ישיבת מיר

הישיבה עד מלחמת העולם הראשונה

שנת היווסדה הרשמית היא שנת ה'תקע"ה, 1815, אך אפשר שקמה עוד קודם לכן. לאחר מותו של מייסדה הרב שמואל טיקטינסקי, כיהן כראש הישיבה, בנו הרב אברהם, שנפטר בגיל צעיר. לאחריו שימש בתפקיד הרב יוסף דוד אייזנשטאט (נפטר ה'תר"ו, 1846) רבה של מיר, ובנו הרב משה אברהם אייזנשטט, ואחריהם בנו השני של מייסד הישיבה, הרב חיים לייב טיקטינסקי, עד פטירתו בשנת ה'תרנ"ט (1899). בתקופה זו הגיע מספר התלמידים ל-120.
בתרנ"ט (1899) צורף הרב אליהו ברוך קמאי, רבה של העיירה מיר, לצוות הנהלת הישיבה, ועמד בראשה עד ה'תרע"ז (1917). בתרס"ז (1907) מונה חתנו הרב אליעזר יהודה פינקל כר"מ בישיבה, ולאחר מות חותנו נעשה לראש הישיבה ביחד עם גיסו הרב אברהם צבי קמאי. בתקופה זו בלט בישיבה לימוד המוסר, בהשפעת המשגיח הרב ירוחם ליבוביץ.

הישיבה בין מלחמות העולם

בתקופת מלחמת העולם הראשונה כבש הצבא הגרמני את מיר והרוסים פינו את התושבים לפנים רוסיה. ב-1922 כשנחתם הסכם ריגה בין ברית המועצות לפולין, חזרו התושבים למקומם תחת השלטון הפולני. הישיבה המשיכה לצמוח וכונתה "ישיבת ראשי ישיבות", שכן ראשי ישיבות רבים צמחו בה. עד מלחמת העולם השנייה הגיע מספר הלומדים בה ל-400.

הישיבה במלחמת העולם השנייה

בשנת תרצ"ט (1939) צורפה העיירה מיר לברית המועצות לפי הסכם ריבנטרופ-מולוטוב. מיעוט מתלמידי הישיבה נשארו במיר, רבני הישיבה יחד עם רוב התלמידים ברחו לוילנא שעברה אז לשלטון ליטא, תחילה השתכנו הבחורים בבניין ישיבת רמיילס, אך הוא היה צר מהכיל את 350 בחורי הישיבה ומאוחר יותר עברה הישיבה לבית המדרש בפרבר נוביגורוד. (ראש הישיבה, הרב פינקל, נסע קודם לכן לארץ ישראל) משם עברה הישיבה לקידן בליטא, מאוחר יותר התפצלה הישיבה לשלוש קבוצות בשלוש עיירות. בעקבות השתדלותו ופעילותו של הרב זרח ורהפטיג, חילק הקונסול היפני בליטא, חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה, לתלמידים אשרות כניסה ליפן. רבים מהתלמידים יצאו בזכותו מליטא ברכבת הטרנס-סיבירית, עם הרבנים חיים שמואלביץ (חתנו של ראש הישיבה הוותיק, הרב פינקל) ויחזקאל לוינשטיין, דרך סיביר לקובה שביפן שם שהו כתשעה חדשים עד שהיפנים נוכחו לראות כי למרבית הפליטים וביניהם בני הישיבה אין סיכוי להמשיך למדינה אחרת, והם הגלו אותם לשאנגחאי הסינית, שהייתה תחת כיבוש יפני, ובה הוקם גטו ליהודים שכונה "גטו שאנגחאי". ביפן ובשנגחאי זכו הפליטים בהכנסת אורחים מצד הקהילות היהודיות הספרדיות האמידות שבמקום, ובשנגחאי אף העמידה להם הקהילה העיראקית כמחסה את בית הכנסת בית אהרן.
בהגיעם ליפן, התעורר פולמוס השבת ביפן, העוסק בשאלה מתי חלים שבתות ומועדים בארץ זו, השוכנת בסמוך לקו התאריך הבינלאומי. עם מעברם לשאנגחאי שבסין, שביחס אליה אין חילוקי דעות, נפתרה הבעיה מאליה. אחרי המלחמה, היגרו תלמידי הישיבה לארצות הברית. חלק מהתלמידים נשארו בארצות הברית, ויסדו מחדש את ישיבתם בברוקלין, אך מרביתם המשיכו עם רבותיהם לארץ-ישראל (ראו להלן).

הישיבה בירושלים

בשנת תש"ד (1944) הקים ראש הישיבה, הרב אליעזר יהודה פינקל, את הישיבה מחדש, עם חלק מהתלמידים והרבנים ששרדו, בשכונת בית ישראל בירושלים. הרב פינקל פתח את הישיבה גם עבור קבוצות של בחורים ואברכים חסידיים וירושלמים. כבר בראשית ימי הישיבה בירושלים נפתחה בה "חבורה" של ירושלמים תלמידי החזון איש, בראשות הרב משה יהושע לנדא והרב חיים ברים.
מתשכ"ה (1965) כיהן כראש הישיבה הרב בנימין ביינוש פינקל. אחרי מותו בשנת תש"ן (1990) הפך לראש הישיבה חתנו, הרב נתן צבי פינקל, אחרי פטירתו בשנת תשע"ב (2011) מונה בנו הרב אליעזר יהודה פינקל. ראש ישיבה משני הוא הרב יצחק אזרחי, החותם על מסמכי הישיבה תחת התואר "מראשי ישיבת מיר". עד לפטירתו בתשע"ו (2016) כיהן גם הרב רפאל שמואלביץ, בנו של ראש הישיבה הקודם הרב חיים שמואלביץ, כאחד מראשי הישיבה. לאחר פטירתו, הוכתר בנו הרב יעקב שמואלביץ לאחד מראשי הישיבה.
כמנהל רוחני בישיבה כיהן הרב חיים זאב פינקל בנו של ראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל עד לפטירתו בשנת תשכ"ה ומאז מכהן כמנהל רוחני חתנו הרב אהרן דוד חדש בנו של ה'משגיח' הרב מאיר חדש.
מספר הלומדים בישיבה גדל בעשרות השנים האחרונות ובפרט בתקופת כהונתו של הרב נתן צבי פינקל כראש הישיבה. בשנות התשעים למדו בישיבה כ-500 תלמידים]. בשנת ה'תשע"ז (2017) מוערך מספר התלמידים בין 8,000-7,000, למעלה מחציים נשואים ("אברכים"). בתאריך 05/06/2019 הוכרז על ידי רבני הישיבה כי הישיבה מונה 9000 תלמידים.
בעבר הישיבה לא גבתה שכר לימוד מתלמידיה. החל מאוגוסט 2013, בעקבות הקיצוצים בתקציב הישיבות, החלה הישיבה לגבות שכר לימוד מתלמידים חדשים. לרוב תלמידי הישיבה אין מקום בפנימיות הישיבה והם שוכרים על חשבונם חדרי מגורים באזור הישיבה.
50% מתלמידי הישיבה שאינם נשואים הם מארצות הברית, ובערך 300 מאנגליה. כמו כן לומדים בה קבוצות של דוברי רוסית, צרפתית ועוד. השיעורים בישיבה נמסרים ב-5 שפות: עברית, יידיש, אנגלית, רוסית וצרפתית.
רוב תלמידי הישיבה מבוגרים יחסית, בני 23 ומעלה. רובם עוברים לישיבה מישיבות גבוהות אחרות.
על אף ריבוי הרבנים והלומדים בישיבות מיר, נפוצה בהן "שיטת מיר", שמייצגיה הבולטים הם הרב נחום פרצוביץ וכיום חתנו הרב אשר אריאלי. שיטת לימוד זו מתאפיינת בין היתר בדקדוק רב בלשון רש"י, והוצאת גדרים למדניים מדיוקים אלה. לרב נתן צבי פינקל הייתה שיטת לימוד אחרת, של התאמת דעות הראשונים לשיטתם במקומות אחרים.

בנייני הישיבה

לישיבה מספר מבנים סמוכים ובהם בתי מדרש ופנימיות. ברוב בתי המדרש מתקיים שיעור כללי של ראש הישיבה לסירוגין.
"הבניין המרכזי" מכיל את בית המדרש המרכזי שבו מתקיימות כל התפילות ובו נמסר ה"שיעור כללי" של ראש הישיבה וה"שיחות" של המשגיח. בבניין גם חמשה בתי מדרש נוספים, חדר אוכל המשרת את מאות רבני ועובדי הישיבה ופנימייה. בעזרת הנשים של בית המדרש המרכזי נמצאת בין השאר "חבורת קסטנר-בירנצוויג" שבה לומדים בחורים ישראלים ואברכים. בעבר הלומדים לא היו צריכים להיות רשומים כתלמידים בישיבה אך היום מקפידים על כך.
בבניין סמוך, שבמשך השנים חובר אליו, התגוררו בעבר ראשי הישיבה בישראל: הרב אליעזר יהודה פינקל, בניו הרב חיים זאב והרב משה, וחתנו הרב חיים שמואלביץ, וכן נכדיו הרב נחום פרצוביץ והרב אליהו ברוך פינקל.
בבניין "בית שלום" נמצא בית המדרש של לימוד "הדף" שבמסגרתו לומדים בכל יום דף גמרא מהמסכת הנלמדת בישיבה. ראש התוכנית הוא הרב יוסף גוטפרב. בקומה התחתונה ובקומה השנייה, ישנו בית מדרש למשתתפי השיעור של הרב אשר אריאלי, שבמסגרתו לומדים בעיון בקצב מהיר יותר מהמקובל בישיבות הליטאיות. השיעור של הרב אריאלי מתקיים מדי יום ביידיש בפני כ-500 איש. האחראי על מסגרת זו הוא הרב חיים אריה פאם. "חבורת שפיגל" נמצאת בבית המדרש 'נייטרא' ובה לומדים כמה עשרות בחורים השומעים שיעורים מהרב שלמה שפיגל. עד לפטירת הרב נתן צבי פינקל, התקיים גם שיעור מיוחד מפיו מעת לעת בביתו. החבורה הוקמה בשנת ה'תש"ס בביהמ"ד הישן "שיש", ב-2018 עברה החבורה אל בית מדרש "נייטרא" שברחוב מאה שערים הסמוך. בבניין לומדות עוד מספר חבורות קטנות יותר.
"בניין פרידמן" הוא בית מדרש שבו לומדים כמאה אברכים וכמה מאות בחורים ישראלים. יש בו הקפדה על נוכחות בסדרים. בתחילת כל זמן מחולקים המקומות בבית מדרש זה לאברכים ולבחורים אשר התמידו בנוכחותם בזמן הקודם. מקים החבורה הוא הרב מרדכי יפה (בנו של הרב דב יפה). רבני בית המדרש הם הרב יעקב שמואלביץ, שמוסר את ה"שיעור כללי" בבית המדרש, הרב ישעיה פינקל (בנו של הרב נתן צבי פינקל) והרב שלמה שפיצר.
בשנת תשס"ה נחנך בניין "בית ישעיה" אשר מכיל כ-1500 מקומות לימוד וכן 3 חדרי אוכל ופנימייה. בבניין זה קיימים שני בתי מדרש. "שארף" המשמש בעיקר בחורים אמריקאים ובראשו עומדים הרב יוסף אליפנט והרב משה אהרן פרידמן; ו"בית ישעיה" שבו לומדים בחורים מאנגליה, צרפת ובלגיה וכן מסגרת חסידית שבראשה עמד הרב אליעזר יהודה פינקל עד התמנותו לראש ישיבה וכיום עומד בראשה אחיו הרב חיים תנחום.
בית המדרש "בית מנחם" שימש תחילה בחורים ישראלים וכיום לומדים בו אברכים.
בית המדרש "שלמי שמחה" משמש אברכים ובחורים דוברי אנגלית. חלקם שומעים את השיעור של הרב אשר אריאלי.
בית המדרש "נר גבריאל" (מכונה גם "קדשים") בעבר משמש חבורות אברכים הלומדים את המסכתות שבסדר קדשים. היום משמש חבורות אברכים מחו"ל שלומדים הלכה.
בית המדרש "פינסק קרלין" נבנה כתוספת לבניין של חסידות פינסק קרלין. ומתקיימת בו בין השאר מסגרת ללימוד הלכה המיועדת לאברכים ולבחורים מבוגרים בראשות הרב נתן אברמובסקי והרב נחום פינקל, בנו של ראש הישיבה, בית המדרש הנ"ל פעל עד סוף שנת תשע"ט, והועבר לבית מדרש חדש מול בניין המרכזי.
בסוף 2018, נפתחו כאמור שני בתי מדרש נוספים לתלמידי הישיבה - בבניין בית המדרש "נייטרא" ובבניין קרלין.
בשנת 2019 נפתחו בתי מדרש חדשים נוספים 1. מחסן אבדות בראשות הרב ישראל גלושטיין. 2. בית הוראה מול שער חיים. 3. חדר האוכל המרכזי חציו המזרחי נהפך לבית מדרש.

הישיבה בארצות הברית

לאחר המעבר משנחאי לארצות הברית הקים הרב אברהם קלמנוביץ' עבור התלמידים ישיבה בברוקלין. חתנו הרב שמואל בירנבוים עמד בראש הישיבה מאז 1952 ועד פטירתו בינואר 2008. בנוסף כיהנו כראשי ישיבה הרב דוד קוויאט (מ-1976 ועד לפטירתו בסוף שנת 2009) והרב שרגא משה קלמנוביץ' (בנו של הרב אברהם). כיום עומדים בראשות הישיבה הרב אברהם יעקב נלקנבאום (חתנו של הרב אברהם קלמנוביץ'), הרב צבי יעקב ז'ולטי, הרב אשר דב בירנבוים (בנו של הרב שמואל) והרב אשר אליהו קלמנוביץ' (בנו של הרב שרגא משה).