים: אהוד מנור) ו"אני הולך לאן שאן" (מילים: יהונתן גפן) בעיבוד אלכס וייס ובליווי הצ'רצ'ילים. במהלך השנה השלים פיק את אלבום הבכורה שכלל את "אין מדינה לאהבה" (מילים: יהונתן גפן), "המנהיג" (מילים: אהוד מנור), ו"זוהי הדרך שלי" (שכתב מעריץ צעיר של פיק בן 13 בשם מאיר ברקוביץ'). לאלה צורפו 2 שירים מהמחזמר "שיער": "אנה אפנה", ו"יש לי חיים". האלבום יצא בינואר 1972 בחברת "סי-בי-אס" והיו בו מרכיבים אופייניים לפיק: שילוב של פופ קליט עם מעברים רוקיים (עם הצ'רצ'ילים, "האריות" ו"הבמה החשמלית" בנגינה ובליווי קולי) לצד שירים לא רוקיסטיים כמו הדואט "שב בצד" עם אילנה רובינא. גם פרובוקציה הייתה שם, עם שירים של יהונתן גפן שנאסרו לשידור בשל מיניות יתרה ("אחד ועוד אחד"). 
פיק - מעצם היותו יוצא להקת קצב, נזקק להוכחה מיוחדת לכישרונו. סייעו לו בכך זמרים "ממוסדים" שהקליטו מלחניו: אילנה רובינא את "שבועה", "רק אל תלך מהר" ו"אהבת אבא ואמא", עדנה לב את "בלעדיו", אושיק לוי את "שתי אחיות" וחוה אלברשטיין את "ליידי גודייבא". פיק עצמו, מתוך רצון להשתלב בברנז'ה המוזיקלית ביצע ב-1972 ב"ערב שירי משוררים" שיזמה תחנת גלי צה"ל את לחנו ל"צער אינו משאיר סימנים" (מילים: נתן זך, עיבוד: מישה סגל). תגובות רוב המבקרים היו קשות.
ב-1973 הופיע פיק גם בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "שמע ישראל" (עיבוד ללחנו של רבי מנחם מנדל טאוב, האדמו"ר מקאליב) ובו הגיע למקום השלישי. באותה שנה גם הלחין את "שושנת פלאים" של שאול טשרניחובסקי אותו ביצע במקור יוני נמרי, אך פיק עצמו גם ביצע לאלבומו "פיק" שיצא באוגוסט אותה שנה וכלל גם את "שמע ישראל", "סימנים" (עם נגינת גיטרה של יצחק קלפטר), "הרקדן האוטומטי" (אותו ביצע עם רותי נבון), "מחשבות" (בליווי של הצ'רצ'ילים החדשים) "איתך ובלעדייך". כמו כן הלחין לנבון את השיר "בין האצבעות" שכתבה מירית שם-אור, שזכה להצלחה, והקליט אותו גם לאלבום שלו עצמו.
ב-1974 יצא אלבומו השלישי "מה עכשיו?" שכלל את הלהיטים "אני אוהב אותך לאה" (עיבוד: אלכס וייס) ו"רינה טיל" (שנכתב כפרודיה על נערת הזוהר פנינה רוזנבלום) את שני השירים הלחין פיק למילותיו של אהוד מנור. עוד כלל האלבום את שיר הנושא הרוקי, "החבר הכי טוב בעולם שלי" (שפיק הלחין במקור עבור יוני נמרי), "איתך ובלעדייך" (שמשום מה נכלל גם באלבום זה, על אף שנכלל כבר באלבום "פיק"), "שיר לבני ה-30 פלוס", ודואט של פיק עם גלי עטרי ל"עכשיו אני יודע" (שבוצע במקור כשיר הנבחרים תשל"ג על ידי שלמה ארצי ואילנית). לקראת סוף השנה השתתף בפסטיבל הזמר החסידי השישי במספר עם השיר "אל המושיע" (מילים: מסורתי, עיבוד: אלדד שרים). 
ב-1975 יצא אלבומו הרביעי "אריך נגן מס' 4" מתוכו בלט להיט יחיד - הדואט "פרפרה" עם ג'וזי כץ (מילים: יהונתן גפן). עוד כלל האלבום: חידוש רוקי במיוחד ל"שיר הקטר", שהתפרסם בביצועו של אריק לביא, חידוש ל"מי יתנני עוף", שהתפרסם בביצועה של אסתר עופרים, הבלדה "עליזה וחנן" (מילים: אהוד מנור) ו"בואי ונתחיל מהתחלה" (מילים: תלמה אליגון רוז). בהקלטות האלבום השתתפו פיק, אלדד שרים ודודי רוזנטל בפסנתר וסינטיסייזר, איציק ברנס ופיק בגיטרות, יוסי אטיאס בתופים, ואודי טמיר (להקת 'זינגלה') בבס. 
ב-1976 הוציאה חברת "קוליפון" אוסף ראשון לפיק - "12 להיטי זהב", שכלל שירים מאלבומיו הקודמים (מלבד אלבום הבכורה) ולהיט חדש אחד "דמדומים" (מילים: מירית שם-אור, עיבוד: אלדד שרים). השיר "דימדומים הופיע שנה לאחר מכן גם באלבומו הבא של פיק - "קליידוסוקופ" שיצא ב-1977 וכלל שירים אותם הוציא פיק במהלך 1976–1977, כגון: "משהו נשרף לי בלב" (מילים: אלי בכר ומשה בן שאול), "ערב סתיו יפה" שביצע עם יפה ירקוני (מילים: נתן אלתרמן), "זה קרה לי" (מילים: אהוד מנור), "תחזירי לי את זה" (מילים: יהונתן גפן), "השנים שעברו" (מילים: נתן יונתן) ו"אהבה בסוף הקיץ" (מילים: מירית שם-אור), שהיה הלהיט הגדול ביותר מאלבום זה ובמיוחד של תקופת החופש הגדול. פיק ואלדד שרים עיבדו, ובנוסף אליהם השתתפו בהקלטות: אלונה טוראל בקלידים, חיים רומנו וחיים קריו בגיטרות, מאיר ישראל ואהרל'ה קמינסקי בתופים וכלי הקשה, קובי כהן, אוהד אינגר, וישראל בורוכוב בגיטרה בס, חברי להקת "פיאמנטה" ונגנים נוספים. עוד באותה תקופה הקליט עוזי פוקס את לחניו ל"בארץ הרוק" ו"נעים להיזכר", נאווה ברוכין את "למה אינך יוצא מחיי", נירה גל את "תן לי לחלום", ויהורם גאון את "אני זוכר אותך".  
בעקבות זכייתו בתואר "זמר השנה" של רשת ג' בתשל"ז (1977) הזמינה התחנה מפיק את השיר "נאסף תשרי" ("מת אב ומת אלול") של נתן יונתן שזכה להצלחה רבה, ונבחר שנה לאחר מכן כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים השנתי לשנת תשל"ח (1978). בעקבות הצלחת השיר הוציא פיק בתחילת 1978 את האלבום "שירי משוררים" אשר פרט ל"נאסף תשרי", כלל שירים מאלבומיו הקודמים שהלחין למילות משוררים. כמו כן הקליט לאלבום את השיר "משחקי מזל" (מילים: יהונתן גפן) וביצועים מחודשים ל-2 שירים מאלבום הבכורה שלו: "אין מדינה לאהבה", ו"אני הולך לאן שאן". בסוף אותה שנה יצא לאקרנים סרטו של ג'ורג' עובדיה "בדרנית בחצות" בו הופיע פיק בתפקיד הראשי לצידה של תיקי דיין. בסרט זה שר 3 שירים: הדואט עם דיין "טוב להתאהב", "בדרנית בחצות" ו"ידעתי מה אבקש". פסקול הסרט יצא על גבי תקליט בעיבודיו של קובי אושרת. חברת "קוליפון" עוד הספיקה להוציא במהלך 1978 2 אלבומי אוסף ("צביקה פיק – 24 להיטים" ו"צביקה פיק – להיטי זהב 2"), לפני שפיק עזב את החברה בטענה לדיווחים שקריים בנוגע למכירות אלבומיו, ולחבור מחדש לחברת סי.בי.אס, בה יצא אלבום הבכורה שלו.
בדצמבר 1978 יצא האלבום "מוסיקה" אשר כלל את "נאסף תשרי", "מוסיקה (מעלה מעלה)", "לא אני הוא האיש" (מילים: אלכסנדר פן, בו שונו חלק ממילות הבתים בשיר בביצועו), "שוב נתחיל מחדש" (מילים: נתן יהונתן), "מרי לו" (מילים: מירית שם-אור) וגם גרסת דיסקו מחודשת ל"אהבה בסוף הקיץ". חברת התקליטים סי.בי.אס. דיווחה על מכירות חסרות תקדים של האלבום - כ-40,000 עותקים בחודשיים הראשונים, וכ-100,000 עותקים תןך פחות משנה, שיא מכירות באותן שנים. בהקלטות האלבום השתתפו נוסף לפיק, גם מאיר ישראל ואלון הילל בתופים וכלי הקשה, מוטי דיכנה, קובי כהן, מיקי שביב ומיכה מיכאלי בגיטרה בס, גרי אקשטיין וחיים רומנו בגיטרות. בקולות רקע השתתפו בין היתר: ריקי גל, גלי עטרי וריקי מנור. במקביל להקלטת האלבום המשיך פיק להופיע על הבמות עשרות הופעות בחודש עם הרכב שכלל את ננסי ברנדס בקלידים וניהול מוזיקלי, גיורא קנת בגיטרות, מוטי דיכנה בגיטרה בס, ויקי קופ בתופים. עוד באותה תקופה הלחין את השירים "שולה" ו"לילה וירח" לניסים גרמה, ו"אני בונה לי עולם" לצדוק צוברי. 
לאורך שנות השבעים זכה פיק בפרסי פופולריות רבים, בהם "אלבום השנה" ו"זמר השנה". בשיא הצלחתו התפרסמה הביוגרפיה "מלאך או שטן" שכתב עליו העיתונאי דודו אורן. פיק היה מהאמנים הישראלים הראשונים שזכו לגילויי הערצה קיצוניים בדמות מעריצות ומעריצים היסטריים. התעלפויות בהופעות, מחסומי משטרה ושומרי ראש צמודים בכל אשר הלך.
פיק ערך הופעות יחיד במיטב האולמות בכל רחבי העולם: בקארנגי הול, פלאס דה זר, סנטה מוניקה אודיטוריום, פוייטנבלו הילטון ועוד. בובת שעווה בדמותו כמלך הפופ הישראלי הוצבה במוזיאון השעווה הישראלי, שכתב עליו עם הצטרפות דמותו למוזיאון: "צביקה פיק נמנה עם המיעוט הנבחר והמצומצם של אישים ישראלים, אשר הגיעו למוזיאון לאחר שעשו להם שם בזכות פועלם האישי בתחום המוזיקה הישראלית". בשנת 2004 קיבל פיק את בובת השעווה בדמותו.
בינואר 1979 השתתף לראשונה בפסטיבל הזמר והפזמון עם השיר "אין לי איש מלבדי" (מילים: שמואל קרול), השיר אומנם הגיע למקום השני והפסיד ל"הללויה", אך היה להיט גדול מחוץ לפסטיבל. בהמשך השנה הלחין את המוזיקה לסרט "שלאגר" למילים שכתב אסי דיין, שגם ביים את הסרט. בנוסף לכך, הופיע בסרט בהופעת אורח כאחד המוסכניקים ושר בו את "שיר הגראז'". מהסרט בלטו בעיקר השירים: "לצאת לצאת" בביצוע "הגשש החיור", "שיר בהזדמנות", "תן גז" שביצע גברי לוי, "דיסקו טנגו" שביצעו שייקה לוי וגברי בנאי ו"שיר הפריחה" אותו שרה עפרה חזה, אשר באותה עת החלה את הקריירה שלה. כמו כן הלחין לסרט "דיזנגוף 99" שני שירים בפסקול שזכו להצלחה מתוכו: "מסיבת יום שישי" (אותו ביצע), ו"לגור איתו" (אותו ביצעה ריקי גל). בסוף השנה הופיע בשירוויזיון מספר 1 עם השיר "שון שמשון" (מילים: מירית שם-אור, עיבוד: אלדד שרים). בעקבות פעילות ענפה זו זכה בפעם השלישית ברציפות בתואר "זמר השנה" של רשת ג' לשנת הפזמונים תשל"ט (1979).
באוגוסט 1979 יצא פיק למופע ענק בשם "המראה" בהפקת אברהם דשא "פשנל" ובבימויו של צדי צרפתי. עם ננסי ברנדס בקלידים, דון הרווי בתופים, גרי אקשטיין בגיטרה, ודייוויד לואיס בבס, הפכו הופעות "המראה" להיסטריה, ששיאה היה ב"עיר הנוער" בגני התערוכה בתל אביב מול ארבעים אלף בני נוער.
בתחילת 1980 יצא האלבום "המראה" אשר כלל בתוכו את: "המראה", "על חטא" (לפי מילותיו של יונתן רטוש) ו"כוכבים בדו" (לפי מילותיו של אלכסנדר פן), "ממש כמו בהתחלה" (שהוזמן על ידי גלי צה"ל לכבוד זכייתו של צביקה בתואר 'זמר השנה' של התחנה), חידוש לשיר הנושא של אלבומו השלישי "מה עכשיו". כמו כן הוא כלל את "אין לי איש מלבדי" ו"מסיבת יום שישי" שיצאו שנה קודם לכן. בהקלטות האלבום השתתפו מלבד פיק, גם גרי אקשטיין ויצחק קלפטר בגיטרות, דון הרווי ומאיר ישראל בתופים, דייוויד לואיס ומיכה מיכאלי בבס, ריקי גל, קורין אלאל, ריקי מנור ושרי צוריאל בקולות רקע. בקיץ אותה שנה יצא האוסף "להיטיו הגדולים" אשר לו הוקלטו שני שירים חדשים אשר גם כן זכו להצלחה: "אלה סינדרלה" (עיבוד: אלדד שרים) ו"השתקפות" (עם השפעה מוזיקלית של פיק מסגנונו של הזמר גארי ניומן). פיק זכה בפעם הרביעית ברציפות בתואר זמר השנה לשנת תש"ם של רשת ג', לכבוד זכייה הקליט עם להקת "ברוש" את השיר "כנטות היום" למילותיו של המשורר אברהם בן יצחק, שיר זה זכה גם כן להצלחה. עוד באותה שנה הלחין ועיבד את השיר "דם חם" לשרי, שהיה להיט גדול ונכלל באלבום אוסף שלה שנקרא באותו שם, וכן הלחין ועיבד לאלבומה של עדנה לב את "הם לא מבינים מה זה בלי שמש".
בספטמבר 1980 יצא פיק במופע חדש, כשהרכב הנגנים כלל את להקת "ברוש", שצירפה אליה גיטריסט אלמוני מהקריות בשם יהודה פוליקר, את גיל לדין כמתופף נוסף, וכן את התקליטן אילן בן-שחר באפקטים.
המופע רץ בהצלחה כחצי שנה ופיק היה בשיאו. דודו אורן המחיש זאת בספר שכתב, הראשון שהוקדש לכוכב רוק מקומי: "צביקה פיק - מלאך או שטן".

שנות השמונים-תקופת השפל

בין השנים 1981 ל-1991 המשיך להיות פעיל הן כמבצע והן כיוצר, אך המכירות כמבצע לא צלחו. כמלחין הלחין להיטים לאחרים (כמו "אלף נשיקות" ליורם גאון), כמבצע הוא סבל משפל בפופולריות. פיק יזם הקלטה מחודשת של מקבץ להיטיו הישנים עם עיבודים אלקטרוניים ברוח שנות השמונים וגם יוזמה זו נכשלה כלכלית ולא דיברה אל לב הקהל.
בדצמבר 1981 הופיע בפסטיבל שירי הילדים מספר 12 עם השיר "הסבון בכה מאוד", אותו הלחין למילותיה של מרים ילן שטקליס. השיר הגיע למקום השני באותו פסטיבל, ומאז זכה להצלחה רבה ופיק הִרְבָּה לבצעו במופעים שונים. עוד באותה שנה הלחין את השיר "שר לי" לציפי שביט, שביצעה אותו בשירוויזיון מספר 3.
ב-1982 יצא האלבום "עכשיו" שהיה הכישלון המסחרי הראשון של פיק, אך הנפיק להיטים כגון: "נתק אהבה", "אני רוצה לשכפל אותך", "רומנטיקה" (שכתבו והלחינו חברי להקת הכל עובר חביבי ואשר התחרה בקדם האירוויזיון של אותה שנה והגיע למקום השישי), "מישהו אחר", "מבעד לזגוגית המכונית" (בשניהם - מילים: רוני בראון) ו"מוקדם בבוקר" (מילים: מירית שם אור, לחן: צביקה פיק ורוני בראון). בהקלטות האלבום השתתפו מאיר ישראל בתופים וכלי הקשה, איתן גידרון בבס, גילי דור, ודני רובס בגיטרות, צביקה פיק ומשה לוי בכלי מקלדת, ירוסלב יעקובוביץ' בסקסופון, וכן חברי להקת "ברוש". עוד באותה שנה הלחין לאלבום "פיתויים" של עפרה חזה את "גבריאל", ולאלבומה של שרי הלחין ועיבד את "אל תגידו לי".
בדצמבר 1982 השתתף בפסטיגל מספר 2 עם השיר "בובהל'ה" (מילים: מירית שם-אור, עיבוד: אלדד שרים).
ב-1983 הוציאה חברת סי.בי.אס לפיק אלבום אוסף נוסף בשם "אוסף פרטי", שכלל שירים שהופיעו כבר באלבומו הקודם "עכשיו", ושירים שהוקלטו לאלבום זה, אך לא נכנסו אליו דוגמת: "יש לך" ו"קסם קסם" (בשניהם - מילים: אהוד מנור) ו"במחצית הדרך" (מילים: רוני בראון, לחן: צביקה פיק וירוסלב יעקובוביץ'). עוד באותה שנה החל פיק בהפקת אלבום חדש בסי.בי.אס. והוציא לרדיו 2 שירים: "אשליה" ו"בגללך" בעיבוד של אלדד שרים, ונגינה של חברי להקת "ברוש".
בדצמבר 1983 השתתף בפסטיגל מספר 3 עם השיר "אסתר" (מילים: מירית שם-אור) וכן הלחין ללהקת "הכל עובר חביבי" את השיר "מחר תזרח השמש" (מילים: מירית שם אור). השיר שהיה שיר אורח בפסטיגל, זכה להצלחה גם מחוצה לו.
לאלבומה של עופרה חזה "בית חם", שיצא ב-1984 הלחין את השיר "יד ביד". עוד באותה שנה שר עם פנינה רוזנבלום את שיר הנושא של הסרט "עם ישראל חי בקושי".
ב-1985 יצר פיק יחד עם ננסי ברנדס ויזהר אשדות גרסאות אלקטרו פופ ללהיטיו, וכן קטעים חדשים למופע "קיץ אלקטרוני" בהפקה עצמית של "תשרי הפקות". פיק וברנדס בקלידים ומחשבים ובתוספת נגן כלי הקשה הופיעו פעמים מעטות בלבד והוציאו לרדיו רק שיר חדש אחד: "פאטה מורגנה". עוד באותה שנה הלחין את השיר "אל תוותרו על החלומות" לחיים משה, שביצע אותו בפסטיגל מספר 16.
בשנת 1986 השתתף פיק בתחרות הקדם אירוויזיון עם השיר "לילה לילה" שאומנם הגיע למקום ה-7, אך גם זכה להצלחה קצרה מחוץ לתחרות.
ב-1987 השתתף שוב בקדם אירוויזיון, הפעם עם השיר "דומינו" שהגיע למקום ה-10 עם 14 נקודות בלבד. עוד באותה שנה הוציא את האלבום "15 שנה" (על שום מספר השנים שעברו מאז צאת אלבומו הראשון). האלבום הכיל שירים שפיק הקליט והוציא בין 1983 ל-1986. בין שירי האלבום בלטו: "אני יכול לרקוד",ביצוע של פיק ל"אלף נשיקות", "אהבה יפנית", והבלדות "אין לי מה לתת לך" ו"הישארי איתי הלילה". פיק וננסי ברנדס עיבדו וניגנו בכל הכלים, ומירית שם-אור כתבה את כל שירי האלבום.
ב-1998 הוציא את האלבום "צביקה פיק שר חוליו אגלסיאס" שכולו גרסאות עבריות של מירית שם-אור ללהיטיו של הזמר הספרדי. רוני וייס הפיק מוזיקלית את האלבום. בקיץ אותה שנה הוציא את "רחוב המסגר", שאת מילותיו כתב, ובו געגועים לתקופת 'להקות הקצב' בסוף שנות ה-60. בסוף השנה הוציא סינגל נוסף לרדיו - "בואי אליי" (מילים: מירית שם-אור).

שנות התשעים - הקאמבק

בתחילת 1990 הוציא את "זה הרגע שלנו", שאת מילותיו כתב. בקיץ אותה שנה הוציא את "עודנו נערים ללכת" למילים של נתן יונתן, ועיבוד של ננסי ברנדס.
באמצע 1991 הוציא את "קצת ילדה קצת אישה" (מילים: מירית שם-אור, עיבוד: צביקה פיק ודודי רוזנטל)
ב-1991, בעקבות יוזמה של העיתונאים עמית שהם וגיא אסיף, שערכו קודם לכן סדרה של מסיבות "חזרה לשנות השבעים" הופיע ברחבי הארץ עם להקת "נושאי המגבעת" שביצעה את שיריו עם סאונד עדכני ורועש. הופעות אלה זכו להצלחה בקרב קהל צעיר והחזירו את פיק לתודעה הציבורית. במסגרת שיתוף הפעולה - הקליט פיק עם הלהקה 3 שירים שיצאו לרדיו ב-1992: גרסאות ל"שיר הפרחה" ו"לגור איתו" וכן שיר מקורי - "קחי אותי אל תוך החלומות" (מילים: טל גורדון). עוד באותה תקופה הלחין לאלבומו של אורי פיינמן את השיר "אולי כמו אהבה". 
בקדם-אירוויזיון 1993 התמודד פיק עם השיר "ארטיק קרטיב" (מילים: מירית שם-אור) שאיתו הגיע למקום השביעי.
ב-1994 הלחין את "אני לא יכולה בלעדיך" לאלבומה השני של דנה אינטרנשיונל. השיר הפך ללהיט גדול, ודורג במקום ה-5 במצעד הפזמונים השנתי תשנ"ה (1995) של רשת ג'. פיק עצמו הקליט מאוחר יותר גרסה משלו לשיר.
באמצע 1995 הוציא את האלבום "לעשות אהבה" בחברת "הד ארצי". שיר הנושא - נעימה אינסטרומנטלית פתח וסגר את האלבום, עוד בלטו באלבום 2 שירים שכתב אסי דיין: "סוף" ו"דוח" וכן "פיטר פן" שכתבה חמוטל בן זאב. כותבים נוספים באלבום היו מירית שם אור, אילן גולדהירש ומקס גת מור. פיק עיבד הפיק מוזיקלית וניגן בקלידים, ועימו השתתפו בהקלטות גם גיל פלדמן ורונן שפירא בקלידים, אבי סינגולדה בגיטרות, אלי בן שושן בתופים וכלי הקשה, ואבי יפרח בבס. עוד באותה שנה הלחין וביצע עם דנה אינטרנשיונל את הדואט "מי שלא רוקד עומד" (מילים: מקס גת מור, עיבוד: עופר ניסים וצביקה פיק). 
ב-1998 הגיע פיק להישג הבינלאומי הגדול ביותר שלו. השיר "דיווה", שהלחין פיק לזמרת דנה אינטרנשיונל, זכה במקום הראשון באירוויזיון, והביא לו פרסום עולמי רב. מעבד השיר היה המוזיקאי אלון לוין, אך שמו "נשמט" מרשימת הקרדיטים. ועדת בירור שהקימה אקו"ם אישרה את העניין וקבעה כי לוין זכאי לפחות לחצי מהתמלוגים. לאחר דיונים חוזרים ונשנים תבע לוין את פיק, וזכה בתביעה שהגיש. עוד באותה שנה לאלבום המחווה "עבודה עברית" חידש פיק את "להיות לבד" (עיבוד: ירון בכר), שביצעה במקור מירי אלוני לסדרת הטלוויזיה "חדווה ושלומיק". עוד מאותו אלבום הוקלטו חידושים ללחניו של פיק - "לא אני" בביצוע ארקדי דוכין, "אני אוהב אותך לאה" בביצוע שימי תבורי, ו"שיר בהזדמנות" בביצוע להקת "טיפקס". 
ב-1999 הלחין לאלבום הבכורה של בר כהן את השיר "חושיי מכושפים". עוד באותה שנה הוציאה חברת "אן אם סי" את האוסף המשולש שכלל להיטים ממרבית אלבומיו.
במאי 2002 הוציא את האלבום "הלילה הוא הלילה" בחברת "אן.אם.סי. באלבום בלטו שיר הנושא, שהולחן ובוצע לטלנובלה "סיטי טאוור", "בלב גבר אוהב" (מילים: אלי 'קפה' לוי), ו"דרמה" (מילים: יואב גינאי) בדואט עם ניקי גולדשטיין. יוצרים נוספים באלבום היו: מירית שם אור, אהוד מנור, ועידן יסקין, מלהקת "היי פייב". עוד באותה שנה לאלבומה של שרית חדד "ילדה של אהבה" הלחין 6 שירים בהם בלטו: "מיסטר די.ג'יי", ו"נדליק ביחד נר", שנבחר גם לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון באותה שנה.
ב-2003 הלחין פיק את שירו של המתמודד האוקראיני אלכסנדר פונומריוב באירוויזיון 2003, למילים שכתבה מירית שם אור. השיר "Hasta La Vista" הגיע לבסוף למקום ה-14 עם 30 נקודות בלבד. עוד באותה שנה ביצע עם ליאור נרקיס את "שיר מכל הלב" (מילים: חמוטל בן זאב, עיבוד: תמיר צור), שהוקלט לכבוד חודש הזמר העברי, והלחין את שיר הנושא של הטלנובלה "משחק החיים", שביצעה ריקי גל.
ב-2004 הלחין לאלבום הבכורה של מאיה בוסקילה את השיר "הלב", שהפך ללהיט גדול. באותה השנה הלחין את השיר "רק אתה", לשרית חדד. השיר נכלל באלבומה ה-12, חגיגה.
ב-2005 השתתף בפעם השישית בקדם אירוויזיון עם "אור ירח" (מילים: מירית שם-אור, עיבוד: יעקב למאי), והגיע למקום השלישי (המיקום הגבוה ביותר שלו מאז "אין לי איש מלבדי" מ-1979). עוד באותה שנה הלחין את שיר האודישנים לעונה השלישית של "כוכב נולד" - "לפעמים חלומות מתגשמים", בביצוע הפיינליסטים של העונה הקודמת - הראל מויאל, הראל סקעת ועדי כהן, וכן הלחין את השיר "הקהל שלי" לאלבומה של שרית חדד - "מיס מיוזיק" שיצא בסוף השנה.
בשנת 2009 הפיק פיק עבור חברת סלקום פרויקט בשם "עשרה לעשר" שבמסגרתו כתב עשרה שירים לעשר זמרות ישראליות, בהן מאיה בוסקילה, דניאלה פיק, שילה פרבר, אורטל אופק ודנה לפידות. השיר הבולט ביותר בפרויקט היה "נשמתי", שביצעה מאיה בוסקילה.
באפריל 2010 הוציא את הבלדה "כל כך הרבה אור" למילים של דורון מדלי, ועיבוד של יעקב למאי. ביולי 2010 הוציא פיק את השיר הקצבי "רוקדים הלילה" (מילים: דורון מדלי, עיבוד: תומר בירן). עוד באותה שנה  כחלק מהמאבק לשיחרורו של החייל השבוי גלעד שליט, הלחין במשותף עם שלומי שבת (שגם ביצע) את השיר "בוא הביתה, בוא גלעד". 
בינואר 2011 הוכרז כזוכה ב"פרס מפעל חיים בתחום הזמר העברי של שנת 2011 של אקו"ם".
בדצמבר 2011 הוציא שיר דאנס בשם "רוני שלי" למילים של ברק פלדמן, ועיבוד והפקה מוזיקלית של ניב כהן.
בפברואר 2012 הוציא את השיר "עיניים כחולות" למילים של ברק פלדמן, ועיבוד והפקה מוזיקלית של ניב כהן.
ב-2017 הלחין למרינה פיינגולד את "פריחת הדובדבן", ואף צולם לקליפ שנלווה לשיר.
לעיתים מכונה פיק בתקשורת ועל ידי מעריציו "המאסטרו", בשל הישגיו המוזיקליים.
בשנת 2018 זכה צביקה פיק בפרס מפעל חיים של איגוד אמני ישראל (אמ"י) לשנת תשע"ט. לאירוע הענקת הפרס, שהתקיים בהיכל התרבות פתח תקווה, פיק לא הגיע בשל מצבו הבריאותי.
בחנוכה 2019 ישתתף ב"פליי פסטיגל".

בטלוויזיה

ב-2001 השתתף פיק בסדרת הטלוויזיה "סיטי טאוור" בתפקיד מיקי שרון.
ב-2005 התמנה לשופט בעונה השלישית של תוכנית המציאות המוזיקלית "כוכב נולד", ושימש כשופט בה עד העונה השביעית ב-2009.
בנוסף ב-2005, עלתה בערוץ ביפ סדרת דוקו-ריאליטי אודותיו, אשר שמה נבחר לפי הכינוי שדבק בפיק עוד קודם לכן, "המאסטרו". התוכנית עקבה אחר חייו הפרטיים ושל בת זוגו, שירה מנור, כשהתארחו בה גם אימו, ובנותיו, שרונה ודניאלה. לאחר שידור התוכנית טענו פיק ומנור שההפקה ביימה חלק מהסיטואציות מחייהם באופן בלתי אמין.
בשנת 2009 הופיע בתפקיד אורח במיני-סדרה המוזיקלית "תמיד אותו חלום" בערוץ הוט 3, שכתבה שירי ארצי, ועלילתה מבוססת על שיריו.

כדורגל

פיק הוא חובב כדורגל מושבע וכדורגלן לעת מצוא. ב-1973 הקליט את "הכח זהו כח"(מילים: אילן גולדהירש), שיר האליפות של הכח מכבי רמת גן, שהופיע באלבומו השני. בשנות ה-80 שיחק בהפועל יהוד והפועל ניר רמת השרון. כמו כן, כיהן כסגן יושב ראש מכבי רמת השרון.
חיבתו לכדורגל הביאה אותו להשתתף בשנים 2013–2014 בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר", המציגה את פעילותה של קבוצת כדורגל המורכבת מידוענים.

מסעות פרסום

לאורך הקריירה שלו השתתף פיק במספר רב של מסעות פרסום: ב-1979 הופיע בפרסומות לנעלי קנון; ב-1980 זימר בג'ינגל של חברת גינדי; ב-2004 פרסם את הטלפון הסלולרי מדגם נוקיה 3100. בעקבות הקמפיין, זכה הדגם לכינוי העממי "נוקיה צביקה פיק"; ב-2006 השתתף לצד בת-זוגו שירה מנור בקמפיין של סלקום; ב-2011 השתתף בקמפיין רשת לפוסטינור.

חיים אישיים

בשנות ה-70, הוא נישא למירית שם אור, הפזמונאית שכתבה את מילות השירים של רוב להיטיו. השניים התגרשו ב-1995. לזוג שלושה ילדים: בנלי, שרונה פיק, ודניאלה פיק. שתי בנותיהם הרכיבו את הצמד המוזיקלי "האחיות פיק". בתו דניאלה נישאה ב-2018 לקולנוען האמריקאי קוונטין טרנטינו.
משנת 2004 פיק בזוגיות עם מעצבת האופנה שירה מנור. לזוג נולדו שני בנים, ב-2014 וב-2016.
בשנת 2018 בערב יום העצמאות פיק חש ברע במהלך טיסה מלונדון לישראל. המטוס נחת נחיתת חירום בווינה בה פיק אושפז בבית חולים מקומי, שם הסתבר כי הוא עבר שבץ מוחי. לאחר כשבוע הועבר לאשפוז בישראל, ולאחר מכן למרכז שיקומי.
ב-15 במאי 2019, שודר בקשת 12 סרטו של חיים אתגר, "צביקה פיק, הראיון הראשון", בו חשף פיק לראשונה את מה שעבר עליו במהלך השנה האחרונה מאז האירוע המוחי בו לקה במהלך טיסה חזרה מלונדון לתל אביב.
ב-12 באוגוסט 2019 קיבל פיק תעודת "תושב כבוד של העיר ירושלים" מראש העירייה משה ליאון. פיק הוא הראשון שהוכר כ"תושב כבוד" של העיר.