עצבי הגולגולת

מקור השם

העצבים הגולגולתיים נקראים על שם תפקודם. למשל, עצב הריח (Olfactory nerve -I) אחראי על חוש הריח, ועצב הפנים (Facial nerve VII) אחראי על עצבוב מוטורי של שרירי הפנים. בתחומי מחקר רבים בעבר, שימשה הלטינית כלינגואה פרנקה. כלומר, שפה מגשרת בין דוברי שפות שונות (כמו אנגלית, צרפתית או ספרדית בימינו). כך גם בחקר האנטומיה, בזמן התיעוד הראשון של העצבים הגולגולתיים הייתה זו הלטינית או לפעמים היוונית. לכן, עד היום מתבצע שימוש יומיומי בשמות ובמונחים הלטינים כמו למשל העצב IV Trochlear, שנקרא בעברית הסליל, נקרא לפי המבנה שלו מפני שהוא מספק עצבוב לשריר שמחובר לגלגלת העין (ביוונית: trochlea).
העצבים הגולגולתיים ממוספרים כך שהעצב המקורי ביותר (קדמי-עליון או Rostral) יהיה הראשון, והעצב הזנבי ביותר (אחורי תחתון או Caudal) יהיה האחרון. אם נבצע נתיחה של אדם, שבה נפתח את הגולגולת ונביט על חלל הגולגולת במנח עליון (Superior), נוכל להבחין בעצבים על פי סדרם כך שעצב I הוא הקדמי והעליון ביותר ומאידך עצב XII עמוק מאוד ונמצא אותו בתוך נקב העורף הגדול (Foramen magnum).
לעצבים הגולגולתיים מסלולים בתוך ומחוץ לגולגולת. המסלולים הפנימיים נקראים "תוך-גולגולתיים" (intracranial) ואילו החיצוניים "חוץ-גולגולתיים" (extracarnial). בנוסף, ישנם חורים או תעלות שמהם יוצאים העצבים אל החלל החוץ-גולגולתי שנקראים "נקבים" (Foramina). כאמור, כל העצבים הגולגולתיים זוגיים לכן מסלולים וחורים אלה נמצא בשני צידי הגולגולת, ימין ושמאל, מבפנים ומבחוץ.

המסלול התוך-גולגולתי

גופי התאים מקבלים מידע מקליפת המוח. תאי עצב שנמצאים בקליפת המוח מעצבבים את גופי התא של העצבים הגולגולתיים כך שהם משפיעים על גרעינים שנמצאים בשני צידי גזע המוח. מצב זה גורם לכך שגופי התא של העצב הגולגולתי בצד ימין לדוגמה, מושפעים משני צידי קליפת המוח. אם נוצרת פגיעה בצד אחד של קליפת המוח עדיין נוכל לשלוט או לקבל מידע מהשריר או החיישן הפגוע. אולם, בשרירי ההבעה בכל זאת יתרחש שיתוק מפני שחלק מהעצבים משפיעים בעיקר על הצד הנגדי.

הגרעינים

גופי התאים של כל עצב גולגולתי מרוכזים בגרעין אחד או יותר בגזע המוח. לגרעינים אלה יש חשיבות רבה ביחס להפרעות בעצבי הגולגולת. נזק לגרעינים אלה כתוצאה משבץ או טראומה יכול לפגוע בענף אחד או יותר של העצבים. הגרעינים נמצאים בשלושה מקומות: המוח האמצעי, המוח המוארך והפונס. במוח האמצעי נמצאים הגרעינים של העצב מניע העיניים (III) ועצב הסליל (IV). בפונס נמצאים הגרעינים של העצב המשולש (V), העצב המצדיד (VI), עצב הפנים (VII) ועצב השמיעה ושיווי המשקל (VIII). במוח המוארך נמצאים הגרעינים של עצב הלשון והלוע (IX), העצב התועה (X), עצב הלוואי (XI), ועצב תת-הלשון (XII). מתוך הגרעינים האלה יוצאים האקסונים מגזע המוח.

מסלול העצב החוץ-גולגולתי

בתמונות הבאות ניתן לראות בתרשים את יציאת העצבים הגולגולתיים מהמערכת העצבים המרכזית אל החלק החיצוני של הגולגולת.

תפקיד העצבים

העצבים הגולגולתיים מספקים עצבוב תחושתי ותנועתי בעיקר לראש ולצואר. העצבוב התחושתי כולל גם עצבוב תחושתי כללי (general sensation) כמו חום/קור ומגע, וגם עצבוב תחושתי מיוחד כמו טעם, ריח, שיווי משקל ושמיעה.

ריח

עצב הריח מעביר את חוש הריח.
חוש הריח הוא החוש העתיק ביותר בגוף. אף על פי שאנו משתמשים בו פחות מבעלי חיים אחרים, הוא מאוד דומיננטי ובעל השפעה על חוש הטעם והמידע שאנו מקבלים מהסביבה.
נזק לעצב זה יכול לגרום לחוסר יכולת להריח (anosmia), הפרעה לחוש הריח (parosmia), או להפרעה ואפילו חסר בתחושת הטעם. אם יש חשד לשינוי בחוש הריח, כל נחיר נבדק עם חומרים בעלי ריחות מוכרים לנבדק כמו קפה, פירות או בושם. כך יוכל האדם לדעת האם חוש הריח שלו נפגע. בנוסף, הרחה אינטנסיבית של כימיקלים, כמו למשל אמוניה, יכולים להפעיל חיישני כאב (קולטני אזעקה) שמעבירים מידע למוח דרך שלוחות של העצב המשולש שנמצאות בחלל האף.

ראייה

עצב הראייה מעביר את תחושת הראייה.
נזק לעצב זה יפגע בראייה. פגיעה בראייה תלויה בנקודת הפציעה. ישנה פגיעה שבה הראייה בצד ימין או שמאל בשתי העיניים תפגע (המיאנופסיה הומונימית - homonymous hemianopsia), או, בשונה מהמיאנופסיה הומונימית שבה נפגע אותו צד בשתי העיניים, יכולים להיפגע החלקים החיצוניים של שדה הראייה (ביטמפוראל המיאנופסיה-bitemporal hemianopsia) אם נפגעת תצלובת הראייה במוח. בדיקת ראייה יכולה להתבצע על ידי מספר בדיקות שונות, על ידי בדיקת שדה הראייה, או על ידי בדיקת הרשתית על ידי אופטלמוסקופ, בתהליך שנקרא אופטלמוסקופיה. בדיקת שדה הראייה נעשית כדי לבדוק פגיעות מבניות בעצב הראייה או בהמשך מסלול הראייה.

הזזת העין

העצב מניע העיניים, עצב הסליל, והעצב המצדיד מעצבבים את השרירים שמזיזים את העיניים.
נזק לעצבים אלה יכול להשפיע על גלגל העין. נזק יכול להיגרם לשתי העיניים או רק לעין אחת כאשר כנראה יקרה כפל ראייה (diplopia) מפני שתנועות העיניים אינן מתואמות אחת עם השנייה. בדיקה של עצבים אלה יכולה להיות על ידי בדיקה כיצד העיניים עוקבות אחר עצם בכיוונים שונים. עצם זה יכול להיות אצבע או עיפרון, בדיקה זו מבוצעת על ידי הנעת העצם לכיוונים שונים כדי לבדוק את מהירות העקיבה של העיניים. אם העיניים אינן מתפקדות ביחד, נראה שנגרם נזק לעצב או לגרעין של אחד העצבים שמעצבבים את השרירים שאחראיים לתנועת העיניים.
נזק לעצב הסליל יכול לגרום לכפל ראייה כאשר העין מבצעת תנועת קירוב והרמה. התוצאה תהיה שהעין אינה יכולה לזוז מטה או פנימה בצורה נכונה. בעיה זו מתרחשת כתוצאה מלקות בשריר האלכסוני העליון, שמעוצבב על ידי עצב הסליל. נזק לעצב המצדיד גם יכול לגרום לכפל ראייה. כפל ראייה יכול להיגרם כתוצאה מלקות בשריר הישר הצידי, שמעוצבב על ידי עצב זה.

תחושה בפנים

עצב המשולש מספק עצבוב תחושתי לעור הפנים וגם עצבוב תנועתי לשרירי הלעיסה.
בעיות בעצב זה יכולות לגרום לכאבים עזים בפנים למשל, כאב עצבי של עצב המשולש- trigiminal neuralgia, וכאב ראש מקבצי. כאבים בפנים כתוצאה מעצב זה נפוצים מגיל המעבר ובעיקר לאחר גיל 60, הוא מתבטא בעיקר בכאבי פנים חזקים מאוד שמתפשטים באזור שמעוצבב על ידי השלוחות של הלסת עליונה והתחתונה של עצב זה. כלומר, באזור הלסתות ואמצע הפנים.

הזזת שרירי הפנים

עצב הפנים מספק עצבוב תנועתי לשרירי ההבעה, עצבוב תחושתי מיוחד ללשון לצורך העברת תחושת הטעם ועצבוב פאראסיפטתי לבלוטת תת-הלשון ובלוטת תת-הלסת.
פגיעה בעצב זה יכול להתבטא בשיתוק של שרירי ההבעה (שיתוק פנים- facial palsy), שיכולה להתבטא בחוסר יכולת להזיז צד אחד של הפנים או את שני הצדדים. אם נפגע אחד הענפים הסופיים של העצב יכול להיגרם נזק קטן יותר לשרירי ההבעה שיתבטא בשיתוק או פגיעה במספר שרירים קטן יותר (שיתוק על שם בל-Bell's palsy). אם עצב הפנים נפגע רק בצד אחד של הפנים, תוכל עדיין להתבצע הרמה של הגבות וקימוט המצח בצד זה. הסיבה לכך היא ששריר המצח מעוצבב על ידי עצב הפנים משני הצדדים כך שאם נוצרת פגיעה באחד מהם השני יפצה על חוסרו של האחר. שיתוק בשרירי ההבעה מתרחש בדרך כלל בצד אחד של הפנים, והוא מעיד על פגיעה בצד הנגדי לו במוח.

שמיעה ושיווי משקל

עצב השמיעה ושיווי המשקל מספק עצבוב תחושתי לחוש השמיעה ולשיווי המשקל.
עצב זה מתפצל לשני עצבים, פרוזדורי ושבלולי. החלק הפרוזדורי אחראי על עצבוב תעלות האוזן והצינור הקשתי של האוזן הפנימית. מבנים אלה אחראיים על שיווי המשקל ויש להם תפקיד חשוב ברפלקס הפרוזדורי-עיני (vestibuloocular reflex), רפלקס זה מאפשר לנו להתמקד בעצם מסוים בעת תנועת הראש או הגוף על ידי הזזת העיניים בהתאם. העצב השבלולי מעביר מידע מהשבלול, שמאפשר לאדם לשמוע קול.
כאשר העצב הפרוזדורי נפגע, יכולה להיגרם תחושת סחרחורת וניסטגמוס (תנועה מהירה של העיניים) במיוחד כאשר העיניים מופנות קדימה. ניתן לבדוק את תפקוד העצב הפרוזדורי על ידי בדיקת הרפלקס הפרוזדורי-עיני (caloric reflex test). בדיקה זו כוללת הזרמת מים חמים או קרים דרך תעלת הקול החיצונית ובו בזמן בדיקת תנועת העיניים. החום והקור של המים ישפיעו על תפקוד העצב וכתוצאה מכך גם על תנועת העיניים. פגיעה בעצב השבלול יכולה לגרום לפגיעה חלקית בשמיעה או לחירשות באוזן הפגועה.

תחושה בחלל הפה, טעם, ריור

רוב הסיבים של עצב הלשון והלוע הם תחושתיים, ומספק עצבוב תחושתי ללוע התחתון ולחלק האחורי של הלשון. בנוסף, עצב זה מספק עצבוב פאראסימפטתי לבלוטת מיצד האוזן שהיא בלוטת רוק מרכזית בפה.
בעת פגיעה של אחד מעצבי הלשון והלוע (כאמור, ישנם שני עצבים גולגולתיים. אחד בכל צד), לא יתרחש רפלקס הקאה בעת נגיעה בלוע בצד הפגוע. אולם, בעיה זו עשויה להעיד גם על פגיעה בעצב התועה.

העצב התועה

העצב התועה מספק עצבוב פאראסימפטתי לאיברי הבטן והאגן חוץ מלבלוטת יותרת הכליה. בנוסף לכך, הוא מעצבב שרירים שאחראים על הזזת בית הקול.
חוסר תפקוד של העצב התועה יגרום לאיבוד העצבוב הפאראסימפטתי למבנים רבים בגוף. תוצאות קשות של פגיעה בעצב זה עשויים להיות עליה בלחץ הדם ובקצב הלב. פגיעה בעצב זה בלבד היא נדירה. אולם צרידות לדוגמה, עשויה להעיד על פגיעה בעצב התועה מפני שנוצרת פגיעה בשריר הקריקוטיירואיד שהוא אחד מהשרירים שאחראים על הזזת בית הקול.
בדיקת התפקוד של העצב התועה יכולה להתבצע על ידי בדיקת היכולת לשתות נוזלים. שיעול ופגיעה ביכולת לבלוע (דיספגיה) יכולים להעיד על פגיעה בו.

הרמת הכתף וסיבוב הראש

עצב הלוואי מעצבב את שריר הטרפז ושריר הסטרנוקיילודמאסטואיד (sternocleidomastoid muscle). אלה שרירים מרכזיים בסיבוב הראש, כיפופו והרמת הכתף.
פגיעה בעצב הלוואי עשויה לגרום לפגיעה בשריר הטרפז. ניתן לבדוק זאת על ידי הרמת הכתפיים. אם עצם השכם תצא החוצה ממיקומה למצב שנקרא "winged scapula" ניתן להניח ששריר הטרפז נפגע. כמו כן, בעת חולשה בהרמת הכתף תוצאה מפעולה רק של השריר מרים הכתף ניתן להבחין בבעיה בעצב זה.

הזזת הלשון

עצב תת-הלשון אחראי על עצבוב שרירי הלשון החיצוניים והפנימיים, הוא עצב ייחודי מפני שהוא מגיע משני החצאים של קליפת המוח התנועתית.
נזק לחלק התנועתי התחתון של העצב זה עשוי לגרום לפרכוסים או דלדול של שרירי הלשון. כאשר נזק לחלק התנועתי העליון של העצב לא יגרמו לתופעות אלה, אלא רק לחולשה של השרירים. כאשר העצב נפגע תיווצר פגיעה בצד אחד של הלשון ובעת ניסיון להוציא את הלשון החוצה מחלל הפה הוא ימשך לצד הפגוע.

בדיקה

רופאים, נוירולוגים ובעלי מקצוע פרא-רפואי עשויים לבצע בדיקה של העצבים הגולגולתיים כחלק מבדיקה עצבית של העצבים הגולגולתיים. בדיקה זו כוללת שורת בדיקות לכל עצב, כאשר העצב הראשון שנבדק הוא עצב הריח ולאחריו שאר העצבים על פי סדרם. בקיאות בתפקוד ומיקום העצבים הגולגולתיים היא בעלת תפקיד חשוב לבדיקה זו מפני שהיא עשויה להעיד על פגיעה בחלק מסוים של גזע המוח.
לאחר בדיקת עצב הריח, ממשיכה הבדיקה בהתבוננות במטופל, פגיעה בעצבים הגולגולתיים עשויה לגרום לעיוותים בפנים ופזילות. בדיקת העיניים מתבצעת על ידי בדיקת סנלן. בדיקת שדה הראייה מבוצעת על מנת לבדוק פגיעה בעצב הראייה או כדי לבדוק האם יש ניסטגמוס על ידי בדיקת העקיבה של העין אחרי עצם זז. מתבצעת בדיקת תחושה בפנים, והמטופל מתבקש להזיז את שרירי הפנים ולבצע תנועות שונות של הפנים כמו הרמת הלחיים. לאחר בדיקת הרמת הכתפיים וסיבוב הראש, נבדקת תנועת הלשון על ידי בדיקה האם המטופל מסוגל לבצע פעולות שונות של הלשון כמו הוצאת הלשון החוצה.

לחץ על העצב

עליה בלחץ התוך-גולגולתי כתוצאה מדימום תוך-גולגולתי או גידול עשויים לגרום ללחץ על העצבים הגולגולתיים. עצבים אלה בדרך כלל הראשונים לסבול מפגיעות שונות במוח, הסיבה לכך נובעת מהרגישות הגבוהה של עצבים אלה ללחץ. מונו-נוירופתיה (פגיעה עצבית של עצבים פריפריאליים) של עצב הגולגולתי עשוי לעיתים להיות הסימפטום הראשון של סרטן בתוך הגולגולת או בבסיס הגולגולת.
עליה בלחץ התוך-גולגולתי עשוי לגרום להתנפחות של עצב הראייה ולחץ שלו על כלי הדם שיכול לגרום לבצקת ראש עצב הראייה עקב יתר לחץ תוך-גולגולתי (פפילואדמה -papiloedema). גידול סרטני בבלוטת יותרת המוח עשוי לגרום ללחץ על העצבים. לחץ זה עשוי להיכנס אל הגת המחילתית (cavernous sinus), ללחוץ על העצב מניע העיניים העצב הסליל והעצב המצדיד שיכול לגרום לכפל ראייה ופזילה.
כאבי פנים כתוצאה מלחץ על העצב המשולש נגרם כתוצאה מלחץ של העורק המוחי העליון (superior cerebellar artery - אחד העורקים שמספקים דם למוח הקטן). בנוסף, יכול להיווצר גידול בין הפונס למוח המוארך שילחץ על עצב הפנים ועצב השמיעה ושיווי המשקל שיכול לגרום לחוסר שמיעה באוזן של הצד הפגוע.

שבץ

סתימה של עורק שמספק דם לעצבים או לגרעינים שלהם יגרום לפגיעה בעצבים אלה. אם מתרחש שבץ במוח האמצעי, בפונס, או במוח המוארך, עצבים גולגולתיים מסוימים יכולים להיפגע ולגרום למספר תופעות, כמו חוסר יכולת להזיז את שרירי ההבעה, שיכולות לעזור להבין היכן התבצעה הפגיעה ואיזה עצב אינו מתפקד כראוי. פקקת (תרומבוזיס), כמו פקקת בגת המחילתית (cavernous sinus), משפיעה על עצב הראייה, העצב מניע העיניים, עצב הסליל, הענף האופטאלמי של העצב המשולש והעצב המצדיד.

דלקת

דלקת יכולה להיגרם כתוצאה מזיהום, לדוגמה וירוס, או לקרות באופן ספונטני. דלקת של עצב הפנים יכולה לגרום לשיתוק על שם בל.
טרשת נפוצה, תהליך דלקתי שגורם לאיבוד ציפוי המיאלין העוטף אל העצבים הגולגולתיים, עלול לגרום לעצבים לאבד את היכולת להעביר מידע וכתוצאה מכך לפגיעה עצבית קשה. לעיתים נדירות יותר, גם דלקות אחרות יכולות לגרום לפגיעה בעצבים הגולגולתיים כמו: סרקואידוזיס, שחפת, ודלקות עורקים כמו מחלת וגנר.

אחר

טראומה לגולגולת, מחלות עצמות (כמו מחלת פאג'ט של העצם) ופגיעה בעצב כתוצאה מסיבוך בניתוח יכולים לגרום לפגיעה בעצבים אלה.

היסטוריה

העצבים הגולגולתיים מוספרו על ידי קלאודיוס גלנוס כבר לפני יותר מ-2000 שנה. עד היום משתמשים במספור זה, מהחלק המקורי לחלק הזנבי.

מחלוקת לגבי עצב גולגולת 0

העצב הטרמינאלי, שנקרא לעיתים קרובות גם עצב אפס, בדרך כלל מודר מהספרות הרפואית אף על פי שהוא תואר כבר לפני כמאה שנה. עצב זה נמצא לראשונה אצל כרישים כבר בשנת 1878, אך הוא קיים גם אצל בני אדם ויונקים אחרים. למרות זאת, הוא נשאר במידת מה שנוי במחלוקת. מחקרים רפואיים הראו כי עצב זה נפוץ במוחם של עוברים, תינוקות וגם במוחם של מבוגרים. האקסונים של עצב זה יוצאים מהגנגליון כשהם אינם עטופים במיאלין. מחקר נוסף מצא כי העצב הטרמינאלי מגרה שחרור של הורמון מחלמן. מחקר אחר מצא כי העצב הטרמינאלי מהווה מקלעת (plexus) מיקרוסקופית של סיבים חסרי ציפוי מיאלין באונות המצחיות. מחקר זה תומך במחקרים אחרים שטוענים כי עצב זה נפוץ במוחם של בני אדם.

חיות אחרות

עצבי גולגולת קיימים גם בחולייתנים אחרים וחיות בעלות שפיר עוברי.
בחיות ים ובדו חיים עצב הלוואי ועצב תת-הלשון אינם נמצאים בפני עצמם. עצב הלוואי קיים יחד עם העצב התועה, תפקידו של עצב תת-הלשון מתחלק בין מספר עצבים שדרתיים.