ג'ורג' קיוקור

תחילת הדרך

קיוקור נולד בעיר ניו יורק לזוג מהגרים יהודים מהונגריה. בהיותו נער הוקסם מן התיאטרון ונהג לראות הצגות רבות. בתום לימודיו התיכוניים החל להיכנס לעולם התיאטרון. הוא השיג עבודה כעוזר של מנהל במה בלהקת תיאטרון בשיקגו. אחרי שצבר שלוש שנות ניסיון ייסד להקת תיאטרון משלו, במדינת ניו יורק (1920), שם שהה שבע שנים. לאחר מכן שב לברודוויי, שם עבר כבמאי. כשהוליווד החלה לגייס כשרונות מברודוויי לסרטים בעלי פסקול, קיוקור נענה לקריאתם ועבר להוליווד בשנת 1929. עבודתו הראשונה שם הייתה כמנהל דיאלוגים באולפני פרמאונט, בין השאר בסרט המלחמה "במערב אין כל חדש". משם הוא שימש כבמאי שותף בשלושה סרטים, בטרם ביים את סרטו הראשון, "Tarnished Lady". הוא עזב את פרמאונט לאחר חילוקי דעות מקצועיים, אשר גרמו לפיטוריו.

במאי של נשים

מכאן הוא הלך לעבוד עם דייוויד או. סלזניק באולפני "RKO Pictures" ומשם הקריירה שלו החלה לפרוח, כשביים שורה של סרטים מרשימים ומצליחים כמו "הוליווד באיזה מחיר?", שהייתה הגרסה הראשונה ל"כוכב נולד", שקיוקור עתיד לביים, "הטובים מאיתנו", על פי המחזה המצליח של סומרסט מוהם, "ארוחת ערב בשמונה", "נשים קטנות" על פי הרומן הנודע של לואיזה מיי אלקוט, "שיר ערש", "סילביה סקרלט" ו"רומיאו וג'ולייט". בנוסף ביים עוד שני עיבודים קולנועיים לסופרים בני המאה ה-19: "דייוויד קופרפילד" של צ'ארלס דיקנס ו"הגברת עם הקמליות" של אלכסנדר דיומא הבן. בהמשך המשיך לביים סרטים בעלי אוריינטציה נשית, דבר שקנה לו שם של במאי של נשים. קיוקור התרעם מן הגדרה זו, אולם לא שינה את עורו, והמשיך לביים קומדיות קלילות מפס הייצור של הוליווד שבהם מוצגות נשים חזקות ואסרטיביות. כדוגמת: "חופשה", הנשים" ו"סיפור פילדלפיה" שהביא לו מועמדות לפרס האוסקר על הבימוי. קיוקור אהב לעבוד במיוחד עם קתרין הפבורן. הם שיתפו פעולה יחד בעשרה סרטים במשך 47 שנים, כשהבולטים שבהם, לצד "סיפור פילדלפיה", היו הסרטים בהם הפבורן שיחקה לצד חברה לחיים, ספנסר טרייסי: ב"שומר הלהבה", "צלע האדם" ו"פאט ומייק".

"חלף עם הרוח"

לאור הצלחות סרטיו והעיסוק שלו בנשים, המפיק סלזניק שכר את קיוקור ב-1937 לביים את הגרסה הקולנועית לספרה של מרגרט מיצ'ל, "חלף עם הרוח", אשר רוב דמויותיו הן נשים. קיוקור כבר החל לעבוד כבמאי בסרט "הקוסם מארץ עוץ" אך עזב לטובת "חלף עם הרוח" כאשר החלה ההפקה (בעוד שבסרט "הקוסם מארץ עוץ" החליף אותו הבמאי ויקטור פלמינג). קיוקור עמל במשך שנתיים על ההכנות לצילומי הסרט, הנחשב בזמנו להפקה גרנדיוזית, ובין השאר גם בהדרכת שתי השחקניות הראשיות של הסרט: ויוויאן לי ואוליביה דה הבילנד. סלזניק, שלא היה מרוצה מגישתו האומנותית העצמאית של קיוקור, פיטר אותו פחות משלושה שבועות לאחר תחילת הצילומים, ושוב היה זה ויקטור פלמינג שהחליפו כבמאי, בעוד קיוקור המשיך להדריך את לי ודה הבילנד מחוץ לסט הצילומים. בתוצאה המוגמרת מופיעות 17 דקות בבימויו של קיוקור בפתיחת הסרט, מתוך 33 דקות שהספיק לצלם טרם פיטורו. כשהסרט יצא לאקרנים, הוסר שמו של קיוקור מכותרות הפתיחה, וכל הקרדיט על הבימוי הלך לפלמינג.

מסרטיו המאוחרים

ב-1964, לאחר שורה ארוכה של קומדיות נוסחתיות, ביים קיוקור את סרטו הידוע מכל - "גברתי הנאווה", עיבוד קולנועי למחזה המצליח של ג'ורג' ברנרד שו על במות ברודוויי. הסרט זכה בשמונה פרסי אוסקר, כולל פרס הבימוי, בו זכה קיוקור, לאחר ארבע מועמדויות קודמות לפרס ("נשים קטנות", "סיפור פילדלפיה", "חיים כפולים" ו"רק אתמול נולדה").
ב-1972 ביים סרט טלוויזיה בשם "Love Among the Ruins" בהשתתפות שניים מגדולי השחקנים: קתרין הפבורן ולורנס אוליבייה. סרט זה זכה בשישה פרסי אמי, ובניהם פרס הבימוי לקיוקור ולשני שחקניו הראשיים.
בין סרטיו המאוחרים נמנים "דו"ח צ'פמן" עם שלי וינטרס וג'יין פונדה, "חיים משלה", "זה צריך לקרות לך", "מפגש בוואני", קומדיה מוזיקלית בשם "הבה נתאהב" בו מככבת מרילין מונרו, "ג'סטין", דרמה שעסקה במלחמת העולם השנייה ו"מסעותי עם דודתי", על פי ספרו של גרהם גרין. סרטו האחרון היה הדרמה "עשירים ומפורסמים" (1981), שהיה סרט הבכורה של השחקנית מג ראיין.