google/wiki40b huggingface dataset:
קנדידה רויאל

תחילת דרכה

רויאל נולדה ב-15 באוקטובר 1950, בניו יורק, בשם קנדיס מריון ודאלה. היא קיבלה הכשרה במוזיקה, ריקוד, ואמנות, ולמדה בבית ספר תיכון לאמנות ועיצוב, ולאחר מכן בבית הספר לעיצוב פרסונס, ובאוניברסיטת העיר ניו יורק.

קריירה

בשנת 1975 היא החלה את הקריירה שלה בתור שחקנית פורנו והופיעה בכ-25 סרטים לפני שפרשה ב-1980. סרטה האחרות היה עם Blue Magic (קסם כחול), אשר היא גם כתבה.
בשנת 1984, רויאל הקימה את Femme Productions, במטרה להפיק אירוטיקה המבוססת על התשוקה הנשית, כמו גם סרטים פורנוגרפיים שמטרתם לסייע בטיפול זוגי. בניגוד למיינסטרים הפורנוגרפי, סרטיה אינם פונים למבט הגברי, וזכו לשבחים מצד יועצים ומטפלים בשל תיאורם של פעילות מינית מציאותית ובריאה.
רויאל אמרה שהיא מנסה להימנע מ"הצפוי המיזוגיני" בעבודתה, ומתיאורי סקס שהם "גרוטסקיים גרפיים ככל האפשר". היא גם מתחה ביקורת על ההתמקדות בגבר בפורנו של המיינסטרים, כאשר הסצנה נגמרת עם שפיכתו. סרטיה של רויאל אינם "מונחים מטרה" לקראת שוט הגמירה; במקום זאת, סרטיה מראים פעילות מינית בתוך ההקשר הרחב יותר של חייהן הרגשיים והחברתיים של נשים. ב-1989, היא חתמה על מניפסט הפוסט פורנו המודרניסטי, שכתבה ורוניקה ורה, ועליו חתומה גם אנני ספרינקל, אשר ביקש לייסד תנועה אמנותית הרואה בסקס "כוח מזין ומחייה", ומונה ערכי בסיס של סקס-פוזיטיביזם.
רויאל גם הייתה נואמת ומרצה, כולל במכון הסמית'סוניאן, בקונגרס העולמי לסקסולוגיה ובאוניברסיטאות רבות ובכנסים מקצועיים.
ב-2004, היא פרסמה ספר בשם How to Tell a Naked Man What to Do.
בשנת 2014, היא החלה הפקת סרט דוקומנטרי שנקרא While You Were Gone: The Untold Story of Candida Royalle על החיים שלה, ועל החיפוש אחר אימה הביולוגית, שאותה היא לא ראתה מאז שהיא ננטשה על ידה בגיל 18 חודשים. הפרויקט היה עדיין בהפקה בעת מותה של רויאל, אבל כמעט כל הקטעים כבר צולמו, ועדיין ייתכן שהסרט ייצא בעתיד.
אלבום EP בשם Candida Cosmica יצא ב-2015, שיתוף פעולה בין רויאל ופטריק קאולי מאמצע שנות ה-70.

ארגונים

רויאל הייתה חברה באגודה האמריקנית למחנכי, יועצי ומטפלי מין, ומייסדת וחברת דירקטוריון של פמיניסטיות למען חופש הביטוי.

חיים אישיים

בשנות ה-1980 היא הייתה נשואה למפיק פר סיוסדט. במאי 2006, רויאל הודיעה כי היא מאורסת. היא נפטרה במאטיטוק שבניו יורק. ב-7 בספטמבר 2015, בגיל 64, מסרטן השחלות.
אפימתאוס (ירח)

גילוי

אדווין דולפס הבחין בירח המקיף את שבתאי ב־15 בדצמבר 1966, והציע את השם יאנוס. שלושה ימים לאחר מכן, ריצ'רד ווקר ערך תצפית דומה וראה גם הוא ירח במסלול זהה. האסטרונומים היו משוכנעים ששתי התצפיות הן של אותו ירח, שנקרא באופן לא רשמי יאנוס. היה קשה להסביר את התצפיות מכיוון שנתוני התצפיות לא התאימו לחישובים.
באוקטובר 1978 הציעו שני מדענים שההסבר הטוב ביותר לתצפיות הוא שמדובר בשני ירחים בעלי מסלול כמעט זהה. ההשערה הוכחה בשנת 1980 על ידי הגשושית וויאג'ר 1. בשנת 1983 נתן האיגוד האסטרונומי הבינלאומי לירח שווקר גילה את השם אפימתאוס, ואישר את השם יאנוס לירח שדולפס גילה.

מאפייני המסלול

אפימתאוס משלים הקפה אחת סביב שבתאי ב־16 שעות 31 דקות ו־50.6 שניות. כשמסלולי אפימתאוס ויאנוס מתחלפים, זמן זה גדל בכ־28.1 שניות. מסלולו נטוי בזווית קטנה של 0.351 מעלות ביחס למישור קו המשווה של שבתאי. הוא משלים סיבוב אחד סביב צירו ב־0.694 ימי ארץ ואותו הזמן נמשך סיבובו סביב שבתאי. מכיוון שהוא נמצא בתהודת סיבוב־מסלול עם שבתאי, הרי שהוא מראה אל שבתאי תמיד אותו הצד. צירו נטוי בזווית אפס אל מסלולו.

המסלול המשותף של אפימתאוס ויאנוס

אפיתמאוס ויאנוס הם בעלי מסלול משותף (תהודה מסלולית 1:1). המרחק הממוצע בין המסלולים שלהם הוא כ־50 ק"מ פחות מהקוטר של כל אחד מהירחים.
על פי חוקי קפלר הירח הפנימי ינוע מהר בכ־28.1 שניות יותר מהירח החיצוני. אחת לארבע שנים הירחים מתקרבים ומשפיעים כבידתית אחד על השני. הירח הפנימי מקבל תאוצה גבוהה יותר ותופס מסלול חיצוני ומכיוון שכך הוא מאט את תנועתו, ואילו הירח הפנימי מאט ו"נופל" למסלול פנימי יותר כתוצאה מכך מגביר את מהירותו, התהליך נמשך כ־100 ימים. בכל שינוי כזה יאנוס משנה את מסלולו בכ־20 קילומטר ואילו אפימתאוס משנה את מסלולו בכ־80 ק"מ, מכיוון שמסתו של יאנוס גדולה פי 4 משל אפימתאוס. הקרבה הגדולה ביותר שתהיה בין שני הירחים במהלך החלפת המסלול היא כ־10,000 ק"מ. החלפות מסלול כאלה קרו ב־2006 (החלפה זו תועדה על ידי קאסיני) וב־2010. ככל הידוע לנו, מסלול זה הוא ייחודי במערכת השמש.

מאפיינים פיזיים

קוטרו הממוצע הוא כ־116 ק"מ. יש על פניו מספר מכתשים הגדולים מ־30 ק"מ. כמו כן יש עליו רכסים ותעלות קטנים וגדולים. צפיפותו הממוצעת היא 0.63 גרם לסמ"ק, ומהירות ההימלטות מעל פניו היא 0.035 ק"מ בשנייה. מסתו וצפיפותו הקטנות מרמזות על כך, שהוא עשוי ברובו מקרח. הטמפרטורה השוררת על פניו היא כ־78 מעלות קלווין.
גרמנית תחתית

מצב רשמי

בשנת 1999, סקסונית הוכרה על ידי גרמניה כשפה אזורית לפי החוק האירופי לשפות אזוריות או שפות מיעוט.

היסטוריה

סקסונית עתיקה היא הקודמת לגרמנית תחתית, והיא עלתה על הכתב החל מהמאה התשיעית לספירה. 
גרמנית תחתית בינונית הועלתה על הכתב החל מהמאה ה-16, והייתה לה השפעה חזקה על שפות בלטיות כגון ליטאית ולטבית, וכן על שפות סקנדינביה ועל השפה האסטונית. היא דוברה בכל אגן הים הבלטי והים הצפוני. היא קודמת ישירה לסקסונית המודרנית.

מערכת כתיבה

סקסונית משתמשת באלפבית לטיני, עם האותיות הנוספות:
Ä ,Ö ,Ü ,ß ,IJ
סמל רובע וונדסוורת'

סמל רובע וונדסוורת', מסמל את רובע וונדסוורת', המצוי בדרום מערב העיר לונדון.
היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

תחילת דרכו

היינריך היה בנו הבכור של היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הטבלתו לנצרות נדחתה עד חג הפסחא הקרוב להיוולדו, כדי לאפשר לאב הוגו מקלוני להיות סנדקו, אך עוד קודם לכן ניסה אביו להשפיע על האצילים להכיר בילד כיורשו. גם שלוש שנים לאחר מכן, ליתר ביטחון, כינס היינריך השלישי את האצילים שבחרו בהיינריך הצעיר להיות יורשו, וב־17 ביולי 1054 הוכתר היינריך כמלך על ידי הארכיבישוף הרמן מקלן.
כתוצאה מכך, לאחר מותו הפתאומי של היינריך השלישי ב־1056, ירש היינריך בן השש את מקומו ללא התנגדות, ואמו, אגנס מפואטייה, שימשה כעוצרת עד הגיעו לבגרות ב־1068. 
באותה שנה דיכא היינריך מרד שארגנו נגדו הסקסונים בקרב לאנגנזאלצה הראשון.

היינריך והיהודים

בשנת 1095 העניק היינריך ליהודים שבתחום שלטונו כתב זכויות, בו נאסרה בין השאר הטבלה בכפייה לנצרות. היינריך גם ניסה לסייע ליהודים שבתחום שלטונו במהלך מסעות הצלב, וזאת לא בגלל חיבה ליהודים אלא בשל הערכתו את התרומה הכלכלית החשובה של היהודים לממלכתו ובגלל מאבק כוחות מול האפיפיורות ברומא.
ב-6 בינואר 1103 נשבע הקיסר יחד עם בני ביתו שבועת שלום לאוכלוסייה במיינץ, כשבאופן חריג כלל בתוכה גם את היהודים, כנראה כתגובה למסעות הצלב.
ב-1104 הוא הורה להשיב ליהודים את רכושם הגזול והתיר ליהודים שהוטבלו בכפייה במהלך מסעי הצלב לשוב לחיק היהדות – למרות התנגדות הכנסייה הקתולית, ואף קבע שיוטל קנס על המכריחים יהודי להתנצר. יש לראות גם מהלך זה כחלק ממאבקו לחיזוק כוחה של האוכלוסייה העירונית על חשבון הכנסייה והאפיפיורות.
משה טברסקי

ביוגרפיה

רבי משה נולד לרבי מרדכי טברסקי (המגיד מצ'רנוביל) ולחיה שרה בתו של רבי אהרן מקארלין.  נישא בזיווג ראשון לחנה בתו של רבי יעקב יוסף מאוסטראה, ובזיווג שני נישא לבתו של רבי צבי אריה לנדא מאליק. עם פטירת אביו בכ' באייר ה'תקצ"ז סירב רבי משה לכהן באדמורו"ת והסביר זאת כי איננו כשיר ואיננו ראוי דיו כדי למלא את מקומו של אביו]. אך למעשה כעבור זמן עזב רבי משה את צ'רנוביל וייסד את חצרו בעיר קוריסטשוב לצד אחיו שייסדו את החצרות: רחמסטריווקה, טאלנה, סקווירה, צ'רקס וטריסק. ובכך היה האדמו"ר הראשון בשושלת.
רבי משה נפטר בי"ח בטבת ה'תרכ"ו ונטמן בקוריסטשוב. את מקומו מילא בנו בכורו רבי מרדכי כהאדמו"ר השני בשושלת.
גלריה גבעון

היסטוריה

בשנות ה-70-50 של המאה ה-20 היה שמואל גבעון בקשרים חבריים ועסקיים עם אליעזר רוזנפלד, בעליה של "גלריה רוזנפלד". במקביל עבד גבעון כמנהל החברה החקלאית "נטיעות דרום". במסגרת יחסיו עם רוזנפלד, למד גבעון את מלאכת המסחר באמנות ובשנת 1975 פתח גלריה משלו.  
עד שנות ה-80 התמקדה הגלריה בהצגה של אמנים ישראלים מודרניים. לאחר שנות ה-80, עם כניסתה של נעמי גבעון לפעילות בגלריה, החלה הגלריה להציג אמנים אוונגרדים כרפי לביא, משה גרשוני, נורית דוד, יאיר גרבוז, משה קופפרמן ואחרים. 
על התערוכות החשובות בגלריה נמנות תערוכה של ציור ישראלי מוקדם לציון 30 שנה להקמת ישראל (1978), התערוכה "תל אביב מטרופולין קטנה", לציון 70 שנה לייסוד תל אביב (1979), תערוכות יחיד לאהרון כהנא (1977), צבי מאירוביץ (1987), יוסף קוסונוגי (1982), פנחס אברמוביץ (1987) ואביבה אורי (1999) וכן התערוכות "ח"י רקפות" (1984) של משה גרשוני ו"השבר והזמן" (2000) של משה קופפרמן.
החל משנת 2000 מחלקת הגלריה פרס שנתי על שם שמואל גבעון - "פרס גבעון לעבודת אמנות חדשה", הנבחר ומוענק על ידי מוזיאון תל אביב. במשך השנים נפתחו חללי תצוגה נוספים. במהלך שנות ה-80 פעלה גלריה בשם "נעמי גבעון אמנות בת זמננו" בחלל ברחוב נתן החכם מס' 4 בתל אביב-יפו (החלל בו נמצאת כיום גלריה גורדון 2). בשנת 2012 נפתח חלל תצוגה נוסף בשם "פורום גבעון לאמנות" ברחוב אלרואי מס' 3 בנווה צדק.
לבד בקובה

עלילה

העלילה מתרחשת בהווה, כאשר המספר וגיבור הספר הוא דניאל מקורמיק, המכונה מק, גבר קשוח, ציני ועייף שחי בשלווה על סירת הדיג שלו, "המֵיין" שמה, באי קי וסט הסמוך לחופי פלורידה. מקורמיק שירת חמש שנים כקצין חי"ר, ולחם באפגניסטן. על גבורתו בקרב עוטר מקורמיק בכוכב הכסף ובנוסף הוענק לו פעמיים  עיטור לב הארגמן, הניתן למי שנפצע בלחימה. לאחר שחרורו עבר מקורמיק, יליד פורטלנד, לקי וסט, וקנה את סירת הדיג שלו. כאשר מציע לו קרלוס, עורך דין ממיאמי המייצג ארגון גולים קובנים, מציע לו לצאת לקובה ולאתר אוצר שחבוי במערה בתמורה לשכר טרחה נדיב, מסכים מקורמיק כמעט מיד. הוא טס לקובה במסווה של תייר בטיול מאורגן מטעם אוניברסיטת ייל ואליו מתלווה שרה אורטגה, ארכיטקטית יפהפייה ממוצא קובני ונכדתו של הבעלים המקורי של האוצר. לאחר שימצאו את המטמון, נתיב הבריחה של השניים הוא באמצעות סירתו של מקורמיק, שחברו ג'ק קולבי, בוגר מלחמת וייטנאם, משיט לקובה, לכאורה כדי להשתתף בתחרות דיג. מקורמיק ושרה מטיילים בהוואנה הענייה אך התוססת, ובין תמרון התחמקות ממלשינים (צ'יבטוס) וסוכני משרד הפנים אחד למשנהו גם מספיקים להתאהב. אלא שהדברים אינם כפי שהם נראים.
אלנה קגן

קורות חיים

קגן נולדה למשפחה יהודית באפר וסט סייד בניו יורק, כבת השנייה מבין שלושת ילדיהם של רוברט קגן, עורך דין, וגלוריה גיטלמן-קגן, מורה בבית ספר יסודי. בגיל 12 רצתה לחגוג בת מצווה, אולם הדבר לא התאפשר אז בבית הכנסת לינקולן סקוור האורתודוקסי שאליו השתייכה משפחתה. עקב השתדלותה הנמרצת התקיים הטקס לבסוף במתכונת שונה מבר מצווה, וסלל את הדרך לבנות אחרות בעקבותיה. כיום היא מזוהה עם היהדות הקונסרבטיבית.
למדה בבית הספר התיכון שליד מכללת הנטר. בהמשך למדה באוניברסיטת פרינסטון, שם קיבלה תואר ראשון בהיסטוריה ב-1981. עבודת הגמר שלה הייתה בנושא התנועה הסוציאליסטית בניו יורק. בתקופת לימודיה ערכה את עמוד מאמרי הדעה בעיתון הסטודנטים ה"דיילי פרינסטוניאן". קגן סיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה וקיבלה פרס - מלגה ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, שם הוענק לה תואר מוסמך בפילוסופיה ב-1983. לאחר מכן למדה משפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד וסיימה בהצטיינות יתרה ב-1986.
קגן החלה את חייה המקצועיים בהתמחות כמזכירה לשופט אבנר מיקבה בוושינגטון ולשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, ת'ורגוד מרשל. לאחר מכן עבדה במשרד עורכי דין בוושינגטון. ב-1991 עברה לעבוד כמרצה למשפטים באוניברסיטת שיקגו. ב-1995 כיהנה כסגנית היועץ המשפטי של הבית הלבן בימי הנשיא ביל קלינטון וכן כסגנית ראש המועצה למדיניות הפנים.
בשנת 1999 חזרה לאקדמיה כמרצה באוניברסיטת הרווארד, ובשנת 2001 מונתה לפרופסור מן המניין. בשנת 2003 מונתה למשרת דיקנית בית הספר למשפטים של האוניברסיטה, על ידי נשיא האוניברסיטה לורנס סאמרס, לימים היועץ הכלכלי הראשי של אובמה. בכך הייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. בהיותה בתפקיד פעלה למנוע מנציגי צבא ארצות הברית גישה מלאה למתקני האוניברסיטה בירידי תעסוקה, בשל מדיניות הצבא שלא לגייס הומוסקסואלים מוצהרים. במרץ 2009 מינה אותה ברק אובמה לפרקליטת המדינה של ארצות הברית (Solicitor general). מועמדותה אושרה על ידי הסנאט ברוב של 31–61, ובכך הייתה לאישה הראשונה הנושאת בתפקיד זה, הנחשב השלישי בחשיבותו במשרד המשפטים האמריקאי.
ב-10 במאי 2010 מונתה על ידי אובמה להחליף את השופט ג'ון פול סטיבנס בבית המשפט העליון, מינוי שאושר בסנאט ב-5 באוגוסט אותה שנה ברוב של 37–63. קגן נכנסה לתפקידה ב-7 באוגוסט. נכון ל-2010 קגן היא אחת משלושה שופטים יהודים המכהנים בבית המשפט העליון.
קגן אינה נשואה, ואין לה ילדים.

עמדותיה

קגן נחשבת לבעלת זיקה למפלגה הדמוקרטית ולבעלת סדר יום ליברלי. עם זאת, לאורך הקריירה עשתה מאמץ שלא להיתפס כחסידת אידאולוגיה מסוימת, ובתקופת ממשל ג'ורג' ו' בוש נמנעה מלמתוח ביקורת על מדיניות "המלחמה נגד הטרור". תמיכתה בשופטים הדוגלים באקטיביזם שיפוטי, כמו גם העדר ניסיונה כשופטת, עמדו במרכז הביקורת כלפיה מצד רפובליקאים. במהלך טקס הענקת "פרס גרובר למשפט" לנשיא בית המשפט העליון לשעבר אהרן ברק קגן כינתה את ברק "הגיבור המשפטי שלי, השופט שקידם הכי הרבה את הדמוקרטיה, זכויות האדם, תפקיד החוק, והצדק".: במהלך השימועים שלה בוועדה המשפטית בסנאט הצהיר הסנאטור ג'ף סשנס כי "קגן הייתה מתמחה של השופטים מיקבה ומרשל, וגם כינתה את השופט הישראלי אהרן ברק שהוגדר כשופט הכי אקטיביסט בעולם כגיבור שלה. אלו שופטים שאינם מתכחשים לאקטיביות שלהם, ומבקרים בגלוי את הרעיון ששופט אינו יותר מבורר נייטרלי"
העולם אחרי

תקציר העלילה

לפני אלף שנה התרחש אסון עולמי על פני כדור הארץ. כתוצאה מכך ברחו בני האדם לחלל, שם נמצא ביתם החדש. באחד מן הימים יוצא הגנרל סייפר רייג (וויל סמית') לסיור בחללית עם המחלקה שלו, ומצרף אליו את בנו בן ה-13, קיטאי (ג'יידן סמית'). לאחר שאסטרואיד פוגע בחללית שלהם, הם מתרסקים על הקרקע של כדור ארץ המסוכן. סייפר נפצע, כך שיכולת התזוזה שלו הייתה מוגבלת, וכעת על קיטאי מוטלת המשימה שתחזיר אותם הביתה - לרדת לפני השטח כדי להגיע אל המקום שבו ניתן לשלוח אות מצוקה אל חללית האם. קיטאי תמיד רצה להיות חייל כמו אביו, וכעת יש לו הזדמנות להוכיח זאת.
כדור טבעת

כדור-טבעת (Ringball) הוא ספורט דרום אפריקאי מסורתי שמקורו במשחק הכדורסל ומשוחק החל משנת 1907. הספורט משוחק במדינות שונות, כגון: דרום אפריקה, נמיביה, בוטסואנה, לסוטו, הודו ומאוריציוס. מדינות אלה מבקשות לקדם את המשחק כספורט בינלאומי ומאפשרות השתתפות של גברים ונשים כאחד.

סגנון המשחק

כדור-טבעת הוא משחק ללא מגע, המשוחק בהפרדה בין גברים ונשים. למשחק מאפיינים דומים למשחק הכדור-רשת וניתן לשחקו בכל מזג אוויר, על משטחים שונים (כגון: דשא, אספלט ופרקט) ובמגרשים פתוחים וסגורים כאחד.
המגרש מחולק ל-3 שדות, וכל קבוצה מורכבת מ-9 שחקנים, על פי החלוקה הבאה: 3 שחקנים התקפיים שמטרתם הבקעת השערים, 3 שחקני אמצע ו-3 שחקני הגנה.
במהלך המשחק, חל איסור על השחקנים לעבור לשדה אחר, או לקבל את הכדור מעל קו המפריד בין השדות. מטרת המשחק היא למסור את הכדור משחקן אחד למשנהו ולבסוף לזרוק את הכדור דרך הטבעת או החישוק התלויים על עמוד השער. עמודים אלו נמצאים ב-2 קצוות המגרש. הכדור עובר משחקן אחד לאחר רק דרך האוויר, ויש לתפוס אותו רק באמצעות הידיים. (אסור שהכדור יגע בחלק אחר בגוף). בנוסף, חל איסור לזרוק את הכדור בצורה כזו שהכדור יחצה שדה שלם, ללא מעבר דרך שחקן הנמצא בשדה זה. בזמן מסירת הכדור, אין אפשרות לשחקן להתקדם קדימה או אחורה, להטעות את השחקן, או להחזיק את הכדור ליותר מ-2 שניות.
בכדי לקלוע לטבעת, על הכדור ליפול לתוך הטבעת מלמעלה (כלומר אין אפשרות לזרוק את הכדור מלמטה למעלה). הקולע יכול לנסות לזרוק את הכדור מכל נקודה בשדה ההבקעה, ובלבד שנקודה זו תהיה מחוץ לחצי העיגול המקיף את עמוד השער. במהלך ניסיון הקליעה, חובה לזרוק את הכדור עם שתי הידיים ולאחר לא יותר מ-5 שניות מרגע קבלת הכדור. כאשר מתקבלת זריקת עונשין, כל אחד מ-3 השחקנים ההתקפים יכולים לזרוק את זריקה זו, המתבצעת מחוץ לחצי העיגול. זריקת העונשין חייבת להיזרק בתוך 3 שניות. בנוסף, ניתן לזרוק את זריקת העונשין גם מאחורי קו העונשין, כל עוד זריקה זו גם היא מתבצעת תוך 3 שניות.
שחקנים יכולים לנסות להשיג שליטה על הכדור רק אם אין בפעולתם ניסיון פגיעה בשחקן היריב או חטיפה מידיו (כלומר כל עוד הכדור בתנועה ולא בידיו של היריב). שחקנים אינם רשאים לתפוס, לדחוף או לחסום את יריבם בכל דרך אשר תמנע מהיריב למסור את הכדור. קיים איסור על שני שחקנים מאותה קבוצה לגעת בכדור או לתפוס אותו בו זמנית.
כאשר שחקנים של שתי קבוצות שונות מבצעים עבירה בו זמנית, נשרקת עבירה כפולה (נקרא גם- "אשמה כפולה"). במצב זה, השופט זורק את הכדור לאוויר בין שני השחקנים היריבים, במקום בו העבירה הכפולה התבצעה. השחקנים היריבים מנסים להשיג את הכדור על ידי תפיסה או הכאת הכדור (מותר לבצע זאת רק כאשר הכדור מתחיל לרדת לקרקע).
אורך המשחק הוא 50 דקות, המחולקות ל-2 מחציות (אורך כל מחצית הוא 25 דקות). בין כל מחצית ישנה הפסקה של 3 דקות. לאחר כל קליעה מוצלחת, על כלל השחקנים לחזור לעמדות הראשוניות (כפי המוצג בתמונה), כאשר שחקני האמצע פונים לעמוד השער של קבוצתם. בעת שריקת השופט, על הכדור להימסר לאחד האגפים בתוך שתי שניות. זוהי הפרה של החוקים כאשר הכדור עובר לשדה אחר, ללא מעבר דרך אחד האגפים תחילה.
כאשר הכדור יוצא מתחומי המשחק, שחקן הקבוצה היריבה מחזיר את הכדור לתחומי המשחק. על שחקן זה להחזיר את הכדור מאותה נקודה בה יצא הכדור,  וחלה עליו חובה להיות מאותו השדה ממנו יצא הכדור.
הקבוצה בעלת הניקוד הגבוה ביותר בסוף המשחק, היא הקבוצה המנצחת.
גלקסיית עדשה

גלקסיית עדשה מדוסקת היא גלקסיה שצורתה כצורת עדשה או דיסקה. גלקסיית עדשה היא אחת משלושת הסוגים העיקריים של גלקסיות לפי הסיווג של אדווין האבל מ-1936. הן מסומנות באות S0 ומיקומן ב"מזלג האבל" הוא בנקודת המפגש של שיני המזלג, כמתואר בשרטוט משמאל. האבל לא הבחין בין סוגים שונים של גלקסיות עדשה, אף שסיווגים מאוחרים יותר (הרחבות של סיווג האבל) עשו כן.
המאפיין העיקרי של גלקסיות עדשה הוא הכמות המעטה של החומר הבין-כוכבי שבהן, ולכן כמעט לא נוצרים בהם כוכבים חדשים. לכן רוב אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא זקנה. מאחר שאין להן זרועות כמו לגלקסיות ספירליות, לעיתים קשה להבדיל ביניהן ובין גלקסיות אליפטיות, במיוחד אלו מהסוג E0 (גלקסיות אליפטיות שמידת פחיסותן היא הקטנה ביותר, כמעט כדוריות) ובמיוחד אם הזווית שבה נמצאת גלקסיית העדשה היא כלפי כדור הארץ (face-on). לעיתים מתייחסים אליהן כ"גלקסיה ספירלית ללא זרועות".
ג'ובאני לגרנצי

חייו

לגרנצי נולד בקלוּזוֹנֶה, סמוך לברגאמו ואת הכשרתו המוקדמת קיבל כנראה בקלוזונה. הוא שימש נגן עוגב 
בכנסיית סנטה מריה מג'ורה בעיר זו משנת 1645 עד 1656. ב-1656 התמנה למשרת מאסטרו די קאפלה באקדמיה דלו ספיריטו סנטו בפרארה, שם נשאר עד 1665. בין השנים 1665 ו-1681 אין כמעט תיעוד לפעולותיו, אבל ייתכן שלימד באוספדאלה דאי מנדיקאנטי בוונציה בחלק מתקופה זו. בערים רבות, ביניהן וינה, מילאנו, פארמה, בולוניה וונציה דחו את פנייתו לקבלת משרה; הוא מצדו דחה הצעות עבודה במודנה ובברגאמו.
ב-1681 התקבל לכנסיית סאן מרקו בוונציה כעוזר למאסטרו די קאפלה, שאת מקומו תפס בשנת 1685. בין תלמידיו שם היו פרנצ'סקו גספאריני, אנטוניו לוטי, אנטוניו קלדרה וג'ובאני וריסקינו.

מוזיקה

לגרנצי כתב ברוב הסוגות שהיו מקובלות בצפון איטליה בשלהי המאה ה-17, כולל אופרה, מוזיקת קודש ווקאלית ומוזיקה אינסטרומנטאלית מסוגים שונים.
ג'ייסון בייטמן

ביוגרפיה

בייטמן נולד בעיר ריי שבניו יורק למשפחה נוצרית-מורמונית ממוצא אנגלי ומלטזי. הוריו הם ויקטוריה אליזבת, דיילת לשעבר, ואיש הקולנוע קנת בייטמן. אביו קנת היה הסוכן האישי שלו עד שהגיע לגיל 20, בו החליט בייטמן להפסיק את הקשר העסקי הזה.
לבייטמן אחות גדולה בשם ג'סטין בייטמן אשר עוסקת גם היא במשחק (שיחקה ב"קשרי משפחה").
במהלך שנות ה-90 נאבק בהתמכרותו שלו לסמים ולאלכוהול.
משנת 2001 נשוי בייטמן לשחקנית אמנדה אנקה, בתו של הזמר פול אנקה. לזוג, שתי בנות.

בקולנוע

הופיע לראשונה על מסכי הקולנוע ב-1987 בקומדיית הנעורים "זאב צעיר 2". לאחר עשר שנים, הופיע בייטמן בקומדיה "הכי מתוק שיש". לאחר מכן, השתתף ב"סטארסקי והאץ'", שם גילם את קווין - יד ימינו של סוחר הסמים היהודי ריס פלדמן (וינס ווהן) וכן ב"דודג'בול" וב"הצד שלו הצד שלה".
ב-2007 הופיע במותחני הפעולה "לחסל את האס", בו הופיע בדמותו של ריפלי ריד, ו"הממלכה", שם שיחק את סוכן המודיעין אדם לביט. הוא השתתף באותה שנה גם בתפקיד משני בדרמה הקומית "ג'ונו" בה גילם את מארק, בעלה של ונסה (ג'ניפר גארנר) המוצא אם פונדקאית צעירה בשם ג'ונו (אלן פייג').
בשנת 2008 שיחק בתפקיד הראשי בסרט גיבורי על הקומי "הנקוק".
ב-2009 שיחק בדרמה הפוליטית "שם המשחק"; בדרמה העצמאית "תלוי באוויר" גילם את קרייג ג'ורג'י, הבעלים של "חברת הפיטורים", ובנוסף, השתתף בתפקיד ג'ייסון בקומדיה הרווחית "טיפול זוגי", ובסרט "המתיחה" לצד מילה קוניס ובן אפלק. 
בשנת 2010 הופיע בקומדיה הרומנטית "אהבה בהחלפה" לצידה של ג'ניפר אניסטון. 
בשנת 2011 הופיע שנית לצידה של אניסטון בסרט הקולנועי "איך להיפטר מהבוס". בשנת 2012 שיחק בסרט האקשן של הבמאי דקס שפרד "לפגוע ולברוח" לצד קריסטן בל.
בשנת 2013 ביים סרט קולנועי ראשון בשם "מילים רעות" (Bad Words), בו גם כיכב בתפקיד הראשי לצד אליסון ג'ני. 
ב-2015, שיחק בסרט המותחן "המתנה" ובסרט "להתאהב בביאטריס", לצד אוליביה ויילד.
ב-2016, דיבב בסרט "זוטרופוליס" של דיסני, את דמות השועל הערמומי. באותה שנה שב לשחק לצד ג'ניפר אניסטון בקומדיה "מסיבת השנה". 
ב-2018 שיחק בקומדיה "לילה בטירוף", לצידה של רייצ'ל מקאדמס.

בטלוויזיה

החל את קריירת הטלוויזיה ב-1981 כשהופיע בתפקיד ג'יימס קופר בסדרה "בית קטן בערבה".
באמצע שנות ה-80 הופיע בסדרות "כפיות הכסף", "זה המהלך שלך" ו"ואלרי", שלאחר מכן שונה שמה ל"משפחת הוגאן". בייטמן אף ביים שלושה מפרקי התוכנית.
ב-1994 הופיע בסרט הטלוויזיה "This Can't Be Love".
בשנת 2002 לוהק בייטמן על ידי רון הווארד ומיטשל הורוויץ לתפקיד מייקל בלות' בקומדיית המצבים "משפחה בהפרעה". על תפקיד זה, בייטמן זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית בשנת 2004, והיה מועמד לפרס אמי בשנה שלאחר מכן.
משנת 2017 משחק את מרטי בירד בסדרה "אוזרק" (Ozark) המשודרת בנטפליקס. על תפקידו בסדרה זכה בשנת 2018 בפרס גילדת שחקני המסך.
סטפן פרואה דה וו

ביוגרפיה

סטפן פתח את המסעדה הראשונה שלו L'antidote במלון בפרובנס. לאחר שזכה בכוכב מישלן הוא פתח את המסעדה השנייה שלו שנקראת Le Fantin Latour בגרנובל. סטפן השתתף בקרב סכינים וניצח את התחרות פעמיים - בעונה הראשונה ושוב בשנייה.
כירורגיה של היד

ענף הכירורגיה של היד עוסק הן בטיפול כירורגי והן בטיפול בלתי כירורגי של מצבים ובעיות ביד או בגפיים העליונות (מקצה האצבעות ועד לכתף). ניתוח של היד יכול להתבצע על ידי מנתחים כלליים, מנתחים אורתופדיים או מנתחים פלסטיים. כירורגים של היד מבצעים מגוון רחב של ניתוחים כגון: תיקון שברים, הפחתת לחץ בעצבים ושיקום פציעות או פגמים מולדים.
כענף נפרד ועצמאי בכירורגיה הופעלה הכירורגיה של היד בראשונה במלחמת העולם השנייה על ידי ד"ר סטרלינג באנל, מנתח מסן פרנסיסקו, שהגיע ראשון למסקנה מרחיקת לכת כי ריבוי הפגיעות המלחמתיות מחייב להקדיש תשומת לב מיוחדת לשיקום היד, איבר חשוב אצל האדם. ביוזמתו של ד"ר באנל הוקמו בארצות הברית מרכזים רפואיים לריכוז הטיפול בנפגעי היד, בפיקוח מומחים שבחרו להתמסר לטיפוח ענף חדש זה בכירורגיה. שיקום היד הפגומה כולל תיקון גידים פגומים, כלי-דם, עצבים, עצמות ורקמות. אחרי המלחמה הואץ פיתוחו של ענף זה בעולם, אולם בארצות רבות נעשה עדיין שיקום היד הפגומה במסגרת המחלקות הכירורגיות הכלליות או הפלאסטיות.
היחידה הראשונה בישראל לכירורגיה של היד הוקמה במחלקה האורתופדית בבית החולים קפלן ב-1967, על ידי פרופסור איזידור קסלר, בעקבות המקרים הרבים של הפגיעה ביד בקרבות מלחמת ששת הימים. ב-1973 הייתה היחידה למחלקה מיוחדת בהשפעת הריבוי של פגיעות מלחמתיות במלחמת יום הכיפורים.
פרופסור קסלר (1926 - 2007), יליד בולגריה ובוגר אוניברסיטת סופיה שהשתלם בפינלנד וארצות הברית, נחשב לאבי הכירורגיה של היד בארץ, והיה לפרופסור בעל שם עולמי. פרופ' קסלר ראה בענף זה את אחד האתגרים הגדולים של הכירורגיה המודרנית. פרופסור קסלר אף פיתח מכשיר רפואי, הקרוי על שמו, אשר בכל רחבי העולם נעשה בו שימוש והיווה פריצת דרך - "דגם קסלר" - מכשיר מתיחה להארכה של חלקי יד חסרים. כמו כן המציא את אחד מהקשרים החזקים לתפירת גידים ה- "Grasping Suture" הנושא את שמו.
חיפוש פטנט

חיפוש פטנט הוא פעולה המבוצעת על ידי אדם בעזרת מכונה (מחשב) לצורך בדיקת קיומם של פטנט או המצאה. בעבר, חיפושי פטנטים נערכו באופן ידני על ידי ספרנים, בוחני פטנטים, ואנשי מקצוע אשר הכירו את מבנה מדריך הסיווג של ההמצאות השונות וידעו כיצד להתמצא במדריכי הפטנטים המודפסים השונים. בארצות הברית למשל קיים מדריך לסיווגם של פטנטים לפי תחומי עניין ונושאים טכנולוגיים שונים כפי שהוגדרו על ידי משרד הפטנטים האמריקאי. כמו כן קיים גם הסיווג הבינלאומי של ארגון ההון האינטלקטואלי העולמי WIPO. כיום רוב חיפושי הפטנטים מבוצעים באמצעים אלקטרונים ובמאגרי מידע ייעודיים חופשיים לציבור הרחב, כגון גוגל פטנטים, ומאגרי מידע  חינמיים נוספים כגון: מאגר המידע של משרד הפטנטים האמריקאי USPTO, מאגר הפטנטים האירופאי, דיאלוג ואחרים. לרוב, חיפוש פטנטים יבצע  בעל ההמצאה, או עורך פטנטים כרשאי לתת חוות דעת (סעיף 54 לחוק הפטנטים), או בוחן פטנטים מטעם רשות בחינה.
אליין פרוג'קט

קריירה

לינקר החל את דרכו בשנת 1994, לאחר שהתוודע למוזיקת הטראנס בטיול בגואה שבהודו. הוא נחשב לאחד החלוצים בתחום זה בישראל, משום שהיה בין הראשונים שייבאו סגנון זה לארץ והיה בין הראשונים שהופיעו במסיבות טראנס.
בשנים 1996–1997 בערך יצר את הדיסק הראשון שלו "Cosmic Communications Compilation". במקביל עבד כדי ג'יי, והופיע בארץ ובעולם. ניסיונו כדי ג'יי תרם ליצירתו.
כאשר התגורר לינקר בתל אביב, התברר לו שהוא שכן של אבי ניסים וליאור פרלמוטר המרכיבים את הצמד Astral Projection, מראשוני הישראלים שעסקו במוזיקת טראנס. הוא התיידד עמם ועבד בסטודיו שלהם, ולמד מניסיונם כיצד ליצור מוזיקה באופן מקצועי יותר. כמחווה לצמד, ביצע לינקר רמיקס לאחד הטראקים של הצמד, "People Can Fly". הרמיקס יצא לאור יחד עם הטראק המקורי.
הוא החל לעבוד יחד עם ג'ון בליי שכינויו היה Trance Meister ובעברו היה מתופף ומתכנת בהרכב Juno Reactor.
בשנת 2001 הוציא לאור את האלבום הראשון שלו "Midnight Sun" תחת הלייבל פונוקול. מספר חודשים לאחר מכן הוציא את האלבום השני שלו "Dance or Die". האלבום המצליח ביותר מבחינה כלכלית של לינקר הוא "Aztechno Dream".
החל משנת 2004 חבר ב"H2O Team" ובלייבל "H2O Records" ביחד עם אבי אלגרנטי (Space Cat) ועידו לירן (Quadra).
אליין פרוג'קט משתף פעולה עם Space Cat תחת השם Alien Vs The Cat.