google/wiki40b huggingface dataset:
גדליהו בובליק

ראשית דרכו

גדליהו בובליק נולד בשנת תרל"ה (1875) בגרודנה שברוסיה, בן לאהרן ולדבורה.
גדל בביאליסטוק שבפולין ולמד בישיבת לומז'ה. לאחר מכאן עבר לליטא, שם למד בישיבת מיר.
בשנת 1899 נישא לאלה קוסובסקי.
בשנת 1900 הגיע בובליק לפריז, שם סייע לקבוצת משפחות מביאליסטוק להשיג אשרות כניסה לארגנטינה באמצעות ארגון יק"א של הברון הירש. בובליק הצטרף לקבוצה בארגנטינה לשלוש שנים ולימד את ילדי הקבוצה עברית.
בשנת 1904 היגר בובליק לניו יורק שבארצות הברית, שם כתב בעיתון "יידישע נייעס". ב-1915 מונה כעורך הראשי של העיתון. בובליק היה מגדולי המתנגדים לתנועות היהדות המתקדמת והיהדות הקונסרבטיבית.

מקומו בציונות

בשנת 1920 ביקר בובליק לראשונה בארץ ישראל. הוא היה פעיל מאד בקהילתו ונמנה עם מייסדי הקונגרס היהודי האמריקאי. במאי 1920 נבחר להיות סגן יו"ר הקונגרס היהודי האמריקאי.
בין השנים 1919–1926 היה חבר בהנהלת ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית וכיהן כחבר ההנהלה הציונית. בובליק היה מפעילי הציונות הדתית וממקימי תנועת המזרחי. בשנים 1928–1932 כיהן כנשיא תנועת המזרחי.
בובליק נסע מספר פעמים נוספות לארץ ישראל ונכח בטקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1925, כנציג קרן היסוד.

השקפתו הדתית

כאדם צעיר נמשך בובליק לתנועת ההשכלה. לאחר שלא מצא בה תשובות הולמות, הפך בובליק לתומך נלהב של היהדות האורתודוקסית. רבים מכתביו עוסקים בקשיים בפניהם ניצבת היהדות האורתודוקסית. בספרו "מן המיצר" הוא חזה התבוללות ונישואי תערובת בקרב יהדות התפוצות (ובעיקר בארצות הברית) וצפה סכנה מיהדות המסורתית.
בובליק נפטר בניו יורק בז' באדר תש"ח, 17 בפברואר 1948.

הנצחה

רחובות במספר ערים בישראל נקראים על שמו של בובליק, בהם רחוב בשכונת רמות בירושלים, בתל אביב ועוד.
ז'אן-ז'אק אנו

ביוגרפיה

אנו נולד בפרבר דרומי של פריז. 
הוא החל את הקריירה שלו בבימוי סרטוני פרסומת בטלוויזיה בסוף שנות השישים של המאה העשרים וראשית שנות השבעים של המאה העשרים. בסרט הקולנוע הראשון שביים בשנת 1976, "שחור לבן בצבעים", הוא השתמש בניסיון האישי שצבר במהלך שירותו הצבאי בקמרון. הסרט זכה בפרס האוסקר עבור הסרט הזר הטוב ביותר.
סרטו השלישי, "חיפוש האש", זכה בשני פרסי סזאר, עבור הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר.
ב-1986 ביים את הסרט "שם הוורד", עיבוד קולנועי לרומן המפורסם בעל אותו השם של אומברטו אקו. הסרט זכה בשני פרסי באפט"א וכן בפרס סזאר לסרט הזר הטוב ביותר (הסרט היה בהפקה גרמנית-איטלקית). אנו התכונן לצילומי הסרט במשך ארבע שנים, במהלכן חיפש ברחבי ארצות הברית ואירופה את צוות השחקנים ואת אתרי הצילום המתאימים ביותר. הוא מצא עניין אישי רב בפרויקט זה, בשל התעניינותו רבת השנים בכנסיות מימי הביניים, וכן בשל ידיעתו את השפות יוונית ולטינית.
ב-1988 ביים את הסרט "הדוב", בהפקתו של קלוד ברי. הסרט זיכה אותו בפרס סזאר שני עבור הבמאי הטוב ביותר.
ב-1992 ביים את הסרט "המאהב", גם הפעם בהפקתו של קלוד ברי. הסרט התבסס על רומן באותו השם של מרגריט דיראס, והכיל סצינות מין נועזות.
לאחר שביים את הסרט "שבע שנים בטיבט", שהתבסס על ספרו של מטפס ההרים האוסטרי היינריך הארר, נאסר עליו לצמיתות להיכנס לסין, כמו גם על כוכבי הסרט בראד פיט ודייוויד ת'יוליס. כניסתו הותרה מחדש לצורך בימוי הסרט הזאב האחרון שיצא לאקרנים ב-2015.
סרטו "Sa majesté Minor", צולם בשנת 2006 ויצא לאקרנים ב-2007. לאחר הפסקה של כמעט 30 שנים, חזר אנו לצלם סרט הדובר צרפתית בלבד. למרות מקוריותו, הסרט זכה לביקורות צוננות ונכשל בקופות, ככל הנראה בשל העובדה שהוא קשה להבנה ומכיל סצינות מין בוטות במיוחד.
גרוטה ג'יגאנטה

גרוטה ג'יגאנטה (איטלקית Grotta Gigante - "המערה הענקית"; גרמנית Riesengrotte) היא מערה בחלקו האיטלקי של חבל הקראס, ושוכנת בסמוך לעיירה זגוניקו בצפון נפת טריאסטה. האולם המרכזי במערה משתרע לאורך של 130 מטר, רוחב של 65 מטר, וגובהו 107 מטר, דבר שהביא את ספר השיאים של גינס להעניק לה את תואר המערה התיירותית הגדולה בעולם ב-1995.
במערה תופעות קארסטיות שונות כולל נטיפים וזקיפים בעושר כמותי ואסתטי.
המערה נחקרה לראשונה ב-1840 במטרה לאתר את חלקו התת-קרקעי של נהר טימאבו (Timavo). היא מופתה ב-1897 ונפתחה לקהל הרחב ב-5 ביולי 1908. ב-1957 הותקנה במערה תאורה חשמלית, דבר שהפך אותה לאתר תיירותי חשוב.
טוריסק

תולדות היישוב

טוריסק נזכרת לראשונה במאה ה-11. בשנת 1319 נכבשה העיירה בידי הליטאים, ובשנת 1365 הוענקה לקז'ימייז' השלישי, מלך פולין. מראשית המאה ה-16 הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי טוריסק

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-16. במהלך המאה ה-19 התגבשה בעיירה חסידות טריסק, אשר הפכה את היישוב למרכז חסידי חשוב. בין השנים 1918 ו-1920 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות וממעשי שוד מצד החיילים האוקראינים, הבולשוויקים והפולנים שעברו בה. בין היתר, הועלו באש מבני חצרו של אדמו"ר טריסק.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של ארגון הבונד, תוך קיום בית ספר עברי מרשת תרבות ובית ספר יידי מרשת ציש"א. עם הכיבוש הסובייטי של האזור בספטמבר 1939, הופסקה פעילות זו.
ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו במעשי שוד ורצח בקרב יהודיה, בהשתתפות אוקראינים מקומיים. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת מסירת דברי ערך וחובת ביצוע עבודות כפייה. בד בבד, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. ב-19 באוגוסט 1942 נרצחו כמה מיושבי הגטו בעיירה בשל אי עמידה באחת מחובות תשלום סכומי הכופר.
ב-23 באוגוסט 1942 נרצחו כל יהודי העיירה בבורות ירי שכרו בעצמם. בשעת האקציה ניסו כמה מיושבי הגטו להתנגד לגרמנים, וחלקם הציתו את בתיהם.
ליברלנד

הכרה וחוקיות

אף מדינה לא מכירה בליברלנד. השטח הוא בפועל בריבונות קרואטית וקרואטיה מונעת גישה אליו מאנשים הקשורים לליברלנד וטוענים לריבונות עליו.
ויט ידליצ'קה, נשיא ליברלנד, טוען שלא סרביה, קרואטיה או כל אומה אחרת טוענת בעלות על הקרקע ולכן היא מהווה טרה נוליוס. הגבול מוגדר בהתאם לשתי טענות גבול, קרואטית וסרבית, ואינו מתערב בריבונותה של מדינה אחרת. ידליצ'קה הודיע כי הצהרה דיפלומטית רשמית תישלח בעתיד לקרואטיה ולסרביה, ומאוחר יותר לכל המדינות האחרות, עם בקשה רשמית להכרה בינלאומית.
לטענת הנשיא באוגוסט 2017, עד מועד זה נרשמו כ-450 אלף אנשים לקבלת אזרחות.

חוקה

לפי הצהרותיו של ויט ידליצ'קה ולפי אתר האינטרנט של ליברלנד, המדינה דוגלת במוטו "חיה ותן לחיות" ובחופש אישי וכלכלי לתושביה. מטרת המקימים היא לאפשר לאנשים ישרים לשגשג ללא דיכוי של ממשלות המטילות מגבלות ומיסים בלתי נחוצים. המקימים מתכננים לפרסם חוקה וקובץ חוקים, וכן להקים ממשלה שתכלול 10-20 חברים שייבחרו באופן דמוקרטי תוך שימוש בהצבעה אלקטרונית, כמו גם ליישם אלמנטים של דמוקרטיה ישירה. בנוסף, קיימת תוכנית להשיק מטבע מבוזר כדוגמת ביטקוין.
עמילוז

תזונה

מבנהו של העמילוז - שרשרת ארוכה כמעט ללא הסתעפויות - גורם לכך שמשך הפרוק שלו במערכת העיכול ארוך יותר מזה של העמילופקטין. על כן, הוא משחרר את מולקולות הגלוקוז באופן הדרגתי ויוצר תחושת שובע ממושכת יותר. שחרור הדרגתי זה מפחית את הפרשת האינסולין מהלבלב והוא בעל משמעות לחולי סוכרת.
צ'יודה

מקור השם

הרובע קיבל את שמו מטירת צ'יודה - שמה השני של טירת אדו, כיום הארמון הקיסרי. פירוש השם ביפנית הוא "שדה אלף הדורות".

ממשל מקומי

צ'יודה מנוהלת על ידי מושל הנבחר בבחירות ישירות. המושל הנוכחי הוא מאסאמי אישיקאווה, עצמאי. האספה המחוקקת של הרובע מונה 25 חברים.

ייצוג ברמת המטרופולין

באספה הנבחרת של מטרופולין טוקיו צ'יודה מהווה אזור בחירה יחיד. במשך 50 שנה הרובע יוצג באספה על ידי המפלגה הליברל דמוקרטית, עד לבחירות 2009, כאשר מועמד המפלגה הדמוקרטית בן ה-26, זנקו קורישיטה, הביס את המועמד בן ה-70 מטעם המפלגה הליברל דמוקרטית ונשיא אספת המטרופולין לשעבר, שיגרו אושידה. ואולם ב-2013 חזר המושב של צ'יודה באספת המטרופולין למפלגה הליברל דמוקרטית.

ייצוג ברמה הלאומית

מאז 1990 מהווים רובע צ'יודה יחד עם הרבעים מינאטו ושינג'וקו את אזור הבחירה הראשון לבית הנבחרים של יפן. אזור הבחירה מיוצג כיום על ידי מיקי ימאדה מהמפלגה הליברל דמוקרטית.

נציגויות זרות

ברובע נמצאות שגרירויותן של:   אירלנד   בלגיה   בריטניה   ישראל
שמעון רבינוביץ'

ביוגרפיה

רבינוביץ נולד בעיר רחובות, לוולף ואולגה רבינוביץ'.

קריירה

רבינוביץ' התחיל לשחק טניס שולחן בגיל 9, בשנת 1988, בהפועל ראשון לציון, אצל המאמן רמי פרידמן, כשבמקביל שיחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי שעריים. בשנת 1989 זכה באליפות ישראל לגילאי 10 ועזב את ענף הכדורגל כדי להתמקצע בענף טניס השולחן. בשנת 1991 זכה במקום שלישי באליפות ישראל עד גילאי 12. בשנת 1992 זומן לנבחרת הקדטים של ישראל בטניס שולחן. בשנת 1993 זכה במדליית ארד קבוצתית באליפות אירופה לקדטים שנערכה בסלובניה. בשנת 1994 הצטרף לפנימיית המחוננים במכון וינגייט והתאמן תחת הדרכתם של צקה רטהויז רז ואיזי כהן. בין השנים 1995-1997 התגורר בבלגיה ושיחק בקבוצת האסלט מהליגה הראשונה בבלגיה תחת המאמן אנג'י דומאג', כשבמקביל היה מגיע למשחקי הנבחרת, לתחרויות בחו"ל ולתחרויות בישראל.
בשנת 1996 זכה באליפות ישראל עד גילאי 18 וזכה לראשונה בתחרות דירוג (ראנקליסט) א' בוגרים. סיים במקום החמישי באליפות אירופה קבוצתית לנוער, בצ'כיה.
בשנת 1997 זכה שוב באליפות ישראל עד גילאי 18, ובאותו שנה התגייס לצבא ושירת כספורטאי מצטיין.
בשנת 1998 זכה במקום השלישי באליפות ישראל לבוגרים, והגיע עם קבוצתו, הפועל לוד, לרבע גמר גביע אירופה לקבוצות "ננסי אבנס". בשנת 1999 שיחק בליגה הבכירה בישראל וזכה באליפות ישראל לבוגרים יחד עם הפועל לוד. בשנת 2000 זכה יחד עם יניב שרון ואיסק אברמוב באליפות העולם לדרג ב' במלזיה.
בין השנים 2001-2007 החליט לפרוש מנבחרת ישראל, מתחרויות בינלאומיות ומתחרויות בארץ בשל סיבות אישיות אולם המשיך לשחק בליגה.
בעונת 2004-2005 העלה את הפועל קריית אונו לליגת העל, ושיחק בקבוצה בליגת העל עד 2007. בין השנים 2007-2009 חזר לפעילות תחרותית בענף טניס השולחן, שיחק בשורותיה של בית"ר ראשון לציון וזכה שלוש פעמים ברציפות בתואר סגן אלוף ישראל לבוגרים. בשנת 2011 זכה בגביע המדינה במכבי רחובות, ועבד כעוזר מאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט תחת המאמן איציק אברמוביץ'. בשנת 2012 שיחק בשורותיה של מכבי זכרון יעקב וזכה באליפות הארץ לבוגרים. באותה שנה ניצח במוקדמות האולימפיאדה בלוקסמבורג את אלן בנטסן מדנמרק (אלוף אירופה קבוצתי).
בשנת 2013 עבר לשחק בליגת העל ולאמן בשורותיה של "העמותה לקידום הספורט גבעתיים", וזכה שש פעמים בדאבל: אליפות וגביע הליגה. בשנת 2014 זכה באליפות ישראל לבוגרים, והיה בנבחרת ישראל כשעלתה מדרג ג' לדרג ב' באליפות אירופה בפורטוגל.
לאורך התקופה שבין מאי 2013 למרץ 2015 לא הפסיד אף משחק ליגה, תחרות דרוג, גביע או אליפות בישראל.
בשנת 2015 הגיע לשלב 1/64 באליפות אירופה ליחידים. בשנת 2017 מונה לרכז ענף טניס השולחן בקבוצה "קידום הספורט גבעתיים". משנת 2018 משמש כמנהל המקצועי באיגוד טניס השולחן בישראל.
משנת 2019 משמש כמנהל האקדמיה למצוינות בטניס שולחן במכון וינגייט ומאמן ראשי באקדמיה למצוינות בטניס שולחן במכון וינגייט.

חיים אישיים

בשנת 2000 נישא רבינוביץ' לאפרת נגר. נולדו להם שתי בנות, והם התגרשו.
ישיבת יחל ישראל

היסטוריה

הישיבה נוסדה בשנת תש"י (1950) כהמשך לישיבה בעיר סערט (סירט) שברומניה, שנחרבה במהלך השואה. הרב ברוך הגר בעל ה"מקור ברוך" הקים את הישיבה בחיפה עם עלייתו לישראל.
במשך תקופה עמד בראשות הישיבה הרב אברהם משה באב"ד, גיסו של רבי ברוך. בהמשך עמד בראש הישיבה רבי נפתלי חיים אדלר ובהמשך רבי משה הגר, עד לפטירתו בשנת תשנ"ט. הרב אליהו שטרנבוך כיהן כר"מ בישיבה אחר נישואיו, עד לשנת תשכ"ג.
היצ'

פרטי עלילה

אלכס (היצ') היצ'נס (ויל סמית') הוא מומחה בדייטים שעוזר לגברים להשיג את נשות חלומותיהם, על פי השקפתו אין בחורה שגבר לא יוכל להשיג אם ממש ירצה בכך. כאשר מקרה קשה מראש, פנה אליו אלברט בראנמן (קווין ג'יימס), עובד כיועץ מס שמעוניין בידוענית שבשבילה הוא עובד- אלגרה קול (אמבר ולטה), הוא מלמד אותו תחילה איך לגרום לה לשים לב לקיומו, ואחר כך איך לכבוש אותה. תוך כדי עבודתו עם אלברט הוא מוצא את עצמו מתאהב ברכלנית, שרה מילס (אווה מנדס). בזמן ששרה מנסה לחשוף את זהותו האמיתית של אלכס, מערכת היחסים של אלגרה ואלברט מתפתחת. אלכס רואה שכל נסינותיו להתחיל עם שרה לא מצליחים.
לאחר ששרה מצליחה לחשוף את זהותו של היצ', היא מפרסמת את סיפורו בעיתון מה שגורם לאלברט ואלגרה להיפרד. גם המוניטין של היצ' מאוד נפגע מהפרסום. לעומת זאת הוא עדיין נחוש לגרום לסיפור של אלברט ואלגרה להצליח. הוא מתעמת עם אלגרה מה שבסופו של דבר גורם לה לסלוח לאלברט.
בסוף הסרט, אלגרה ואלברט מתחתנים, ושרה ואלכס חוזרים להיות יחד.
קולסלאו

קולסלאו (או קולסלו, מאנגלית: Coleslaw. בישראל מכונה לעיתים סלט כרוב) הוא סלט העשוי בעיקר מכרוב לבן מגורר. לרוב מוסיפים גם גזר מגורר. ישנן גרסאות רבות למאכל, כגון הוספת כרוב אדום, אננס או תפוח. הרוטב המסורתי הכיל שמן צמחי וחומץ או ויניגרט. גרסאות מודרניות יותר מכילות מיונז או תחליפיו, ויש המוסיפים גם חרדל ומלח.
מכינים את הסלט עם הרוטב לפחות כמה שעות לפני ההגשה כדי לאפשר לטעמים להתערבב ולכרוב להתרכך. הכרוב עשוי להיות קצוץ, מגורר לרצועות או חתוך לריבועים.
בישראל מוגשת גרסה עם מיונז וגרסה עם שמן, מכרוב לבן או אדום או שניהם יחד. לכרוב הלבן מוסיפים לרוב גזר.
קולסלאו משמש כמאכל נלווה, למשל בארוחת צהריים ובארוחת מנגל. הוא משמש גם כמילוי לכריכים, בעיקר כריכי בשר כגון נקניקים שונים, המבורגר או נקניקיה. בשוודיה הוא מוגש ברוטב שמן וחומץ לצד פיצה.
הסלט המודרני לא הומצא לפני המאה ה-18 כיוון שרק אז הומצא המיונז. מקור שמו של הסלט במונח ההולנדי "koolsla", קיצור של "koolsalade" שמשמעותו "סלט כרוב". בדרום ארצות הברית מקצרים את השם "קולסלאו" ל"סלאו" והמילה "סלאו" הפכה למונח בפני עצמה, כך שקיימים כעת סוגי סלאו אחרים כמו ברוקולי סלאו.
מרטון שריינר

ביוגרפיה

מרטון שריינר נולד בעיר אוראדיה (אז בשמה נאג'וואראד) למשפחה יהודית דלת-אמצעים אביו המלמד אלברט שריינר (Albert Schreiner). בשנת 1882 נרשם לבית המדרש לרבנים בבודפשט. במקביל ללימודיו אלה, הוא למד פילוסופיה, מזרחנות ובלשנות שמית בהתמקד בשפה הערבית ולימודי אסלאם אצל איגנץ (יצחק יהודה) גולדציהר באוניברסיטת בודפשט (היום ELTE).
בשנת 1886 שריינר קיבל את תואר הדוקטורט שלו באוניברסיטת בודפשט ובשנת 1887 הוסמך לרבנות.
בשנת 1886 שימש כרב בקהילת הסטטוס קוו של דונפנטלה . החל מ-1887 כיהן כרבה של קהילת צ'ורג'ו . שם הוא הכניס את מנהג תפילת הנערים. שריינר נשא את דרשותיו בהונגרית ובגרמנית בקהילות שונות בהן הוא התארח. חלק מדרשותיו פורסמו. הוא התמקד במשימות פדגוגיות ופרסם ספר חינוך דתי. בשנת 1891 הוא עזב את צ'ורג'ו ועבר לגור בבודפשט. שם הוא לימד במכון להכשרת מורים יהודים בשם Országos Izraelita Tanítóképző Intézet. בין השנים 1894-1902 הוא לימד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין והיה חוקר נודע של השפה הערבית והספרות האסלאמית, ושל הדת והחברה. בשנת 1902 חלה במחלת נפש ואושפז בסנטוריום בלנקוויז  שבברלין ונשאר שם עד מותו ב-1926.
גז

מאפיינים

גזים נבדלים במשוואת המצב שלהם. ככל שהגז נמצא בטמפרטורה הקרובה יותר לטמפרטורת הרתיחה שלו, הוא קרוב יותר למצב הנוזל. בטמפרטורות נמוכות נוצרים קשרים חזקים יותר בין המולקולות. חוק אבוגדרו אומר שבתנאי לחץ וטמפרטורה שווים, כמות שווה של גז אידיאלי (גז תאורטי חסר נפח או לחץ פנימי) תתפוס את אותו נפח ולא משנה גודל המולקולה. עבור גזים בלתי אידיאליים, קשר זה, הקרוי משוואת המצב, משתנה. גז ון-דר-ולס הוא דוגמה לגז בלתי אידיאלי.
מולקולות הגז יכולות להיות בעלות מבנים מגוונים, המשפיעים על האנרגיה הפנימית של הגז. הגז יכול להיות למשל חד אטומי, כפי שנפוץ בגזים אצילים, דו-אטומי, למשל כלור, חמצן או חנקן, או בעל מבנה מורכב יותר, אשר עשוי לערב מבנה מרחבי, למשל מולקולת המים, שהיא תלת אטומית כפופה. למבנה מולקולת הגז יש השפעה על דרגות החופש שלה, כלומר על יכולת התנועה של האטומים במולקולה זה ביחס לזה. לגז חד אטומי אין דרגות חופש נוספות כלל, פרט למיקומה ומהירותה של המולקולה. בגז דו-אטומי, יכולים האטומים להתקרב ולהתרחק זה מזה, בדומה לקפיץ. זו דרגת חופש אחת. המיקום המרחבי של הקו המחבר את האטומים אינו משנה, מכיוון שאין למה להשוותו.
עבור גזים בעלי מספר רב יותר של אטומים, דרגות החופש סבוכות יותר. פרט למרחקים בין המולקולות, משנות גם הזוויות שבין הקווים המחברים את האטומים.
חלקיקי הגז נמצאים בתנועה מתמדת וביניהם הרבה ריק יחסית לנוזל ולמוצק בגלל תנועת חלקיקיו הגז נוטה להתפשט בחלל הנתון לו.
כמות הגז נמדדת במול מולקולות.

מקור השם

את המונח "גז" טבע הרופא והכימאי הפלמי, יאן בפטיסט ואן הלמונט במאה ה-17. הוא הסביר, בספר שהופיע ב-1648, לאחר מותו, שיצר מילה חדשה לאדי המים הנוצרים עקב קור האוויר, והתבסס על המילה היוונית כאוס (χάος), במובן רִיק (מצב העולם לפני הבריאה). ההגייה ההולנדית של שתי המילים דומה, כפי ששני המונחים דומים במהותם, טען ואן הלמונט.
כך עברה המלה GAS לשפות אירופה האחרות.
יחסי ארצות הברית–סנט וינסנט והגרנדינים

היסטוריה

לארצות הברית ולסנט וינסנט יש יחסים בילטרליים מוצקים. שתי הממשלות עוסקות בהשמדת גידול מקומי במריחואנה ובמאבק בסחר בסמים.  ב-1995 חתמו ארצות הברית וסנט וינסנט על הסכם אכיפת חוק ימי. ב-1996 חתמה ממשלת סנט וינסנט והגרנדינים על הסכם הסגרה עם ארצות הברית.  בשנת 1997 חתמו שתי המדינות על הסכם סיוע משפטי הדדי. 
ארצות הברית תומכת בממשלת סנט וינסנט ובגרנדינים ובמאמציה להרחיב את הבסיס הכלכלי שלה ולספק רמת חיים גבוהה יותר לאזרחיה. הסיוע האמריקני מתועל בעיקר באמצעות סוכנויות רב-צדדיות כמו הבנק העולמי. לארצות הברית יש 10 מתנדבים של חיל השלום בסנט וינסנט והגרנדינים, שעובדים בחינוך האוריינות הראשוני. צבא ארצות הברית אף מספק סיוע באמצעות בנייה ופרויקטים אזרחיים הומניטריים. מספר קטן יחסית של אמריקאים - פחות מ-1,000,  מתגוררים באיים.
רבי אלעזר בן ערך

מעלתו

אבא שאול שיבח אותו ואמר עליו בשם רבן יוחנן בן זכאי רבו:
אם יהיו כל חכמי ישראל בכף מאזניים ואליעזר בן הורקנוס אף עימהם, ואלעזר בן ערך בכף שנייה - מכריע הוא את כולם.
— מסכת אבות ב', יא'
  
כמו כן, במסכת אבות ב' ח' אמר עליו שהוא כ"מעין המתגבר". נראה שרבי אלעזר היה חביב מאוד על רבו, שכן קיימים מספר מאמרים בהם מגלה רבי יוחנן יחס מיוחד לרבי אלעזר.
ישנה דעה בתלמוד, כי התנא המכונה רבי נהוראי הוא בעצם רבי אלעזר בן ערך, הנקרא נהוראי על שם "שהיה מנהיר עיני חכמים בתורה". (עירובין י"ג, ב). מסופר עליו כי היה יודע לדרוש במעשה מרכבה. (מסכת חגיגה, י"ד, ב). 
למרות שבחו בפי רבו, מעטות מאוד המשניות בהן מוזכרים דבריו. יש המעריכים שנפטר בגיל צעיר ולכן אינו מוזכר כמעט. מסופר, שלאחר מותו של רבן יוחנן בן זכאי רבו, לא הצטרף רבי אלעזר לבית המדרש ביבנה, אלא פנה בעצת אשתו לאמאוס, בחשבו שחבריו יבואו אליו. משלא באו חבריו, שכח את כל תלמודו, וכשבא לקרוא את הפסוק "החדש הזה לכם", קרא בטעות החרש היה לבם". אולם החכמים התפללו עליו, וחזרה אליו תורתו.

מקום קבורתו

רבי בנימין מטודלה מזכיר את מקום קבורתו במושב עלמא. אף לפני רבי בנימין ציין רבי אביתר הכהן את קברו, אך באופן מאוד שטחי ללא כל פירוט על מקום מוערך, אך לכאורה וכך משוער על ידי מרבית החוקרים שהתכוון לעלמה. רבי חיים בן עטר מציין גם את קברו של יהודה בן תימא בד' אמותיו של רבי אלעזר. למרות שהמסורת המקובלת מימי הבניים המתועדת בפי עולי הרגל שנקבר בעלמה - רבי יוסף סופר ציין את קברו בכפר זיתים על יד צפת.
באזור שנות ה-50] צוין קברו בחלקת התנאים שליד רבן יוחנן בן זכאי בטבריה, ללא כל מקור מוקדם.
סנטה מריה אין טרסטוורה

היסטוריה

כנסייה זו היא החשובה בכנסיות טרסטוורה ואחת החשובות בכנסיות רומא. כתובת על כיסא הבישוף בכנסייה מציינת כי זו הכנסייה הראשונה ברומא אשר הוקדשה למרים (אולם בפועל זו הכנסייה השנייה - אחרי בזיליקת סנטה מריה מג'ורה). הכנסייה הראשונה שהוקמה במיקום זה, הוקמה בבית פרטי של משפחה נוצרית בשנת 220 על ידי האפיפיור קליקסטוס הראשון (קליקסטוס הקדוש). המבנה בו הוקמה הכנסייה ניתן לאפיפיור על ידי הקיסר הרומי אלכסנדר סוורוס בעקבות סכסוך על הקרקע בין משפחה נוצרית ובעלי טברנה שעמדה במקום ואשר שמשה מעון לחיילים שפרשו. הקיסר העדיף שיוקם במקום בית תפילה באומרו על פי הכתוב בליבר פונטיפיקליס: "אני מעדיף ש(המקום) יהיה שייך לאלה המכבדים את אלוהים, יהא פולחנם אשר יהא".
בשנת 340 הקים האפיפיור יוליוס הראשון כנסייה חדשה באתר, והוא נחשב לכהן הדת של הכנסייה - ובהתאם היא נקראה "טיטולוס יוליי". הכנסייה היא אחת מ-25 מחוזות הכנסייה המקוריים של העיר רומא, וככל הנראה בכנסייה זו נערך טקס המיסה הראשון שנערך בגלוי ולא בהיחבא בעיר רומא.
הכנסייה שופצה במאה החמישית ובמאה השמינית ונבנתה מחדש על יסודותיה המקוריים בין השנים 1140–1143 בהוראת האפיפיור אינוקנטיוס השני. בעת השיפוץ במבנה ניבנו 22 עמודי גרניט עם כותרות יוניות וקורינתיות שנלקחו מאתרים עתיקים ברחבי רומא, ובין היתר ממרחצאות קרקלה. במהלך המאה ה-19 התברר כי חלק מהעמודים כוללים עיטורים של האלים איסיס, סראפיס והרפוקרטס - ובהוראת האפיפיור פיוס התשיעי, בשנת 1870 הוסרו הדמויות הפגניות מחזית הכנסייה. השיפוץ שנערך בתקופת אינוקנטיוס שמר על צורתה המקורית של הכנסייה.
בשנת 1291 עוטרה הכנסייה בפסיפסים מעשי ידי פייטרו קווליני. הפסיפסים מתארים את חייה של מרים הבתולה. בשנת 1617 נוסף פסיפס נוסף מעשה ידי דמניקו זאמפיירי המתאר את עלייתה של מרים לשמים.
חזית הכנסייה הנוכחית נבנתה על ידי קרלו פונטנה בשנת 1702. פונטנה החליף את החזית שכללה גג רעפים (כפי שניתן לראות באיור משמאל), בחזית עם אכסדרת עמודים, וכן הציב בחזית הכנסייה מזרקה מתומנת (המזרקה שבנה פונטנה החליפה מזרקה קדומה שעמדה במקום, המופיעה כבר במפה משנת 1472.
בכנסייה מוחזקים שרידים קדושים של אפולוניה הקדושה (ובהם ראשה של הקדושה), וכן קבור בכנסייה האפיפיור קליקסטוס הראשון.
רשות שדות התעופה

מבנה הרשות

בראש הרשות עומדת מועצת הרשות המכהנת משך ארבע שנים ובה חברים יושב ראש, שבעה נציגי ציבור ושבעה נציגי מדינה. כל חברי המועצה ממונים על ידי שר התחבורה באישור הממשלה. מועצת הרשות פועלת באמצעות שבע ועדות המופקדות על נושאי כספים, פיתוח, ביקורת, מינהל ארגון וכוח אדם, בטיחות וביטחון, שדות תעופה פנים ארציים ומסופים וקשרים בינלאומיים.
המועצה ממנה מנהל כללי לפי הצעת שר התחבורה ובאישור הממשלה. מאז אפריל 2012 מכהן בתפקיד זה יעקב גנות. פעילות הרשות מתבצעת באמצעות שש חטיבות שבראש כל אחת מהן ניצב סמנכ"ל - חטיבת מינהל וארגון, חטיבת כלכלה וכספים, חטיבת תכנון והנדסה, חטיבת מסופי גבול ושדות תעופה פנים ארציים, חטיבת התקשוב וחטיבת מבצעים. 
הרשות נמצאת תחת פיקוחו הכללי של שר התחבורה המאשר, יחד עם שר האוצר את תקציבה. תקציב הפיתוח של הרשות כפוף לאישורם של שר התחבורה ושל הממשלה.

תקציב הרשות

הרשות עצמאית מבחינה תקציבית, כלומר היא מממנת את עצמה מבלי להיסמך על תקציב המדינה. הכנסותיה מגיעות מאגרות שמשלמים הנוסעים לחו"ל, וחברות התעופה, לצד ההכנסות משטחי המסחר בטרמינלים. אגרות אלה עלו בשנים האחרונות. כך למשל, אגרת הנוסע היוצא, שאותה משלם כל אדם שיוצא מישראל לחו"ל בכלי טיס, הייתה 13 דולר בשנת 2008, לעומת 26.82 דולר בשנת 2014. בסך הכל הסתכמו ההכנסות מאגרות נוסע בשנת 2014 ב–409 מיליון שקל. כ–80% מההכנסות של המסחר בנתב"ג מקורן במסחר קמעוני, הכולל את חנויות הדיוטי פרי, חניה, מסעדות, חדרי אח"מים ודוכני המרת מטבע. היתר מגיע ממסחר שאינו קמעוני, כמו חוזי תדלוק למטוסים, מזון למטוסים, חברות שירותי קרקע, פרסום ומסופי מטען.
בשנת 2014 סך כל הכנסות הרשות הסתכמו בכ–3 מיליארד שקל. סך כל ההוצאות הסתכמו בכ–2.5 מיליארד שקל, מתוכם הוצאות שכר היו כ–1.11 מיליארד שקל (השכר הממוצע ברוטו למשרה מלאה ברשות עומד על 19,372 שקל בשנת 2013). בקופתה של הרשות נצברים מדי שנה עודפים בסך של כחצי מיליארד שקל. העודפים אמורים לממן את השקעות הרשות בפיתוח שדות תעופה ותשתיות בשנים הבאות. בקרן הפיתוח של הרשות הצטבר, נכון לשנת 2015, סכום של כ-5.6 מיליארד שקל.
אטול הא אליף

דידהו

בירת האטול, אורכו 2 ק"מ, רוחבו 350 מטר. מונה 3468 תושבים.
עוצבת אתגר

היסטוריה

האוגדה הוקמה לאחר מלחמת יום הכיפורים בפיקודו של דני מט. במלחמת לבנון הראשונה לחמה האוגדה בפיקודו של גיורא לב בגזרה המזרחית והשתתפה בקרב סולטאן יעקוב. היא הפעילה שלוש חטיבות שריון: חטיבה 399 בפיקוד מיקי שחר, חטיבה 14 בפיקוד דוד שובל, חטיבה 943 בפיקוד נחמן ריבקין, וכוחות מחטיבת צנחנים 623 בפיקוד נחמיה תמרי.
לאחר פירוק עוצבת עמוד האש ב-2004, הועברו תג היחידה ושמה של עוצבת עמוד האש לעוצבת אתגר. 
בין יחידות האוגדה בשנות השמונים והתשעים: חטיבות השריון: עוצבת חץ, עוצבת הצבאים, עוצבת השחר. חטיבת חי"ר: חטיבת כרמלי, אגד ארטילרי: עוצבת תבור ואגד לוגיסטי.
פרידריך השלישי, רוזן העיר נירנברג

ביוגרפיה

פרידריך נולד בשנת 1220, לקונרד הראשון, רוזן העיר נירנברג ולאדלהייד מפרונטנהאוזן, בתם של היינריך השני, רוזן פרונטנהאוזן ואדליידה מפליין. בשנת 1248 הוא ירש את שטחי בית הוהנצולרן במערב נירנברג סביב טירת קאדולצבורג, ואת שטחי אנדכס וביירוית, אולם בעקבות כך הוא הסתכסך עם בתי אצולה אחרים, אשר היו להם גם טענות על אדמות אלו. בשנת 1261 מת אביו, ופרידריך הפך לרוזן העיר נירנברג. הוא ניסה לחסל את הפרנקים שהיו הכוח העיקרי באזור, אולם זה גרם להתנגדות אלימה של הבישופים של וירצבורג ובמברג.
בשנת 1273 העניק פרידריך את הקול המכריע עבור חברו רודולף מהבסבורג במהלך הבחירות למלך הרומאים. כפרס אישר רודולף את תוארו, והעניק לו את התואר של נסיך בוחר. בעקבות כך הופקד פרידריך על בית המשפט המלכותי המחוזי של פרנקוניה, נטל חלק במלחמה נגד אל אוטוקאר השני, מלך בוהמיה ואף הצטרפו למאבק בקרב דירנקרוט וידנשפייגן בשנת 1278. באופן ספציפי יותר, היה לו סכסוך טריטוריאלי עם בוהמיה על אגרלאנד, ובעקבות כך הוא סיפח את וונזידל, ארלנגן וארצברג לבית הוהנצולרן.
ב-14 באוגוסט 1297 מת פרידריך, ובנו יוהאן הראשון, רוזן העיר נירנברג ירש את נחלותיו, אולם יוהאן מת בשנת 1300 ללא ילדים, ומשום כך ירש אותו אחיו, בנו הצעיר של פרידריך - פרידריך הרביעי, רוזן העיר נירנברג.
ענת שוורץ

ביוגרפיה

ענת נולדה בחיפה וגדלה ברמת אפעל. היא בוגרת ביה"ס התיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין במגמת תיאטרון ושירתה בצה"ל במודיעין חיל האוויר.
שוורץ היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות בחוג לתורת הספרות הכללית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, בוגרת בהצטיינות לימודי קולנוע בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סם שפיגל, ירושלים, וזכתה במלגות רבות, בהן: פרס NDF לתלמיד מצטיין, מלגת השתלמות בפסטיבל הקולנוע התיעודי IDFA, מלגת קרן מיכאלה. היא למדה בסדנה הבינלאומית לבמאים בית הספר הגבוה לקולנוע La Fémis בפריז ובמהלך לימודיה ביימה את סרטה התיעודי הראשון, "חלום ישראלי" (24 דק'). הסרט הוקרן בצרפת.
בשנת 2005 הפיקה שוורץ את סרט הגמר של הבמאי נדב לפיד "החברה של אמיל" שהשתתף בפסטיבל קאן בתחרות הרשמית ונמכר להפצה בצרפת.
בשנת 2008 שימשה שוורץ עוזרת במאי של ארי פולמן בסרט "ואלס עם באשיר", הסרט הוקרן בתחרות הרשמית בפסטיבל קאן, זכה בפרס גלובוס הזהב ובפרס הסזאר.
הסדרה התיעודית "לה פרומיז", אותה ביימה וצילמה שוורץ (בהפקה משותפת עם רונן בן טל) הוקרנה ב-2017 בערוץ יס דוקו וזכתה לשבחי הביקורת. הסרט התיעודי "לה פרומיז" (84 דק'), המבוסס על הסדרה, הוקרן בפסטיבל דוקאביב 2017 בתחרות הרשמית והוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ.
בשנת 2018 שוורץ החלה לביים את הסרט "השחקנים", בהשתתפות גילה אלמגור, יפתח קליין, נלי תגר, אורי גבריאל, אקי אבני ונטע ריסקין, הסרט מיועד להקרנה בערוץ קשת 12.
שוורץ מלמדת בימוי והפקה במחלקה לצילום במרכז האקדמי ויצו חיפה.