google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ורדן פיל

ביוגרפיה

פיל נולד בעיר ניו יורק בן לאב אפרו-אמריקאי ואם לבנה.
את קריירת המשחק החל כקומיקאי במופעי אימפרוביזציה בשיקגו ובתוכנית המערכונים מד טי.וי שם שיתף פעולה עם עמיתו קיגן מייקל קי. השניים יצרו את תוכנית המערכונים "Key & Peele" ששודרה בערוץ קומדי סנטרל בשנים 2012–2015 וזיכתה אותם ב-2013 בפרס פיבודי. ב-2016 הפיקו השניים את סרט הקומדיה "קיאנו" בו גם שיחקו בתפקידים הראשיים.
פיל השתתף בדיבוב מספר סדרות וסרטים, בהם "Bob's Burgers", "פה גדול", "קפטן תחתונים: הסרט" ו"חסידודס".
ב-2017 ערך את הבכורה שלו כבמאי קולנוע בסרט האימה "תברח" לו כתב את התסריט והפיק בשיתוף חברת בלאמהאוס הפקות. הסרט שהופק בתקציב של 4.5 מיליון דולר בלבד זכה להצלחה קופתית עם הכנסות של מעל 255 מיליון דולר. פיל זכה לשבחים ופרסים רבים על עבודתו כתסריטאי ובמאי.
סרטו השני של פיל כבמאי, "אנחנו", שהוא סרט אימה שכתב והפיק, הופיע בבכורה עולמית ב-8 במרץ 2019.
באפריל 2018, יצר פיל ביחד עם מנכ"ל באזפיד ג'ונה פרטי סימולציית דיפ-פייק ויראלית של אובמה בה הוא מסביר על על הסכנה של פייק ניוז.

חיים אישיים

ב-2013 החל לנהל מערכת יחסים עם צ'לסי פרטי. השניים התארסו בנובמבר 2015. ב-26 באפריל 2016 הודיעה פרטי כי השניים נישאו בטקס קטן. ב-2017 נולד לשניים בן.
נעמי גפני

ביוגרפיה

נעמי גפני נולדה בישראל לשרלוטה (חיה) וליעקב בר-אור. בוגרת לימודי היסטוריה וספרות אנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים, בעלת תואר שני בחינוך ואמנות מאוניברסיטת קולומביה שבניו יורק, ובוגרת המדרשה למורים לציור.
גפני מתמקדת בציוריה בשני נושאים מרכזיים: נופים ישראלים בעלי זיקה היסטורית לאומית וזיקה אישית, ודימויים של גוף האישה. בציוריה היא משתמשת במגוון טכניקות, ובהן רישום, ציור בגירים, צבעי שמן, צבעי מים, תבליטי בוץ, וכן באמצעים דיגיטליים.
גפני הציגה מציוריה בכעשרים תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות, בישראל ובעולם, לאורך תקופה של כעשרים וחמש שנה.
נשואה להיסטוריון פרופ' ישעיהו גפני, ואם לארבעה ילדים, ביניהם ראובן גפני, חוקר וסופר וחנן גפני, חוקר.
מתגוררת בשכונת רחביה ירושלים.
אריך פון גינדל

תחילת הקריירה

פון גינדל נולד ב-13 באפריל 1854 בגוסלאר שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1873 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1910 מונה למפקד הדיוויזיה ה-20, ובשנת 1913 פרש לביתו.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון גינדל למפקד קורפוס המילואים ה-5, שהיה חלק מהארמייה החמישית בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. בפברואר 1916 לחם פון גינדל עם הקורפוס שבפיקודו בקרב ורדן, ועל הצלחתו בקרבות קיבל פון גינדל ב-28 באוגוסט 1916 את העיטור פור לה מריט. ב-3 בספטמבר 1916 מונה פון גינדל למפקד פלגת הארמייה B, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.
ב-23 בדצמבר 1918 פרש פון גינדל לביתו, וב-23 בדצמבר 1924 מת בגטינגן, והוא בן 70.
חבטת גב יד

אחיזת החבטה

ברובה של המאה ה-20 גב היד נחבט בעזרת יד אחת; היו מקומות בעולם בהם ניסו להתחיל לחבוט עם שתי ידיים, כגון המזרח הרחוק ומרכז אסיה, אך סגנון זה לא היה מקובל ונחשב כלא אמין ]. השחקנים הידועים הראשונים שהשתמשו באחיזת שתי הידיים היו האוסטרלים ויויאן מקגרט וג'ון ברומיץ' בסביבות שנות ה-30, אך חוץ מהם רבים המשיכו לחבוט ביד אחת במשך כמה עשורים ].
המפנה המשמעותי הראשון החל בשנות ה-70 עם ג'ימי קונורס וכריס אברט, ואחריהם שחקנים רבים החלו להשתמש באחיזת שתי הידיים. תופעה הפוכה שקרתה אצל פיט סמפראס וסטפן אדברג היא שהם עברו לחבוט גב יד מאחיזת שתי הידיים ליד אחת מאוחר יחסית, כאשר כבר הגיעו להישגים רבים בטניס.
בשנים האחרונות המעבר לחבטת גב יד בשתי הידיים כמעט ו"הושלם": בשנת 2007 היו 19 טניסאים בדירוג הטופ 50 שחובטים חבטת גב יד ביד אחת. בשנת 2012 נותרו כבר רק 11 כאלו.
רוב השחקנים החובטים ביד אחת מתבלטים גם במשחק רשת טוב יותר משחקנים החובטים בשתי ידיים, אצלם היציבות טובה יותר בדרך כלל, וגם המשחק מהקו האחורי טוב יותר. כמו כן שחקני היד אחת חובטים את רוב חבטות ההחזרה עם חבטת חיתוך לאזור החבטה בו יריבם חלש יותר. לעומתם רוב החובטים בשתי ידיים נהנים מיציבותם הטובה משום שכאשר שתי היידים מחזיקות את המחבט, מסלולו יהיה עקבי יותר ומשקל המחבט יתפזר בין שתי הידיים בצורה שווה והסגנון לא מצריך ידיים חזקות במיוחד (אחד ההסברים שבגללם רובן המוחלט של הנשים חובטות בשתי ידיים), דבר נוסף הוא שהחובטים בשתי ידיים מעדיפים יותר את אלמנט הכוח מאשר את אלמנט ה"רגש".
יצחק מרדכי רובין

ביוגרפיה

נולד במושב עין אילה שבמישור חוף הכרמל לבת שבע ולאיש העסקים יחיאל מיכל רובין, ניצולי השואה מצ'כוסלובקיה. בהיותו בן 17 נפטרה אמו. אביו שהיה בעליו של מפעל הנרות "נר ציון", לא נישא מחדש והמשיך לגדל את שני ילדיו.
למד במכינה למדרשיית נעם בכפר סבא ולאחר מכן בישיבת היישוב החדש אצל הרב יהודה קולודצקי, ובישיבת איתרי אצל הרב מרדכי אליפנט והרב מיכל זילבר. בדצמבר 1982 נישא לרבקה אוירבך, בתו של הרב יעקב יוסף אוירבך, רבה של רמת חן ברמת גן, ולאחר נישואיו התגורר תקופה קצרה בשכונת בית וגן. לאחר נישואיו החל בשימוש חכמים אצל הרב נסים קרליץ בבני ברק, ומאוחר יותר אצל הרב שמואל הלוי וואזנר בזיכרון מאיר.
עם הקמת שכונת הר נוף בירושלים, עבר להתגורר בשכונה, ובקיץ 1991 מונה לרב בית הכנסת "תפארת שלמה" שלימים התאגדה סביבו "קהילת בני תורה". במעמד הכתרתו השתתפו הרב שלמה זלמן אוירבך (דוד אשתו), הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל הלוי וואזנר והרב ניסים קרליץ שליווהו גם בהמשך דרכו ברבנות ועמם עמד בקשרי הלכה בכתב ובעל-פה במשך השנים.
באביב 2001 החל לכהן כדיין בבית דין צדק בני ברק, בית הדין החרדי הפרטי הגדול בעולם שבראשו עמד הרב נסים קרליץ. ב-2012 התמנה לעמוד כאב בית דין בראש אחד מהרכביו הקבועים של בית הדין.
בנובמבר 2014 ליווה את קהילתו בהתמודדות עם הטבח שאירע בבית הכנסת של הקהילה בעת תפילת שחרית ובו נרצחו חמישה מחברי הקהילה, אבות למשפחות, ושוטר שהגיע לזירה לאחר תחילת הטבח.

ספריו וכתביו

בשנת 1993 פרסם את ספרו "מראה כהן": מדריך מקוצר להלכות נדה בתוספת הקדמה תלמודית בראש כל פרק.
בשנת 2003 פרסם את חלקו הראשון של ספרו ארחות שבת שאותו כתב בשיתוף עם עמיתו וחברותתו הרב שלום יוסף גלבר. הספר נועד לשמש מדריך מקוצר להלכות מצויות מהלכות שבת, אך בניגוד למדריכים דומים שנדפסו לפניו, כלל בראש כל פרק סקירה של הנושאים העומדים בבסיס ההלכות הנידונות, מן התלמוד וספרות ההלכה, כדי לאפשר לקורא לעמוד על הרציונל שבבסיס חילוקי הדינים. הכרכים השני והשלישי של הסדרה ראו אור ב-2009 לאחר שהכרך הראשון זכה לתפוצה רחבה בכמה מהדורות. סדרת ספרים זו לצד הספר שמירת שבת כהלכתה, הם המדריכים הפופולריים הנפוצים ביותר להלכות שבת.
בנוסף כתב ארבעה קונטרסים בשם "מראה כהן": בענייני קטן וזמני שמחה (לרגל שמחת בר המצווה של בנו); בענייני אבלות ותשעה באב (במלאת שלושים לפטירת אביו); בענייני הכשרת שיש לפסח ולימות השנה; וקיצור הלכות יחוד במקומות עבודה.
לצד ספרי ההלכה שכתב, מפרסם הרב רובין בירורי הלכה בנושאים אקטואליים או חדשים (כמו: שימוש בסיר לבישול אטי בשבת; דרך הטיפול בעדשות מגע בשבת; האיסור על שימוש במגבונים לחים בשבת ועוד) בכתבי עת תורניים כמו מוריה וישורון, ובשנת 2010 יזם את הדפסת השנתון "היכלא" שיוצא על ידי קהילת בני תורה ומקדיש בקביעות מדור נרחב לנושאים הלכתיים עדכניים משולחנו של הרב רובין.
יחסי אוגנדה–גרמניה

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-9 באוקטובר 1962. עוד לפני הכרזת עצמאותה, גרמניה החזיקה קונסוליה כללית באוגנדה, שמעמדה שודרג לשגרירות הגרמנית במדינה. גרמניה נוהגת להתערב בסוגיות אוגנדה במהלך דיוני האו"ם. בין היתר, בין המדינות ניכר שיתוף הפעולה והביקורים ההדדיים בין ראשי המדינות ושרים בכירים בממשלות. 
גרמניה מסייעת בפיתוח אזור צפון אוגנדה על ידי מתן ייעוץ של מומחים במגוון תחומים ושמירת השלום באזור. בשל בעיית הפליטים באוגנדה, עד מרץ 2017, גרמניה העניקה סיוע בהיקף של 35 מיליון יורו עבור התוכניות השונות ופעיליות הקשורות למצב הפליטים הנוכחי באוגנדה.
ספנודון מצר קוק

עין הקודקוד

לספנודון, יש עין שלישית במעלה הראש, הידועה גם כעין הקודקוד.
לעין עדשה, רשתית וקרנית משלה, וקישור עצבי חלש למוח, עובדה אשר יכולה להעיד על התפתחות אבולוציונית מעין שלישית מתפקדת.
עין הקדקוד ניתנת להבחנה רק באבקועים (צאצאים צעירים), אשר להם רקמה שקופה בקודקוד. לאחר 4–6 חודשים, הרקמה מתכסה בקשקשים בהירים ופיגמנט.
המטרה של עין הקודקוד לא ידועה, אבל קיימת סברה לפיה היא שימושית לספיגת קרני UV ליצירת ויטמין D, לקביעת מחזורי יום ולילה (מחזורים צירקדיים), עוזרת לבקרת חום, ומסיעת לניווט על ידי קביעת מיקום השמש.
מכל הטטרפודים הקיימים (בעלי ארבע רגליים), עין הקודקוד ניתנת לראות בבירור בעיקר בספנודון.
הכנופיה הסגולה

הכנופיה הסגולה (באנגלית: The Purple Gang) ובשמה האחר כנופיית בית הסוכר הייתה כנופיה של עבריינים שפעלה בעיר דטרויט שבארצות הברית משנות העשרה של המאה ה-20 ושלטה בעולם התחתון של העיר במשך מספר שנים, עד 1935. מרבית חבריה היו יהודים. היא פעלה בתקופת היובש ועסקה בהברחת אלכוהול, אך שלחה ידה גם בפשעים חמורים (החל מהימורים ועד לסחיטה, גניבה, שוד מזוין, חטיפות ורצח).
הכנופיה הבריחה אלכוהול דרך דטרויט בשל קרבתה לקנדה, שבה לא שרר איסור על הפצתו.
מנהיגיה של הכנופיה היו ארבעת האחים ברנסטיין (אייב, ג'ו, ריימונד ואיזדור). הכנופיה קנתה לעצמה מוניטין ברוטליים, ופשע שכיח שביצעה היה חטיפת משלוחים מוברחים של אלכוהול תוך פגיעה במי שהובילו אותם.
מקור שמה של הכנופיה איננו ברור. לפי טענה אחת הוא נבע מכך שאחד מחבריה, שהיה מתאגרף, נהג ללבוש מכנסיים סגולים במהלך קרבותיו. הכינוי "כנופיית בית הסוכר" דבק בכנופיה עקב קשריה עם שני אנשי מאפיה ותיקים בדטרויט, בעליו של מפעל לסוכר תירס, והעבירות שביצעה בשירותם.
הכנופיה שימשה בידי מנהיגים מושחתים של איגודי עובדים בדטרויט ככלי כדי להטיל אימה ומרות על חברי האיגודים ועל מי שנתפסו כיריבי האיגודים. משפט שנערך לרבים מאנשי הכנופיה ב-1928 הסתיים בזיכוי כולם. הכנופיה הפכה לשליטת העולם התחתון של דטרויט למשך שבע השנים הבאות, תוך הטלת אימה על כל עד פוטנציאלי נגדה. אל קפונה אף החליט להישאר מחוץ לדטרויט ולנהל עסקים עם הכנופיה, שהפכה לספקית של ויסקי קנדי מוברח לכנופייתו בשיקגו.
נפילתה של הכנופיה החלה לאחר שאנשיה רצחו ב-1931 שלושה מאנשיהם שלהם, שנאשמו בהפרת המשמעת הפנימית בכנופיה. אחד מן העדים לרצח מאנשי הכנופיה נתפס, הפך לעד מדינה והביא להרשעה ברצח של שלושה מבכירי הכנופיה.
שרשרת של הרשעות נוספות בפלילים של אנשי הכנופיה וסכסוכים ואלימות פנימיים חיסלו בהדרגה את מאגר כוח האדם שלה והביאו לדעיכתה.
בשנת 1959 הופק סרט קולנוע הנושא את שמה של הכנופיה, המתאר את עלילותיה. הכנופיה גם נזכרת במילות שירו של אלביס פרסלי "רוק בית הסוהר" (Jailhouse Rock).
קלם

היסטוריה

קלם הוזכרה לראשונה ב-1416, השנה בה נבנתה הכנסייה הראשונה במקום.
לפני מלחמת העולם השנייה, התגוררו בקלם רבנים מפורסמים, ופעלה בה ישיבה ידועה שנקראה תלמוד תורה.
לפי מפקד שנערך בשנת 1897, 2,710 תושבים מתוך 3,914 תושבי קלם היו חברים בקהילה היהודית בעיר. רובם היו סוחרים.
אדולף הירמי-הירשל

ילדותו ושנות לימודיו

אדולף הירמי-הירשל נולד כאדולף הירשל במשפחה ממוצא יהודי בעיר טימישוארה (בימינו ברומניה), אז טמשוואר, בחבל באנאט שהשתייך באותה תקופה לאימפריה האוסטרית.
כבר בגיל 14, בשנת 1874 הוא נרשם ללימודים באקדמיה לאמנויות בווינה, אותם סיים בשנת 1882. עם מוריו נמנו אוגוסט אייזנמנגר וצייר האוריינטליסט לאופולד קרל מילר. בעזרת מלגה בשווי 3,000 קרונות נסע בהמשך למצרים כמלווה של מורו, מילר, ובשנים 1884-1882 בזכות פרס רומא ביקר לראשונה בבירת איטליה. התגורר במגדל של ארמון ונציה שהייתה בניין השגרירות ההבסבורגית שליד הכס הקדוש. ביקר בהזדמנות זו בשנת 1883 בתערוכה הבינלאומית של רומא.

הקריירה האומנותית

הירשל זכה בשלהי המאה ה-19 בפרסים רבים בתערוכות בווינה, בין השאר בפרס הקיסר בשנת 1891 וב"מדלית הזהב הממלכתית הגדולה" בשנת 1898. בשנת 1901 קיבל מדליית זהב גם ב"תערוכת האמנות הגדולה" של ברלין.
בשנות ה-1890 היה להירשל רומן עם אשה נשואה מן החברה הגבוהה של וינה, איזה רוסטון (בשמה המלא איזבלה אנרייט ויקטוריה רוסטון), מה שגרם להדרתו. בסופו של דבר, ב-1898 האישה התגרשה מבעלה ונישאה לאהובה הצייר. לזוג נולדה בת, מוד.
מתוך תרעומת על יחס החברה הווינאית כלפיו החליט הירשל לשוב לאזרחותו ההונגרית והוסיף לשם משפחתו את השם ההונגרי "הירמי". הוא עזב את וינה והתיישב ברומא, בה השתתף בשנים 1908-1904 בתערוכות של האמנים המקצוענים והחובבים" (Amatori e Cultori delle Belle Arti).
בשנת 1904 70 תמונות שלו הוצגו בתערוכה רטרוספקטיבית לכבודו. בשנת 1911 התקבל באקדמיה די סן לוקה. ב-1915-1913 כיהן הירמי-הירשל כיושב ראש אגודת האמנים הגרמנים (Deutscher Künstlerverein) ברומא
בימי מלחמת העולם הראשונה ואחריה, בשנים 1915–1920 נאלץ לעזוב את רומא. בחלק מהזמן עבד כצייר מלחמה בערי הנמל האוסטריות דאז טריאסט וקאטארו.
גבריאלה ברום

ביוגרפיה

ברום נולדה ב-19 במאי 1962 בלונדון, לאם גרמנייה ואב אנגלי, אשר הכירו כאשר אביה הוצב בגרמניה בעת ששירת בצבא הבריטי.
בשנת 1980 היא הוכתרה כמיס גרמניה במרכז הקונגרסים הבינלאומי של ברלין. בחירתה לוותה בביקורת בטענה כי היא כבר אינה מתגוררת בגרמניה כמקום מגורייה המרכזי.
בנובמבר אותה שנה יצגה את גרמניה בתחרות מיס עולם שנערכה בלונדון, ושם נבחרה על ידי חבר השופטים למקום הראשון. היא הגרמנייה השנייה שזכתה בתואר לאחר פטרה שורמן ב-1956. יום לאחר מכן היא הודיעה שהיא מוותרת על הכתר, מכיוון שאינה מעוניינת לקחת על עצמה את חובות התפקיד ולהיות תחת חוזה קפדני. לאחר מכן התברר שהיא נאלצה להתפטר עקב תמונות עירום שלה שפורסמו, דבר שמנוגד לתקנון התחרות.
בשנים לאחר מכן היא נהייתה לדוגמנית מצליחה בארצות הברית והצטלמה למגזין פלייבוי במאי 1981.
הר בישוף (רכס פאנין)

מקור השם

ההר נקרא על שם ג'וזף צ'ארלס בישוף (Joseph Charles Bishop), שהיה הנשיא הראשון של מועדון מטפסי ההרים של קולומביה הבריטית, ואשר נפטר בשנת 1913 עת נפל לתוך תהום בזמן שטיפס על הר בייקר.
ההר נקרא "הר בישוף" (Bishop Mountain) בשנת 1930, וב-3 במאי 1951 שונה שם ההר ל-Mount Bishop (גם "הר בישוף").

הטיפוס על ההר

הטיפוס המתועד הראשון על הר בישוף נעשה בשנת 1909 על ידי קבוצת מטפסים ממועדון מטפסי ההרים של קולומביה הבריטית. בראש הקבוצה עמד פרד מילס (Fred Mills).
צבי צלמן

ביוגרפיה

הוא נולד בבסרביה בשטעטל קפרשטי הנמצא לגדות הנחל ראוט (יידיש: רעוועט), להוריו קראו משה וזלאטע צלמן. את חינוכו קיבל בתלמוד תורה. בשנת 1931 הוא החל ללמוד בבית ספר להכנת מורים בצ'רנוביץ, יחד אתו בבית הספר למדו גם יחיאל שרייבמן, אליעזר פודריאצ'יק, מאיר חרץ וברל רויזן. הוא החל לפרסם שירים בעברית עוד בתקופת לימודיו.
לאחר סיום לימודיו הוא עבר להתגורר בבוקרשט שם פרסם שירים ביידיש. בסוף שנות ה-30 הוא פרסם 3 קובצי שירים ביידיש בבוקרשט, כמו כן הוא פרסם שירים בעברית בעיתון העולם בברלין.
לאחר הסיפוח הסובייטי של בסרביה ובוקובינה הצפונית הוא חזר לקפרשטי ואז הפסיק לפרסם. עם תחילת מלחמת העולם השנייה הוא גויס לגדוד הנדסה של הצבא האדום, לקראת סוף המלחמה הוא, יחד עם גדודו הועבר לבשקיריה, שם הם עסקו בעבודות שיפוץ.
לאחר המלחמה הוא עבד במפעל ובתחנת דלק באופה. הוא יצא לפנסיה ב-6 ביוני 1972, הוא נפטר ב-5 באוקטובר אותה שנה. הוא אף פעם לא פרסם בתקופת מגוריו בברית המועצות.
קורי שינה

קורי שינה או לִפְלוּף הוא מונח המתאר הפרשה רירית טבעית מהעיניים. ההפרשה יוצרת קרום על העפעפיים או מצטברת בפינת העין במהלך השינה (בניגוד להפרשה מוגלתית). ההפרשה נוצרת כתוצאה משילוב ריר (המורכב מרירן המופרש מהקרנית או מהלחמית), דמעות, תאי דם, תאי עור מהעפעפיים ואבק.
לרוב, פעולת המצמוץ גורמת לקורי השינה להישטף עם הדמעות. היעדר המצמוץ במהלך השינה גורם לכמות קטנה של קורי שינה יבשים להצטבר בפינות העיניים גם בקרב אנשים בריאים, בעיקר ילדים. עם זאת, היווצרות כמות גדולה של קרום או נוכחות של מוגלה בתוכו עשויה להעיד על יובש בעיניים או על בעיה יותר חמורה כמו זיהום או דלקת כדוגמת דלקת הלחמית או דלקת הקרנית.
מבוגרים וילדים בוגרים יכולים להסיר בקלות את קורי השינה באמצעות שטיפת העין במים או באמצעות שימוש באצבעותיהם. בקרב ילדים צעירים, לעומת זאת, הצטברות קורי השינה עשויה להיות כל כך חמורה עד כדי קושי או חוסר אפשרות לפקוח את העיניים בתהליך ההתעוררות ללא שטיפת העין.
הלגיון השני אוגוסטה

הלגיון השני אוגוסטה (בלטינית: Legio II Augusta; בקיצור:  LEG II AVG) היה לגיון רומאי שהוקם עוד בתקופת הרפובליקה הרומית ופעל עד המאה ה-4 בבריטניה. סמליו היו הסוס האגדי המכונף פגסוס, מזל גדי ואל המלחמה מרס.

בתקופת הרפובליקה

הלגיון השני הוקם בשלהי תקופת הרפובליקה המאוחרת. לפי סברה אחת הוקם הלגיון על ידי יוליוס קיסר בשם הלגיון השני סבינה או הלגיון השני גאליקה בשנת 48 לפנה"ס לערך. לפי סברה אחרת הוקם הלגיון על ידי הקונסול גאיוס ויביוס פאנסה (Gaius Vibius Pansa) בשנת 43 לפנה"ס. לאחר חיסול הכוחות הרפובליקאים בקרב פיליפי, נשבע הלגיון אמונים לאוקטביוס (לימים אוגוסטוס קיסר). הלגיון השני המקורי פורק לאחר קרב אקטיום (31 לפנה"ס).

בתקופת האימפריה

בשנת 25 לפנה"ס שב והוקם הלגיון בהיספניה ושימש לביצור הכוח הרומאי בפרובינקיית היספניה טארקוננסיס. לאחר השמדתם של הלגיון השבעה עשר, הלגיון השמונה עשר והלגיון התשעה עשר בקרב יער טויטובורג נשלח הלגיון השני בשנת 9 לספירה לגרמאניה וחנה ליד מיינץ. 
בשנת 43 לספירה השתתף הלגיון בכיבוש בריטניה, תחת פיקודו של אספסיאנוס. למרות הקרבות הקשים הוכיח הלגיון עליונות והוכר כאחד הכוחות המעולים של הצבא הרומאי. בשנת 55 הקים מבצר באיסקה דומנונירום  (אקסטר של ימינו), שהיווה את בסיסו העיקרי למשך 20 שנה. בשל בגידת אחד ממפקדיו לא השתתף הלגיון בדיכוי מרד בודיקיאה (בשנת 61), דבר שגרם למפקדו להתאבד לאחר מכן. בשנת 66 פוצל חלק מהלגיון והועבר לגלבום (גלוסטר) ובשנת 75 הועבר לאיסקה אוגוסטה (קרליון שבדרום ויילס), שם הקים ביצורים ושהה עד סוף המאה ה-3.
ב-122 סייע הלגיון בהקמת חומת אדריאנוס. וב-142 סייע בהקמת חומת אנטונינוס.
הארווי קושינג

תולדות חייו

קושינג נולד בקליבלנד שבאוהיו. אביו, קירק קושינג, היה רופא. הוא היה הצעיר מבין 10 ילדים במשפחתו. קושינג סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ייל ואת לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, שם סיים לימודיו בשנת 1895. את הכשרתו המעשית הראשונית עשה במסצ'וסטס ג'נרל הוספיטל (Massachusetts General Hospital), בית החולים האוניברסיטאי של אוניברסיטת הרווארד. את הכשרתו בתחום הכירורגיה עשה תחת הדרכתו של המנתח ויליאם סטיוארט הלסטד בבית החולים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור שם חקר את נושא ההרדמה המקומית באמצעות קוקאין.
ב-1901 ערך מסע השתלמות באירופה במהלכו התלמד אצל תיאודור קושר ומשם הביא לארצות הברית מספר טכניקות ורעיונות.
את חייו המקצועים בילה בארבעה מוסדות: בית החולים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בבית החולים פיטר בנט בריגהאם בבוסטון וכפרופסור לכירורגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. החל משנת 1933 ועד מותו עבד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל המשלוח האמריקאי באירופה.

חייו האישיים

קושינג נישא ב-1902 לקתרין סטון קרואל ולזוג היו חמישה ילדים, שני בנים ושלוש בנות. בכורו נהרג בתאונת דרכים, בתו ברברה "בייב" פיילי הייתה לאשת חברה ואייקון אפנה ונישאה לויליאם ס. פיילי. בתו בטסי נישאה לג'יימס רוזוולט, בנו של פרנקלין דלאנו רוזוולט ולאחר מכן לאיל ההון ג'ון היי ויטני.
פילוסופיה אסלאמית

בדת האסלאם, ישנן שתי מילים אשר נהוג לתרגם כפילוסופיה. הראשונה היא "פלספה" (فلسفة), אשר מתייחסת לפילוסופיה, לוגיקה, מתמטיקה, ואף לפיזיקה. המילה השנייה היא "כלאם" (كلام), אשר מתייחס בעיקר לסוג של פילוסופיה אסלאמית רציונליסטית, ולתאולוגיה רציונלית אשר מבוססת על פרשנותם של הוגים מוסלמים מימי הביניים.
הפילוסופיה האסלאמית מתוארת כשיטה לחקר סוגיות הקשורות לחיים, ליקום, לאתיקה, לרפואה, למדע, לחברה, ועוד.
בין הפילוסופים המוסלמים הבולטים ניתן למצוא את אבן סינא, אל-ע'זאלי, אל-כנדי, אבן רושד, ועוד.
הפילוסופיה האסלאמית החלה להתפתח במאה השנייה בלוח השנה ההיג'רי (המאה ה-9 לספירה הנוצרית), והמשיכה להתפתח עד המאה ה-6 בלוח האסלאמי (המאה ה-12 לספירה הנוצרית). התקופה ההיא ידועה גם כתור הזהב של האסלאם, ולהישגים מהתקופה ההיא הייתה השפעה אדירה על הפילוסופיה המודרנית והמדע שבעולם המערבי.
הפילוסופיה האסלאמית המשיכה להתפתח בארצות האסלאם שבמזרח, בעיקר באיראן. האסכולות של אבן רושד ושל אבן סינא, לצד אסכולות מיסטיות, המשיכו להיות מרכזם של בתי ספר אסלאמיים רבים.
נמייה לבנת-זנב

מאפיינים

הנמייה חיה במרבית אפריקה שמדרום לסהרה וגם בחלק מחצי האי ערב. הם חיים במגוון בתי גידול מסוואנות טרופיות וערבות שופעות או ביצות ועד לבתות יבשות ואזורים תת-מדבריים. הם לא נוטים להימצא ביערות צפופים מדבריות או הרים.
לנמייה זו גוף גדול בצבע אפור כהה עם שערות שחורות בעיקר על גבה והזנב לבן. היא בעלת רגליים ארוכות וגבוהה יותר ממרבית הנמיות והיא בעלת טפרים חדים, אוזניים גדולות ושיניים חדות.
הנמייה היא יצור לילי הנמצא במהלך היום בין שורשים, אבנים או בגזעי עצים. הם חיים בדרך כלל לבד בטריטוריות מוגדרות, אך נקבות עם צאצאים מקימים קבוצה איתה הם שומרים על הגורים.
הנמייה אוכלת יצורים קטנים כמו חרקים, יונקים קטנים, עקרבים וזוחלים קטנים וכנפוץ אצל נמיות גם נחשים כולל ארסיים. הם גם אוהבים לאכול ביצים ונעזרים באבנים כדי לשבור אותם.
סרך היחד

סרך היחד הוא טקסט שנמצא במערות שליד קומראן, ואשר נמנה עם מגילות ים המלח.
כתב היד השלם ביותר נמצא במערה מס' 1, ולכן ניתן לו השם 1QS (מערה 1, Q=קומראן, S=סרך). מספר פרגמנטים מהטקסט הזה נמצאו גם במערות 4 ו-5. שני טקסטים אחרים, הידועים כסרך העדה וסרך הברכות, נמצאו באותה המגילה, ובתחילה נחשבו כחלק מסרך היחד, אך כעת נחשבים כטקסטים נפרדים. 
במגילה מתואר אורח החיים של הקהילה, וממנה עולה שהם חיו חיי שיתוף ופרישות, עם ארוחות משותפות וכללי קבלה נוקשים. לא ברור לחלוטין האם הקהילה (הקהילה המתוארת במגילות כונתה "יחד", ומכאן שם המגילה) היא אוטופית או אמיתית, ואם היא אמיתית - האם קהילה זו חיה בח'רבת קומראן. חוקרים רבים חושבים שיחד עם שאר המגילות, גם מגילה זו מתארת את התאולוגיה של האיסיים, שחלקם חיו בקומראן. לעומתם, סובר פרופ' יהושע גוטמן כי כת-היחד הייתה כת נפרדת.
קרודיטה

קְרוּדִיטֵה (בצרפתית: Crudités) הם מתאבנים מהמטבח הצרפתי המוגשים בראשית הארוחה. מנה זו כוללת רצועות של ירקות קשיחים המוגשים טריים ונאים (לא מבושלים), כשלצידם מטבל. הרצועות שוות באורכן וברוחבן, ולרוב מדובר ברצועת ירק שאורכה כ-5 ס"מ, ורוחבה בין חצי ס"מ לס"מ.
לרוב כוללת המנה רצועות של סלרי, גזר, פלפל ואספרגוס, ולעיתים גם ברוקולי וכרובית.
מקור המילה הצרפתית "crudité" במילה הלטינית: "crūdus", שפירושה "בלתי מבושל".
לאנס סטיבנסון

ראשית חייו

סטיבנסון נולד בברוקלין, למשפחה מעוטת יכולת. בשכונת עוני מילדותו הצטיין לאנס בכדורסל. בגיל 12 כבר תפס את תשומת לב חובבי הכדורסל האמריקאי, שקרא תיגר על שחקן התיכונים הטוב ביותר או.ג'יי. מאיו המבוגר ממנו בשלוש שנים. לשחק נגדו באחד על אחד. סטיבנסון המשיך לתיכון הקטן על שם אברהם לינקולן בקוני איילנד שם הראה יכולת מצוינת וזכה באליפות בכל ארבע שנותיו שם. אך סטיבנסון פנה גם לתחומים נוספים והשתתף בתוכנית ריאליטי ונהיה סלב בגיל 17. בגלל התעסקותו בתחומים רבים מחוץ למגרש הכדורסל, והסתבכויות עם החוק. הוא שיחק באוניברסיטת סינסינטי. לאחר עונה אחת הוא הגיש את מועמדותו לדראפט 2010 ונבחר במקום ה-40 בידי אינדיאנה פייסרס.

אינדיאנה פייסרס

למרות יכולתו הפושרת במכללה, החליט לארי בירד נשיא אינדיאנה פייסרס לבחור בו בדראפט בסיבוב השני במקום ה-40. בשנה הראשונה שותף רק ב-12 משחקים בין השאר בשל בעיות משמעת שונות. בעונת 2012-13 בשל פציעתו של דני גריינג'ר הפך לחלק משמעותי יותר ויותר בקבוצתו הוא קלע 25 נקודות בניצחון על ניו יורק ניקס. בגמר המזרח של אותה עונה הפסידה הפייסרס למיאמי היט בשבעה משחקים.
בתחילת עונת 2013-14 קלע שיא קריירה של 28 נקודות נגד הניקס. הוא סיים את העונה הסדירה עם שיא של שישה טריפל דאבל ואינדיאנה סיימה במאזן הטוב ביותר במזרח. אך למרות זאת בפלייאוף של אותה עונה ירד ביכולתו וקבוצתו הפסידה שוב למיאמי 4-2 על אף שהיה לה את יתרון הביתיות. באותה סדרה ניסה סטיבנסון ככל יכולתו להתגרות בכוכבה הגדול של היריבה לברון ג'יימס, על ידי הקנטות ועבירות קשות. סטיבנסון אף צולם כשהוא נושף לתוך אוזנו של לברון ג'יימס הפרובוקציות לא הועילו ומיאמי הביסה את אינדיאנה במשחק השישי. לארי בירד נשיא הפייסרס מתח ביקורת על סטיבנסון, בנימוק שהתנהגותו "לא מקצועית". אך עם זאת הבהיר שהוא רוצה שסטיבנסון יישאר כשחקן המועדון.

שארלוט הורנטס

ביולי 2014 חתם על חוזה לשלוש שנים בשארלוט הורנטס בשווי 27 מיליון דולר.

לוס אנג'לס קליפרס

ביוני 2015 הועבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס בתמורה למאט בארנס וספנסר האווס.

ממפיס גריזליס

ב-19 בפברואר 2016, לאחר חצי עונה בקליפרס, נשלח בטרייד לממפיס גריזליס, יחד עם בחירת דראפט עתידית, בתמורה לג'ף גרין.

ניו אורלינס פליקנס

בספטמבר 2016 חתם סטיבנסון על חוזה בניו אורלינס פליקנס, אך לאחר כחודשיים נפצע ושוחרר מהקבוצה.

מינסוטה טימברוולבס

בהמשך עונת 2016/2017 חתם על שני חוזים ל-10 ימים במינסוטה טימברוולבס, במדיה השתתף ב-6 משחקים.

החזרה לאינדיאנה

במרץ 2017 חזר לאינדיאנה פייסרס המתחדשת, שכוכבה פול ג'ורג' עזב אותה. בעונת 2017/2018 הקבוצה התחברה היטב ואף סטיבנסון הראה יכולת משופרת. הקבוצה העפילה לפלייאוף מהמקום החמישי והפסידו לקליבלנד בשבעה משחקים.

לוס אנג'לס לייקרס

לקראת עונת 2018/2019 חתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס, ששינתה את פניה עם הגיעו של לברון ג'יימס.

ליאונינג פליינג לאופרדס

ביולי 2019 עזב סטיבנסון את ה-NBA, וחתם על חוזה בקבוצת ליאונינג פליינג לאופרדס מליגת העל הסינית.

סטטיסטיקות הקריירה

נכון לסוף עונת 2018/2019‏
יעקב יהודה דסקל


יענקי דסקל (נולד בשם: יעקב יהודה דסקל ב-תשמ"א, 1981) הוא מלחין וזמר חסידי. סולן החצר של חסידות ויז'ניץ.

ביוגרפיה


נולד בשנת תשמ"א, נשוי ואב לשבעה.
אחיו הוא הזמר שלמה דסקל.

קריירה

דסקל החל את דרכו המוזיקלית כאשר החל לשיר את התפילות והיצירות בשולחנות שנערכו בויזניץ בשבתות וחגים בהשתתפות אלפי חסידים, לפני כעשור החל לשמש כסולן הראשי במקהלת ויזניץ בהופעותיה ובאלבומים שלה, בטקס סיום הש"ס שנערך בהיכל הספורט יד אליהו בשנת 2005 שר דסקל כסולן ראשי בפני קהל של רבבות וזכה לחשיפה רבה, את עיקר פעילותו המוזיקלית הוא מבצע בחסידות ויזניץ בחגים ובאירועים שונים אך בעיקר בשבתות בהם הוא שר בתפילות ובשולחנות את היצירות של החסידות, הוא מופיע אף באירועים ציבורים שונים של הציבור החרדי.
דסקל השתתף בהפקות מוזיקליות חסידיות רבות, כמו הסדרה הפופולרית לחיים טיש של יוסף משה כהנא ואחרים, אך בעיקר משמש כסולן ביצירות המופקות על ידי חסידי ויזניץ, כמו הסדרה המוזיקלית "א ויזניצר ניגון", האלבומים "שבת און ויזניץ", "עתיקין" ועוד.
את תפילות הימים הנוראים הוא עושה בשנים האחרונות בבית הכנסת המרכזי בלייקווד, שם הוא מופיע לפני קהל המתפללים כחזן בראש השנה ויום הכיפורים. מיד לאחר מכן הוא שב לישראל לחג הסוכות ומשתתף בשמחת בית השואבה המרכזית בחצר ויז'ניץ.
דסקל אף הלחין מספר יצירות לחצר ויז'ניץ, וכמה מהן התפשטו גם מחוץ לחסידות זו, ובהן: "הכל יודוך", "ואילו פינו מלא שירה", "מרן דבשמיא", "קרוץ מחומר". בשנים האחרונות מלחין דסקל את ה'מארש' השנתי המסורתי בחצר ויז'ניץ מדי ראש השנה.