google/wiki40b huggingface dataset:
יצאנו אט

יצאנו אט הוא שירו של המשורר והפזמונאי חיים חפר, שהולחן על ידי דוד זהבי ובוצע לראשונה על ידי הצ'יזבטרון. השיר, שנעשה אהוד מאוד ביישוב ובחברה הישראלית, זכה לגרסאות כיסוי רבות, בהן של יפה ירקוני, אריק איינשטיין, שלמה ארצי, ישי לוי, אייל גולן, אוריאל שלומי, ששי קשת, דני מסנג ולירון רמתי. בישראל נהוג לנגנו בקהילות ובטקסים צבאיים וממלכתיים ובכלי התקשורת, בימי זיכרון ובאירועים הקשורים למאבק על הקמת המדינה וההגנה עליה.

תכנים ואמירות

השיר פורסם ב-1946 בעיתון "במעלה" של הנוער העובד. דוד זהבי, שראה את השיר בעיתון, החליט להלחינו על אף שלא הכיר באותו הזמן את כותב השיר. נושאי השיר הם אהבה, פרידה ושכול ברוח אירועי מאבק היישוב על הקמת המדינה; הוא נחשב למבטא את רגשותיהם וחוויתם של אנשי הפלמ"ח שנהגו לשיר אותו בעיקר מסביב למדורה. לאחר מכן אומץ על ידי לוחמי מלחמת העצמאות, ששכלו רבים מחבריהם במלחמה.
השיר המחורז הכולל ארבעה בתים, מדבר בלשון רבים. הבית הראשון המתאר את פנייתם של הלוחמים אל החזית, פותח במילים: "יָצָאנוּ אַט, חִוֵּר הָיָה הַלַּיִל" ומסיים במילות פרידה אל דמות נשית יחידה, ידידה, חברה או רעיה רומנטית, אשר „הַדְּמָעוֹת” „עֲצוּרוֹת” בעיניה, בשל הפרדה, ובשל אי הוודאות אם הלוחמים ישובו מהקרב.
הבית השני ממשיך את תיאורי עצב הפרידה והדמעות אצל הדמות הנשית, ורומז על חוויות משותפות שלה עם מי מהלוחמים אשר נותרו כזיכרון: „וְאַתְּ זָכַרְתְּ אֶת הַשָּׁעוֹת בְּטֶרֶם”; והשורה האחרונה מדגישה את ההקשר הלחימתי: „יָצָאנוּ בַּמִּשְׁעוֹל הַצַּר לַקְּרָב”.
בבית השלישי מפרט האני השר על החוויות המשותפות בין הדמות הנשית לבין דמות הלוחם; חוויות אלו כללו: צחוק, ריקוד לקול המוזיקה שמפיקה מפוחית, ומגע גופני של השניים בחיק הטבע:
"וְאַתְּ זָכַרְתְּ צְחוֹקֵנוּ כְּמוֹ נַחַל

וְאַתְּ זָכַרְתְּ רִקּוּד וּמַפּוּחִית

וְאַתְּ זָכַרְתְּ אֶת עֲרֵמַת הַשַּׁחַת

וְאֶת מַגַּע יָדוֹ שֶׁל הַיָּחִיד..."
הבית הרביעי מתאר את רגשות המחסור והגעגועים של הדמות הנשית אל החבר שבחזית המלחמה ואת כללי ההתנהגות והמוסר הנהוגים, או המצופים ממנה; מנת חלקה הם הבדידות, היחידאות בהיותה נאמנה לחבר שבמרחקים, ואלו, המלווים בעצבות ובכובד מביאים לאיטיות: פסיעה איטית, ולהמתנה בשתיקה מאופקת.
אלישבע, אם יוחנן המטביל

קורות חיים

על פי המסופר בבשורה על פי לוקאס (פרק א' 36) בברית החדשה אלישבע הייתה קרובת משפחה של מרים, אם ישו. היפוליטוס הקדוש קבע כי הן היו בנות דודות (אימה של אליזבת, סובה, ואימה של מרים, חנה היו אחיות). 
על פי הבשורה על פי לוקאס אלישבע הייתה בת למשפחת כוהנים (לוקאס א' 5), ונישאה לבעלה זכריה שהיה אחד ממשמרות הכהונה בבית המקדש השני. לוקאס מספר כי אלישבע ובעלה היו צדיקים, אולם אלישבע הייתה עקרה ולא נולדו להם ילדים. 
בעת שהקטיר קטורת על מזבח הזהב בבית המקדש התגלה לזכריה מלאך שניבא את הולדת בנו. 
במהלך הריונה של אלישבע ביקרה אותה מרים - אירוע המכונה "הביקור". ביקור זה התרחש בבית הקיץ של אלישבע וזכריה -מקום המזוהה כיום בכנסיית הביקור בעין כרם (אף שבברית החדשה מצוין כי המקום הוא "עיר ביהודה"). 
על פי המסופר בספר לוקאס, כאשר ברכה מרים את אלישבע קפץ התינוק בביטנה. אלישבע התמלאה ברוח קודש וקראה למרים "ברוכה את מנשים, וברוך פרי בטנך" (לוקס א' 41 - 42). 
בתשובה השיבה מרים את ברכת המגניפיקט. 
לאחר הולדת בנה נאלצה אלישבע להסתתר מחיילי הורדוס אשר הורה על טבח התמימים. כאשר הגיעו החיילים לביתה קראה אלישבע אל ההר שיסתיר אותה והסלע פתח את פיהו ואלישבע הסתתרה מאחוריו. בכנסית הביקור מצוי סלע שהנוצרים מאמינים שהסתיר את אלישבע.
אלישבע קבורה במנזר יוחנן במדבר, בסמוך לירושלים.

קדושה נוצרית

אליזבת, ובעלה זכריה נחשבים לקדושים על ידי הכנסייה הנוצרית קתולית והכנסייה היוונית אורתודוקסית. על פי הקתולים יום חגה מצוין ב-5 בנובמבר ועל פי היוונים אורתודוקסים והכנסייה האנגליקנית, יום חגה מצוין ב-5 בספטמבר (יחד עם יום חגו של בעלה).
פנים (טופולוגיה)

בטופולוגיה, הפְּנים של קבוצה הוא אינטואיטיבית אוסף הנקודות שנמצאות "בתוך" הקבוצה ולא על השפה שלה. נהוג לסמן את הפנים של קבוצה  ב- או ב-.

חוץ

החוץ של קבוצה , המסומן , מוגדר כפנים של המשלים שלה: . באופן שקול, ניתן להגדיר את החוץ כמשלים של הסגור: .
השפה של קבוצה, היא קבוצת האיברים במרחב שלא נמצאים בפנים שלה ולא נמצאים בחוץ שלה.
אלברטו פאלוסקי

קריירת המועדונים

פאלוסקי החל את קריירת הנוער שלו במילאן. בעונת 2007/2008 הוא עלה לקבוצה הבוגרת, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-20 בדצמבר 2007, במשחק הראשון מול קטאניה בשמינית גמר הגביע האיטלקי, בו הפסידה מילאן 1-2. במשחק הגומלין פאלוסקי כבש שער, אך המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ומילאן הודחה מהגביע.
את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' פאלוסקי ערך ב-10 בפברואר 2008 במשחק מול סיינה במסגרת המחזור ה-21. פאלוסקי הבקיע במשחק זה את שער הניצחון של קבוצתו, 20 שניות לאחר שנכנס כמחליף. שער זה נרשם כשער המהיר ביותר בהיסטוריה של שחקן בהופעת הבכורה שלו בליגה. את הופעתו הבאה בליגה ערך כעבור שלושה ימים במשחק מול ליבורנו.
את שערו השני בליגה הבקיע פאלוסקי במהלך הפסד קבוצתו 1-2 לסמפדוריה ב-19 בפברואר 2008.
בקיץ 2008 פאלוסקי זכה עם מילאן בטורניר TIM, טורניר מסורתי המתקיים בטורינו ומפגיש את מילאן, אינטר ויובנטוס לשלושה משחקים בני 45 דקות. במהלך הטורניר פאלוסקי כבש את הפנדל המכריע בקרב הפנדלים מול יובנטוס.
ב-27 באוגוסט הושאל פאלוסקי בעקבות חתימת רונאלדיניו במילאן לפארמה מהסרייה ב', שתחזיק במחצית כרטיס שחקנו. ביוני 2009 הוסכם על הארכת החוזה של בעלות משותפת על כרטיס השחקן, ועל הישארותו של פאלוסקי עונה נוספת בפארמה, שעלתה לסרייה א'.
ב-30 בינואר 2016 חתם בסוונסי סיטי מהפרמייר ליג עבור 10.5 מיליון יורו. ב-17 ביוני 2016 חזר לאיטליה וחתם באטלנטה.

נבחרת לאומית

מ-2006 עד 2007 פאלוסקי שיחק במדי נבחרת איטליה עד גיל 17, במדיה שיחק ב-9 משחקים וכבש 4 שערים.
במהלך שנת 2007 פאלוסקי התקדם לנבחרת איטליה עד גיל 19. הוא שיחק במדיה ב-11 משחקים וכבש 4 שערים. בקיץ 2008 פאלוסקי השתתף עם נבחרתו באליפות אירופה עד גיל 19, וב-14 ביולי כבש שער שוויון בדקה ה-90 במשחק במסגרת הטורניר מול נבחרת יוון. היה זה אחד משני שערים שכבש בטורניר.
בהמשך 2008 התקדם לנבחרת איטליה עד גיל 20 ולנבחרת עד גיל 21.
זרזיר בורמזי

תיאור

גודלו של הזרזיר הבורמזי הוא 22–25 ס"מ. הניצוי שלו משתנה מאוד בהתאם לעונה. הוא בעל מקור ורגליים כתומים, עינו ממוקמת על פס שחור כהה וקשתית עינו לבנה. נוצות ראשו, צווארו וחזהו העליון הן בצבע בז'. נוצות חזהו התחתון ובטנו הן בצבע אפור-וורדרד וגבו בצבע אפור כהה. מוטת כנפיו 122-112 ס"מ. נוצות התעופה הן בצבע חום כהה בבסיסן ובסופן ומרכזן צבע בז' מנוגד, בעת התעופה הן נראות כהות עם נקודה בהירה באמצע. מקורו בערך באורך ראשו ומעוקל מעט כלפיי מטה בקצהו. זכרים ונקבות אינם נבדלים זה מזה במראה החיצוני. לציפורים צעירות יש ראש וגב חומים.
כנפיו שחורות-אפורות. שמו באנגלית, Vinous-breasted Starling (זרזיר חזה-ייני) נגזר מכך שנוצות חזהו פעמים רבות בעלות צבע יין.

תפוצה ומרחב מחיה

הוא נמצא בקמבודיה, סין, לאוס, מלזיה, בורמה, תאילנד ווייטנאם. בתחילת שנות ה-2000 הפך למין פולש בישראל, ביחד עם המיינה המצויה שפלשה לארץ מספר שנים קודם לכן. שתי אוכלוסיות ציפורים אלו התחילו ככל הנראה מפריטים בודדים שברחו מפארק ציפורים בתל אביב.

התנהגות

הזרזיר הבורמזי שוכן לרוב באזור קינונו ולא מרבה לנדוד, אך לעיתים כאשר מזג האוויר הופך קר יותר הוא עלול לנדוד מעט. את מרבית זמנו הוא מבלה על האדמה, במרחבים פתוחים עם צמחייה מרובה. הוא חי בקבוצות ומרבה לבנות קנים בחללי עצים. תזונתו העיקרית היא פירות וחרקים, הוא מלקט את מזונו על האדמה ולעיתים בעצים.
שלי קון

קורות חייה

קון נולדה בבארנט, צפון לונדון, בירת אנגליה להורים ממוצא פורטוגזי-בורמזי-הודי. היא קרובת משפחה של השחקנית מרל אוברון .
היא למדה בקולג' קווין מרי בבייסינגסטוק ובבית הספר למשחק "Webber Douglas Academy of Dramatic Art". עוד למדה בברטון הול וב"קרנבורן סקול" שבבייסינגסטוק בהמפשייר.

קריירה

אחרי סיום לימודיה שיחקה בתפקידים קטנים בסרטי קולנוע בריטיים. אחר כך זכתה להכרה כשכיכבה בתפקיד אשיקה צ'נדירמני בסדרה "Party Animals" של ה-BBC.
ב-2001 הופיעה קון בתפקיד השוטרת מרים דה סילבה בסדרה של BBC1 "מרזי ביט". עוד שיחקה בפרקים אחדים בתפקיד קבוע בסדרה הרפואית "חדר מיון".
ב-2002 שיחקה קון בהופעת הבכורה על הבמה בתיאטרון בווסט אנד בשלושה מחזות, של העונה היעוקובית של הלהקה השייקספירית המלכותית. המחזות היו "The Island Princess", "Eastward Ho!" ו-"The Roman Actor", והם הועלו בתיאטרון גילגוד.
לקון קריירה בטלוויזיה, בקולנוע ובתיאטרון, והיא שיחקה בתפקידים ראשיים בסרטי קולנוע אירופאים ובריטיים; בדרמות טלוויזיוניות כמו "The Innocence Project" ולעיתים הופיעה בתיאטרון עם הלהקה השייקספירית המלכותית (RSC).
ב-2004 הצטרפה קון לצוות השחקנים של הסדרה הפופולרית "עם הרגליים על הקרקע" של ערוץ BBC One.
בתחילת 2008 כיכבה קון בתפקיד מירנדה היל בסדרת הדרמה "הארמון", בתפקיד ג'סיקה בסדרה "מאהבות" ובתפקיד נילה סהג'אני בפרק בסדרה "משפט ועונש".
ב-2009 הופיעה בתפקיד קלייר בסדרת הדרמה-אימה "למות על הסט".
ב-2010 שיחקה קון בתפקיד דני פרנדיוויל בסדרת הטלוויזיה "מכת מחץ".
סטיבן ספילברג בחר בה לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "טרה נובה" ששודרה לראשונה ב-26 בספטמבר 2011.
ב-2014 השתתפה קון בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "The Lottery".
בשנת 2017 החלה לשחק במיני-סדרת הדרמה "שקרן, שקרנית" ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV.

חיים אישיים

קון חיה בלונדון. בשנת 2006 השתתפה במרתון לונדון.
ב-2011 התחתנה קון עם השחקן ג'ונתן קריגן אחרי יותר מעשר שנות חברות. בנם, אוסקר, נולד באפריל 2012.
השפעות בריאותיות של קפאין

לב וכלי הדם

קפאין מגביר הפרעות קצב לב, על ידי הגדלת הפרשות אדרנלין. הוכח שקפאין גורם לעליה בלחץ הדם הדיאסטולי, אך לא בלחץ הדם הסיסטולי. עם זאת, לחץ הדם הדיאסטולי, ולחץ הדם העורקי גדלים משמעותית בזמן צריכת קפאין. צריכה ארוכת טווח של קפאין גורמת ללחץ דם סיסטולי שגורם לקשיחות כרונית של העורקים. עליית לחץ הדם גורמת בעיקר לחסימת קולטני האדנוזין A1 ו-A2. מכיוון שלקולטני A2 שנחסמים יש תכונה של הרחבת כלי הדם, נוצרת התכווצות בכלי הדם. עם זאת ישנה מחלוקת האם קפאין מגביר את קצב הלב.

הפרעות במערכת העיכול

קפאין מגביר הפרשה של "הורמוני לחץ" (כגון אדרנלין ונוראפינפרין), ובכך מעלה את לחץ הדם. יתר על כן, הורמוני לחץ אלו מפעילים בגוף תגובת הילחם או ברח, וגורמים לגוף להפנות אספקת דם ממערכת העיכול אל השרירים. הירידה בזרימת הדם למערכת העיכול מאיטה את קצב הספיגה ומובילה להפרעות בעיכול.
בנוסף, הפרשת האדרנלין מגבירה את הפרשת הורמון הקיבה העיקרי גסטרין, ובתורו גורם להאצת תנועות הקיבה והמעיים, ולהגברת הפרשה של חומצת הקיבה. עליה בחומצת הקיבה גורמת שתוצרי קיבה חומציים יגיעו אל המעי הדק ולפציעתו. לכן, לא מומלץ לחולי כיב לשתות הרבה קפה.

השפעה שלילית על חולי סוכרת

לקפאין יש השפעה שלילית על חולי סוכרת, מכיוון שהוא עלול להפחית את הרגישות לאינסולין ומקשה על חולי סוכרת לשלוט על רמת הסוכר בדם. מחקרים הראו כי צריכת קפאין מגבירה את רמת הסוכר בדם, אך תרופות לסוכרת מפחיתות את רמות הסוכר בדם, דבר שגורם לניגוד-אינטראקציה.
כתיבה ממזגת

כתיבה ממזגת (הידועה גם בשמות "סקירה ממזגת", "סקירה ספרותית" ו"סקירה תאורטית") היא תהליך בו מבוצע מיזוג של מספר טקסטים לטקסט רציף אחד. התוצר של מיזוג מידע זה הוא טקסט המתייחס רק לתבחינים ספציפיים שנבחרו על ידי הכותב מתוך הטקסטים המקוריים. מיומנות אקדמית זו חיונית לכל תלמידי החינוך העל יסודי ולכל סטודנט, החל משלבי הלימוד הראשונים.

מבנה התוצר

טקסט ממזג מתחיל במשפט פתיחה או פתיח ובו מציגים את נושאי המיזוג בהכללה מבלי להתייחס לפרטי פרטים, בחלק זה יצויין הנושא המרכזי שעליו נעשית הסקירה. בגוף הטקסט הממוזג יושמטו פרטים עודפים, ציטוטים, חזרות, דוגמאות ושאר פרטים והדברים ייוצגו באפן יותר כוללני תוך התייחסות רק לעיקרי הדברים. חיבור העניינים השונים והמשפטים ייעשה תוך שימוש במילות קישור מתאימות אשר יראו את היחס שבין החלקים השונים אשר מובאים בטקסט. בכתיבה ממזגת יש להשתמש בדרכי מסירה מגוונות כדי לציין את המקור ממנו נלקחו הדברים (על ידי שימוש בדיבור ישיר, דיבור עקיף, פעילי אמירה והבעה מגוונים כמו – הכותב טוען, מציע, מציג, מוסיף, מציין, מתאר...). כמו כן, בכתיבה האיזכור של כותבי הטקסטים בתוך הכתיבה הממזגת יהיה בקיצור נמרץ כבדרך הבאה: "גל (2014) טוען כי.../ טוען ש...". בכתיבה זו כאמור, כל זמן שזו אמורה להיות רק כתיבה ממזגת יש להימנע מהבעת דעה אישית. בטקסט ממזג אין משפט סיום. בסופו של הטקסט תוצג הרשימה הביבליוגרפית לפי הכללים האקדמיים הנהוגים. ערך ויקיפדי הוא דוגמה לטקסט ממזג.
נפתלי צבי הלברשטאם

קורותיו

בנם של האדמו"ר רבי שלמה הלברשטאם (השני) מבאבוב ובלומא רחל בת רבי חיים יעקב טייטלבוים מלימנוב, שהייתה בת דודתו של אביו. לאחר השואה אביו הקים מחדש וביסס את חסידות באבוב בארצות הברית. אביו שלחו ללמוד בישראל, והוא למד בישיבות תורה ויראה ובית אברהם סלונים. נישא להעסא בת רבי יוסף פנט מדעש.
עמד לימין אביו במהלך כל השנים בבניית החסידות והקמת מוסדות התורה והחינוך. 
לאחר פטירת אביו האדמו"ר רבי שלמה בשנת ה'תש"ס (2000), הוכתר לאדמו"ר מבאבוב. כיהן כאדמו"ר ארבע וחצי שנים.
היה אב לשתי בנות. חתנו הראשון הוא רבי מרדכי דוד אונגר, שהוכתר כאדמו"ר מבאבוב 45, והשני הוא רבי יהושע רובין (בן רבי מרדכי דוד מסאסרגן) המכהן כאב"ד חצרו של גיסו.
ניהול סיכונים

הגדרה

סיכון - אירוע שהתרחשותו עלולה לפגוע באדם או בארגון. הפגיעה עלולה להיות פגיעה בגוף או בנפש, פגיעה כספית או פגיעה תדמיתית.
ניהול סיכונים - תהליך בו מזהים סיכונים, מעריכים את משמעות התרחשותם ונערכים להתמודד איתם.
ניהול סיכונים בחברה עסקית - בניהול הסיכונים החברה תשאף לזהות ולהעריך באופן שוטף את מרחב הסיכונים לליבת הפעילות העסקית, תעריך את מידת הסבירות שלהם ופוטנציאל הנזק בהתממשותם, תתעדף את הטיפול במניעתם, תפעל לצמצם החשיפה אליהם ותגדיר את אסטרטגיה להתמודד איתם, אם יתרחשו.

יישום חוקי מרפי לניהול סיכונים הנדסיים

אחת הגרסאות לחוק מרפי טוענת כי אם קיים דבר היכול להשתבש, הוא ישתבש ובעיתוי הגרוע ביותר. לפיכך, יש להיערך בתכנון הפעילות לשיבוש אשר כזה. משמעות היישום של עקרון זה היא שערך ההסתברות המיוחסת לאירוע הוא תמיד p=1, האירוע יתרחש. דהיינו, כאשר מבצעים תכנון הנדסי של פעילות, ובפרט פעילות הנדסית בעלת סיכון, כגון בתוכניות חלל, לא ניתן לבצע הערכה של עוצמת הסיכונים R על פי הסבירות לסיכון, אלא צריך להתמקד בהפחתה של עוצמת ההשפעה L, כך שאם האירוע אכן יתרחש, הוא לא יהיה קטסטרופלי.
ניהול סיכונים מופיע פעמים רבות בהקשר עסקי-פיננסי. למעשה, יכולתו של ארגון למקסם את שרשרת האספקה שלו, תוך מזעור הסיכונים היא זו שתבטיח את הישרדותו לאורך זמן. הסיכונים האפשריים הולכים ומתרבים והשפעותיהם על הארגון מתעצמות ככל ששרשרת האספקה הופכת סבוכה יותר. ניהול סיכונים רציף ומשולב מההתחלה בפעילות העסקית, הכרחי להקטין את הסיכונים בארגון לרמה הרצויה בצורה כלכלית.
דיסקו

מקורות

כבשאר הסגנונות המוזיקליים, קשה לאפיין נקודה אחת בה התפתח סגנון הדיסקו, מאחר שמרכיבים רבים של מוזיקת דיסקו קיימים בתקליטים מוקדמים (כגון נעימת הסרט "שאפט" של אייזק הייס מ-1971). ניתן לומר בכלליות ששירי הדיסקו הראשונים הושמעו ב-1973, אך רבים מחשיבים את Soul Makossa של מנו דיבנגו (Manu Dibango) משנת 1972 כתקליט הדיסקו הראשון. בתחילה נוצרו רוב שירי הדיסקו למען קהל מועדוני הריקודים בלבד ולא לקהל כללי כגון מאזיני רדיו, אך היו גם מגמות הפוכות. להיטי רדיו פופולריים הושמעו בדיסקוטקים כל עוד היה להם קצב קל למעקב של כ-120 BPM.
הדיסקו הושפע מוזיקלית מפאנק, מוזיקת נשמה (Soul music), סלסה וסגנונות הלטיניים וההיספנים שהשפיעו על הסלסה.
השפעות חברתיות שתרמו למוזיקת הדיסקו כללו התגברות כח הצריכה המוזיקלי של קבוצות אתניות - שחורים והיספנים, התגברות העצמאות הנשית במימון ופנאי, והמהפכה המינית.

פופולריות

הדיסקו נסק מאמצע שנות השבעים עם להיטים כמו "Love to love you baby" של דונה סאמר ומיקס הדיסקו "Never can say goodbye" של גלוריה גיינור. שיא פופולריות הדיסקו היה בין השנים 1977–1979, בעקבות הלהיט הקולנועי "שיגעון המוזיקה" ("Saturday Night Fever"), בו בוצעו להיטי להקת הבי ג'יז.

תחיה מחודשת

בשנות השמונים הפך הדיסקו לפחות פופולרי, אך בשנות התשעים זכה הדיסקו לתחיה מחודשת עם שירים כמו "Lemon" של U2 ב-1993, "Cosmic Girl" של ג'מירקוואי ב-1996. בשנים 2000–2005 נוצרו שירי דיסקו על ידי אומנים רבים כמו: קיילי מינוג, ג'מירקוואי, מדונה וסופי אליס בקסטור. 
בישראל נוצרו שירי דיסקו בשנים אלו על ידי להקות כמו להקת הדורבנים ולהקת  טיפקס.
בשנים האחרונות התפתח סגנון מוזיקה אלקטרונית בשם "Nu - Disco" המשלב אלמנטים ממוזיקת הדיסקו.
אידה קמינסקה

ביוגרפיה

קמינסקה היא בתם של מייסדי התיאטרון היהודי הנודד, אסתר רחל קמינסקה ואברהם יצחק קמינסקי. הופעתה הראשונה על הבמה הייתה כבר בגיל חמש ואילו בסרט הופיעה לראשונה בגיל שתים עשרה (בסרט "מירל'ה אפרת"). בימי השואה נמלטה מזרחה לבישקק, וב-1947 חזרה לפולין, שם ייסדה את התיאטרון היהודי בוורשה, הנושא את שמה ואת שם אמה עד עצם היום הזה. ב-1968 נסעה לארצות הברית למסע הופעות, ועם פלישת הכוחות הסובייטים לפראג באותה שנה, נסעה לישראל ובצעד הפגנתי ויתרה על אזרחותה הפולנית וקיבלה אזרחות ישראלית. כעבור זמן קצר עברה לארצות הברית, והתאזרחה בה.
היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1966 על משחקה בסרט הצ'כוסלובקי "החנות ברחוב הראשי".

משפחתה

אידה קמינסקה נישאה פעמיים. בעלה הראשון היה השחקן-במאי זיגמונד טורקוב ואילו בעלה השני היה השחקן מאיר מלמן.
אידה הייתה אחותו של המלחין וקונצרטמייסטר (כנר ראשון) של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, יוסף קמינסקי, אמה של שחקנית התיאטרון רות קמינסקה ובת דודתו של השחקן היהודי אמריקאי דני קיי.
אלמר רייס

ביוגרפיה

נולד במנהטן להורים ממוצא יהודי-גרמני, בשם אלמר ליאופולד רייזנשטיין (Elmer Leopold Reizenstein).
סיים את בית הספר למשפטים בניו יורק בשנת 1912, ושימש כעורך דין כשנתיים.
המחזה הראשון שכתב, "במשפט" ("On Trial"), אשר עסק בתעלומת רצח, הופק לתיאטרון, וזכה להצלחה רבה עם 365 הופעות.
לאחר שכתב ארבעה מחזות נוספים ללא הצלחה יתרה, כתב בשנת 1923 את המחזה הסאטירי "המכונה המוסיפה" ("The Adding Machine"), העוסק בהשתלטות המכונות על החיים המודרניים. מחזה זה הופק לתיאטרון, וזכה להצלחה רבה.
לאחר כתיבת מחזות נוספים, זכה לפרסום מיוחד בעקבות מחזהו "סצנת רחוב" ("Street Scene") משנת 1929, אשר עובד לאחר מכן לאופרה על ידי קורט וייל, ואשר בגינו זכה רייס בפרס פוליצר לדרמה לשנת 1929. המחזה עסק ביחסים שבין שכנים מרקעים שונים בבית משותף אחד במנהטן.
חיבר מספר קומדיות שהוצגו בתיאטראות ברודוויי בשנות ה-40, שהבולטת שבהן הייתה "נערת החלומות" ("Dream Girl") משנת 1945.
בשנת 1958 כתב את מחזהו האחרון. בשנת 1960 כתב ספר על תולדות התיאטרון האמריקאי ("The Living Theatre"), ובשנת 1964 פרסם אוטוביוגרפיה.
נפטר בשנת 1967 בעת טיול לאנגליה. היה נשוי בשלישית, ואב לחמישה.
אנקש

היסטוריה

בשנת 1936 תרגם אלתרמן את "הבלדה על חנה קֶאש" (Ballade von der Hanna Cash), בלדה שנכתבה ברטולט ברכט בשנת 1924 ומתארת את הזוגיות של הנערה חנה קאש והבריון ג'קי קֶנט, שהתחתנו וחיו חיי עוני בבריטניה במשך חמישים שנה. התרגום של אלתרמן היה שונה מהבלדה המקורית בכך שהוא תיאר את הנערה כ-"זונה מזונות החוף" החיה חיי סבל, ואת קנט כפושע המוצא להורג, ומבקש כבקשה אחרונה לראות את אשתו. כאשר היא קרֵבה אליו, הוא הורג אותה במכת אגרוף.
אלתרמן תרגם את השיר עבור תיאטרון "תיבת נח" בחיפה, ובמקור הולחן לו לחן שלא הוקלט ולא השתמר.
בשנת 1958 הביא גרשון פלוטקין את השיר לאריק לביא, שביקש מסשה ארגוב, לכאורה ללא ידיעתו של אלתרמן, להלחין לחן חדש לשיר. ארגוב הלחין לחן קודר, יחד עם שינוי שמותיהם של האנה קאש וג'קי קנט – לאנקש והאנס. כמו כן, בגרסה זו, מקום ההתרחשות של הבלדה הוא גרמניה. לביא הופיע עם השיר במועדון התיאטרון ואף הקליט אותו, כשהליווי בפסנתר בהקלטה הוא של אדוארד אולארצ'יק.

עלילת הבלדה

השיר מתואר כשיר ערש אותו שרים לילד, המכונה בו "עוללי המתוק". הוא מגולל את סיפורה של נערת המצוקה אנקש, העוסקת לפרנסתה בניקוי כוסות בבַּאר ובזנות. היא והנס הבריון, המתואר כבעל אגרופים וכסכינאי, מתאהבים בבאר ומתחתנים. לאחר החתונה הנס מכה אותה, בעוד היא ממשיכה לאהוב אותו. בסופו של דבר הכאת האישה גורמת למאסרו של הנס בידי אנשי החוק, מה שגורם לאנקש לבכות לראשונה בחייה. כאשר הנס מובל להוצאה להורג בגרדום, הוא מבקש כבקשה אחרונה לראות את אשתו, תוך שהוא אומר כי ילטפה "לטיפה חזקה מתמיד". כשאנקש קרבה אליו, הוא מוחץ את ראשה למוות במכת אגרוף.

הצנזורה

לאחר הקלטת השיר ושידורו בקול ישראל, הוא נאסר לשידור מכיוון שהכיל את המילה "זונה". באותה תקופה נאסר לשידור, מטעמים ביטחוניים, גם השיר "הסלע האדום", שבוצע גם הוא על ידי לביא.
בעקבות זאת פורסם בשבועון "העולם הזה" מאמר שהכיל ביקורת כלפי הצנזורה, ובו נכתב: ""זוהי פורנוגרפיה", הזדעזעו אבירי המוסר של קול ישראל ממילותיו של אנקש, מן הבלדות המפורסמות של גאון הבמה האירופית, ברטולד ברכט. העובדה שבעת ובעונה אחת בה נפסל אנקש, זרם גל של בדיחות גסות בתכנית שלושה בסירה אחת, לא הדאיגה אותם כלל."
בתגובה, פרסם אלתרמן מכתב מחאה ב"עיתון דבר", שבו הוא ביקר את הפרסום ב-"העולם הזה", טען כי השיר שכתב לפני עשרים וחמש שנים נשכח מליבו והביע את תמיכתו בצנזור. הוא הוסיף כי הוא מודה לקול ישראל על צנזור השיר.
ג'ון דויטש

ביוגרפיה

דויטש נולד בבריסל, בלגיה, להורים יהודים ממוצא רוסי. הוא קיבל אזרחות אמריקאית ב-1945. הוא סיים תואר ראשון בהנדסה כימית באמרהסט קולג', וב-1966 סיים דוקטורט בכימיה באוניברסיטת MIT. בהמשך עבד עבור מחלקת האנרגיה של ארצות הברית ושירת בתפקיד בכיר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
לאחר עזיבתו את ה-CIA התגלה כי שמר מסמכים מסווגים רבים במחשבו הנייד האישי והלא מוגן שהיה מחובר לאינטרנט. דויטש הסכים להודות באשמת עבירה בדרגת חומרה בינונית בגין אי-שמירת מידע מסווג ב-19 בינואר 2001, במסגרת עסקה משפטית לפיה הוא לא היה אמור להיכנס לכלא אך יקבל עונשים אדמיניסטרטיביים או קנס כספי, אך הנשיא קלינטון העניק לו חנינה נשיאותית ביומו האחרון בתפקיד, יומיים לפני שמחלקת המשפטים יכלה להגיש נגדו כתב אישום.
חברת גודייבה

היסטוריה

גודייבה הוא מותג שוקולד פרימיום בלגי שנוסד על ידי פייר דראפס ב-1926, בבריסל בירת בלגיה.
המותג קרוי על שם ליידי גודייבה שדמותה רכובה על סוס, מונצחת עד היום על עטיפות השוקולד והפרלינים אשר העניקו בני המשפחה למותג בזכות תעוזתה של הליידי האנגלייה, אצילותה והליכותיה הטובות. בשנים הראשונות להקמת המותג, דראפס ייצר את השוקולדים – פרלינים על פי רוב, בסדנה שהייתה מצויה בביתו. לצורך הכנת הפרלינים, גויסו כל בני משפחתו: אשתו איבון ושלושת בניו, ז'וזף, פרנסואה ופייר הבן. בנו פייר החתום על אחד המתכונים המפורסמים ביותר של שוקולד – טראפל (truffe originale): מוס שוקולד מצופה באבקת קקאו טהורה, שיצר ב-1946.
בשנת 1958 נפתחה החנות הראשונה של המותג בכיכר הגדולה (גראן פלאס) של בריסל.
הסניף הראשון מחוץ לבלגיה נפתח ברחוב סנט אונורה הפריזאי ב-1958.
בשנת 1966 התרחב המותג לארצות הברית ונמכר בעיקר בחנויות יוקרתיות.
בשנת 1967 נמכר המותג לתאגיד המזון האמריקני Campbell Soup Company מניו ג'רזי, ארצות הברית.
בשנת 1972 נפתחה חנותה הבוטיק בשדרה החמישית בניו יורק.
בשנת 2007 נמכר המותג לחברת האחזקות הטורקית YILDIZ מאיסטנבול בסכום של 850 מיליון דולר.
עד 2007 היה למותג מכירות של כ-500 מיליון דולר בשנה.
הבן פייר, המשיך ליצור שוקולדים מדי שנה במשך כ-70 שנה, עד מותו בגיל 92 בשנת 2012.

מוצרים

גודייבה מוכרת לא רק שוקולד כי אם גם קפה, קקאו, טראפלס, ליקר שוקולד ועוד. גודייבה מייצרת גם שוקולדים עונתיים ומוגבלים עם אריזות מיוחדות לחגים. לגודייבה יש גם הסכמי רישיון לייצור גלידה, עוגת גבינה, תרמילי קפה ליקר שמגיע בכמה טעמי שוקולד. לחברה מוצרים זמינים גם ללא סוכר ועם כשרות.
כ-290 מיליון פרלינים מיוצרים בסך הכל במפעל של גודייבה מדי שנה. בכל שנה נוספים למבחר הפרלינים של גודייבה בין 30 ל-40 טעמים. על כל טעם עובד צוות השוקולטיירים של גודייבה כשנה וחצי בממוצע.

חנויות

המותג מפעיל מעל 600 חנויות בוטיק בתי קפה וגלידריות בארצות הברית, קנדה, אירופה ואסיה והוא זמין אצל אלפי קמעונאים.
בית קפה מפורסם של המותג שוכן בתוך כלבו הרודס בלונדון שמוקדש למשקאות קקאו וקינוחי שוקולד.
במאה ה-21 החל המותג להתרחב למזרח ונפתחו מספר חנויות בסין, יפן, הונג קונג ואוסטרליה.

ביקורת

בשנת 2017 נמתחה על החברה ביקורת לאחר שנרכשה על ידי הקונצרן טורקי YILDIZ והפסיקה לייצר פרלינים ממולאים באלכוהול כדי להתאים את עצמה לאיסור האיסלאמי על שתיית אלכוהול.
בשנת 2018, קראה חברת גודייבה לעובדות ביפן לא להעניק לקולגות הגברים שוקולד ביום ולנטיין, והציתה דיון על לחץ חברתי בעבודה. המבקרים טענו כי מדובר בתעלול שיווקי ונשיא גודייבה יפן טען ש"בתקופה המודרנית" אין מקום לחייב נשים לחלק שוקולד.
אדם דיקון

ביוגרפיה

דיקון גדל אצל אמו האנגלייה בסטוק ניואינגטון שבהאקני. אביו הוא מרוקאי, וכשדיקון היה בן שנתיים עזב האב את המשפחה. מאז אין קשר בין השניים.
קריירת המשחק של דיקון החלה בתפקידי אורח בסרטים "Bill's New Frock",כ "Shooters", "עלי ג'י - הסרט", ובסדרת הטלוויזיה "The Bill". ב-2004 כיכב דיקון בסדרת הדרמה "Wall Of Silence" של רשת ITV. פריצת הדרך בקריירה שלו הייתה כשכיכב בסרט הדרמה "Kidulthood". הוא המשיך לעבוד עם כותב הסרט "Kidulthood" נואל קלארק בפרויקטים נוספים בהם סרט ההמשך "Adulthood", הסרט "4.3.2.1" ובפרק הפיילוט של הסדרה "West 10 LDN".
דיקון היה שותף לכתיבה ולבימוי של הקומדיה האורבנית "Anuvahood" וגם שיחק בה בתפקיד הראשי. בעקבות הסרט מגזין Time Out כינה אותו "הפנים החדשות של הקולנוע הצעיר". בפברואר 2012 זכה דיקון בפרס באפט"א לכוכב עולה.
תפקידים נוספים של דיקון בסרטי קולנוע היו ב-"Bonded by Blood", בסרט העצמאי "נקמתו של ג'ק", בסרט הפעולה "Shank", בדרמה "Everywhere and Nowhere" ובסרט "Payback Season". עוד שיחק בתפקיד אורח בסרט "Victim". בנובמבר 2012 היה שותף להנחיה של טקס פרסי מובו  יחד עם מיקיטה אוליבר.

חיים אישיים

בינואר 2015 נעצר דיקון לאחר שהמשטרה הוזעקה בגלל דיווחים על אדם חמוש במצ'טה ומאיים על הציבור. הוא לא היה יכול להשתתף בשימוע מכיוון שהיה מאושפז בבית חולים לטיפול בבעיות נפשיות. הדיון בתיק נדחה ל-30 באפריל.
ביולי 2015 הורשע דיקון בהטרדה ללא אלימות בבית משפט בלונדון, על התעללות במדיה חברתית בעמיתו השחקן נואל קלארק. קלארק ודיקון היו חברים מאז 2003, וקלארק ליהק את דיקון לסרטיו "Kidulthood" ו-"Adulthood". ב-2011 חתם דיקון על חוזה עם חברה אחרת ויצר סרט משלו "Anuvahood" בלי לשתף את קלארק. מאז קיבל קלארק מטח נאצות מדיקון, כולל האשמות בכך שהוא חיבל בקריירה של דיקון, שאותם הכחיש קלארק. ב-20 יולי הוא נמצא אשם. השופטים שמעו שדיקון מאובחן כחולה בהפרעה דו-קוטבית ונאסר עליו ליצור קשר עם קלארק.