google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון קרטר (דמות)

ג'ון קרטר (באנגלית: John Carter) הוא דמות בדיונית שנוצרה על ידי סופר הספרות הזולה אדגר רייס בורוז ואשר הופיעה בסדרת ספרי בארסום. אף על פי שמקורו של קרטר מוירג'יניה בכדור הארץ, הוא מבקר במאדים ולעיתים מכונה בשם ג'ון קרטר ממאדים עם התייחסות לרקע הכללי בו מתרחשות הרפתקאותיו.
ג'ון קרטר הופיע לראשונה ברומן הנסיכה ממאדים, סיפורו הראשון של בורוז שהתרחש על גרסה בדיונית של מאדים אותה כינה הסופר בשם "בארסום". הסיפור נכתב בין יולי לספטמבר 1911 ואוגד כסדרה בשם "תחת ירחי מאדים" בגליונות המגזין All-Story, שהתפרסמו בין פברואר ליולי 1912. הסדרה פורסמה לראשונה בצורת ספר באוקטובר 1917.
קרטר הופיע בכרכים נוספים בסדרה, ביניהם בכרך השני אלילי מאדים (1918), בשלישי שר-המלחמה של מאדים (1919), בשמיני חרבות מאדים (1936), בעשירי לאנה מגאתול (1948) ובאחד עשר ג'ון קרטר ממאדים (1964). ג'ון קרטר הוא גם דמות משנה חשובה בכרך הרביעי, תוביה נערת מאדים (1920) ובתשיעי האנשים הסינתטיים ממאדים (1940). דמותו גם הופיעה ברצועות קומיקס רבות משנות ה-30 ושנות ה-40 של המאה ה-20, בכתיבתו של ג'ון קולמן בורוז, וכן בעיבודי קומיקס שנעשו לדמות על ידי חברות הקומיקס DC קומיקס, מארוול קומיקס ודארק הורס בשנים 1972–1973, 1977-1979 ו-1996, בהתאמה.
סרט לייב אקשן על עלילות הדמות יצא ב-9 במרץ 2012, "ג'ון קרטר ממאדים", בכיכובם של טיילור קיטש כג'ון קרטר ולין קולינס כדג'ה ת'וריס.

סקירה

גובהו של קרטר הוא מטר שמונים ושמונה סנטימטר, ולו שיער שחור קצר ועיניים אפורות-כמתכת. בורוז משרטט אותו כישות אלמותית. בפתיחת הספר "הנסיכה ממאדים", הסופר מגלה לקורא כי קרטר אינו זוכר את ילדותו. דורות רבים של בני משפחתו מתייחסים אליו כ"דוד ג'ק", משום שהוא תמיד האריך חיים וראה את בני משפחתו מזדקנים ומתים בעוד הוא נותר צעיר.
דמותו ואורח חייו משקפים את האידיאלים של דרום ארצות הברית מתקופה קדומה. קרטר נולד ב{ס:ו|וירג'יניה}}, ושירת כקפטן במלחמת האזרחים האמריקנית לצד הקונפדרציה. עם תום הלחימות, הוא מתחבא במערה מהאפאצ'ים, ומת ככל הנראה. נשמתו עוזבת את גופו חסר החיים ועוברת מסע אסטראלי למאדים, שם היא מתגלמת מחדש בגוף שדומה לגופו הארצי. קרטר רגיל לכוח המשיכה של כדור הארץ, לכן הוא מגלה שיש לו כוח רב יותר מזה של ילידי מאדים.
במאדים - לו קוראים ילידיו בארסום - קרטר נתקל ביצורים חייזריים אימתניים הדומים לחיות מהמיתולוגיה העתיקה וכן בני אנוש נוספים, ומוצא את יעודו כלוחם ומושיע עבור תושבי הכוכב. הוא זוכה בידה של הנסיכה דג'ה ת'וריס, אך מקריב את עצמו כדי להציל את בארסום. הוא מתעורר לאחר מותו השני ומגלה כי הוא שוגר חזרה לגופו הגשמי בכדור הארץ. עד מהרה, הוא הופך לעשיר לאחר שמצא זהב באריזונה. הוא מעביר את שארית ימיו בקוטג' קטן בנהר הדסון אשר בניו יורק, שבו הוא מת פעם נוספת בשנת 1886.
מותו של קרטר אינו מתברר כאמיתי, משום שהוא מועבר שוב לבארסום, ולאחר מספר הרפתקאות נוספות עולה לתואר שר מלחמה. הוא חוזר לכדור הארץ במספר מקרים, בהם הוא מגולל את עלילותיו בפני אחיינו, ומגלה לו כי למד לשלוט במסע האסטראלי בין כוכבי הלכת. במהלך הרפתקאותיו במאדים, גופו הארצי מתחדש מתוך קבר מיוחד הנפתח רק מבפנים.
לג'ון קרטר ודג'ה ת'וריס נולדים בן ובת, קרטוריס וטארה. קרטוריס משחק תפקיד חשוב בעלילות "אלילי מאדים" ו"שר-המלחמה של מאדים", והוא הפרוטגוניסט בספר "תוביה נערת מאדים". טארה היא גיבורת אנשי-השחמט ממאדים (1922), והיא אימה של לאנה, גיבורת "לאנה מגאתול".
לאהוב אותה

תקציר העלילה

לורל הסטר (מור), היא קצינה בעלת 23 שנות ותק במשטרה של מחוז אושן, שבניו ג'רזי. היא לסבית, אך אינה מחוץ לארון. היא נוסעת למחוז השכן כדי לנהל חיי כחברה עם נשים אחרות. בין פעילותיה, היא משחקת כדורעף, ובאחד המשחקים פוגשת את סטייסי אנדרה (פייג'). סטייסי צעירה מלורל, ופחות ממוסדת ממנה, אך הן מתאהבות. תוך זמן קצר השתיים עוברות לגור יחדיו ונרשמות בברית זוגיות. כששותפה של לורל במשטרה, דיין ולס (שאנון), מגיע עם מתנת חנוכת בית, הוא מגלה את סודה, ונעלב. 
כשהסטר מאובחנת בסרטן ריאות סופני בשנת 2005, חיי השתיים נהפכים על פיהם. סטייסי רוצה להאמין שאפשר להביס את הסרטן אם יילחמו בו יחד, אך לורל, הפרגמטית, יודעת שהיא תשאיר את אנדרה מאחור, וגם יודעת שזו לא תוכל להחזיק בבית המשותף שלהן ללא תמיכה כלכלית. היא פונה אל רשויות המחוז כדי לאשר את סטייסי כמוטבת הפנסיה שלה, אך נענית בשלילה. רק חבר מועצה אחד בריאן קלדר (צ'ארלס) תומך בזוג. 
דיין מתגבר על עלבונו המוקדם, ומנסה לסייע בגיוס תמיכתם של השוטרים האחרים למאבק של לורל וסטייסי. למאבל מצטרף גם פעיל למען נישואים גאים (קארל). העלילה חושפת אינטרסים של מגוון דמויות משניות – השוטר ההומו (גריימס) שמתוך פחד להתגלות פועל נגד האינטרסים של עצמו, הכומר שמדבר בשם ישו, ובריונים הומופובים שמאיימים על סטייסי במוסך בו היא עובדת.
לאחר פניות נשנות והעלאת הנושא לדיון ציבורי, המועצה לבסוף מאשרת את העתירה, חודש לפני מותה של לורל.

יציאה לאקרנים

בפברואר 2015, חברת ההפצה Lionsgate רכשה את הזכויות לסרט. הוא יצא בהפצה מוגבלת ב-2 באוקטובר 2015.

ביקורת

"לאהוב אותה" זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. באתר Rotten Tomatoes יש לסרט דירוג של 48% חיובי, במבוסס על 122 ביקורות, עם ציון ממוצע של 5.6/10. הקונצנזוס קובע כי: "לסרט בהחלט יש כוונות טובות, אבל דמויות הקרטון והדרמה על-פי-המתכון שלה חותרים תחת הכוונות הנאצלות." באתר Metacritic, לסרט יש דירוך של 50 מתוך 100 במבוסס על 29 מבקרים, דירוג המעיד על "ביקורת מעורבת או ממוצעת".
הסרט דורג במקום 15 מתוך 102 הסרטים הלסביים הטובים ביותר על ידי המגזין הלהט"בי Autostraddle.
צביה אגור

צביה אגור היא ביו-מתמטיקאית ישראלית, לשעבר פרופסור בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. מחקריה עוסקים בתאוריה של מחלות וייעול כימותרפיה וקביעת מדיניות חיסון. כיום משמשת כמדענית ראשית בחברת אופטימטה וכנשיאה של מכון מחקר עצמאי אותו היא ייסדה.

אודות

אגור סיימה תואר שני בגנטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבלה את הדוקטורט שלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ומהאוניברסיטה החופשית בבריסל. שימשה כמרצה אורחת באוניברסיטת אוקספורד.
אגור היא המייסדת של המכון לביו-מתמטיקה רפואית (IMBM), וכיהנה כנשיאת החברה הישראלית לביולוגיה תאורטית ומתמטית. היא חברה בחבר הנאמנים של החברה האירופית לביולוגיה מתמטית, ומשמשת כעורכת של עיתונים מדעיים רבים. 
בשנת 2000 הקימה את חברת הביו-טכנולוגיה אופטימטה (Optimata) והיא משמשת כיו"ר והמדענית הראשית של החברה.
בשנת 2010 היא הקימה מכון לביומתמטיקה רפאוית
איגור שקווירין

קריירה

שקווירין התחיל את הקריירה שלו בתחילת שנות השמונים ביאנגייר, ולאחר מכן שיחק בליגת העל הסובייטית במדי פחטקור טשקנט, SKA לבוב, דנייפר דנייפרופטרובסק ואלניה ולדיקווקז. בקיץ 1992 הגיע לישראל וחתם בהפועל תל אביב, לקראת עונת 1992/1993. את שער הבכורה שלו בקבוצה כבש ב-26 בספטמבר 1992, כאשר הבקיע בדקה ה-88 את שער הניצחון (3–2) מול הפועל צפרירים חולון. שקווירין כבש צמד בניצחון 4–0 על בית"ר תל אביב וצמד נוסף בניצחון 2–1 על הפועל פתח תקווה, ובסך הכל הבקיע 15 שערי ליגה בעונתו הראשונה בקבוצה. במחזור הפתיחה של עונת 1993/1994 כבש שקווירין שער בניצחון 2–1 מול מכבי פתח תקווה, ובסך הכל כבש 19 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות.
בינואר 1994 עזב שקווירין את הפועל תל אביב לאחר עונה וחצי במועדון, וחתם במכבי נתניה, במדיה הבקיע תשעה שערי ליגה עד תום העונה. בעונה שלאחר מכן הוסיף ארבעה שערים במדי מכבי נתניה, ובינואר 1995 חתם בפהנג המלזית, עמה זכה באליפות בתום העונה, כאשר כבש 15 שערים ב-18 משחקים. בשנת 1996 חזר לישראל וחתם בבני יהודה תל אביב, במדיה כבש חמישה שערים. בהמשך שיחק גם במכבי פתח תקווה, מכבי הרצליה ומכבי יפו. בשנת 1998 חזר לקדנציה שלישית בפחטקור טשקנט, עמה זכה באליפות ליגת העל האוזבקית באותה שנה. לאחר מכן שיחק שקווירין גם במוהון באגאן וצ'רצ'יל ברות'רס, ובשנת 2001 פרש ממשחק פעיל.
שקווירין שיחק בנבחרת אוזבקיסטן בין השנים 1992 ל-2000 ולזכותו 20 שערים ב-31 הופעות. בשנת 1994 זכה עם הנבחרת במשחקי אסיה.
לאחר פרישתו, מונה בשנת 2002 לעוזר מאמן קריליה סובטוב סמרה מליגת העל הרוסית. כעבור שנתיים מונה למאמן קיזילקום זאראפשון האוזבקית. בהמשך שימש כעוזר מאמן בנבחרת אוזבקיסטן האולימפית ובנבחרת הבוגרת. בשנת 2008 מונה למאמן קבוצת אולמליק מליגת העל האוזבקית, תפקיד אותו מילא שמונה שנים. בשנת 2017 אימן את סוגדיאנה דז'יזק.
אילן ברקוביץ'

אילן ברקוביץ' (יליד 1973) הוא משורר ומבקר שירה ישראלי.

ביוגרפיה

אילן ברקוביץ' פרסם עד כה חמישה ספרי שירה, וכן שירים רבים בעיתונות הספרותית ובכתבי העת לשירה, בהם "שבו", "מאזנים" ו"הליקון". ספרו "תפוזים" זכה לביקורות אוהדות, בין השאר מצד המשורר יצחק לאור. שלושה מהספרים שראו אור הם חלק מטרילוגיה מתוכננת: "תפוזים" "חרובים" ו"חרוזים". שירתו של ברקוביץ' עוסקת באהבה לגווניה, והוא רואה את עצמו כטרובדור הנאמן למסורת השירית העתיקה.
בשנת 2008 החל ברקוביץ' לפרסם מדור קבוע בשם 'משורר בשטח' במוסף לתרבות וספרות של העיתון "הארץ". המדור מתמקד בשירה צעירה ונכתב בטון הצהרתי ומהפכני שעורר תגובות רבות, בהן נזעמות.
בנוסף ליצירתו, ברקוביץ' סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון והשני באוניברסיטת ת"א, בחוגים לפילוסופיה כללית ולספרות עברית. עבודת הגמר שלו עסקה בשירת החול של המשורר ר' ישראל נג'ארה על פי ספרו האגרתני "מימי ישראל" (1600, ונציה). כמו כן, ברקוביץ' משמש כחוקר במרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית באוניברסיטת תל אביב.
טומאס הנדריק אילווס

תולדות חייו

אמו של אילווס איראידה סיטאם היא בת לאם רוסייה ואב אסטוני; נולדה בלנינגרד (ברית המועצות) בשנת 1927. בשנת 1928 משפחת אמו של אילווס הגיעה לאסטוניה. אמו של אילווס אומצה על ידי דודתה ובעלה, אחיו של שר החוץ של אסטוניה דאז.
אילווס נולד בסטוקהולם בירת שוודיה להורים אסטונים שגלו מן המדינה בשנת 1944, לפני הכיבוש הסובייטי השני.
אילווס גדל והתחנך בארצות הברית בעיר לאוניה אשר במדינת ניו ג'רזי. בשנת 1972 סיים את לימודיו התיכוניים ובשנת 1976 סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קולומביה. אילווס סיים תואר שני בשנת 1978 באוניברסיטת פנסילבניה.
בשנים 1974 עד 1979 עבד כעמית מחקר בפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת קולומביה.
מ-1979 ועד 1981 שימש כמורה לאנגלית וסגן מנהל מרכז חינוכי בניו ג'רזי ובשנים 1981 עד 1983 שימש כמנהל מרכז הסופרים בוונקובר.
בשנת 1984 החל לעבוד במחלקת המחקר של רדיו אירופה החופשית במינכן ובשנת 1988 התמנה לראש המחלקה האסטונית שם.
בשנת 1991 עבר להתגורר באסטוניה.

פעילותו הפוליטית

אילווס התחיל את דרכו הפוליטית בשנת 1993 כאשר התמנה לשגריר אסטוניה בארצות הברית, קנדה ומקסיקו. בתפקיד זה שימש עד 1996.
בדצמבר 1996 התמנה בפעם הראשונה כשר החוץ בממשלתו של טיט ואהי.
באפריל 1998 התאחדו מפלגת העם השמרנית (Konservatiivide Rahvaerakond, VKRE) עם מפלגת החוואים האסטונית (Eesti Talurahva Erakond, ETRE) למפלגה העממית (Rahvaerakond) ואילווס נבחר כיושב ראש המפלגה. בספטמבר 1998 התפטר מתפקידו כשר החוץ.
בנובמבר אותה שנה התאחדה מפלגתו עם המתונים ושינתה את שמה למפלגת העם-המתונים (Rahvaerakond Mõõdukad). אילווס נבחר שוב כיושב ראש המפלגה. בבחירות לפרלמנט האסטוני שנערכו במרץ 1999 נכנס לפרלמנט כנציג מפלגתו ומונה שוב כשר החוץ בממשלתו של מארט לאר עד ינואר 2002. אילווס תמך בהצטרפותה של אסטוניה לאיחוד האירופי והצליח לפתוח במשא ומתן עם נציגי האיחוד שהוביל לכניסת ארצו לאיחוד. באוקטובר 2002 התפטר מתפקידו כיושב ראש המפלגה עקב כשלונה בבחירות המוניציפליות.
בשנת 2003 נבחר כנציג אסטוניה לאיחוד האירופי, על תקן משקיף והפך לחבר הפרלמנט האירופי במאי 2004 כאשר אסטוניה הצטרפה לשורות האיחוד. באותה שנה שינתה מפלגתו את שמה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית (Sotsiaaldemokraatlik Erakond) ובבחירות שנערכו באסטוניה לפרלמנט האירופי זכה אילווס בניצחון גורף.

הבחירות לנשיאות

באוגוסט 2006 נערכו הסיבוב הראשון והשני לבחירת הנשיא בפרלמנט. אילווס התמודד בסיבוב השני כמועמד יחיד ולא זכה לרוב הדרוש של 2/3. בסיבוב השלישי שנערך באספה הבוחרת (valimiskogu) ב-26 בספטמבר התמודד אילווס מול ארנולד רוטל וזכה ברוב רגיל של 174 מתוך 345 קולות ונבחר על ידי כך לנשיאות. ב-29 באוגוסט 2011, התמודד אילווס לתפקיד שוב וזכה בסיבוב הראשון. כהונתו השנייה נגמרה ב-2016.

חייו האישיים

אילווס נשוי בשלישית. אשתו הראשונה הייתה מרי בולוק, פסיכולוגית אמריקאית עמה נולדו לו בן (ב-1987) ובת (ב-1992).
בשנת 2004 נשא לאשה את אוולין אינט-למבוט, רופאה במקצועה, שנולדה, גדלה והתחנכה בטאלין. לשניים בת מנישואיה הקודמים של אוולין ובת משותפת שנולדה בשנת 2003.
באפריל 2015 התגרשו בני הזוג. בנובמבר אותה שנה התארס אילווס עם יווה קופצה (Ieva Kupce), פקידה בכירה לטבית. השניים נישאו בינואר 2016 ובנובמבר 2016 נולד לשניים בן.
אחיו של אילווס, אנדרס אילווס משמש כיום כראש המחלקה האפגנית של הבי.בי.סי ושימש עד סוף שנות ה-90 בתפקיד דומה ברדיו אירופה החופשית.
קרון כוח

קרון כוח הוא קרון אשר מכיל גנרטורים המספקים חשמל למערכות הרכבת שאינן קשורות להנעתה. ברכבות נוסעים מודרניות יש מערכות תאורה ומיזוג אוויר הצורכות חשמל רב שאספקתו מהקטר עשויה להפחית באופן ניכר מהכוח הדרוש להנעת הרכבת. מסיבה זו מצרפים לרכבת קרון כוח שמספק חשמל למערכות אלו בלי לפגוע בכושר התאוצה של הרכבת או במהירותה.
קרון כוח יכול להיות קרון ייעודי המשמש ליצור חשמל בלבד, אך בדרך כלל הגנרטורים תופסים רק חלק מהקרון ושאר המקום יכול לשמש לצרכים אחרים כמו מטען או נוסעים. מאחר שלא ניתן לעבור דרך קרון הכוח, הוא נמצא בדרך כלל בקצה הרכבת על מנת לאפשר לנוסעים ולצוות הרכבת לנוע לאורכה. ברכבות מסוג מו-דו, נמצא קרון הכוח בחלק מהקרון האחרון שמהווה גם קרון ניהוג בנוסף על היותו קרון נוסעים.
לא כל רכבת נוסעים כוללת קרון כוח, את החשמל למערכות התאורה והמיזוג ניתן לספק באמצעים נוספים, כמו ישירות מהקטר (בפרט מקטרים חשמליים) או מגנרטורים קטנים הנמצאים בכל קרון (בפרט בקרונועים).
מנחם מנדל טאוב

קורותיו

נולד במרגיטה שבטרנסילבניה, דור שישי לרבי יצחק אייזיק מקאליב. נישא לחנה שרה שפרה טאוב (תרע"ח, 1918 - כ"ד בכסלו התשע"ב, דצמבר 2011), בתו של רבי פנחס שפירא מקעכניא. ב-1939 נפטר אביו והשאיר אחריו 7 יתומים וקהילה ללא מנהיג. לאחר כיבוש הונגריה על ידי הגרמנים ב-1944, מנחם מנדל עם כל אחיו ואחיותיו נשלחו לאושוויץ וכל אחיו נספו שם. הוא שרד אך עבר עינויים קשים, בהם טיפול כימי המונע מזקנו לצמוח.
לאחר השואה עבר לשוודיה, שם התאחד עם אשתו שפרה. לאחר מכן עבר לארצות הברית. ב-1963 הקים את מרכז חסידי קאליב בראשון לציון (קריית קאליב), עלה ארצה וכעבור שלוש שנים השתקע בקריה שהקים. בשנת 1980 עבר לבני ברק, שם הקים את מרכז חסידות קאליב ברחוב חגי ולאחר מכן ברחוב אהרונוביץ. בשנת ה'תשס"ב חנך בשיכון חב"ד בירושלים בית מדרש חדש ועבר להתגורר על ידו.
האדמו"ר מקאליב היה אחד מגדולי מנציחי השואה במפנה המאה ה-21. הוא תיקן אמירת שמע ישראל בסיום כל תפילה לזכר הנספים, ועודד אמירת "שמע ישראל" כזכר לקדושי השואה בסיום עצרות המוניות בציבור הדתי והחרדי. בשנותיו האחרונות החל במפעל אנציקלופדיה לשואה לציבור החרדי ופעל להקמת מוזיאון לשואה עבור הציבור החרדי, שיהיה מוזיאון משלים ליד ושם, לאחר שלדבריו, ביד ושם לא מנציחים מספיק את גבורתם הרוחנית של היהודים שמסרו נפשם לקיים מצוות גם בשנים ההן. הוא חזר לבקר שלוש פעמים באתרי מחנות ההשמדה.
האדמו"ר היה גם מלחין, ונהג לשיר בציבור באירועים שונים כולל בחתונות אליהן הוזמן.
מפעל נוסף של האדמו"ר מקאליב הוא תוכנית בשם "בר בי רב דחד יומא" הפועלת במקומות רבים ברחבי הארץ, במסגרתה היו קובעים מדי תקופה יום עיון ("יום שכולו תורה") ובו רצף של שיעורים ודרשות עבור הציבור הרחב שאין תורתו אומנותו. כמו כן, מדי שנה, לקראת כ"ד באלול, יום פטירתו של רבי ישראל מאיר הכהן מראדין ה"חפץ חיים", נהג לצאת בקריאה לציבור הרחב ולתלמידי מוסדות החינוך לערוך בו תענית דיבור.
באייר ה'תשע"ב, לאחר פטירת אשתו הראשונה, והוא בן 89, התחתן בשנית עם שיינדיל מלניק (נולדה בשנת תש"ט) מוויניצה. בתו החורגת, בתיה מניה, נישאה לרב מרדכי מאיר מיכלוביץ, האדמו"ר מזלוטשוב (נפטרה ה'תשע"ו). בת מאומצת נוספת נישאה לרב רפאל רוזנברג.
באפריל 2019, מעד האדמו"ר מקאליב בביתו ומאז מצבו הרפואי החמיר. הוא נפטר בכ"ג בניסן ה'תשע"ט, 28 באפריל 2019. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ונשיא המדינה ראובן ריבלין פירסמו הודעות אבל על מותו. בהלוויתו הוכתר נכדו החורג הרב ישראל מרדכי הורוביץ, חתנו של הרב רפאל רוזנברג, לממשיך דרכו.
יחיאל מיכל שטרן

תולדותיו

נולד בירושלים לרב משה אהרון שטרן, שהיה המשגיח של ישיבת קמניץ בירושלים ולרחל. אבי סבתו הוא הרב יעקב יוסף הרמן מארצות הברית (חותנו של הרב חיים פנחס שיינברג). בצעירותו למד בישיבת בית מאיר בבני ברק. 
נשוי למלכה, בתו של הרב אברהם דב אוירבך, ראש ישיבת אור שמח ורב שכונת בקעה, אב לעשרה.
בשנות ה-70 התמנה לרבה של שכונת עזרת תורה. הרב שטרן הוא ראש כולל "חלב חיטים" בטירת הכרמל וראש ישיבת "תורת אברהם" המיועדת לבחורים בני 20 ומעלה. הוא חבר בוועד רבני זק"א.

הלכה

רוב ספרי ההלכה של הרב שטרן מופקים במהדורות מעין אלבומיות, מלווים בתמונות צבעוניות.
איוואן רברוף

חייו

רברוף נולד בשפנדאו-ברלין (גרמניה) בשם האנס-רולף ריפרט. רברוף נודע בביצוע שירי עם רוסיים הוריו היו מהגרים רוסים, אביו היה ממוצא יהודי (אמו של אביו אמה ריפערט Emma Rippert  ששם ילדותה היה ויינברג Weinberg).  אבל הוא ביצע גם אריות אופראיות, קלאסיקה קלה ושירי עם של לאומים רבים. בין שאר תפקידיו הופיע גם במחזמר כנר על הגג בגרמניה ובצרפת. רברוף הופיע ביותר מ-6,000 קונצרטים במהלך הקריירה שלו. רברוף תיאר את עצמו כאמן בינלאומי וכיוצר "קשר בין המזרח והמערב". הוא חי באי המבודד סקופלוס ביוון ונפטר בפרנקפורט מבעיות בלב ובמערכת הדם.
קפוצ'ינו

קפוצ'ינו (באיטלקית: Cappuccino; בישראל מכונה גם קפה הפוך) הוא משקה קפה איטלקי המוכן באמצעות עירוב של אספרסו, חלב חם, וחלב מוקצף. מקור השם במסדר הנזירים הקפוצ'ינים, אשר צבע גלימות לבושם מזכיר את צבעיו של משקה הקפוצ'ינו.

הגדרה

קפוצ'ינו הוא משקה קפה המכוסה בחלב מוקצף, אשר מוכן באמצעות מכונת אספרסו. האספרסו נשפך לשליש התחתון של הכוס, והוא מלווה אחריו בכמות שווה של חלב חם. השליש העליון של הכוס מכיל חלב מוקצף, אשר לרוב מעוטר באיורים אמנותיים הנעשים באמצעות החלב המוקצף, וידועים בכינוי "לאטה ארט". על גבי המשקה המוגמר נהוג לפזר קקאו, סוכר, קינמון ותבלינים אחרים. משקאות קפוצ'ינו מוגשים בדרך כלל בליווי כפית.
מקור השם קפו'צינו אינו קשור לקפה אלא מגיע מדמיון צבע המשקה לצבע של החלוקים של המסדר הקפו'ציני.

היסטוריה

מכונות אספרסו מן הסוג אשר משמש להכנת משקאות קפוצ'ינו, הוצגו לראשונה בתחילת המאה ה-20. לואיג'י באזרה ממילאנו רשם עליהן את בקשת הפטנט הראשונה בשנת 1901. הפופולריות של משקה הקפוצ'ינו עלתה עם שדרוג מכונות האספרסו הגדולות בבתי הקפה ובמסעדות לאחר מלחמת העולם השנייה, ובאופן ספציפי עם הכנסתן של מכונות הקפה המודרניות, בלחץ גבוה, על ידי החברה האיטלקית גאג'יה בשנת 1948. המשקה התפתח לצורתו המוכרת היום בשנות החמישים של המאה ה-20.
בממלכה המאוחדת, קפה אספרסו צבר פופולריות בצורת ההגשה של קפוצ'ינו, בעיקר בשל המנהג הבריטי של שתיית קפה עם חלב.

אופן הכנה

המרכיב החשוב ביותר בהכנת קפוצ'ינו, מעבר לשוט האספרסו, הוא המרקם והטמפרטורה של החלב. כאשר מרתיחים חלב מעל 75°C החלבון נשרף והחלב מאבד מטעמו. כאשר בריסטה מחמם חלב בעזרת קיטור עבור כוס קפוצ'ינו, מתחיל להיווצר קצף אחיד באמצעות חדירה של בועות אוויר זעירות אל תוך החלב, מה שנותן לחלב המוקצף את המרקם הקטיפתי המיוחל. הקפוצ'ינו המסורתי מורכב משוט אספרסו, שעליו נמזג חלב מוקצף באופן שיוצר שכבת קצף בעובי 2 ס"מ. קיימות וריאציות נוספות של המשקה, אשר משלבות יותר או פחות חלב מוקצף, ומכונות קפוצ'ינו "רטוב" או "יבש" בהתאמה. בריסטה מנוסה עשוי להשתמש בחלב המוקצף לצורך ציור בקפה תוך כדי מזיגת החלב, במה שמכונה לאטה ארט.
חביב ונאיפה קהוואג'י

חביב ונאיפה קהוואג'י היו זוג מרגלים, ילידי חיפה שבישראל. פעלו כגייסי סוכני מודיעין למען "המשרד השני" (המודיעין) הסורי.
נאיפה נלכדה בישראל בשנת 1960 לאחר שחצתה את הגבול לירדן במטרה להגיע לסוריה וליצור קשר עם מפעיליה. הירדנים לא האמינו לגרסה שמסרה בחקירתה וכלאו אותה. היא שוחררה רק לאחר שנענתה להצעה לפעול למען המודיעין הירדני. היא הועמדה לדין יחד עם מפעילה, נהג משפרעם בשם דאוד לביב עמורי, ונידונה לשתי שנות מאסר.
שמה עלה לכותרות שנים אחדות לאחר מכן כאשר עבדה כמורה וסטרה לאחד מתלמידיה שנעמד דום בזמן צפירת זיכרון לחללי צה"ל. לימים נישאה לחביב קהוואג'י, חיפאי יליד 1931 ופעיל בתנועת אל ארד. השניים עזבו את ישראל, ונחשפו שוב באפריל 1970, כשהתברר שהם מגייסים בקפריסין סוכנים עבור המודיעין הסורי. חלק מהסוכנים שגויסו על ידם פעלו מאוחר יותר ברשת הריגול הערבית-יהודית שנלכדה ב-1973. בין חבריה המרכזיים של רשת זו נימנו דאוד תורכי, אודי אדיב, דן ורד, אניס קרעאווי וסוחבי נערני.
פאוור ריינג'רס כוח דלתא בחלל

עלילה

עלילת הסדרה מתרחשת בשנת 2025. בעולם בו החייזרים חיים בשלווה לצד המין האנושי. על הגנת כדור הארץ והיקום מאויבים בין-גלקטיים אחראי צוות "כוח דלתא".
הצוות נדרש להתמודד מול חייזרים המכונים "טרוביאנים" אשר תוקפים את כדור ארץ בעזרת רובוטים ומפלצות. מנהיג כוחות החייזרים הוא "קיסר גרום" אשר כבש בעברו גלקסיות רבות.
מצוקה

מצוקה אצל ילדים

בשונה ממבוגרים, ילדים בגיל הרך מתקשים לבטא את מצוקותיהם באופן מילולי. לא תמיד הם יודעים לפענח סיטואציות, וחסר להם ניסיון חיים שמאפשר קבלת החלטות ונקיטת פעולות העוזרות להיחלץ ממצוקה. כאשר המבוגרים נמצאים במצוקה, היא לעיתים אינה מאפשרת להם להיות זמינים לצורכי הילדים כדי להרגיעם ולטפל בהם. ישנה חשיבות רבה לאיתור ילדים המסמנים על מצוקה או על קושי במצבי לחץ, על מנת לעזור ולתכנן התערבויות שיבטיחו טיפול וחזרה לאיזון. בכל מצב שבו ילד מסוים נראה במצוקה והתנהגותו נראית בלתי שגרתית, חשוב שהצוות החינוכי יתערב, ינסה לפענח או לאתר את מקורות מצוקתו, ולחפש דרכים לעזור לו.
חוקרים בתחומי מצוקה ומצבי לחץ מדגישים את הצורך בהתערבות טיפולית לשם הקטנת נזקים צפויים מן המצוקה. ההתערבות צריכה להיעשות תוך התאמה לגיל הילד, להבנתו וצרכיו המשתנים. בגיל הרך, ההתערבות צריכה לכלול את המבוגרים המשמעותיים בסביבת הילד.
מוראביטון (התנועה האיסלאמית)

מוּרַאבִּיטוּן (בערבית المرابطون) ומוּרַאבִּיטַאת (בערבית المرابطات)
הם שני ארגונים אסלאמיסטיים האחד של גברים (אָל-מוּראבּיטוּן) והשני של נשים (אָל-מוּראבּיטַאת), המגינים לטענתם על הר הבית והמבנים המוסלמים שעליו מפני לא מוסלמים, בעיקר יהודים. 

מוראביט (ערבית ) זהו מונח שמקורו בקוראן, המזמין את המאמינים לשמש כחיל חלוץ של נאמני האסלם המגינים בגופם על מקומות קדושים, מאימת הכופרים שמאיימים לבזותו. הארגון מונה למעלה מ-1000 חברים וחברות.
פעילי שני הארגונים מתקבצים על הר הבית בכל יום ליד מסגד אל אקצה. הם מתפללים, לומדים קוראן ותג'ויד (- تجويد), שהיא אמנות הקריאה הנכונה בקוראן. כאשר מתגלית לדעתם נוכחות של קבוצות יהודיות בהר הבית או תפילת יהודית במקום, הם מסתופפים מסביב בקריאות "אל אקצה בסכנה" ו"אללהו אכבר". 
 ב-8 בספטמבר שנת 2015 הוכרזה על יד שר הפנים פעילותן של שתי עמותות אלו כבלתי חוקית.

רקע היסטורי

לאחר מלחמת ששת הימים גובש הסכם בין ממשלת ישראל לממשלת ירדן על סטטוס קוו בניהול מתחם הר הבית. הניהול של המתחם הופקד בידי הווקף שמשמש כשלוחה ומנגנון הביצוע של משרד ההקדשים הירדני. הווקף אחראי על ניהול פנימי של הסדר האזרחי והדתי, ולתשלום משכורות לעובדי המנגנון שלו. על פי החלטת הסטטוס קוו המקורי נימנעה תפילת יהודים בהר הבית, אולם הותר להם לבקר בו. משטרת ישראל קבלה לידיה את האחריות לביטחון במתחם ההר כולל בשטחו הפנימי וגם במעטפת החיצונית שלו כולל החומות והשערים. בהר הבית חלה הריבונות והחוק הישראלי כמו על שאר חלקי ירושלים. שער הכניסה היחיד שדרכו תותר כניסת יהודים להר הבית, יהיה שער המוגרבים, הקבוע במרכזו של הכותל המערבי, בעוד שהמוסלמים רשאים להיכנס אל ההר דרך כל השערים.

בשנת תשכ"ז אסרה החלטה של מועצת הרבנות הראשית לעלות להר הבית. עם השנים עבר המצב תהפוכות רבות והסטטוס קוו השתנה במספר רב של מרכיבים חלק גדול מהן לטובת הצד המוסלמי 
שטחי התפילה של המוסלמים התרחבו באופן ניכר, הוקמו שני מסגדים נוספים האחד: מסגד אל-מרוואני בחלל של אורוות שלמה והשני: מסגד אל-אקצא הקדום מתחת לזה הקיים. גם ההשפעה הירדנית על הנעשה בהר הבית, התרחבה מאוד, וכוללת כיום גם את כתליו החיצוניים של המתחם ואף חלק מהשטחים העוטפים את מתחם הר הבית.

מהצד היהודי נקודת המבט אודות הכניסה להר הבית עברה שינויים רבים. בשנת תשע"ו חידשו הרבנים הראשיים לישראל את הוראת איסור העלייה, אולם מספר לא מועט של רבנים החלו לתמוך בכניסה להר. כמו כן עלה באופן ניכר מספר היהודים העולים להר הבית. קמה שדולה של חברי כנסת התומכים גם הם בעידוד העלייה,וכן בוועדות הכנסת.
בנוסף נתרבו התארגנות של יהודים כמו מנהיגות יהודית בהנהגת יהודה גליק, שדורשים ומקיימים עלייה להר הבית ותפילה במקום. שינויים אלו משני הצדדים מלווים כל העת גם בתהליכי עומק חברתיים, שמשפיעים על התמורות בהר ומנוצלים על ידי גורמים איסלמיים קיצוניים ללבות מהומות ותקריות אלימות מעת לעת.
בשנת 2015 הושג הסכם נוסף בקשר לתנאים על הר הבית, (המכונה בשם "הבנות קרי"), בו נכללת הסכמה עקרונית להצבת מצלמות ברחבת הר הבית, אולם לא בתוך המסגדים. מצלמות אלו תפקידן לשדר תמונות בשידור חי הן לירדן והן לישראל.
הישאם סלימאן

ביוגרפיה

סלימאן נולד וגדל בנצרת. בילדותו החל לשחק במסגרת תיאטרון קהילתי. בשנת 1997 עבר לתל אביב והחל בלימודי משחק בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין, אותם סיים בהצלחה בשנת 2000. שיחק בהצגות שונות בתיאטרון אל-מידאן ובתיאטרון אל-חכוואתי. השתתף במספר סרטי קולנוע, ביניהם בסרט האמריקאי של הבמאי סטיבן ספילברג, "מינכן" ובסרט "בית לחם".
בשנת 2015 שיחק בתפקיד מנהיג המחבלים אבו אחמד בסדרה "פאודה" של yes, בעונתה הראשונה.
בשנת 2018 השתתף בסדרת הנוער אילת בתפקיד פיראס.
ב-2019 השתתף בעונת ה-3 VIP של תוכנית המציאות "האח הגדול" ברשת 13.

חיים אישיים

סלימאן נשוי לשחקנית הערבייה-ישראלית, רחיק חאג' יחיא, מטייבה. השניים הכירו במהלך הפקת הצגה בשנת 2002. לבני הזוג שלושה ילדים משותפים והמשפחה מתגוררת בנוף הגליל.