google/wiki40b huggingface dataset:
סטרטוספירה

הסטרטוספירה (Stratosphere) היא השכבה האמצעית באטמוספירת כדור הארץ, והיא ממוקמת בין הטרופוספירה שמתחתיה למזוספירה שמעליה. גובה הסטרטוספירה משתנה בהתאם למיקום קווי הרוחב - מעל קו המשווה טווח גובה הסטרטוספירה נע מ-17 ק"מ מעל שטח כדור הארץ עד 50 ק"מ ואילו בקטבים היא מתחילה כבר בגובה 8 קילומטר. ככל שמגביהים לעלות  בסטרטוספירה הולכת ועולה הטמפרטורה, הודות לשכבת האוזון הממוקמת בה, משום שהאוזון קולט את הקרינה האולטרא סגולה מהשמש ומתחמם. זאת בניגוד לשכבת הטרופוספירה שבה ככל שמגביהים הטמפרטורה יורדת. מטוסי הסילון משייטים ברמות הנמוכות של הסטרטוספירה כדי להימנע ממערבולות אוויר המצויות בשכבת הטרופוספירה.
הסטרטוספירה מכילה בין היתר את שכבת האוזון, בגובה של 10 עד 50 ק"מ.
בסטרטוספירה נמצא גם "גבול ארמסטרונג" בגובה של 19200 מטר. גובה שבו לחץ האוויר נמוך במידה כזו שהמים רותחים כבר בטמפרטורה של גוף האדם.
חויה דה סרן

היסטוריה

קהילה חקלאית קטנה איכלסה את החלק המרכזי והחלק המערבי של אל סלוודור החל משנת 900 לפנה"ס, וחויה דה סרן שכנה בקצה הדרום-מזרחי של אזור המאיה. חויה דה סרן פונתה בשנת 200 לאחר התפרצותו של הר הגעש שליד העיר אילופאנגו, אך אוכלסה מחדש בשנת 400 לכל המוקדם. בזמן הפינוי הסופי שלה, חויה דה סרן שילמה מס לסאן אנדרס השכנה.
בשנת 590 בקירוב התפרץ הר הגעש לומה קלדרה הסמוך, וקבר את כל הכפר מתחת ל-5 עד 7 מטרים של אפר געשי (רדיוס ההרס היה רק 5 קילומטרים). ככל הנראה תושבי הכפר הצליחו להימלט בזמן (לא נמצאו גופות), אף על פי שהם השאירו מאחוריהם כלי חרס, רהיטים ואפילו מזון שנאכל בחלקו. 
האתר התגלה מחדש ב-1976 במהלך בנייה של מחסנים ממשלתיים, כאשר מבנה חימר נחשף על ידי בולדוזר. החפירות שהחלו לאחר מכן בוצעו בפיקוחו של דוקטור פייסון שיטס מאוניברסיטת קולורדו בבולדר  ב-1978 ו-1980, אך נפסקו בגלל מלחמת אזרחים. החפירות התחדשו ב-1989, ומאז התגלו במקום כ-70 בניינים.

תיאור

הגודל המלא של חויה דה סרן טרם התגלה במלואו. עד כה זוהו 70 מבנים המתחלקים לבתי מגורים ומבנים בעלי מטרה מוגדרת. בנייני המגורים בנויים כמתחמים הכוללים אזורי שינה, אחסון, בישול והכנת כלים. המבנים האחרים כוללים סאונה, בניין קהילה גדול ושני בניינים לכל הפחות שהיו בשימוש על ידי השאמאנים והמרפאים.
באזור חויה דה סרן נמצאו גם כמה שדות מעובדים וצמחייה נוספת. הללו כוללים שדות שבהם גדלים צמחי תירס צעירים ובשלים, מטבח עם מגוון עשבים, וגינת אגבה מקסיקנית. באזור נמצאו גם כמה עצי פירות, כגון גויאבה וקקאו.
אולם, השרידים החשובים ביותר הם שרידי צמחים אחרים. הטמפרטורה הנמוכה של האפר הרטוב מלומה קלדרה, כמו גם נפילתו המהירה, הבטיחו את שימורו של רוב החומר הצמחי. ישנה חשיבות גדולה לגילוי שדות המניהוט (יוקה), כיוון שהייתה זו הפעם הראשונה שהתגלה שדה שבו גדל צמח זה באתר ארכאולוגי שבעולם החדש. למרות שהיוקה נרקבה לפני זמן רב, החוקרים הצליחו לשחזר את מבנה הצמחים באמצעות מילויים באפר. התברר שהחוואים שתלו את היוקה שעות ספורות בלבד לפני ההתפרצות.
פסגת מילר (אריזונה)

מסלולי הליכה

ניתן להגיע לפסגת ההר במספר מסלולי הליכה. המסלולים קשים להליכה מאחר שנדרש עליה של 1,100 מטרים, ואורכם של המסלולים נע בין 14 ל-18 קילומטרים. שביל מונטזומה הוא הפופולרי בשבילי ההליכה.
מרכז עסקים ראשי

מרכז עסקים ראשי (מע"ר) הוא מונח מתחום הגאוגרפיה העירונית, המתייחס למרכזה העסקי-פיננסי והמינהלי של עיר. מרכז העסקים הראשי ממוקם בדרך כלל בנקודה מרכזית בעיר בזכות נגישותה ודרכי התחבורה המובילות אליה. במרכז זה מתבצעת מרבית הפעילות העסקית, כשהמדובר במטותיהן ובמשרדיהן הראשיים של חברות ולא בפעילות תעשייתית הנדחקת לשולי העיר או מחוץ לה. בשטח זה קיימים לרוב מעט מאוד אזורי מגורים.
בערים מתמחות העיסוק העיקרי שלהן תמיד יתרכז במרכז העיר ליד או בתוך מרכז העסקים הראשי. 
העסקים שמאכלס מרכז העסקים הראשי כוללים לרוב בורסות למסחר בניירות-ערך, מרכזיהם של בנקים גדולים, חברות ביטוח, משרדים ועסקים של בעלי מקצועות חופשיים ושל נותני שירותים הפועלים בשירות החברות הגדולות ועוד.
בדרך כלל מרכז עסקים ראשי ישכון לרוב במרכז העיר כדי להקל אליו את הנגישות משאר חלקי העיר, ומשם הוא מתוכנן להתרחב ולהתפשט בשלבים יותר מאוחרים אל יתר חלקי העיר.

היסטוריה

בתקופות עתיקות לא היו מקומות מסחר מרוכזים כגון קניונים, פסאג'ים, ומרכזים מסחריים. מרכזי עסקים ראשיים נועדו יותר להולכי רגל ופחות לאמצעי תחבורה. אמצעי התחבורה היו בעיקר בעלי-חיים כגון חמורים, גמלים או כרכרות רתומות אל סוסים.
לאחר המהפכה התעשייתית בתקופות שבהן עדיין לא היו אזורי תעשייה, שכנו רוב המפעלים באזור מרכז העיר בתוך בתי מגורים או לצידם.
כיום בעולם המערבי הולכים ומוקמים מרכזי עסקים חדשים לצד כבישים מהירים עם תחנות רכבת או הפיכתם של אזורי תעשייה ישנים הקרובים אל מרכזי הערים כמרכזי עסקים משניים.

מרכז עסקים ראשי משני (מע"ר משנה)

בערים גדולות או מטרופולין יתפתח גם מרכז עסקים ראשי משני לצידו של מרכז העסקים הראשי.

מרכז עסקים ראשי אנכי

ישנן ערים בהן קיימים מרכזי עסקים המצויים לאורך רחוב ראשי אחד. מרכז עסקים ראשי אנכי מיוחס לדגם העיר האנכית שנהגה על ידי האדריכל הספרדי ארתורו סוריה בשנת 1882.

מרכז עסקים מטרופוליני

מרכז עסקים מטרופוליני מתפתח לעיתים על כביש מהיר בין שתי ערים גדולות כגון מרכזי העסקים הפזורים על כביש איילון המשותפים לרמת גן ותל אביב.

מרכז עסקים ראשי בינלאומי

בדרך כלל בערי בירה גדולות יתפתחו גם לעיתים מרכזי עסקים המיועדים עבור חברות בינלאומיות וחברות ממשלתיות זרות.

דגם מסגרת קור

דגם מסגרת קור הוא דגם עירוני למרכז עסקים ראשי המציג את הליבה הפנימית של מרכז העסקים הראשי שבו הקרקע יקרה ויש בו שימוש אינטנסיבי וכתוצאה מכך צורת ההתפתחות שלו תהיה בצורה אנכית. אזור זה אמור להיות המוקד של מערכת התחבורה ויש לו תנועה אנושית רבה בשעות היום. הליבה והמסגרת החיצוניות בעלי ערך קרקע נמוכים יותר ומפותחים פחות. שימושי הקרקע השונים צמודים לתיאורית ערך הקרקע. אזור המעבר הוא בעל ערך קרקע נמוך.
שמעון אבן

ביוגרפיה

אבן נולד ברמת גן. ב־1959 קיבל תואר בוגר בהנדסת חשמל מהפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, ב-1961 קיבל תואר מוסמך במתמטיקה מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית, וב־1963 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה שימושית מאוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של האו ואנג (Hao Wang). 
היה חבר סגל באוניברסיטת הרווארד, בטכניון ובמכון ויצמן למדע, שם הוביל, בשנת 1969, את פתיחתו של מסלול הלימודים הראשון לתואר במדעי המחשב בישראל. בשנים 1975-1970 לימד גם באוניברסיטת תל אביב. משנת 1974 היה פרופסור בפקולטה למדעי המחשב בטכניון, ופעמיים עמד בראשה. זכה פעמים רבות בפרסים למרצה מצטיין. לאחר פרישתו מהטכניון היה ראש המגמה למדעי המחשב במכללה האקדמית תל אביב יפו וסגן הנשיא לעניינים אקדמיים.
בשנת 1965 היה חבר בצוות שפיתח את המחשב "אלביט 100", שהיווה פריצת דרך בהיותו המיני-מחשב המסחרי הראשון בעולם והמחשב המסחרי הראשון שיוצר בישראל.
תחומי המחקר העיקריים שלו היו אלגוריתמים, תורת הגרפים, קריפטוגרפיה וסיבוכיות חישובית. מעבודותיו הידועות: האלגוריתם הפולינומי הראשון שבודק האם ניתן לשכן גרף נתון במישור (האם הוא מישורי), ההוכחה הראשונה כי בעיה קומבינטורית "טבעית" היא שלמה ל-PSPACE, ואלגוריתמים יעילים לבדיקת קשירות של גרף. מתלמידיו הבולטים: ברוך אוורבוך, אלון איתי, ראובן בר-יהודה, עודד גולדרייך, מיכאל רודה, יוסי שילוח. 
שמעון אבן נפטר בישראל בשנת 2004. הותיר אישה ושלושה ילדים. אחד מבניו הוא פרופ' גיא אבן, שעוסק באלגוריתמיקה באוניברסיטת תל אביב.
אשלון

אשלון היא מערכת של מודיעין אותות המהווה את מערכת הריגול האלקטרונית הגדולה ביותר בהיסטוריה. אשלון היא ברית של המדינות דוברות האנגלית: ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד. מטבעה הסודי של המערכת, מרבית הידע עליה אינו מגיע ממקור ראשון, אלא משמועות, עדויות וספקולציות של מביני דבר. מקובל להאמין שאשלון מיירטת שיחות טלפון, פקסים, שידורי לוויין והודעות דואר אלקטרוני ברחבי העולם. מעריכים כי אשלון מיירטת למעלה מ־3 מיליארד התקשרויות מדי יום.
מקובל להאמין כי תוכנית אשלון הוקמה במהלך המלחמה הקרה, ככלי לאיסוף מודיעין צבאי ודיפלומטי על ברית המועצות ובעלות בריתה, אך המערכת לא פורקה לאחר סיום המלחמה הקרה, ומשמשת גם היום לקידום אינטרסים מערביים אחרים - כדוגמת סיכול מזימות טרוריסטיות, פליליות וריגול פוליטי ודיפלומטי. מבקרי התוכנית טוענים שמפעיליה משתמשים בה גם לצורך קידום אינטרסים כלכליים, ושמתבצעת באמצעותה פגיעה בפרטיות אזרחים. ב־2004 גורמי ממשל צרפתיים טענו כי הרשת משמשת לריגול תעשייתי אחר חברות צרפתיות.
נטען כי קיימות מערכות מקבילות לרוסיה, צרפת ולמספר מעצמות נוספות.
לואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק

ביוגרפיה

לואיזה שרלוטה נולדה ב-30 באוקטובר 1789 בארמון כריסטיאנסבורג, קופנהגן, לפרדריק, נסיך הכתר של דנמרק ונורווגיה, בנם של פרדריק החמישי, מלך דנמרק ואשתו השנייה, יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל, ולסופיה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין ושרלוטה סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
ב-10 בנובמבר 1810 התחתנה לואיזה שרלוטה עם וילהלם, נסיך הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 6 ילדים. וילהלם שירת מנעוריו בצבא הדני, ובני הזוג התגוררו בדנמרק. לואיזה שרלוטה הייתה אשה חכמה, מעשית וחסכונית, ושמרה על המצב הכספי של משק הבית. כמו כן היא התעניינה באמנות ובשירה, והחשיבה את עצמה כפטריוטית דנית.
בשנת 1839 מת פרדריק השישי, מלך דנמרק, ואחיה כריסטיאן השמיני, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. בתקופת שלטונו של אחיה מילאה לואיזה שרלוטה תפקיד חשוב בחצר המלוכה, ואחיה רצה שמשפחתה תעלה לשלטון במקומו לאחר היכחדות משפחתו. בשנת 1848 מת אחיה, ובנו פרדריק השביעי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. בשנת 1850 הושפעה ממשלת דנמרק מהאימפריה הרוסית, והחלה לתמוך במינוי חתנה כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג לנסיך הכתר. בתחילה התנגדה לכך לואיזה שרלוטה, אולם לאחר שראתה שהתמיכה בכריסטיאן חזקה, ויתרה בשנת 1851 יחד עם בנה פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל על הטענה לכתר לטובת בתה לואיזה, נסיכת הסן-קאסל, שמצידה העבירה זאת לבעלה כריסטיאן. בשנת 1863 מת אחיינה פרדריק השביעי, וחתנה עלה לשלטון במקומו, וב-28 במרץ 1864 מתה לואיזה שרלוטה בארמון כריסטיאנסבורג, קופנהגן.
דיינו

דַּיֵּינוּ (או כַּמָּה מַעֲלוֹת טוֹבוֹת) הוא פיוט עברי המתאר את הסיבות הרבות שבגללן צריך עם ישראל להודות "למקום" (כלומר לאלוהים), ומונה חסדים רבים שנעשו לישראל במהלך יציאת מצרים. נוהגים לשיר אותו בליל הסדר, כחלק מהגדה של פסח.

הפיוט

הפיוט מורכב מחמש עשרה שורות שכל אחת מתארת נס אחד שנעשה לישראל, והקביעה שיכולנו להסתפק בו, ולא היינו זקוקים לזה שבא אחריו. כל זאת לא כולל את המעלה הראשונה – "אילו הוציאנו ממצרים" – שעפ"י הפיוט בלעדיה אין מקום להודיה. כחצי מהמעלות המוזכרות בפיוט הן ניסים שנעשו לישראל במהלך יציאת מצרים, והשאר מתארות אירועים מיוחדים שנעשו במהלך המסע במדבר והכניסה לארץ ישראל. הפיוט חותם בקביעה שאכן, עלינו להודות לה' על כל אחת ואחת מהמעלות הטובות שעשה לנו.
כוונת המחבר אינה ככל הנראה שאפשר להסתפק בניסים הללו בפועל, אלא שיש צורך להודות באופן נפרד ומלא על כל אחת ואחת מהמעלות. שכן חלק מהשלבים אינם מספיקים לישועה בפני עצמם – לדוגמה, "אילו קרע לנו את הים ולא העבירנו בתוכו בחרבה".

נוסח הפיוט

כַּמָּה מַעֲלוֹת טוֹבוֹת לַמָּקוֹם עָלֵינוּ!
אִלּוּ הוֹצִיאָנוּ מִמִּצְרַיִם וְלֹא עָשָׂה בָהֶם שְׁפָטִים, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ עָשָׂה בָהֶם שְׁפָטִים, וְלֹא עָשָׂה בֵאלֹהֵיהֶם, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ עָשָׂה בֵאלֹהֵיהֶם, וְלֹא הָרַג אֶת בְּכוֹרֵיהֶם, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ הָרַג אֶת בְּכוֹרֵיהֶם וְלֹא נָתַן לָנוּ אֶת מָמוֹנָם, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ נָתַן לָנוּ אֶת מָמוֹנָם וְלֹא קָרַע לָנוּ אֶת הַיָּם, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ קָרַע לָנוּ אֶת הַיָּם וְלֹא הֶעֱבִירָנוּ בְתוֹכוֹ בֶּחָרָבָה, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ הֶעֱבִירָנוּ בְתוֹכוֹ בֶּחָרָבָה וְלֹא שִׁקַּע צָרֵנוּ בְּתוֹכוֹ, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ שִׁקַּע צָרֵנוּ בְּתוֹכוֹ וְלֹא סִפֵּק צָרְכֵּנוּ בַּמִּדְבָּר אַרְבָּעִים שָׁנָה, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ סִפֵּק צָרְכֵּנוּ בַּמִּדְבָּר אַרְבָּעִים שָׁנָה ולֹא הֶאֱכִילָנוּ אֶת הַמָּן, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ הֶאֱכִילָנוּ אֶת הַמָּן וְלֹא נָתַן לָנוּ אֶת הַשַׁבָּת, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ נָתַן לָנוּ אֶת הַשַׁבָּת, וְלֹא קֵרְבָנוּ לִפְנֵי הַר סִינַי, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ קֵרְבָנוּ לִפְנֵי הַר סִינַי, וְלֹא נָתַן לָנוּ אֶת הַתּוֹרָה, דַּיֵּינוּ.
אִלּוּ נָתַן לָנוּ אֶת הַתּוֹרָה וְלֹא הִכְנִיסָנוּ לְאֶרֶץ יִשְׂרָאֵל, דַּיֵינוּ.
אִלּוּ הִכְנִיסָנוּ לְאֶרֶץ יִשְׂרָאֵל וְלֹא בָנָה לָנוּ אֶת בֵּית הַבְּחִירָה, דַּיֵּינוּ.
עַל אַחַת, כַּמָּה וְכַמָּה, טוֹבָה כְפוּלָה וּמְכֻפֶּלֶת לַמָּקוֹם עָלֵינוּ: שֶׁהוֹצִיאָנוּ מִמִּצְרַיִם, וְעָשָׂה בָהֶם שְׁפָטִים, וְעָשָׂה בֵאלֹהֵיהֶם, וְהָרַג אֶת בְּכוֹרֵיהֶם, וְנָתַן לָנוּ אֶת מָמוֹנָם, וְקָרַע לָנוּ אֶת הַיָּם, וְהֶעֱבִירָנוּ בְתוֹכוֹ בֶּחָרָבָה, וְשִׁקַּע צָרֵנוּ בְּתוֹכוֹ, וְסִפֵּק צָרְכֵּנוּ בַּמִּדְבָּר אַרְבָּעִים שָׁנָה, וְהֶאֱכִילָנוּ אֶת הַמָּן, וְנָתַן לָנוּ אֶת הַשַׁבָּת, וְקֵרְבָנוּ לִפְנֵי הַר סִינַי, וְנָתַן לָנוּ אֶת הַתּוֹרָה, וְהִכְנִיסָנוּ לְאֶרֶץ יִשְׂרָאֵל, וּבָנָה לָנוּ אֶת בֵּית הַבְּחִירָה לְכַפֵּר עַל כָּל עֲוֹנוֹתֵינוּ.

מקור הפיוט

לא ידוע מי חיבר את מילות הפיוט. הפיוט אינו מופיע במשנה, בתוספתא, בתלמודים ובמדרשים, ואף לא בנוסח ההגדה של הרמב"ם. מאידך, הנוסח מופיע בנוסחים קדומים של ההגדה, כגון ההגדה המובאת בסדר רב עמרם גאון, בסידור רב סעדיה גאון, ובספר הכוזרי. אחת ההשערות היא שחובר בתגובה למזמורי האִימְפְּרוֹפֶּרִיַה (תוכחה) הנוצריים, דוגמת "אודות הפסחא" של מליטון מסרדיס, בהם מואשמים היהודים שגמלו לאל רעה בצליבת ישו כנגד הטובות שעשה להם ביציאת מצרים(אם כי ישנם חוקרים הסוברים כי האימפרופריה היא תגובה לפיוט זה, ולא להפך).
הנדסת מבנים

תפקיד מהנדס המבנים

בתחום ההנדסה האזרחית, מהנדס המבנים, נקרא גם קונסטרוקטור (Constructor) והוא יועץ לאדריכל או למתכנן הערים ואזורים.
הקנסטרקטור משמש גורם מפתח בצוות היועצים של האדריכל במימוש חזונו התכנוני. תפקידו של יועץ השלד הוא לאמוד את חוזק השלד של מבני מגורים, מבנים ציבוריים, גורדי שחקים, אולמות, גשרים, מבני תעשייה ואחסנה, ממגורות, מגדלי מים ועוד. על ידי התחשבות בחוזק המבנה המיועד, יציבותו, ביסוסו ועמידתו בהטרחות שונות כולל רוח ורעידות אדמה, שיקולי חיסכון במשקל ועלות ושיקולי ביצוע.
ליועץ השלד תפקיד משמעותי נוסף, בעיקר לאור תמ"א 38 ותהליכי ההתחדשות העירונית. תפקידו הוא עריכת סקרים ובדיקות קונסטרוקציה לצורך הגשת חוות דעת ויצירת תשתית מידע ראויה של המבנה הקיים (וסביבותיו), שתאפשר תכנון וביצוע פרויקטים חדשים שבחלקם מבוססים על מבנים קיימים.
תהליך תכנון פרויקטים מבניים כולל שלבים עיקריים אלו: מחקר, עיצוב ובדיקות.
מהנדס המבנים הוא גורם בכיר בצוות התכנון תחת שרביטו של האדריכל כמו כן, מהנדסי הידרוטכניקה, מהנדס חשמל, מהנדסי תחבורה ומומחים בהנדסת הסביבה וכו.
על מהנדס המבנים מוטלת האחריות לבטיחותו, חוזקו ויציבותו של המבנה בעיקר.
במרבית הפרויקטים בבנייה האדריכל, הוא המתכנן הראשי ויועץ השלד מתעסק בתכנון הקונסטרוקציה מבחינה מעשית וטכנית.
ישנם מהנדסי מבנים החוקרים ומפתחים מערכות מבנים וחומרים חדישים (קשר הדוק עם הנדסת חומרים - חומרי בנייה מתקדמים). בישראל מתבצע מחקר זה גם במכון הלאומי לחקר הבנייה שממוקם בטכניון שבחיפה.

רכיבים מבניים

לצורכי ניתוח האלמנטים הבאים, ולבדוק אם הוא יכול לעמוד במאמצים שפועלים עליו. אם לא, להחליט אם לחזק אותו, או להחליט שאינו נושא את העומס ולבדוק את המבנה בלעדיו, ולהוסיף אותו כאלמנט אדריכלי - שאינו נושא מאמצים.
כיום חלק נרחב מהניתוח ההנדסי מתבצע על ידי תוכנות אלמנטים סופיים, שמשתמשות בסוגי הרכיבים הבאים לצורך ניתוח הבעיה.
יצחק שבילי

ילדותו

שבילי נולד ב-1903 בטביליסי שבגאורגיה כיצחק צציליה שווילי (בגאורגית: ცეცილია შვილი). הוריו עלו לארץ ישראל ב-1878 אך שבו לגאורגיה שם נולדו יצחק ואחיו. ב-1908 שבה המשפחה לארץ והתיישבה בירושלים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 גורשה אם המשפחה עם הילדים לאלכסנדריה כשאביו נשאר לשמור על בית המשפחה בירושלים.
בהגיעם לאלכסנדריה השתכנה המשפחה במחנה הפליטים אבארי. שבילי החל לטפל בסוסים של חטיבת פרשים אוסטרלית שחנתה בסמוך למחנה הפליטים. הנער התחבב על החיילים ובסיועו של מפקדם, בריגדיר הורזוולט, התקבל ללימודים בפנימיה צבאית. בפנימיה התמחה ברכיבה ובטיפול בסוסים, השתתף במרוצי סוסים וזכה במדליות. עם סיום המלחמה שבו אמו ואחיו לירושלים, אך שבילי נשאר במצרים והמשיך לעבוד עם סוסיהן של משפחות יהודיות מצריות עשירות.

השירות במשטרת המנדט

ב-1925 חזר שבילי לארץ וגויס למשטרת המנדט כפרש. בתחילת דרכו עסק במרדפים אחרי גנבים ומבריחים באזור ירושלים תוך שהוא מנצל את הידע שלו בעברית, אנגלית וערבית. במהלך שירותו השתתף בתחרויות רכיבה ואף זכה בפרסים ומדליות.
ב-1928 הוצב לשירות במשטרת עקבה שם שירת 9 חודשים שבסופם חזר לירושלים.
ב-1939, לאחר שקודם לדרגת סרג'נט (סמל), מינוהו הבריטים למפקד תחנת המשטרה בנהלל. התחנה הוקמה ב-1936 בתחילת המרד הערבי הגדול והייתה אחת מעשרות תחנות משטרה ושלטון שהקימו הבריטים, באותה תקופה, ברחבי הארץ. מטרת התחנה הייתה לשמור על ביטחון תושבי היישובים היהודים והערבים בסביבה. עם הגיעו לתחנה שיפרו השלטונות הבריטים את המיגון בה על ידי עיבוי הקירות, הקמת 2 מצדיות עם חרכי ירי ובניית חומת מגן הקפית. שבילי גר בתחנה וב-1940 הצטרפה אליו משפחתו. תחת פיקודו שירתו שוטרים יהודים וערבים, פרשים ויחידה רכובה על טנדרים.
בנוסף לפעילות המשטרתית הרשמית, עסקו השוטרים היהודים של התחנה (ושבילי בראשם) בסיוע לארגון ההגנה בפעולות ביטחוניות שונות באזור הצפון.
בתקופת שרותו כונה על ידי ערביי הסביבה "אבו חאדר" על שם בנו אליהו.

לאחר הקמת המדינה

לאחר הקמת המדינה המשיך את שירותו במשטרת ישראל וב-1949 הועבר לשרת במשטרת עכו. כמו כן עסק בתפקידים מיוחדים הקשורים לערביי ישראל. פרש ב-1965 לגמלאות לאחר 40 שנות שירות.

חייו האישיים

שבילי נשא לאישה את אסתר ונולדו להם 2 ילדים. בנו אליהו נקרא על שם אביו של שבילי ועבד כמדען ברשות לפיתוח אמצעי לחימה. בנו השני אברהם (רמי) שירת כראש אגף חקירות בשב"כ (נולד ב-1939 ונפטר ב-2007). יצחק שבילי נפטר ב-1976.

התחנה בנהלל

תחנת המשטרה בנהלל עברה לאחר מלחמת העצמאות לידי צה"ל אך ננטשה בשנות ה-60. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 וביוזמת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל שוקמה התחנה, והוקם בה מרכז מבקרים למורשת השוטר והנוטר העברי בארץ-ישראל. בנו של שבילי, רמי, תרם חפצים אישיים של אביו למוזיאון.
פעולה ירוקה

"פעולה ירוקה - תנועה לשינוי חברתי סביבתי" היא ארגון התנדבותי אקו-חברתי אשר נוסד בתל אביב ב-1994. נעשו ניסיונות מספר, להקים לו סניפים גם בחיפה ובירושלים.
חדשנותו של הארגון, נבעה בין-השאר מיצירת הקשר, בין נושאים סביבתיים לנושאים חברתיים.
במרוצת השנים, היה הארגון מעורב במספר מאבקים וקמפיינים, דוגמת המאבק לעצירת כביש חוצה-ישראל (בכל שנות-קיומו), המאבק נגד הבנייה בחוף הבננה ביץ' (אביב 1999), השתתפות אקטיבית בחזית הולכי-הרגל (אביב 1999), המאבק נגד כביש 80 (אביב 1999), המאבק נגד העברת קרקעות-המדינה לידי-החקלאים (1999), תמיכה בחקיקתו של חוק המיחזור (1999-2000), המאבק נגד פרויקט "סי אנד סן" (2000) ונגד הבנייה בחופי-הים בכלל, המאבק באנטנות-הקרינה ביישוב צורן שבשרון (אוגוסט 2000, בשלהי ימי הארגון), ציון "יום ללא קניות" ו"יום כדור הארץ" ועוד.
על הפעילים המרכזיים בארגון, נמנו צ'אד לנצ'נר, רותם שפע, שגית טריסטר, רוני ערמון, ארבל גל, דניאל קלטי, מירה אסאו ועוד.
במשך מספר שנים, שכן הארגון בשכונת כרם התימנים ובתחילת שנת 2000, עבר לשכונת פלורנטין.
בתחילת שנת 2000, היה ארגון "פעולה ירוקה" שותף מרכזי, בהקמת "קואליציית הארגונים לשינוי חברתי", בה נטלו חלק גם מרכז השל, "מאבק סוציאליסטי", "אנונימוס", "תנו לחיות לחיות", "תנו לעבוד בכבוד" ועוד עשרות ארגונים סביבתיים, חברתיים ועוד.
בשלהי שנת 2000, עקב כשלים חמורים בניהולו, נקלע הארגון לקשיים והתמוטט. במרוצת השנים הבאות, נעשו ניסיונות מספר להקימו שוב, אך הם נכשלו כולם. יחד-עם-זאת, ניסיונות אלה הניבו מספר פעילויות, בעיקר בתחומי ההתנגדות למזון מהונדס גנטית, התמיכה בסחר הוגן והמאבק נגד תרבות הצריכה. כמו כן, לקחו פעיליו חלק, גם בארגון "פסטיבל אקטיביזם".
עפר בן אליעזר

ביוגרפיה

בתפקידו האחרון שירת במילואים כמנהל לחימה בחטיבת חי"ר בדרגת רס"ן. בעל תואר ראשון (BA) בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה ותואר שני (MPA) במדיניות ציבורית מאוניברסיטת חיפה.
נשוי ואב לארבעה.
קוסמוצרטופס

תיאור

קוסמוצרטופס היה שייך לתת-המשפחה Chasmosaurinae. הוא היה בעל שתי קרניים בינוניות מעל אזור הגבות שפנו הצידה והתעקלו כלפי מטה. במקום קרן אף, היה לקוסמו צרטופס בליטה ארוכה ודקה דמויות להב. העטרה שלו הייתה ייחודית: ראשית, היא הייתה מאוד קצרה ביחס למינים אחרים בתת-משפחת הכסמוזאוריאניים. שנית, "חלונות" העטרה שלו היו קטנים ומוקמו בחלקה האחורי של העטרה. שלישית בחלקה העליון היו עשרה זיזים מעוקלים, דמויי קרס: 8 מהם פנו למטה כלפי "חלונות" העטרה ואילו 2 החיצוניים ביותר פנו הצידה. מבנה ייחודי זה שימש לתצוגה, כנראה כדי לחזר אחרי נקבות ולזיהוי תוך-מיני.
יובל (נהר)

יוּבַל הוא ערוץ טבעי המוביל מים אשר אינו זורם באופן ישיר אל ים, אגם או אוקיינוס, אלא נשפך אל נחל או נהר אחר. יובל, יחד עם יובלים אחרים והנחל או הנהר המרכזי, מהווים את אגן הניקוז של הנהר.
היובל הארוך ביותר בעולם הוא מדיירה. אורכו 3,380 ק"מ וספיקתו 15 אלף קוב לשנייה. הוא מתחיל בגבול ברזיל-בוליביה, בנקודת המפגש בין נהר בני לבין נהר ממורה, ונשפך לאמזונאס 160 ק"מ מזרחית למנאוס.
תהל פרוש

ראשית חייה והשכלה

תהל פרוש נולדה בתל אביב וגדלה בהרצליה. למדה בבית הספר להנדסאים. שירתה בצה"ל בחיל המודיעין.
 בעלת תואר ראשון במשפטים ומגדר מהאוניברסיטה העברית בירושלים (סיימה ב-2005), תואר ראשון נוסף בפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב (2009), תואר שני בפסיכולוגיה חברתית (בהצטיינות) מאוניברסיטת חיפה. את התזה שעסקה בדינמיקה של תאוות הבצע, בהנחיית פרופ' רענן ליפשיץ, סיימה בהצטיינות יתרה (2013). בעלת תואר שני נוסף בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת תל אביב. החל מ-2015 דוקטורנטית במחלקה לספרות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נושא הדוקטורט: נאו-ליברליזם בספרות עברית עכשווית, בהנחיית פרופ' יגאל שוורץ וד"ר רועי גרינוולד.
בעשור הראשון של המאה ה-21 כתבה מאמרים וערכה בעיתון "הארץ".

עיסוק בשירה

שיריה של פרוש התפרסמו, בין השאר, בכתבי העת "מטעם", "מאזנים", "מעין", "הו!" ו"כביש ארבעים".
החל מ-2012 היא חברת מערכת בכתב העת "מעין".

חיים אישיים

פרוש נמצאת בזוגיות ומתגוררת בגבעתיים ואם לבן.

כתיבה

בשנת 2014 יצא לאור ספר שיריה הראשון, "בצע", בעריכת ליאת קפלן, בסדרת כבר של מוסד ביאליק. עיסוקו של הספר במצב החברתי-כלכלי בישראל, וכולל שירי מחאה שונים, המתוקשר מביניהם הוא השיר "הוֹ בַּנְק שֶׁלִּי", אשר נפתח בשורה "הוֹ בַּנְק שֶׁלִּי זַיֵּן אוֹתִי אַתָּה רוֹצֶה לְזַיֵּן אוֹתִי טוֹב".
"בצע" קיבל תגובות מעורבות ממבקרי השירה. אלי הירש, מבקר השירה של עיתון "ידיעות אחרונות", כתב: "פרוש היא בראש וראשונה משוררת, ולשירתה יש אמנם השתמעויות פוליטיות, אך היא נבחנת בכוחה להעניק ביטוי חד ואינטנסיבי למורכבות קיומית שמתקשה להתנסח במרחבי השפה המקובלת". ואילו דוד (ניאו) בוחבוט כתב: "כתיבתה הפוליטית של פרוש היא חלק ממהלך אנטי פואטי רחב, שבמסגרתו נדרסת הפלטפורמה האמנותית הנקראת "שירה", במטרה להוליד פרסומת שתקדם רעיון בתוך שיר".

תיאטרון

פרוש חברה ב"תיאטרון חזיתי", תיאטרון פוליטי-אקטיביסטי. 

עורכת משותפת ומשתתפת במחזות "אנרגיות טובות" (הוצג, בין השאר, בפסטיבל מתחת להר 2011) ופלישת חוטפי העולות (אוניברסיטת תל אביב 2012).
סיירוס ואנס

ביוגרפיה

ואנס נולד במערב וירג'יניה וגדל באזור ניו יורק. אביו עבד כסוכן ביטוח עד לפטירתו הפתאומית ב-1922. הוא עבר עם אימו לשווייץ לשנה. אחר כך פטרונו ואביו המאמץ היה קרובו ג'ון ויליאם דייוויס, שגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת ומועמד לנשיאות בבחירות 1924. ב-1939 הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת ייל. הוא המשיך ללימודי משפטים בייל, ולאחר סיום לימודיו התגייס לחיל הים האמריקני. הוא שירת כקצין תותחנות על משחתת ונלחם בזירת האוקיינוס השקט.  ב-1946 הצטרף למשרד עורכי דין בניו יורק. 
ב-1957 שכנע אותו הסנאטור לינדון ג'ונסון (לימים נשיא ארצות הברית) להצטרף לסגל ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט ולסייע בניסוח החוק שיצר את נאס"א. עם בחירתו של הנשיא ג'ון קנדי הוא מונה ליועץ המשפטי של משרד ההגנה על ידי מזכיר ההגנה רוברט מקנמארה. לאחר מכן כיהן  כמזכיר הצבא של ארצות הברית בימי הנשיא ג'ון קנדי ואחר כך היה תת-מזכיר ההגנה בימי לינדון ג'ונסון. 
ב-1969 קיבל ואנס את מדליית החירות הנשיאותית.
עם בחירתו של ג'ימי קרטר מונה למזכיר המדינה. במסגרת זו ניהל את המשא ומתן עם פנמה אודות השלטון באזור התעלה ונחתמו הסכמי קרטר-טוריחוס להעברת השליטה לידי פנמה. הוא השתתף בשיחות קמפ דייוויד בין ישראל למצרים שהובילו להסכמי קמפ דייוויד ולאחר מכן להסכם השלום בין ישראל למצרים (מנחם בגין ואנואר סאדאת קיבלו על כך פרס נובל לשלום). ביחס לברית המועצות הוא נחשב ליוני יחסית ליועץ לביטחון לאומי זביגנייב בז'ז'ינסקי. הוא השתתף בעיצוב הסכמי סאל"ט-2 עם ברית המועצות להגבלת נשק. גם בענייני איראן והיחס למהפכה האיראנית היו חילוקי דעות בינו לבז'ז'ינסקי: כשהחלו ההפגנות ב-1978 ואנס יעץ לשליט המדינה מוחמד רזא שאה פהלווי לנהל משא ומתן ולערוך רפורמות בעוד בז'ז'ינסקי תמך בדיכוי ביד קשה. ואנס התפטר לאחר הפעולה הכושלת לשחרור בני הערובה האמריקנים באיראן לה התנגד (ואפילו מודר מההחלטה לצאת לפעולה).
בשנת 1986, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
סיירוס ואנס מת לאחר מחלת אלצהיימר ממושכת ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
בנו, סיירוס ואנס הבן, מכהן מאז 2010 כפרקליט מחוז ניו יורק.
אוטו דסלוך

תחילת דרכו

דסלוך נולד ב-11 ביוני 1899 בעיר במברג שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. ב-20 ביולי 1910 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והוצב ברגימנט הפרשים הבווארי ה-5. באוקטובר 1912 הועלה לדרגת לויטננט, ונפצע קשה באוגוסט 1914 בימים הראשונים של מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1916 החלים לחלוטין מפציעתו, והתגייס כאובר-לויטננט לשירות האוויר הגרמני. ב-1917 מונה למפקד כנף בטייסת הלוחמת ה-18, וב-1918 מונה למפקד בית הספר לטיסה בגריסטהופן. עם סיום המלחמה ופירוק הצבא הקיסרי, עבר יחד עם רבים מפיקודיו לפרייקור, וב-1 בפברואר 1922 הצטרף לרייכסווהר בדרגת האופטמן. ב-1934, עם הקמת הלופטוואפה, נהיה שוב איש חיל האוויר. ב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר של אותה שנה סופח לכנף הפצצה 155, לפני שהועבר לכנף הפצצה 55 בנובמבר. ב-18 בינואר 1939 קודם לדרגת גנרל מיור, וב-1 בפברואר מונה למפקד דיוויזיית האוויר ה-6.

אחריתו

דסלוך שוחרר מהשבי ב-1948. לאחר שחרורו חי במינכן עד מותו ב-13 במאי 1977 בגיל 77