google/wiki40b huggingface dataset:
מונטה אגילה

היסטוריה

באזור ישבו כמה קבוצות של ילידים מקומיים עד שנת 1852, אז נאלצו לעזוב את האזור כתוצאה ממדיניותו של נשיא צ'ילה מנואל מונט. לאחר מכן הוקמה במקום מושבה של מהגרים גרמנים בראשותם של הנס פרנק ומרטין וורמן.
בשנת 1864 לאחר הקמתה של הרכבת במקום נהפכה מונטה אגילה למרכז תחבורתי שממנו הובלו נשקים וחיילים עד שבשנת 1867 נוצרה מסילה בין הכפר לבין העיר נאוקן בארגנטינה מה שהוביל לפריחה כלכלית וחברתית לכפר.
.k. u. k

בגרמנית, .k. u. k הם ראשי תיבות של קיסרי ומלכותי (kaiserlich und königlich). מונח זה התייחס בהגדרה רחבה למונרך השליט בממלכת הבסבורג בכללותה, ובהגדרה מצומצמת יותר לאימפריה האוסטרו-הונגרית.
בעקבות הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, הפכה האימפריה האוסטרית לממלכה דואלית ונקראה מאז "האימפריה האוסטרו-הונגרית". האימפריה כללה משרדים פרלמנטים וראשי ממשלות נפרדים, ושליט האימפריה הוכתר הן בתואר "קיסר אוסטריה" והן בתואר "מלך הונגריה". בשל כך כונו המוסדות שהיו תחת שליטתו הישירה ולא תחת הממשלות הנפרדות (למשל הצבא ומשרד החוץ) "קיסריים ומלכותיים". ההונגרים התעקשו שחלקם לא יקופח, ובכל מקום שמוסד כלשהו מכונה "קיסרי" הוא יכונה גם "מלכותי". ראשי התיבות .k. u. k אומצו באימפריה באופן רשמי בעקבות מנשר רשמי של פרנץ יוזף הראשון מ-17 באוקטובר 1889. הם שימשו במסמכים רשמיים, אך גם בגלויות ממשלתיות ובולים. בשל העובדה שבאימפריה חיו לאומים שונים שדברו שפות שונות, לעיתים נעשה שימוש גם בראשי תיבות אחרים. בהונגרית היו כותבים cs. és k., בצ'כית c. a k., בפולנית C. i K., בסלובנית c. in k., בקרואטית c. i kr. ובאיטלקית I.R..
Don't Panic

קליפ

הקליפ לשיר מתחיל כשרואים דיאגרמה מונפשת של מחזור המים בטבע, ולאחר מכן מוצגים חברי הלהקה כשהם נראים כדמויות דו ממדיות כשהם מבצעים את מטלות משק הבית, כאשר לפתע אסון מכה את כדור-הארץ בצורות של שיטפונות, התפרצויות הרי געש ושוקים חשמליים. כמו בקליפים הקודמים של קולדפליי, בקליפ Don't Panic מופיע הגלובוס הצהוב שמופיע בעטיפת אלבומם Parachutes.
אינטרדבוצ'קה

העלילה

אחות טניה זייצבה (ילנה יאקובלבה) בנוסף לעבודה בבית החולים עוסקת בזנות. כול הלקוחות שלה הם תיירים זרים ובאופן מפתיע אחד הלקוחות מציע לה להתחתן ולנסוע איתו לשוודיה. טניה הסכימה, אך לכך נדרש לקבל אישור מהשלטונות הסובייטיות. לקבלת האישורים נדרש כסף רב וטניה נאלצת לחזור למקצוע העתיק. בסופו של דבר היא מקבלת כול האישורים הנדרשים ועוזבת ברית המועצות.
בהיותה בשוודיה טניה מרגישה את עצמה בודדת, אף על פי שבעלה החדש אוהב אותה. החבר היחיד שלה הוא נהג משאית שמעביר ממנה מתנות לאימה בלנינגרד. בשיחת טלפון עם חברתה מלנינגרד טניה מגלה שנגדה נפתחה חקירה באשמת שימוש במטבע זר (דבר שהיה אסור בברית המועצות). החוקרים הגיעו לאימה של טניה ומגלים לה מאין היה לביתה את הכסף הרב ואיך היא יכלה להרשות לעצמה קניות של דברי ערך רבים. בהיוודע למקור פרנסתה של ביתה, האימה ניסתה להתאבד, אך ניצלה. טניה מנסה להגיע ללנינגרד אך נהרגת בתאונת דרכים.
לוסיה סאנצ'ס סאורניל

לוסיה סאנצ'ס סאורניל (בספרדית: Lucía Sánchez Saornil; ‏13 בדצמבר 1895 – 2 ביוני 1970) הייתה משוררת, הוגה פמיניסטית ומהפכנית אנרכיסטית ספרדייה. היא מוכרת בעיקר כמייסדת הארגון האנרכה-פמיניסטי מוחרס ליברס וכפעילה בארגון האנרכו-סינדיקליסטי CNT.

חייה המוקדמים

סאורניל גודלה על ידי אביה האלמן מהמעמד הנמוך, ולמדה באקדמיה המלכותית לאמנויות סן פרננדו. בגיל צעיר החלה לכתוב שירה והתחברה לתנועה הספרותית האולטראיסטית. עד לשנת 1919 יצירותיה של סאורניל התפרסמו תחת שם עט גברי במספר כתבי-עת פופולריים, בין השאר היא עסקה בנושאים לסביים בעת בה הומוסקסואליות הייתה טאבו, ונחשבה לעבירה על החוק.

פעילות פוליטית

בשנת 1931, סאורניל, שעבדה כמרכזנית טלפונית החל משנת 1916, השתתפה בשביתה שאורגנה על ידי איגוד העובדים האנרכו-סינדיקליסטי CNT, כנגד חברת "טלפוניקה". מאורע זה היווה נקודת מפנה בחייה, ומאז סאורניל נאבקה למען מהפכה חברתית אנרכיסטית.
בשנת 1933 נבחרה סאורניל למזכירת ה-CNT במדריד, והפיקה את כתב העת של הארגון בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים בספרד. ובמאי 1938 מונתה למזכירה הכללית של ארגון הסיוע האנרכיסטי "סולידריות בינלאומית נגד הפאשיזם" (בספרדית: Solidaridad Internacional Antifascista או SIA בראשי תיבות).
סראוניל פרסמה מאמרים במספר מגזינים וכתבי עת אנרכיסטיים בהם הדגישה את נקודת המבט הפמיניסטית שלה.

גלות

עם תבוסתה של הרפובליקה השנייה נאלצו סאורניל ובת זוגה אמריקה בארוסו לברוח לפריז, שם המשיכה סאורניל את פעילותה ב-SIA. עם פלישת גרמניה לצרפת נאלצו השתיים להימלט שוב, הפעם בחזרה למדריד.
במדריד, החלה סאורניל לעבוד כעורכת תמונות, אך במהרה זוהתה כאנרכיסטית ונאלצה להמלט שוב. היא ואמריקה עברו לולנסיה שם הייתה לאמריקה משפחה. חייהן היו בסכנה בצל עליית הפשיזם בגלל מערכת היחסים הלסבית שלהן, והן נאלצו לשמור עליה בסוד. בשנת 1970 נפטרה סאורניל מסרטן.
רשת בדיקת העובדות הבינלאומית

רשת בדיקת העובדות הבינלאומית (באנגלית: International Fact-Checking Network - או ה-IFCN) הוא ארגון עולמי שנועד ליצור שיתופי פעולה וסטנדרטיזציה בין ארגונים שונים מרחבי העולם שעוסקים בבדיקת עובדות. הרשת עובדת בשיתוף פעולה עם ארגונים רבים, ביניהם גוגל ופייסבוק, ומתפקדת גם כגורם סמכות להכשרת בודקי-עובדות.
הרשת הוקמה ב-2015 כיחידה של מכון פוינטר , מוסד ללא מטרות רווח שעוסק בלימודי ומחקר בתחום העיתונאות. ברשת חברים ארגונים שונים מרחבי העולם, וחלק מתפקידה הוא לשמש כמוקד אליו יפנו גורמים שונים אשר מעוניינים להיחשב כארגוני בדיקת עובדות, כדי לקבל אישור מהרשת שהם אכן ארגון אמין בנושא זה. רשת בדיקת העובדות הבינלאומית מבצעת בדיקה שנתית עבור הארגונים החברים כדי לוודא שהם עדיין ראויים לחברות גם בחלוף הזמן. נכון לספטמבר 2019 בארגון חברים 56 ארגונים להם סוכנויות בעלות תו-תקן של ה-IFCN הפועלות ב-39 מדינות.
הארגון לומד מגמות עולמיות הקשורות לתחום בדיקת-העובדות, ואחר קביעת מדיניות בנושא על ידי מוסדות וגופי תקשורת ברחבי העולם. עיקר פועלו של הארגון בהגברת שיתוף הפעולה בין ארגונים שונים מרחבי העולם שעוסקים בבדיקת עובדות, להם מציע הארגון כנסים מקצועיים, וכן ליווי והדרכה. הארגון פרסם קוד עקרונות המיועד לארגוני בדיקת עובדות.

שיתופי הפעולה של הרשת

הארגון יוצר שיתופי פעולה עם ארגונים שונים העוסקים במידע. בשנת 2016 ביצע הארגון מיזם משותף עם קרן ויקימדיה. בשנת 2017 החלה הרשת שיתוף פעולה גם עם פייסבוק, כחלק מניסיון של פייסבוק ליצור רשת רחבה של גורמים המסוגלים לאמת תוכן ולאתר פייק-ניוז במהירות. בשנה זו פרסמה גוגל שתתחיל גם היא לבצע שיתוף פעולה קבוע עם רשת בדיקת העובדות הבינלאומית במטרה לוודא ככל האפשר שהמידע המופיע בחיפוש גוגל, ובמיוחד בחיפוש ממוקד-חדשות, יהיה אמין. גוגל הכריזה שתסייע לרשת בקיום סדנאות ומפגשי הדרכה, מימון כלים טכנולוגים לבדיקת-עובדות, וכן בגיבוש הרשת העולמית של הארגונים, כך שתהייה רלוונטית לדוברי שפות רבות. בשנת 2019 הכריזה חברת הבת של פייסבוק, אינסגרם, שתעזר ברשת כגורם הסמכות לקביעת בודקי-עובדות אמינים, ותוסיף עבורם כפתור מהיר לדירוג מידת האמינות של תוכן המפורסם ברשת החברתית.
כפועל יוצא של שיתוף הפעולה עם פייסבוק ואינסטגרם, מסתמכות הרשתות החברתיות על גורמים שקיבלו את אישור ה-IFCN על מנת לקבוע דירוג תוכן, כך שתוכן שאינו אמת ייחשף בפני פחות אנשים, ובנוסף על מנת לאתר גורמים אשר מפיצים באופן קבוע חדשות שקריות ולפעול מולם באופן מיוחד.
נכון לספטמבר 2019 בארגון חברים 56 ארגונים, כשהמרכזיים ביניהם הוא סוכנות הידיעות הצרפתית אשר 24 סוכנויות שלה במדינות שונות קיבלו את תקן ה-IFCN, וארגון Africa Check  לו 4 סוכנויות בעלות-תקן במדינות שונות. בסך הכל, כולל כל הסוכנויות השונות, מדובר על 82 מוקדים מ-39 מדינות: 8 ארגונים מהודו, 6 ארגונים מאינדונזיה וארצות הברית, 5 ארגונים מצרפת, 4 ארגונים מברזיל, 3 ארגונים מקולומביה, קניה, ניגריה, הפיליפינים וספרד, 2 ארגונים מארגנטינה, אוסטרליה, גרמניה, מקסיקו, פורטוגל, סנגל, דרום אפריקה, סרי לנקה ובריטניה, וארגון 1 מקמרון, קנדה, קרואטיה, דנמרק, יוון, הונג-קונג, אירלנד, ישראל, איטליה, ליטא, מלזיה, הולנד, נורווגיה, פקיסטן, פולין, סינגפור, טאיוואן, טורקיה, אורוגוואי, ומוקד סוכנות הידיעות הצרפתית במזרח התיכון.
נכון לספטמבר 2019 הגורם היחיד מישראל שקיבל את תו התקן של ה-IFCN הוא מיזם המשרוקית של עיתון גלובס, ובמידה חלקית פועלת בישראל גם נציגות של סוכנות הידיעות הצרפתית במזרח התיכון.
קולקס

תיאור הסוג

מיני הסוג הם עשבוניים רב-שנתיים בעלי קנה-שורש בולבוסי גדול. העלים גדולים ולעיתים ענקיים - אורכם 20 עד 150 ס"מ, וצורתם לב מאורך. בסוג כ-10 מינים, הגדלים בר באזורים טרופיים וסובטרופיים ביבשת אסיה, מהודו ועד פולינזיה.
מינים אחדים, ובייחוד קולקס הקדמונים, קרויים באנגלית Elephant Ears (אוזני הפיל), בעקבות צורת העלים ומידותיהם הענקיות.

קולקס הקדמונים

המין קולקס הקדמונים (Colocasia esculenta; שם נרדף: C. antiquorum), הקרוי בשפות רבות טארו, הוא גידול חקלאי נפוץ ובעל ערך כלכלי רב. המין נחשב לאחד מגידולי התרבות הקדומים ביותר בתחום מזרח אסיה הטרופית, שם תורבת כנראה עוד קודם לצמח האורז. כיום הוא מגודל למאכל בארצות טרופיות בכל רחבי העולם. היקף הגידול העולמי בשנת 2014 היה 10.2 מיליון טון פקעות.
הפקעת מכילה עמילן קל עיכול, והיא ראויה לאכילה רק לאחר בישול או אפיה. תהליך החימום הממושך מבטל את רעילות גבישי חומעת הסידן (calcium oxalate) המצויים בתאי הפקעות והעלים. תנאי הגידול המיטביים הם חצי צל או צל מלא והשקיה מרובה. הצמחים רגישים לקרה, ליובש ולמליחות.
בארץ ישראל, גודל המין כצמח מאכל כבר בתקופה הרומית, והוא נזכר במשנה (מעשרות ה, ח - קרקס), בתוספתא ובתלמוד הירושלמי (קלקס, קולקס, קולקוסיא). בימי הביניים היה גידול מקובל מאוד בארצות האסלאם, ומאז ועד ראשית המאה ה-20 הוא גודל לאכילה באופן מקומי ונדיר גם במקומות חמים ועתירי מים בארץ ישראל, במישור החוף ובבקעת הירדן (מאזור הכנרת ועד שטחי הגידול שבקרבת המעיינות המתוקים באזור ים המלח). כיום הוא משמש כצמח נוי בגנים מוצלים ומושקים בתחומים חמים של הארץ.

קולקס בפסיפס

עלי הקולקס הם כנראה המקור לעלי ענק המצויים בפסיפסים מהתקופה הביזנטית, שבהם הם מוצגים כמצע צמחי (כדוגמת עלה בננה) להגשת מזון לאכילה. כמעט תמיד מתואר העלה הגדול כשעל פניו פירות קיץ שונים. כך בפסיפס מאנטיוכיה שבסוריה, מכנסיית השליחים במידבא בירדן, ובישראל: בפסיפס שבשרידי המנזר העתיק בגן הלאומי כורסי ליד הכנרת, ובקפלת קבורה נוצרית ב"אל חמאם" ליד תל אצטבא בבית שאן.
בפסיפס מבית שאן מוצג בחור המסמל את חודש יולי (נרשם ביוונית בפסיפס), ובידו עלה ענק בצורת לב מחודד, ועליו פירות. גודל העלה בפסיפס הוא כשליש מגודל גוף העלם הנושא אותו. שילוב נדיר ויוצא דופן זה (בחור-עלה-חודש), מאפשר לזהות בבירור את המידות הטבעיות של העלה ולשייך אל עונת הגידול, ובכך לזהות כמעט ללא ספק כי מדובר בעלה הגדול של הקולקס. השיוך לחודש יולי מתאים כאן מאוד – זוהי התקופה החמה ביותר במהלך השנה, ובישראל מצוי בה הקולקס בשיא צימוח עליו.
שני האתרים (בית-שאן וכורסי) מתאימים גם מבחינת תנאי בית הגידול - ריבוי מים, ומיקום גאוגרפי בתחומים יותר חמים של הארץ. עדויות אלה מורות בסבירות גבוהה על אתרי גידול קולקס בשלהי התקופה הביזנטית בישראל, בסביבות הכנרת ועמק בית שאן.
שון מקפרלנד

ביוגרפיה

מקפרלנד גדל בחווה חקלאית בצפון מדינת ניו יורק ולמד בבתי ספר קתוליים. ב-1981 סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא ארצות הברית. 
שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השני של רגימנט הפרשים המשוריין השלישי בפורט בליס שבטקסס. שימש מפקד פלוגה בגדוד השלישי של רגימנט הפרשים ה-12 בגרמניה המערבית, שמשימתה פטרול בגבול עם גרמניה המזרחית בסמוך לעיר פולדה.
במהלך מלחמת המפרץ שירת במטה רגימנט הפרשים המשוריין השלישי שלחם בכווית. שימש קצין מבצעים של הגדוד השלישי וסגן מפקד הגדוד הראשון ברגימנט הפרשים הרביעי שהוצב בגרמניה ובבוסניה. 
פיקד על הגדוד השני ברגימנט המשוריין ה-63 שהוצב במקדוניה ובגרמניה. שימש קצין תכנון של כוח הקואליציה המשולב השביעי במהלך מלחמת עיראק ולאחר מכן שימש קצין אג"ם של קורפוס V בגרמניה. 
ב-2005 מונה למפקד חטיבה 1 בדיוויזיה המשוריינת הראשונה בגרמניה. תחת פיקודו נשלחו כוחות החטיבה לעיראק ובמשך 14 חודשים, פיקד על צוות קרב שלחם באזור תל עפר ובאזור רמאדי, בו ניהל מערכה ממושכת נגד כוחות הסונים מאל-קאעידה והמדינה האסלאמית. במהלך הלחימה ברמאדי בנה קואליציה עם מנהיגים מקומיים וסייע בבניית כוחות משטרה מקומיים. החטיבה איבדה בקרבות 95 חיילים ו-600 נוספים נפצעו. בתפקידו הבא שירת כראש מחלקת עיראק באגף התכנון במטות המשולבים. 
שימש מפקד הכוח המשולב על גבול ארצות הברית-מקסיקו של פיקוד צפון. שירת כסגן מפקד מרכז הזרועות השלובים וסגן מפקד המכללה לפיקוד ומטה של הצבא בפורט לוונוורת'. ב-2011 מונה לסגן ראש מטה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. 
במאי 2013 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה ומפקד בסיס פורט בליס. באוגוסט 2014 מונה למפקד הקורפוס ה-3 בפורט הוד, במסגרת זו שימש מאוקטובר 2015 עד אוגוסט 2016 כמפקד הכוח המשולב למלחמה בארגון המדינה האסלאמית בסוריה ובעיראק. הוא נבחר לרשימת טיים 100 של האישים המשפיעים ביותר בעולם לשנת 2016. 
באפריל 2017 מונה לסגן מפקד וראש מטה פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית. שירת בתפקיד עד פרישתו מהצבא במרץ 2018.
מקפרלנד בעל שלושה תארים שניים, בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת ג'ורג'יה טק, בלימודי צבא מתקדמים מהמכללה לפיקוד ומטה של הצבא ובאסטרטגיית משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. הוא נשוי ללינדה והם הורים לבן ובת.
ליובר

יהדות

היהודים מופיעים בליובר עוד בראשיתה. בית הכנסת הראשון נבנה ב-1491. בתקופת מרד חמלניצקי היהודים ברחו מן המקום ובית הכנסת נשרף על ידי הקוזקים. האוכלוסייה היהודית החלה לחזור לליובר בסוף מאה ה-17 תחילת מאה 18. שיא האוכלוסייה היה ב-1910, אז האוכלוסייה היהודית בליובר נאמדה ב-8648] שהיו יותר מ-40 אחוזים מכלל האוכלוסייה. 
בתקופת מלחמת האזרחים לאחר מהפכת אוקטובר פרצו פוגרומים ברחבי אוקראינה, בליובר נרצחו 44 יהודים, יותר ממאתיים נפצעו, מאות נשים נאנסו.

שואה ומלחמת העולם השנייה

חיילי ורמאכט נכנסו לליובר ב-6 ביולי 1941, ובמקום הוקם גטו. ב-9 באוגוסט 1941 כ-300 גברים יהודים מהעיירה נרצחו בכפר הסמוך יורובקה, ובספטמבר נרצחו כ-1,380 יהודים נוספים בסמוך לעיירה. הגטו חוסל באוקטובר 1941 בידי שוטרים אוקראינים.
צ'יפוטלה

הפקה

זני חלפניו מגוונים בגודלם ובחריפותם. עד לאחרונה הצ'יפוטלה נמכר בעיקר בשווקים של מרכז ודרום מקסיקו. הוא נקטף גם כשהוא ירוק אך כדי להגיע למצבו האידיאלי המגדלים משאירים אותו על השיח כדי שיבשיל, יקבל צבע אדום בוהק ויאבד הרבה מלחות הפרי. 
אחרי הקטיף  מועברים פלפלי הצ'יפוטלה לחדר עישון סגור ומפוזרים על רשת צלייה ממתכת. בשנים האחרונות החלו המפיקים  להשתמש במבערי גז גדולים ועצים בחדרי-עישון אטומים שבהם, אוטומטית, מתערבלים הפלפלים עם העשן במשך כמה ימים.  בסופו של דבר, הצ'יפוטלה יבשים כמו צימוקים, חריפים ומעושנים. מ-10 קילו של חלפניו מפיקים 1 קילוגרם של צ'יפוטלה.
הצ'יפוטלה נמכר בעיקר בשווקים במקסיקו וארצות הברית.

זנים

רוב הצ'יפוטלה מיוצרים בצפון מקסיקו, במדינת צ'יוואוואה. סוג הצ'יפוטלה שגדל שם מכונה מוריטה (בספרדית: תות עץ). במרכז ובדרום מקסיקו, chipis chipotle ידועים כמו צ' ילה meco, ahumado צ' ילה, או típico. בעוד moritas מ-Chihuahua הם בצבע סגול, צ 'יקו meco הוא בצבע שזוף/ אפור ומראהו הכללי כשל סיגר. צ'יפוטלה נמכר במספר תצורות: אבקה, תרמילים, או משומרים בפחית.

שימוש

במטבח המקסיקני הצ'יפוטלה משמש לעיתים קרובות כמרכיב מפתח במתכונים, כדי להקנות פיקנטיות מעודנת לתבשילים רבים: להכנת רוטבי סלסה שונים, להכנת מרינדת בשר בשילוב עם תבלינים אחרים. בדרך כלל משתמשים בתצורת האבקה, כמרכיב משני, הן במוצרים תוצרת בית והן במוצרים מסחריים, כולל כמה מותגים של רוטב ברביקיו.
חאסקובו (מחוז)

היסטוריה

האזור יושב באופן מאורגן על ידי שבטים תראקים במהלך תקופת הברונזה המאוחרת. נתגלו שרידים ארכאולוגיים ליישובים מבוצרים מהמאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 עבר האזור לשליטת האימפריה הרומית. בשלהי המאה ה-4, לאחר הפיצול באימפריה הרומית עברה החזקה על השטח לידי האימפריה הרומית המזרחית. במהלך המאה ה-8 נכבשו שטחי המחוז בידי האימפריה הבולגרית הראשונה ובעיר חאסקובו נבנתה מצודת דרכים, שהייתה חלק ממערך מצודות ההגנה של האימפריה.
בתקופת איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה נכלל האזור בשטחי האימפריה הבולגרית השנייה. במחצית השנייה של המאה ה-14 נפל האזור בידי האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשו שטחי המחוז בידי צבא האימפריה הרוסית. לאחר המלחמה נכלל האזור בשטחי המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. ב-1885 הכריז באופן חד צדדי אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה, על איחוד בין מחוז רומליה המזרחית ונסיכות בולגריה ומאז נכללים שטחי מחוז חאסקובו בבולגריה.

כלכלה

בבחינת התוצר המקומי הגולמי עולה, כי הענפים המובילים הם טקסטיל, טבק, ביגוד, תעשייה כימית, מפעלי עיבוד מזון, וחקלאות. כמו כן ידוע האזור ביקביו. בעשור הראשון של המאה ה-21 החל להתפתח גם ענף התיירות. שיעור האבטלה במחוז עומד על 7.89 אחוזים. בשטח מחוז חאסקובו עובר נתיב עורקי התחבורה מס' 4 ומס' 9 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.

דמוגרפיה

אוכלוסיית המחוז נמצאת במגמת קיטון, בעיקר בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה. בין 2004 ל-2009 עמד שיעור הקיטון השנתי הממוצע על 6 אחוזים. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה, כי 81% הם בולגרים, 11.27% ממוצא טורקי ו-6.16% הם צוענים. 82% מחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית ו-12.17% הם מוסלמים סונים.
מנטיניאה

מנטיניאה הייתה עיר יוונית במרכז הפלופונס, מתקופת יוון הקלאסית. העיר הייתה שדה מלחמה שבו נערכו שני קרבות היסטוריים מכריעים בין ספרטה לאויביה.
הקרב הראשון, בשנת 418 לפנה"ס, נערך בין הספרטאנים לבין ארגוס, אתונה, ארקאדיה, ובנות בריתם, במהלך המלחמה הפלופונסית. הקרב הסתיים בניצחונה של ספרטה, ושבירת כוחה של ארגוס.
הקרב השני נערך בשנת 362 לפנה"ס בין ספרטה ובין תבאי ובנות בריתם. הכוחות התבאיים, בהנהגתו של אפמינונדס נחלו ניצחון, אך אפמינונדס נהרג בקרב, ועם מותו כוחה של תבאי נשבר.
רמת אלחנן

רמת אלחנן היא שכונה במזרחה של העיר בני ברק. נקראת על שמו של הרב אלחנן ווסרמן שנרצח בשואה. רבה של השכונה הוא הרב יצחק זילברשטיין.

הקמת השכונה וגבולותיה

השכונה הוקמה בשנת תשל"ו 1976 על ידי הסתדרות צעירי אגודת ישראל שהקימה גם את שכונת רמת אהרן הסמוכה מספר שנים קודם לכן. בתחילת הקמתה של השכונה, סבבו אותה שיכון ההסתדרות מצפון שמרכזו היה ברחוב מצדה שבמשך השנים שונה שמו לרחוב אשל אברהם, ושיכון צה"ל ממערב, אוכלוסיות פחות דתיות, בחלוף השנים עזבו אוכלוסיות אלה את העיר. וכיום האוכלוסייה בה חרדית מגוונת. בית הכנסת בשכונה יוצא דופן, במבנה אחד שוכנים בתי כנסת בארבעה נוסחים שונים. בית הכנסת "המרכזי" בנוסח אשכנז, "קהל חסידים" שרבו הוא הרב יהודה סילמן. בית כנסת ספרדי בנוסח עדות המזרח רבו הוא הרב מסעוד בן שמעון, ובית כנסת תימני. הרב הראשי שלמה משה עמאר היה אף הוא תושב השכונה במשך עשרות שנים.
גבולות השכונה הם רחוב השומר (הרב כהנמן) במערב, כביש גהה במזרח, ואזורים תעשייתיים ומבני ציבור מצפון ומדרום. במזרח השכונה יש את פארק החי - גן חיות של העיר, שהכניסה אליו היא ללא תשלום. בקצה המזרחי צפוני, שוכנים הבניין הראשי של עזר מציון והמרכז הרפואי מעיני הישועה.
סמיואל ניקולסון

חיי

ניקולסון נולד בצ'סטרטאון, מרילנד. את שירותו במלחמת העצמאות האמריקנית (1775-1783) עשה תחילה כלוּטֶנֶנְט באונייה "בונהום ריצ'רד" תחת פיקודו של ג'ון פול ג'ונס.
ב-1777 קיבל את הפיקוד על הספינה "דולפין" וב-1778 נמסרה לפיקודו הפריגטה "דִּין". המושבות האמריקאיות, שלא יכלו להתמודד מול הצי המלכותי בקרבות סדורים, ניהלו החל מ-1775, אז הוקם הצי הקונטיננטלי, מלחמת הטרדה ימית. את מאמציהם ריכזו בלכידת אניות סוחר של האויב באמצעות אוניות הצי המלחמתי ופריבטירים, הן במימי אמריקה הן במימי אירופה. כלי השיט שנתפסו נמכרו על מטעניהם בהתאם לחוקי השלל הימי, והדבר הסב נזקים כספיים עצומים לסוחרים הבריטיים ולממשלה הבריטית גם יחד. "דולפין" ו"דין", תחת פיקודו של ניקולסון, נחלו במלחמת הטרדה זו ניצחונות מרשימים, והוא עצמו זכה לשבחים מן הוועדה הימית (Naval Committee) שניהלה את הצי.
ב-1794, עם הקמתו מחדש של הצי המלחמתי (שפורק בסוף המלחמה בשל קשיי תקציב), הועלה ניקולסון לדרגת קפטן. הוא פיקח על בנייתה של הפריגטה קונסטיטושן, אחת משש הפריגטות הראשונות של הצי האמריקני, וב-1797 מונה למפקדה הראשון. את שירותה המבצעי הראשון עשתה האונייה ללא השגים מיוחדים במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1798-1800). במאי 1799 הועבר הפיקוד על האנייה לידי קפטן סיילס טולבוט, וניקולסון מונה למפקד מספנת הצי בבוסטון של הצי.
ניקולסון מת בצ'ארלסטאון, מסצ'וסטס, ב-28 בדצמבר 1811.
סימפוניות פריז

סימפוניות פריז הן הכינוי שניתן למספר סימפוניות של המלחין פרנץ יוזף היידן,  אשר נכתבו בין השנים 1785-1786. 
בשנת 1780 היה היידן כבר מלחין פופולרי מאוד, ומצליח. בעקבות הצלחתו, ביקש ממנו בשנת 1785 המוסד הפריזאי "האגודה של התא האולימפי" לכתוב סדרה של שש סימפוניות. היידן נעתר לבקשתם וכתב את הסימפוניות, אשר ממוספרות בסימפוניות 82-87 ברשימת הסימפוניות לפי הובוקן. סימפוניות אלו נכתבו בין השנים 1785-1786. סימפוניות פריז נודעו באיכותן הגבוהה וברף הגבוהה שהיידן הציב להן. סדרת סימפוניות זו היא מן הסימפוניות הראשונות אשר לא הוזמנו מן החצר אשר העסיקה את היידן, אלא יצירות אשר נכתבו לפי הזמנה, ופתחו צוהר לקראת הזמנות רבות אשר יקבל היידן בעתיד. אחת מן הסימפוניות הללו היא הסימפוניה מס' 85 בסי-במול מז'ור, שנודעת בכינויה "המלכה". המלכה מרי אנטואנט שמעה את הסימפוניה הזו ומאוד התלהבה ממנה, ולכן ניתן לסימפוניה הזו הכינוי הזה.

סימפוניה מספר 82 בדו מז'ור ("הדב") 1786

כינוי הסימפוניה "הדב" ניתן לה שנים רבות מאוחר יותר. הפרק האחרון, הכולל צלילי דרון אשר מזכירים מוזיקה לחמת חלילים, עובד יחד עם כל הסימפוניה לפסנתר, ולחוברת אשר יצאה לאור קראו "ריקוד הדב". עיבוד זה נועד ללוות ריקוד דובים - בידור חוצות אשר היה פופולרי באותה עת.
הסימפוניה כתובה להרכב הכולל חליל, שני אבובים, שני בסונים שתי קרנות\חצוצרות, טימפני וכלי קשת. בשני כתבי יד שקיימים לסימפוניה, התזמור כולל קרנות באחד, וחצוצרות באחר. לרוב נהוג לבצע אותה עם קרנות וחצוצרות גם יחד. למרות מספורה של הסימפוניה, היא האחרונה אשר נכתבה בסדרת סימפוניות זו.

סימפוניה מספר 83 בסול מינור ("התרנגול") 1785

כינויה של סימפוניה זו דבק בה, משום שהמוטיב של הנושא השני בפרק הראשון, הזכיר למאזינים בני התקופה את תנועות הראש של תרנגול.

סימפוניה מספר 84 במי-במול מז'ור 1786

הסימפוניה נכתבה ב-1786 באחוזת אסתרהאזי וביצוע הבכורה היה ב-1787 בפריז. הרכב הסימפוניה הוא: חליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, טימפני וכלי קשת.

סימפוניה מספר 85 בסי-במול מז'ור ("המלכה") 1785

הסימפוניה כונתה בשמה כבר סמוך לזמן ביצועה, והוא ניתן לה משום שהיא הייתה החביבה ביותר על המלכה מרי אנטואנט. לעיתים ניתן לסימפוניה הכינוי הארוך יותר "מלכת צרפת". הרכב הסימפוניה הזו הוא שני חלילים, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות וכלי קשת.

סימפוניה מספר 86 ברה מז'ור 1786

הרכב הסימפוניה הוא: חליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני וכלי קשת.

סימפוניה מספר 87 בלה מז'ור 1785

הרכב הסימפוניה הוא: חליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, טימפני וכלי קשת.
אלדרשוט

היסטוריה

מקור שם העיירה נלקח מהמונח באנגלית עתיקה; "אלדר הולט" (Alber-Holt), עץ אלנוס מת, זאת ככל הנראה בהתייחסות לעצי האלנוס הרבים המאפיינים את האזור. העיירה מוזכרת עוד במאה ה-11, ובמאה ה-17 היא מוזכרת בתור עיירת שוק, היא נותרה יחסית אלמונית עד למאה ה-19 בלב אזור רחב ושומם בלתי כשיר לעיבוד חקלאי.
בשנת 1854 בזמן מלחמת קרים הוקם סמוך לעיירה מחנה אלדרשוט, שהיה לבסיס האימונים הקבוע הראשון של הצבא הבריטי. הקמת המחנה הביאה לפריחה בעיירה, כך היא גדלה מ-875 תושבים בשנת 1851 לכדי 16,000 ב-1861 (מהם כ-9,000 אנשי צבא). מאז ועד היום מזוהה העיירה במיוחד עם הצבא הבריטי אשר רבים מתושביה משרתים בו, היא אף מכונה "הבית של הצבא הבריטי".
תחנה מרכזית מודיעין

מבנה התחנה

התחנה ממקומת מפלס אחד מתחת לכיכר התחבורה עצמה.
התחנה כוללת 8 רציפים בינעירוניים, מתחם על הקו וקפיטריה בהפעלת "קופיקס" אשר נגישה גם לקונים אשר נמצאים מחוץ לתחנה.

היסטוריה

התחנה הוקמה על ידי החברה הכלכלית של מודיעין בין 2014 למאי 2017. במקור התחנה הייתה אמורה להיפתח במאי 2016, אך בפועל הפתיחה נדחתה ביותר משנה ליולי 2017.
הפעלת התחנה מהווה את השלב האחרון בהקמת "כיכר התחבורה". לפניו נפתחו תחנת הרכבת מודיעין מרכז, קניון עזריאלי מודיעין והכיכר עצמה המהווים חלק אינטגרלי מהמתחם בנוסף לתחנה המרכזית.
הכנה לחיבור בין תחנת הרכבת לתחנה המרכזית בוצעה כבר עוד לפני תכנון בניית התחנה המרכזית בעת בניית תחנת הרכבת מודיעין מרכז. ההכנה כוללת מבואה גדולה אשר הייתה מיועדת לשימושי מסחר, בפועל מבואה זו אינה פעילה.
עם פתיחת התחנה בוצע ארגון מחדש של הקווים הפנימיים במודיעין. הקווים הסיבובים הקודמים בוטלו ובמקום נפתחו קווים דו כיווניים.