google/wiki40b huggingface dataset:
סי. ג'יי. מיילס

קריירת תיכונים

מיילס נולד בעיר דאלאס שבטקסס, ולמד ב"תיכון סקייליין" המקומי בו למדו בעבר הכדורסלן לארי ג'ונסון והאצן מייקל ג'ונסון. בשנתו האחרונה בתיכון הוביל את קבוצת הכדורסל שלו עם ממוצעים של 23.5 נקודות, 10.0 ריבאונדים ו-4.8 אסיסטים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן לשנת 2005, בו קלע 13 נקודות.

יוטה ג'אז

בסיום לימודיו התיכוניים העמיד עצמו מיילס לבחירה בדראפט ה-NBA‏ 2005, והודיע כי אם לא ייבחר בסיבוב הראשון הוא יעבור ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין. בדראפט עצמו נבחר מיילס בתחילת הסיבוב השני (בחירה 34) על ידי קבוצת יוטה ג'אז, אך החליט לוותר על הלימודים האקדמיים ולשחק ביוטה לאחר שקיבל מהם הצעת חוזה שווה ערך לזה שמקבלים נבחרי הסיבוב הראשון. בכך הפך מיילס בן ה-18 לשחקן הצעיר ביותר בתולדות המועדון.
במהלך שתי עונותיו הראשונות בליגה נשלח מיילס לשחק עבור אלבקרקי ת'אנדר בירדס ואיידהו סטמפייד מליגת הפיתוח של ה-NBA, במקביל להשתתפותו ב-60 משחקים עם הג'אז.
לקראת עונת 2008/2009 חתם על הצעת חוזה ל-4 עונות באוקלהומה סיטי ת'אנדר, עבור כ-15 מיליון דולר, אך הג'אז השוו את ההצעה והשאירו את מיילס ביוטה. באותה עונה, הרביעית שלו ב-NBA, תפס את מקומו של אנדריי קירילנקו בחמישייה הפותחת, ולראשונה בקריירה תפקד כשחקן רוטציה משמעותי כשקלע 9.1 נקודות בממוצע למשחק. ב-16 במרץ 2011 קלע מיילס שיא קריירה של 40 נקודות בניצחון קבוצתו מול מינסוטה טימברוולבס.
בתקופתו כשחקן יוטה העפילה הקבוצה חמש פעמים לשלב פלייאוף ה-NBA, ובעונת 2006/2007 אף השתתפה בסדרת גמר המערב, בה הפסידה לסן אנטוניו ספרס בתוצאה 1–4.

קליבלנד קאבלירס

ב-8 באוגוסט 2012, לאחר 7 עונות ביוטה, חתם מיילס על חוזה לשנתיים בקליבלנד קאבלירס, עבור כ-4.5 מיליון דולר. ב-7 בינואר 2014 קבע שיא מועדון של 10 שלשות במשחק בודד, בניצחונה של קליבלנד מול פילדלפיה 76'. במהלך שתי העונות של מיילס בקליבלנד רשמה הקבוצה מאזן מצטבר של 57 ניצחונות ו-107 הפסדים (34.7%).

אינדיאנה פייסרס

לקראת עונת 2014/2015 חתם מיילס על חוזה ל-4 עונות באינדיאנה פייסרס, עבור כ-18 מיליון דולר. בתקופתו באינדיאנה הציג יכולת שיא מבחינה התקפית, עם ממוצע של 12.0 נקודות למשחק ב-3 עונותיו בקבוצה.

טורונטו ראפטורס

בסיום עונת 2016/2017 ויתר מיילס על השנה האחרונה בחוזהו עם אינדיאנה, וחתם בטורונטו ראפטורס על חוזה ל-3 עונות עבור כ-25 מיליון דולר.

ממפיס גריזליס

ב-7 בפברואר 2019, לאחר כעונה וחצי בטורונטו, נשלח מיילס בטרייד לממפיס גריזליס, לצד יונאס ולנצ'יונאס ודלון רייט, בתמורה למארק גאסול.

וושינגטון ויזארדס

ב-6 ביולי 2019 הועבר מיילס בטרייד לוושינגטון ויזארדס, בתמורה לדווייט הווארד.
ניסן מאיר זק"ש

הרב ניסן מאיר פייבל זק"ש (1924–1976) היה רבן של שכונות שערי חסד ורחביה בירושלים. זוכה פרס הרב קוק.

ביוגרפיה

ניסן מאיר נולד בשנת תרפ"ד (1924), לרב מרדכי לייב זק"ש (רבה של שכונת זיכרון משה בירושלים) ולחיה בריינה בת הרב יעקב משה חרל"פ ראש ישיבת מרכז הרב. למד בצעירותו בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים, לאחר מכן כשמונה שנים בישיבת חברון.
השתלם כמה שנים בישיבת "בית זבול", בתקופה זו זכה בפרס משרד הדתות לבני ישיבות מצטיינים לשנת תשי"ג, ובישיבת "אהל תורה" בירושלים.
כמה שנים שימש כראש ישיבת "משכן ישראל" וה"מתיבתא לנוער".
בתשט"ו (1955) נתמנה לרבה של רחביה "שערי חסד", במקומו של סבו, הרב חרל"פ.
רבי ניסן מאיר נפטר בשנת תשל"ו (1976), כשהוא בן 51 שנים.

ספרים שההדיר

שנים רבות התמסר לההדיר כתבי יד מגדולי הראשונים. והוציא למעלה מעשרים ספרים – הכוללים הערות, ביאורים וציוני מקורות. ספרים אלו יצאו בהוצאות הספרים: מוסד הרב קוק, מכון הארי פישל, יד הרב הרצוג ועוד. כן ערך והביא לדפוס את ספרי "מי מרום" של סבו הרב יעקב משה חרל"פ, וספרי רבי צבי מיכל שפירא – "ציץ הקודש". התקין בשביל "מוסד הרב קוק", במהדורה חדשה, את הלכות רב אלפסי, לפי דפוס קושטא עם הערות וציון מקורות. ההדיר את פירוש הריבמ"ץ לסדר זרעים.
בעבודתו היה קשור עם מכון הארי פישל, עם מוסד "השכל" שליד "ישיבת חברון" ועם מפעל "מעין החכמה". בשנת תשכ"ג הוענק לו פרס הרב קוק על כך שההדיר את התוספות רי"ד.
מור (בושם)

מוֹר הוא בושם המופק משרף עץ המור (Commiphora Myrrha) אשר מקורו באתיופיה ותימן. לדעת הרמב"ם, המור מופק מן החי - מאייל המושק.

שימוש ואזכור המור בדתות נוספות

במקדשים רבים במזרח השתמשו במור, כך גם ביוון וברומא העתיקה, שם שימשה המילה "מור" במשמעות הכללית של בושם. המור עצמו היה בושם יקר ונדיר, ולפי מקורות רומיים, "שווה את משקלו ויותר בזהב". את הריח הפיקו משריפת השמן. השמן מתעבה תחילה בעת שריפתו, ולאחר מכן מפיק עשן כבד בעל ריח חריף, שיש לו דמיון מסוים לקינמון, והוא בעל תכונות משכרות.] 
בנוסף, המור מוזכר בברית החדשה בין המתנות שחילקו שלושת האמגושים (חכמי המזרח) לישו "וַיָּבֹאוּ הַבַּיְתָה וַיִּרְאוּ אֶת־הַיֶּלֶד עִם־מִרְיָם אִמּוֹ וַיִּפְּלוּ וַיִּשְׁתַּחֲווּ־לוֹ וַיִּפְתְּחוּ אֶת־אֹצְרֹתֵיהֶם וַיַּקְרִיבוּ לוֹ מִנְחָה זָהָב וּלְבוֹנָה וָמֹר"

זיהוי

ב-1976 הציע חוקר הצמחים נגה הראובני שהצמח מרוות יהודה הוא המור ושזוהי המוריה שעל שמה ההר. אך מספר גורמים מורים שאין הדבר כך: ממצאים ארכאולוגיים נוספים, השתמרות של השמות המקוריים, השימוש בבושם בתרבויות וקיומו בשפה היוונית והאיטלקית עד ימינו, וכן השימוש הרב שעושה בו הכנסייה האורתודוקסית.

בשפה העברית

עם התחדשות השפה העברית, נבחר השם "מור" כשם משפחה על ידי רבים בישראל . היו וישנם כמה ידוענים בעלי שם משפחה זה. בשנים האחרונות השם הפרטי מור הפך נפוץ, בעיקר לבנות.]
משה סולובייצ'יק (רופא)

משה סולובייצ'יק (1910- 2001) היה כירורג  וכירורג ילדים, פרופסור לכירורגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקה כירורגית ב' וכירורגית ילדים בבית החולים איכילוב (1965-1980), ממלא-מקום מנהל בית החולים איכילוב (1975-1980).

ביוגרפיה

סולובייצ'יק נולד בוורשה שבפולין. אביו הד"ר אהרון סולובייצ'יק היה כירורג ומנהל בית חולים כירורגי פרטי. לאחר סיום לימודיו התיכוניים למד סולובייצ'יק רפואה באוניברסיטת ורשה (1928-1935).
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עבד סולובייצ'יק במחלקה הכירורגית של בית החולים היהודי בוורשה.
בשנת 1939 נשא לאשה את ד"ר הלן סולובייצ'יק (לבית צ'רניאק). בהמשך נולדו הבנים אילן ורוני. הלן סיימה התמחות ברפואת ילדים.
בשנת 1940 עברו לווילנה. בווילנה סולובייצ'יק ורעייתו טיפלו בפליטים באמצעות החברה לשמירת הבריאות באוכלוסייה היהודית (OZE, אָזע).

בארץ-ישראל

בשנת 1941 עלו בני הזוג סולובייצ'יק לארץ-ישראל. בשנת 1942 גויס סולובייצ'יק לצבא אנדרס, שירת בחזית איטליה והיה רופא ביחידה הכירורגית שיועדה לצבאות בעלות הברית.
עם שחרורו מצבא אנדרס עבד סולובייצ'יק במשך מספר חודשים במרפאה כירורגית בירושלים.
בשנת 1946 החל סולובייצ'יק לעבוד ככירורג בבית החולים הדסה תל אביב, תחילה אצל הפרופ' מכס מרכוס, ומשנת 1948 במחלקתו של הד"ר אריה אלוטין. באפריל 1958 מונה סולובייצ'יק לסגן מנהל מחלקת כירורגית ג'.
בשנת 1963 יצא סולובייצ'יק להשתלמות בלונדון בכירורגיה של ילדים.
בשנת 1965 התמנה סולובייצ'יק למנהל מחלקה כירורגית ב', בנוסף ייסד וניהל את מחלקת כירורגית ילדים, בבית החולים איכילוב.
משנת 1975 עד 1980 כיהן כממלא מקום מנהל בית החולים איכילוב, בנוסף לכהונתו כמנהל מחלקה כירורגית וכירורגית ילדים.
סולובייצ'יק היה פעיל מאד בהסתדרות הרפואית בישראל. הד"ר רם ישי, יו"ר הר"י בין השנים 1971-1990, העיד: "התפתחותה ושגשוגה של הר"י אינם ניתנים לתיאור מבלי שדמותו של סולובייצ'יק תהיה שזורה ומשולבת בהם".  
שנים רבות עמד סולובייצ'יק בראש ארגון רופאי בתי החולים העירוניים-ממשלתיים בתל אביב. 
לאחר פרישתו לגמלאות כיהן סולובייצ'יק כנציב תלונות הציבור במשרד הבריאות.
סולובייצ'יק נפטר בשנת 2001. נקבר בבית העלמין הדרום (בת ים) לצד רעייתו שנפטרה בשנת 1987.
רד תקשורת מחשבים

היסטוריה

בשנת 1975 הקים יהודה את "ביטקום סוכנויות", חברה פרטית קטנה ששווקה מוצרי תקשורת. ביטקום, שלאחר מספר שנים שינתה את שמה ל"בינת תקשורת מחשבים", ייצגה יצרנים בינלאומיים חשובים והייתה הראשונה שהשיקה טכנולוגיות תקשורת חדשניות בשוק הישראלי.
בתחילת 1982 החליטו האחים לעבור לייצור ופיתוח מוצרי תקשורת בישראל ליצוא. "רד תקשורת מחשבים", החברה הראשונה שהקימו ביחד, היא הוותיקה בקבוצת רד-בינת. בשנים שבאו לאחר מכן נוספו למסגרת הקבוצה עוד 27 חברות היי-טק עצמאיות שהוקמו כדי לפתח, לייצר ולשווק מגוון רחב של מוצרים בתחום תקשורת הנתונים (בהן גם בינת תקשורת מחשבים).
יהודה זיסאפל משמש כיום כיו"ר רד תקשורת מחשבים, בשנת 2012 התמנה דרור בין למנכ"ל החברה לאחר שהחליף את אפי וכטל, שפרש לאחר 15 שנים בתפקיד.
בשנת 2014, הקימה מרכז פיתוח בפארק גב ים נגב בבאר שבע בהשקעה של 110 מיליון שקל.
כריסטיאן טייו

קריירה

נולד בסאבאדל שבברצלונה בגיל 8 החל לשחק כדורגל בקבוצות שונות בעיר ומיד עבר לאקדמיית הכדורגל של קבוצת הכדורגל ברצלונה, בשנת 2008 הוא חתם במועדון הכדורגל אספניול ושיחק בקבוצת המילואים שלה הנמצאת בליגה השלישית.
בשנת 2010 טייו חזר לקבוצתו ברצלונה ב' ששיחקה בליגה השנייה בספרד בה שיחק במשך העונה והצטיין בה. את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת הוא ערך ב-28 בינואר 2012 במשחק שנערך מול ויאריאל כאשר החליף את אדריאנו בדקה ה-75 של המשחק. שבוע לאחר מכן הבקיע טייו את שערו הראשון במדי הקבוצה הבוגרת במשחק שנערך מול ריאל סוסיאדד.
ב-7 במרץ 2012 ערך טייו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במסגרת שלב שמינית הגמר של המפעל מול באייר לברקוזן. טייו כבש שני שערים ועזר לקבוצתו לנצח בתוצאה 1-7.
ב-31 באוגוסט 2013 טייו האריך את חוזהו בברצלונה עד 2018. וסעיף השחרור שלו הועמד על 25 מיליון אירו. ב-16 ביולי 2014 טייו חתם על חוזה השאלה בפורטו ל-2 עונות. 
ב-22 בינואר 2016 הושאל לפיורנטינה עד לסוף העונה. לקראת עונת 2016/2017 חודשה השאלתו של טייו לפיורנטינה לעונה נוספת. ב-30 ביוני 2017 חתם טייו בריאל בטיס.

קריירה בינלאומית

טייו שיחק עבור הנבחרת האולימפית של ספרד באולימפיאדת לונדון בה הודחה נבחרתו בשלב הבתים. כמו כן, נכלל בסגל הנבחרת הצעירה של ספרד לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013.
ב-14 באוגוסט 2013 זומן לראשונה למשחק ידידות של נבחרת ספרד נגד נבחרת אקוודור.
דאנקן לורנס

קריירה

לורנס החל בקריירה מוזיקלית בשנת 2014 עם השתתפותו בעונה החמישית של "The Voice Of Holland"  תחת ההדרכה של אילזה דה-לאנז' , נציגת הולנד לאירוויזיון 2014 (מקום שני). לורנס הגיע עד חצי הגמר של התחרות. לאחר מכן השתלב בבית ספר למוזיקה בטילבורך. הוא סיים את בית הספר בשנת 2017 כשבזמנו שם הוא השתתף במספר להקות בית ספר. בשנת 2018 כתב, יחד עם ג'יהאד רחמוני, את השיר "Closer" לצמד הקיי-פופ TVXQ.
בתחרות האירוויזיון 2019 ביצע את השיר "Arcade". השיר הוביל באתרי ההימורים - וניצח.
בעקבות ניצחונו, צפויה תחרות אירוויזיון 2020 להתקיים ברוטרדם, הולנד.

חיים אישים

לורנס הוא ביסקסואל. הוא הצהיר זאת בראיון שנערך לפני גמר אירוויזיון 2019, בו אמר: "אני הרבה יותר מבסך הכול אומן, אני בן אדם, אני חי, אני ביסקסואל, אני מוזיקאי, אני עומד בשביל דברים. אני גאה לקבל את ההזדמנות להראות מה אני, מי שאני".
איגי פופ

ביוגרפיה

נולד במאסקיגן שבמישיגן, ארצות הברית, ללואלה ולג'יימס ניוול אוסטרברג האב, מורה לאנגלית ומאמן כדורסל בבית ספר תיכון. אביו בעל שורשים גרמניים, אנגליים ואיריים, ואמו ממוצא נורווגי ודני.
איגי פופ נחשב ל"סנדק הפאנק". בשנת 1969 הוציא את האלבום הראשון בליווי להקת הסטוג'ס אשר בראשה עמד. הצליל הנועז, הבועט והגס הפך אותו מיד לילד הרע של הרוק ובישר למעשה את תנועת הפאנק שתפרוץ רק עשור לאחר מכן. בין שירי האלבום אשר הופק על ידי יוצא להקת הוולווט אנדרגראונד המוזיקאי ג'ון קייל, בלטו השירים: "1969", "אני רוצה להיות הכלב שלך", "אין שמחה" ו"אן".
במקור בושל האלבום על ידי ג'ון קייל, אך לאחר שחברת התקליטים דחתה את התוצר הסופי, בושל האלבום מחדש על ידי נשיא חברת התקליטים ואיגי פופ, כשרק ארבעה מהשירים כוללים את הבישולים המקוריים של קייל, והשיר "אן" הופץ ללא כל בישול.
במרץ 2005, דירג המגזין Q את השיר "אני רוצה להיות הכלב שלך" במקום ה-13 ברשימת 100 קטעי הגיטרה הגדולים.
איגי פופ קיים מספר שיתופי פעולה פוריים עם המוזיקאי והזמר הבריטי דייוויד בואי, החל מאלבומה השלישי של להקתו "Raw Power" שיצא בשנת 1973 לו ביצע בואי את המיקס, והמשך בעבודתם המשותפת על אלבומי הסולו הראשונים של פופ שיצאו שניהם בשנת 1977: Lust for Life ו- The Idiot. אלבומים אלו נחשבים לפסגת היצירה של איגי פופ וזכו הן לביקורות נלהבות והן להצלחה במכירות.
 באלבומו The Idiot הופיע לראשונה השיר China Girl שכתבו בואי ופופ יחד.
שש שנים לאחר מכן, כאשר נקלע פופ לקשיים כלכליים (עקב התמכרות לסמים), החליט דייוויד בואי להקליט מחדש את השיר, ובכך להעניק תמלוגים לפופ ולהעמידו על הרגליים. השיר הוקלט מחדש לאלבום Let's Dance של בואי, וזכה להשמעות רבות ולהצלחה מסחרית.
בשנת 1988 הופיע פופ בישראל, באולם הסינרמה בתל אביב. בשנת 1990 השתתף בתפקיד משנה בסרטו של ג'ון ווטרס, "נער שוליים". בשנת 1992 הוא השתתף בשירה של הזמרת הישראלית עפרה חזה, "Daw Da Hiya" מתוך אלבומה הבינלאומי "קריה". עוד באותה שנה הקליט ארבעה שירים לפסקול הסרט "חלום אריזונה", מתוכם התפרסם במיוחד השיר: In The Deathcar. פופ היה "דמות חיצונית" בעלת תפקיד לא קטן בספר "טריינספוטינג", בסרט ובפסקול של הסרט, ובעיקר בשיר "Lust for Life" אשר נשמע על רקע סצנת הפתיחה המפורסמת. ב-1998 הופיע בתפקיד אורח קטן ב"חלל עמוק 9".
בשנת 2003 יצא אלבומו Skull Ring, ובמרץ 2007 הוציאה להקת הסטוג'ס עם פופ, לאחר 33 שנות הפסקה, אלבום חדש. האלבום, שהיה גם לאלבומה האחרון של הלהקה, היה למעשה המשך לשיתוף הפעולה של פופ עם שאר חברי ההרכב, עימם חזר להופיע החל משנת 2003. כחלק ממסע ההופעות המלווה את צאת האלבום החדש, הופיעה הלהקה גם בתל אביב ב־7 ביולי 2007. בשנת 2010 יצא שיר חדש של פופ, אותו הקליט לאלבום הבכורה של המוזיקאי חבר להקת ולווט ריבולבר וחבר לשעבר ברובים ושושנים סלאש. סרט הקולנוע "The Passenger" המתאר את ראשית דרכו המקצועית של פופ, בכיכובו של השחקן אלייז'ה ווד אמור היה לצאת ב-2010 אך הוקפא מסיבות שונות. בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה בכיכובה של קריסטן ריטר, "אסתמה", בתפקיד של שיכור מקומי.
בתחילת שנת 2016 הוציא פופ את האלבום "Leaves Of Grass", בו הקריא את שירתו של וולט ויטמן כשברקע מתנגנת מוזיקה שיצרו המוזיקאי הגרמני אלבה נוטו (alva noto) ולהקת Tarwater. בהמשך אותה שנה יצא אלבום הסולו השביעי של פופ Post Pop Depression, אותו הקליט במשותף עם סולן להקת קווינס אוף דה סטון אייג' ג'ושוע הומי. ב-2017 הקליט פופ שיר שחיבר לו דיינג'ר מאוס והופיע בסרט "מכורים לזהב" בכיכובו של מתיו מקונוהיי. השיר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר.
מאסימו קאררה

קריירה

קאררה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פרו ססטו, אך עלה לגדולה בקבוצת בארי ולאחר חמש עונות עבר ליובנטוס ובשלב מסוים זומן לשחק בנבחרת האיטלקית אך שיחק בשורותיה במשחק ידידות בודד.
ב-1993 זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון 6-1 בסיכום שני מפגשי הגמר על בורוסיה דורטמונד. בנוסף זכה בשורות יובנטוס באליפות ליגת העל האיטלקית בכדורגל, בגביע האיטלקי, בליגת האלופות, בגביע אופ"א ובסופרקאפ האיטלקי ובסיום עונת 1996 עבר לקבוצת אטלנטה, בה היה לקפטן הקבוצה. 
בסיום עונת 2007/2008, בגיל 44, החליט לפרוש ממשחק ולהתמקד באימון. עבד כעוזר מאמן במספר קבוצות. ב-2012 היה למלא מקום המאמן ביובנטוס ולאחר מכן היה לעוזר מאמן. ב-2013 הואשם בהריגה לאחר שדרס למוות 2 נשים ונעצר לשנתיים.
ב-2016 עזב לספרטק מוסקבה וכיהן כעוזר מאמן וממלא מקום. באוגוסט 2016 היה למאמן הראשי של הקבוצה והביא אותה לזכייה באליפות המדינה ובפתח עונת 2017/2018 זכה עמה גם בסופרקאפ הרוסי.
בשל הצלחתו עם ספרטק זכה בפרס במסגרת טקס פרסי "ספסל הזהב" באיטליה בתור המאמן האיטלקי המצליח ביותר בליגה זרה. פוטר באוקטובר 2018 בעקבות רצף נטול ניצחונות. במקומו מונה ראול ריאנצ'ו למאמן ספרטק.
טולוז (כדורגל)

היסטוריה

המועדון הוקם במקור בשנת 1937, תחת השם "טולוז מועדון כדורגל", אך מכר את כל שחקניו ואת מקומו בליגה הצרפתית המקצוענית הראשונה למועדון הכוכב האדום פאריס בשנת 1967. בשנת 1957, הצליחה הקבוצה לזכות בגביע הצרפתי.
אגודת הכדורגל בטולוז הוקמה מחדש ב-25 במאי 1970, תחת השם "יוניון ספורטיב טולוז", ועל מנת להרכיב סגל שחקנים לקחה את שחקני הנוער משתי קבוצות אזוריות קטנות, גסקון ומרמוז-בונפואה. הקבוצה החלה לשחק בליגה הצרפתית השנייה בעונת 1970-1971, כאשר שיחקה בצבעים אדום ולבן. ב-1977, הקבוצה החזירה לעצמה מחדש את שמה המקורי, ואימצה צבעי מדים חדשים - סגול ולבן. תוך זמן קצר, המועדון הצליח להתבסס כמועדון טוב, ובשנת 1982, העפיל לליגה הצרפתית הראשונה.

בעונת 1986-1987 טולוז העפילה לראשונה לגביע אופ"א ואפילו רשמה הצלחה אדירה לאחר שגברה בדו-קרב בעיטות עונשין על נאפולי החזקה, בה שיחק דייגו מראדונה בסיבוב הראשון. טולוז הפסידה בסיבוב השני לספרטק מוסקבה והודחה מהטורניר. בעונת 1986-1987, הקבוצה השיגה את הישג השיא שלה דאז, מקום שלישי בליגה הצרפתית הראשונה. בעונה שלאחר מכן טולוז השתתפה שוב בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון טולוז ניצחה את פאניוניוס ובסיבוב השני טולוז הפסידה לבאייר לברקוזן. 
בשנת 1994, ירדה טולוז לליגה הצרפתית השנייה. במהלך שנות ה-90, המועדון התנודד בין שתי הליגות הבכירות בצרפת וסבל מקשיים כלכליים. מצבה הכלכלי הקשה של הקבוצה הביא לכך שבשנת 2001, הקבוצה הורדה ליגה בכח על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית, ואף כמעט שנשלל ממנה מעמדה המקצועני. אחרי שתי עונות בלבד בליגת המשנה, שבה טולוז לליגה הבכירה בצרפת. בעונות הראשונות לאחר ששבה לליגת העל הצרפתית, הקבוצה הציגה יכולת לא טובה. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, טולוז הצליחה להתברג מספר פעמים בצמרת הליגה, והעפילה לגביעי אירופה השונים. בשנת 2009 הקבוצה הגיעה לחצי גמר הגביע הצרפתי והפסידה לגנגאן.
אבה סאנד

ברונדבי

סאנד שיחק כילד וכנער במועדון האדסונד, ובגיל 20 חתם בברונדבי. הוא שיחק בברונדבי במשך שבע עונות, בהן הבקיע 85 שערי ליגה ב-188 הופעות. הוא זכה עם ברונדבי בשלוש אליפויות ברצף. בעונת 1995/1996 זכה עם ברונדבי באליפות בפער של נקודה אחת מהסגנית, ארהוס. בעונה זו הבקיע 12 שערים. בעונת 1996/1997 זכתה ברונדבי באליפות בפער משכנע הרבה יותר, של 14 נקודות מהסגנית ויילה. בעונת 1997/1998 זכתה ברונדבי בפעם השלישית ברציפות, בפער של 11 נקודות מהסגנית סילקבורג. סאנד הבקיע בעונה זו 28 שערים, והוכתר כמלך השערים של ליגת העל הדנית. הצלחה זו הביאה לזימונו לראשונה לסגל נבחרת דנמרק, והוא השתתף במונדיאל 1998, ואף נבחר לכדורגלן השנה בדנמרק. עונת 1998/1999 הייתה האחרונה של סאנד בברונדבי. הקבוצה איבדה את האליפות לאלבורג, אך סאנד המשיך ביכולתו הטובה והבקיע 19 שערים. בתום עונה זו חתם בשאלקה 04.

שאלקה 04

בקיץ 1999 חתם סאנד בשאלקה 04 תמורת 10 מיליון מארק גרמני. באותם ימים נחשבה המכירה ליקרה ביותר של מועדון כדורגל דני כלשהו. עונתו הראשונה של סאנד בשאלקה הייתה מוצלחת מבחינה אישית, כאשר הבקיע 14 שערים, אך קבוצתו סיימה במקום ה-13 בבונדסליגה. עונת 2000/2001 הייתה מוצלחת הרבה יותר עבור שאלקה ועבור סאנד. שאלקה אמנם איבדה את האליפות בתוספת הזמן של המחזור האחרון לבאיירן מינכן, במחזור סיום דרמטי במיוחד, אך סיימה במקום השני והבטיחה מקום בליגת האלופות. סאנד כבש בעונה זו 22 שערים, והוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה, בצוותא עם סרגיי ברברז מהמבורג. סאנד זכה עם שאלקה באותה עונה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על אוניון ברלין, בו שיחק 90 דקות, וזכה בסיום אותה עונה בתואר כדורגלן השנה בדנמרק בפעם השנייה בקריירה שלו. בעונת 2001/2002 הבקיע 11 שערים בבונדסליגה וסיים עם שאלקה במקום החמישי. באותה עונה שאלקה הודחה מליגת האלופות כבר בשלב הבתים כשסיימה במקום האחרון, אך זכתה בגביע הגרמני בפעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון 4-2 בגמר על באייר לברקוזן, כשסאנד מבקיע את השער הרביעי. סאנד שיחק בשאלקה ארבע עונות נוספות, אך לא הבקיע במספרים דו ספרתיים באף אחת מהן. בעונת 2005/2006, שהייתה האחרונה של סאנד בקריירה, הוא שימש קפטן הקבוצה, במקומו של השוער פרנק רוסט. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל, לאחר שבע עונות בשאלקה, שבהן הבקיע 73 שערי ליגה ב-214 הופעות.

קריירה בינלאומית

סאנד שיחק עם נבחרת דנמרק בארבעה טורנירים גדולים. את שערו הראשון בנבחרת דנמרק הבקיע בשמינית גמר מונדיאל 1998 מול נבחרת ניגריה. סאנד עלה מהספסל במשחק זה, והבקיע את השער השלישי לטובת הדנים בניצחון 4-1, 16 שניות בלבד לאחר שעלה מהספסל. שער זה נחשב לשער המהיר ביותר שהובקע במונדיאלים על ידי שחקן שעלה מהספסל. נבחרת דנמרק הודחה במונדיאל זה ברבע הגמר מול נבחרת ברזיל. סאנד השתתף עם דנמרק גם ביורו 2000, אותו דנמרק סיימה ללא נקודה וללא שער זכות, ובמונדיאל 2002, בו הודחה דנמרק בשמינית הגמר מול נבחרת אנגליה. הטורניר הגדול האחרון בו סאנד השתתף היה יורו 2004, בו הודחה דנמרק ברבע הגמר מול נבחרת צ'כיה. סאנד הבקיע במדים הלאומיים 22 שערים ב-66 הופעות.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו מילא סאנד תפקידי אימון וניהול שונים בסילקבורג ובנבחרת דנמרק. נכון לפברואר 2016, סאנד משמש יועץ ספורטיבי בשאלקה 04.
שכבה ארכאולוגית

שכבה ארכאולוגית היא יחידה ארכאולוגית מקומית שיש לה התחלה וסוף מוגדרים ויש לה מאפיינים תרבותיים. באתר ארכאולוגי שכבה היא כל מערך השרידים שהתקיים בעבר בפרק זמן מסוים ומקורם במבנה, יישוב.
שכבה ארכאולוגית אינה זהה לתקופה. תקופה היסטורית יכולה להימשך גם מאות שנים והיא יחידה תרבותית פוליטית וארכאולוגית המתפרסת על פני מרחב גאוגרפי גדול, ובאותה תקופה יכולות להיווצר מספר שכבות באתר מסוים. לעומת זאת שכבה מכילה רק תקופה אחת. תקופה אורכת מאות שנים, והשינויים בה הם איטיים. שכבה היא קצרת טווח לרוב נעה בין 200-100 שנים. לשכבה יש מאפיינים ארכאולוגים כגון: כלי חרס, אופייניים, אדריכלות של מבנים.
התחלה וסוף של שכבה מוגדרים על ידי אירועים דרמטיים, כגון שריפה, אפר, חורבן. ככל שהאירוע יותר דרמטי, כך קל יותר לזהות את הסוף של השכבה. לדוגמה: בתל לכיש שכבה III נחרבה בשנת 703 על ידי סנחריב, זיהוי השכבה נעשה בקלות בעקבות מציאת בתים חרבים ושרופים. אלמנט נוסף המקל על זיהוי שכבה הוא אלמנט סטרטיגרפי מקשר. למשל רשת ניקוז של מי גשמים המקשרת בין כל הבתים בעיר.
שכבה היא ספציפית לאתר מסוים, וכל האיפיונים שלה, שייכים לאתר הספציפי בה נחפרה ונמצאה.
כל אתר ארכאולוגי בנוי משכבות. כאשר האתר התקיים רק פרק זמן אחד, תימצא באתר רק שכבה אחת. כאשר עיר נחרבה, המתיישבים החדשים יישרו את הבתים ובנו עיר חדשה, אשר יצרה שכבה חדשה. בתהליך זה נוצר התל.
ההגדרה של שכבה נעשתה על ידי הארכאולוג האמריקאי ויליאם פוקסוול אולברייט .
לין ג'ונסון

ביוגרפיה

נולדה בשם לין ריג'ווי בקולינגווד, אונטריו, וגדלה בצפון ונקובר שבקולומביה הבריטית בקנדה. למדה בבית הספר ונקובר לאמנות. עבדה תקופה קצרה באנימציה. ב-1969 נישאה וחזרה לאונטריו, שם עבדה כחמש שנים כאמנית רפואית באוניברסיטת מק'מאסטר. עבודותיה מתקופה זו שמורות בארכיון הרפואי של האוניברסיטה, והן כוללות איורים המתארים אירועים מתוך שגרת בית חולים (למשל אב מעשן בחדר המתנה).
במהלך הריונה הראשון, איירה קריקטורות על תקרת משרדו של הרופא המיילד שלה. איורים אלו פורסמו בספרה הראשון, "דייוויד אנחנו בהריון" (David We're Pregnant), ב-1973, תחת השם לין פרנקס (בהמשך פורסם הספר מחדש תחת השם לין ג'ונסון). הספר הפך לרב-מכר. לאחר גירושיה עבדה כפרילנסרית באמנות רפואית ומסחרית. ב-1975 פורסם ספר ההמשך לספרה הראשון, "היי אמא! היי אבא!" (Hi Mom! Hi Dad!). זמן קצר לאחר מכן היא נישאה לרוד ג'ונסון.
ב-1978 עברו בני הזוג ושני ילדיהם להתגורר באגם לין שבמניטובה. היא קיבלה הצעה מ-"Universal Press Syndicate" ליצור רצועת קומיקס, ובעקבותיה יצרה את הקומיקס "הג'ונסונים", המבוסס על משפחתה. האגודה אישרה את הקומיקס ואף הציעה לה חוזה ל-20 שנה. לאחר חצי שנה של עבודת הכנה, הופיעה רצועת הקומיקס הראשונה שלה בעיתונים בכל רחבי קנדה, תחת השם "לטוב או לרע" (For Better or For Worse). כיום מופיע הקומיקס בכ-2000 עיתונים ברחבי קנדה, ארצות הברית, ו-20 מדינות נוספות. 
הקומיקס מבוסס לעיתים קרובות על אירועים אמיתיים במשפחתה של ג'ונסון. הדמויות המרכזיות קרויות על שם השמות האמצעיים של בעלה וילדיה, והאם אלי קרויה על שם חברה שמתה בצעירותה של ג'ונסון. הדמויות גדלו והזדקנו "בזמן אמת" לאורך שנות פרסום הקומיקס. ב-2008 הופיעה ג'ונסון עצמה ברצועת הקומיקס, והודיעה על סיומו במתכונת זו לאחר כ-30 שנה של פרסום, ומעבר למתכונת בה מחצית מהרצועות הן מהעבר ומחצית חומר חדש; המתכונת נזנחה ב-2010, ג'ונסון הודיעה על פרישה, ומאז ממשיכה אגודת העיתונות לפרסם מחדש את הקומיקסים הקודמים של ג'ונסון, החל משנות השמונים.
ג'ונסון מתגוררת בקורבייל, אונטריו. בתה קטי עובדת עימה ב"For Better or For Worse studio" בקורבייל, ובנה ארון עובד בתעשיית הטלוויזיה בוונקובר. ב-2007 הודיעה על פרידה מבעלה מזה 30 שנה; בעקבות זאת שקלה להפסיק את הקומיקס, אך שינתה את דעתה.
ג'ונסון זכתה במגוון הוקרות ופרסים, בהם פרס רובן (1985), מסדר קנדה (1992), מועמדות לפרס פוליצר (1993), כוכב ב"שדרת הכוכבים של קנדה" בטורונטו (2003), היכל התהילה הקנדי של הקריקטוריסטים (2007), ומספר תוארי דוקטור לשם כבוד באוניברסיטאות שונות בקנדה.
הראקליה מינואה

הֵראקְלֵיָה מִינוֹאָה (ביוונית: Ἡράκλεια Μινῷα, בלטינית: Heraclea Minoa) היא עיר יוונית עתיקה בסיציליה, ששכנה בחופו הדרומי של האי, בשפך הנהר האליקוס, 25 קילומטרים מערבית לאַקְרַגָס (אגריג'נטו של ימינו). השרידים הארכאולוגיים מלמדים, כי נוסדה באמצע המאה ה-6 לפנה"ס וננטשה בתחילת המאה ה-1 לספירה לערך.
ראשיתה של הראקליה כמעוז קדמי של הקולוניה היוונית סֶלִינוּס (סלינונטה של ימינו), אחר כך נכבשה על ידי הקרתגים ומאוחר יותר הפכה לעיר גבול של אקרגס. היא עברה לידי הקרתגים לאחר המלחמה הפלופונסית על פי תנאי ברית שנחתמה ב-405 לפנה"ס, נכבשה שוב ב-397 לפנה"ס על ידי דיוניסיוס הראשון טיראן סירקוסאי במהלך מלחמתו הראשונה בקרתגים, אך נפלה שוב לידי אויביו ב-383 לפנה"ס. דיון נחת בחופה של הראקליה ב-357 לפנה"ס, במהלך השתלטותו על סירקוסאי. אנשי אקרגס כבשו אותה מחדש ב-309 לפנה"ס, אך לא חלף זמן רב והיא שוב נפלה, הפעם לידי אגתוקלס, טיראן סירקוסאי. ב-277 לפנה"ס השתלט עליה לזמן קצר פירוס מלך אפירוס.
יגאל עזרתי

יגאל עזרתי (נולד ב-6 באוגוסט 1956) הוא במאי, מחזאי ישראלי ומנהל אמנותי של "תיאטרון מקומי" ושל "התיאטרון הערבי-עברי ביפו". זכה בפרסים בפסטיבל עכו. למד בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב וגם מלמד בו, כמו גם בבית הספר לדרמה בסמינר הקיבוצים. בעל תואר שני בתחום הבימוי מאוניברסיטת תל אביב.
עזרתי הוא אחד ממייסדי "תיאטרון מקומי" ו"התיאטרון הערבי-עברי ביפו". "תיאטרון מקומי", בהנהלת הבמאים עזרתי וגבי אלדור, הוקם בשנת 1990. זהו תיאטרון תיעודי בעל אוריינטציה חברתית-פוליטית, העוסק בדמוקרטיה, במיעוטים, בזכויות אזרח ובדו-קיום יהודי-ערבי. הקבוצה מחפשת שפה תיאטרונית ייחודית המשלבת בין תנועה וחומרים פוליטיים-חברתיים. התיאטרון הערבי-עברי ביפו שנוסד ב-1998, משלב את "תיאטרון מקומי" ואת תיאטרון אל-סאראייא הערבי, ביפו. העמותה הערבית מאחדת אנשי תיאטרון ויוצרים ערבים. שתי להקות אלה מפיקות יחדיו ובנפרד הצגות בשפה העברית והערבית.
עזרתי מתגורר בתל אביב עם בן זוגו אורי ושתי בנותיהם.