google/wiki40b huggingface dataset:
פלאפל הזקנים

פלאפל הזקנים היא פלאפליה פופולרית ותיקה הממוקמת בשכונת ואדי ניסנאס בחיפה ברחוב הוואדי ונחשבת לאחת מחנויות הפלאפל הטובות בישראל. המסעדה מופיעה במשך שנים ברשימות עשר הפלאפליות הטובות ביותר בישראל. שמה של המסעדה ניתן לה על שם שני מייסדיה.

היסטוריה

המסעדה נוסדה ב-1950 על ידי זוג אנשים מבוגרים תושבי הואדי, ג'ורג' ונג'לה עפארה, והיא התמקדה במכירת מנה בסיסית של פלאפל שכללה פיתה עם סלט ירקות, מלפפון חמוץ וסלט כרוב. על המסעדה לא הונח מעולם שלט עם שם החנות. התושבים הערבים קראו למקום "נג'לה" על שם האישה. היהודים שקנו בה נהגו להגיד "נלך לזקנים", ושם זה נדבק למקום. הזוג השתמש במתכון סודי לייצור הפלאפל, ונהג לכבד כל קונה בכדור פלאפל חם עם טחינה.
בעת פתיחתה הייתה המסעדה קטנה מאד, למעשה דוכן שיש בכוך, בעלי המסעדה גרו בקרבת המקום בסמטה צמודה. העיסה הוכנה בביתם והטיגון נעשה במסעדה, שירות איטי הביא להשתרכות תור ארוך ברחוב, והיא נסגרה מדי יום בשעה 13:00 או כאשר נגמרה העיסה (מה שקרה קודם). פרסומה של המסעדה הביא אליה לקוחות שהגיעו במיוחד מהמרכז ומהגליל. בשנת 1984 החליטו הבעלים לפרוש ומכרו את הדוכן לבעליה הנוכחי עפיף סבית שהיה לקוח שלהם. הוא רכש מהם גם את המתכון הסודי. סבית קיבע את שם המקום כששם בחזית המסעדה שלט "פלאפל הזקנים" בנוסף לשם "נג'לה".
סבית הרחיב את המסעדה, בנה מטבח שבו הוא מכין את העיסה והרחיב את שעות הפתיחה של החנות עד שעות הערב, הוא המשיך את המסורת של קודמיו ומקבל פני כל קונה בכדור פלאפל עם טחינה. בנוסף הרחיב קצת את הגיוון והוסיף גם קובה בורגול במילוי בשר וצנוברים. הדוכן נמצא בתוך המסעדה, לרשות המעדיפים לאכול במקום עומדים כיסאות בר גבוהים ודלפק צר הצמוד לקיר.
מול פלאפל הזקנים הוקם בשנת 1984 עסק מתחרה - "פלאפל מישל" המתחרה עם הזקנים על תואר הפלאפליה הטובה בחיפה (ובישראל). 
בתחילת שנות ה-2000 הוקם סניף בשם "סביח ופלאפל הזקנים" ברחוב מוריה (ליד הכניסה לכרמליה) ופעל בשם זה כמה שנים. העסק עדיין קיים אבל כבר אינו סניף של פלאפל הזקנים.
דוד בונדי

דוד בונדי (נולד ב-1947) הוא מנהל ישראלי. בין השאר היה מנכ"ל הסניף הישראלי של חברת השילוח הבינלאומית DHL, מנכ"ל דן אנד ברדסטריט בישראל ומנכ"ל אגרקסקו.

ביוגרפיה

דוד בונדי נולד בשנת 1947, גדל והתחנך בירושלים. את שירותו הצבאי סיים בדרגת רס"ן בחיל השריון כקצין מבצעים חטיבתי. למד לתואר ראשון בכלכלה אוניברסיטה העברית. עבר להתגורר מספר שנים בארצות הברית, השלים תואר שני במינהל עסקים באוניברסיטת שיקגו ופעל כנספח מסחרי של חב' MEADWEST. בנוסף שימש קצין ביטחון בשגרירות הישראלית. בשנת 1978 שב לישראל ומאז מילא מספר תפקידים במשק הישראלי: מנהל יצוא בחב' "אגמו", מנהל פיתוח עסקי ב"פקר פלדה" ומנהל מוצר בחברת "ויטקו כימיקלים" שנרכשה בהמשך על ידי חברת יוניליוור.
בשנים 1983–1998 שימש מנכ"ל חברת "דן אנד ברדסטריט" בישראל.

בשנים 1998–1999 שימש יועץ בכיר בחברת "רותם אסטרטגיה" העוסקת בייעוץ אסטרטגי.

בשנים 2000–2008 שימש מנכ"ל הסניף הישראלי של חברת השילוח "DHL", ובמהלך תקופה זו כיהן כיו"ר חטיבת הבלדרים הבינלאומיים באיגוד לשכות המסחר.

עוד במקביל לתפקידו ב-DHL, כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של איקאה בישראל ובמסגרת זו היה אחראי לפתיחת הסניף הראשון של הרשת בישראל.
ב-1 בנובמבר 2010 החליף את שלמה תירוש כמנכ"ל חברת אגרקסקו, שהייתה באותה עת חברת הדגל הישראלית ליצוא חקלאי. הוא הודיע על התפטרותו ביולי 2011, לאחר שהחברה הגיעה לחדלות פרעון.
בונדי נשוי לחווה (אזרחית הולנדית שעלתה לישראל) ואב לשניים. מתגורר ברמת אפעל.
שקונטולה דווי

ביוגרפיה

שקונטולה דווי היא ילידת בנגלור, בירתה של מדינת קארנאטקה בהודו. משפחתה הייתה דתית, אך אביה התרחק מהדת וסירב להיות כהן בבית מקדש. הוא הצטרף לקרקס והיה אקרובט טרפז, מאלף אריות, הולך על חבל וקוסם. הוא הבחין לראשונה ביכולותיה של בתו לזכור מספרים כאשר ניסה ללמדה תעלול קלפים בגיל שלוש. אביה עזב את עבודתו בקרקס ולקח אותה עמו להופיע בדרכים ולהציג לקהל את יכולות החישוב שלה. היא מעולם לא למדה בבית ספר ולא קיבלה הכשרה בחשבון. בגיל שש היא הציגה את יכולות החישוב שלה באוניברסיטת מיסור בהודו, העיר השלישית בגודלה בקארנאטקה. בשנת 1944 עזבה את הודו עם אביה ללונדון.

גאונת חישוב

דווי נסעה ברחבי העולם והציגת את גאונות החישוב שלה במופעים, בשנת 1950 הופיעה באירופה ובשנת 1976 הופיעה בניו יורק. בשנת 1988 נסעה לארצות הברית ונפגשה עם ארתור ינסן, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שביקש לחקור את יכולותיה. ינסן ערך לה מספר מבחנים וביניהם בדק את כוחה בביצוע פעולות חשבון על מספרים גדולים מאוד. בין המבדקים, דווי נשאלה מהו השורש המעוקב (השלישי) של המספר 61,629,875 ומהו השורש השביעי של המספר 170,859,375. ינסן ציין שדווי ענתה נכונה על השאלות לעיל (395 ו-15 בהתאמה) עוד לפני שהספיק לכתוב את המספרים במחברתו. הוא פרסם את מסקנותיו במגזין המחקר האמריקאי Intelligence בשנת 1990.
בשנת 1977, באוניברסיטת סאוטרן מטודיסט היא הצליחה לחשב את השורש ה-23 של מספר בן 201 ספרות בפרק זמן של 50 שניות בלבד. תשובתה, 546,372,891, נבדקה ונמצאה נכונה על ידי צוות של מדעני מחשב. החישוב בוצע על מחשב UNIVAC 1101 שבעבורו פותחה תוכנה ייעודית למשימה.
ב-18 ביוני 1980 היא כפלה בראשה שני מספרים בני 13 ספרות כל אחד: 7,686,369,774,870 ו-2,465,099,745,779. המספרים נבחרו באקראי על ידי מחשב של אוניברסיטת אימפריאל קולג'. דווי סיפקה את התשובה הנכונה שהיא 18,947,668,177,995,426,462,773,730 בתוך 28 שניות בלבד. הישג זה תועד על ידי ספר השיאים של גינס ונכנס למהדורת שנת 1982 של גינס. דווי חיברה ספר ובו טכניקות שונות המסיעות לבצע פעולות חישוב במהירות, הספר עודנו מודפס בימינו.

ספר על הומוסקסואליות

בשנת 1977 פרסמה את ספרה "עולמם של ההומוסקסואלים" (The World of Homosexuals), המחקר הראשון שעסק בהומוסקסואליות בהודו. בסרט דוקומנטרי שאליו התראיינה היא סיפרה שכתבה את הספר לאחר שהייתה נשואה לגבר הומו ורצתה לחקור ולהבין את ההומוסקסואליות לעומק.
הספר נחשב לספר "חלוצי", מובאים בו ראינות עם שני צעירים הומואים הודים, זוג קנדי שחיפש נישואים חד-מיניים, כהן במקדש שהביא את דעותיו על ההומוסקסואליות וסקירה של טקסטים שונים העוסקים בנטייה המינית. למרות חשיבותו הרבה הספר לא זכה לעניין רב לאחר הוצאתו לאור.

חיים אישיים

דווי חזרה להודו באמצע שנות השישים ונישאה לפריטוש בנרג'י, קצין מכוחות הביטחון של כלכותה. הזוג התגרש בשנת 1979. בשנת 1980 ניסתה לפתח קריירה פוליטית והתמודדה בבחירות ללוק סבהה (הפרלמנט ההודי) בתור נציגה של מדינת אנדרה פרדש. היא יצאה כנגד אינדירה גנדי וסיימה במקום התשיעי בבחירות עם 6,514 קולות (שהיוו רק 1.47% מכלל המצביעים). היא חזרה לבנגלור באמצע שנות השמונים.
בנוסף להיותה גאונת חישוב, דווי הייתה גם אסטרולוגית וגם כתבה ספרי נובלה וספרי בישול.
שנות ה-60 של המאה ה-15

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
שון מקגינלי

ביוגרפיה

מקגינלי נולד בפטיגו במחוז דניגול שבאירלנד, שם עבד אביו כפקיד מכס, וגדל בבאלישנון. הוא קיבל תואר באוניברסיטי קולג' גלוויי. בשנים 1977 עד 1989 היה חבר בלהקת התיאטרון דרואיד.
בקולנוע הופיע מקגינלי בסרטים כגון "הגנרל", "לב אמיץ", "כנופיות ניו יורק", "פריז פריים" ו-"Man About Dog". בין 2010 ל-2014 גילם את מלאכי בסדרת הדרמה קומית הקנדית "Republic of Doyle". הוא הופיע בסדרות טלוויזיה שונות בהן בפרק בסדרה "רציחות במידסומר".
אורלי גולדווסר

ביוגרפיה

גולדווסר היא בתם של שולמית וד"ר אריה הלל, מחלוצי התעופה הצבאית בישראל. היא בוגרת תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני ושלישי מהאוניברסיטה העברית. מלמדת באוניברסיטה העברית ומשמשת בה כראש החוג לאגיפטולוגיה, כמו כן הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת גטינגן ובקולג' דה פרנס.
גולדווסר עסקה בחקר הולדת האלף בית המודרני, על בסיס עדויות שמקורן בעיקר מסרביט אל-ח'אדם. מקורה של השיטה, לטענתה, הוא מפגש של כורים כנענים דוברי שפות שמיות, שלא ידעו קרוא וכתוב, עם מצרים הכותבים בכתב ההירוגליפים. לפי תזה זאת, באמצע המאה ה-19 לפני הספירה המפגש היווה מקור השראה לכנענים ליצור את מערכת הסימנים שלימים תהיה האלף-בית המודרני, שאומץ על ידי הפיניקים ולאחר מכן על ידי היוונית והלטינית.
.
ולדימיר דמיחוב

חייו

דמיחוב נולד למשפחת איכרים בכפר במחוז וולגוגרד ולמד מסגרות בבית ספר מקצועי. בהמשך, בשנת 1934 נרשם לאוניברסיטת מוסקבה לפקולטה לביולוגיה שם החל לעסוק במחקר. עיקר מחקריו נעשו בין שנות השלושים והחמישים, כשאלו נקטעו עקב מלחמת העולם השנייה, בה שירת כרופא בחזית.
ניסוייו בכלבים כללו את השתלת הלב הראשונה, השתלת מערכת הלב-ריאה הראשונה, השתלת לב מלאכותי והשתלת כליות. הוא ידוע ביותר בזכות השתלת ראש שביצע, בה הושתל ראש גור לכלב בוגר. פרסום השתלה זו הוביל לניסויים מקבילים בקופים אותם ביצע רוברט ג. וייט. דמיחוב זכה לדוקטורט על מאמר בנושא השתלות, וטרם מותו, לעיטור משני, אך ככלל מת עני, אלמוני ולא מוערך.
במהלך שנות ה-60 ביקר הרופא הדרום אפריקאי כריסטיאן בארנרד פעמיים בברית המועצות שם העריך מאוד את העבודות של דמיחוב.
בשנת 1988 זכה לפרס המדינה על הישגיו בתחום ההשתלות.
אשר ברנבלום

אשר ברנבלום (23 במרץ 1926 – 13 בפברואר 1995) היה מתאגרף וכדורגלן ישראלי, מוותיקי קבוצת בית"ר ירושלים.

ביוגרפיה

ברנבלום נולד בירושלים למשפחה דתית בת 10 אחים ואחיות בשכונת מקור ברוך, ובגיל 16 הצטרף לקבוצת האיגרוף של אגודת הפועל ירושלים. בצעירותו היה חבר האצ"ל, ובמלחמת העצמאות לחם בשייח' ג'ראח.
בנערותו שיחק בקבוצת מג"ל (מועדון גוגנהיים למשחקים). בשנת 1943, כשקבוצת בית"ר ירושלים חידשה את פעילותה לאחר חמש שנות הפסקה, הצטרף לקבוצה יחד עם עמיתו אהרון חסון. הצטיין בתפקיד קשר ואף שימש כקפטן מספר משחקים. חיזק את בית"ר תל אביב במשחקיה הבינלאומיים, וביחד עם סימון אלפסי השתתף בניצחון בית"ר על היידוק ספליט בשנת 1945. היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגה הבכירה בעונת 1953/1954, והמשיך לשחק בה עד שנת 1956. בשלוש עונותיו המתועדות בבית"ר ירושלים שותף ב-46 משחקים, ולאחר מכן שיחק בבית"ר נתניה ובית"ר רמלה.
במקביל עסק ברנבלום באיגרוף, השתתף ביותר מ-150 קרבות רשמיים, והיה לאלוף ישראל באיגרוף במשקל חצי-בינוני.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן את קבוצת הכדורגל של בית"ר תל אביב ואת נבחרת ישראל באגרוף מספר שנים.
היה נשוי לשרה, מורה, ולהם בן ובת. נפטר ב-13 בפברואר 1995.
חייך וחיי

בעז שרעבי

השיר בגרסתו המקורית של בעז שרעבי, יצא לאור במאי 1972, עובד על ידי אלברט פיאמנטה ונכלל באלבומו השני של שרעבי.
השיר נכנס למצעד השבועי של הגל הקל ב-1 במאי 1972 ודורג במקום ה-10. ב-15 במאי הגיע לשיאו, דורג במקום הראשון ושהה שלושה שבועות בראש המצעד, עד ה-4 ביוני. ב-10 ביולי יצא מהמצעד. סך הכל צעד השיר 10 שבועות במצעד.
במצעד השנתי של רשת ג' דורג השיר במקום ה-2.
גלריית אופיצי

היסטוריה

בניית המבנה החלה ב-1560 על ידי האדריכל ג'ורג'ו וזארי עבור הדוכס של טוסקאנה, קוזימו הראשון דה מדיצ'י. לאחר מכן המשיכו בבנייה ברננדו באוטלנטי ואלפונסו פריג'י עד לסיום ב-1581. המבנה תוכנן להכיל את משרדי השופטים הפיורנטינים ומכאן שמו. במהלך השנים הלכה משפחת מדיצ'י וצברה אוצרות אמנות רבים אשר רובם הוצבו בחללי תצוגה באופיצי. בני משפחת מדיצ'י נחשבו לפטרוני האמנות הגדולים ביותר של איטליה ואוספיהם הלכו וגדלו. באמצע המאה ה-17 ירדה המשפחה מהשלטון בפירנצה אך אוצרות האמנות נשארו בגלריית האופיצי. למרות שכבר במאה ה-16 הייתה הגלריה פתוחה למבקרים בתיאום מראש, רק בשנת 1765 היא נפתחה לציבור באופן רשמי.
בשנת 1993 נפגע חלק מן הגלריה מפיצוץ מכונית תופת ברחוב סמוך, שבו נהרגו 5 אנשים. הפיצוץ, שבוצע כנראה על ידי המאפיה, פגע בחלק מהמבנה ובמספר פסלים אשר שוחזרו אך מספר פרסקאות ניזוקו קשה ולא ניתן היה לשחזר אותם.
המוזיאון הוא אחת מאטרקציות התיירות המרכזיות בפירנצה, ופוקדים אותו מדי שנה יותר ממיליון מבקרים. בשל מספרן הרב של יצירות האמנות הנמצאות במוזיאון ביחס לגודלו, הועברו במהלך השנים חלק מהיצירות למוזיאונים אחרים בפירנצה, כגון הבארג'לו. במהלך שנת 2006 עבר המוזיאון שיפוצים לשם הרחבת חללי התצוגה.

מבנה

המוזיאון בנוי משני אגפים בשני צידי רחוב ששמו "פיאצלה דלי אופיצי" ("הכיכר הקטנה של האופיצי"). קטע רחוב זה מגיע בחלקו הדרומי אל נהר הארנו ובחלקו הצפוני אל כיכר הסיניוריה – פאלאצו וקיו (Palazzo Vecchio). במבט צפוני אל הרחוב נראה מגדל העירייה הבנוי בסגנון הגותי-טוסקאני. בחלקו הדרומי של הרחוב בנוי גשר המחבר בין שני האגפים ותוחם את חלל הפיאצלה. חלק זה בנוי כ"קיר מסך" המסוגנן בסגנון דורי ומתחתיו מעבר חופשי כשער פתוח לרחוב הניצב אליו. המבנה שומר על קו בניין רציף ומציג חזית מרשימה נוספת.
הפרספקטיבה הנראית משער הכניסה תוכננה בקפידה על ידי האדריכל וזארי (שהיה גם צייר) כמו גם פרופורציות החלל שבין שני אגפי המוזיאון. כרכובי גגות שתי החזיתות המקבילות מודגשים לכל אורכם ושומרים על קו אחיד על מנת לחזק את תחושת העומק של הרחוב. באופן דומה, לכל אורך הרחוב בשני צידיו שלוש מדרגות הממשיכות עד לבית העירייה ומחזקות את קווי הפרספקטיבה גם כן. שתי החזיתות מעוטרות בסגנון טוסקאני קלאסי ובמקצבים קבועים. מגדל בית העירייה בקצה המבט נראה בצד ימין, שובר את הסימטריה ויוצר ייחוד במבט זה. כמו כן, המבט אל כיכר העירייה הנמצא בהמשך הרחוב מקל על ההתמצאות בסביבת המוזיאון והוא בעל חשיבות אורבנית רבה. מתכנני ערים רבים לאורך ההיסטוריה ראו בתכנון האופיצי מקרה מבחן חשוב, שבו חצר של מבנה מתפקדת כרחוב ציבורי בעל השפעה רבה על תנועת הולכי הרגל בסביבתו ותכנון היוצר פרספקטיבות דרמטיות מתוכננות בנוף העירוני.

אוסף האמנות

אוסף יצירות האמנות המוצגות במוזיאון הוא מן המרשימים בעולם והוא כולל יצירות רבות של גדולי האמנים האיטלקיים מסוף ימי הביניים, הרנסאנס והבארוק. עם האמנים שיצירותיהם מוצגות באופיצי נמנים צ'ימבואה, ג'וטו, לאונרדו דה וינצ'י, פיירו דלה פרנצ'סקה, סנדרו בוטיצ'לי, מיכלאנג'לו, טיציאן, רפאל, פלאוטילה נלי ועוד.
רוב היצירות מוצגות באולמות תצוגה שבתוך המבנה אך באכסדרות שבקומת הקרקע הפתוחה ניצבים פסלים של בני משפחת מדיצ'י, אמנים שבהם תמכו, כגון דה וינצ'י ואלברטי ופסלים של אנשי מדע ורוח נוספים כגון ניקולו מקיאוולי ואמריגו וספוצ'י.
כריסטין הלקוויסט

ביוגרפיה

הלקוויסט נולדה בבולדווינסוויל במדינת ניו יורק, ובשנת 1976 עברה עם משפחתה לברלינגטון, ורמונט בעקבות עבודתו של אביה, שם למדה הנדסה. בהמשך, התקבלה לעבוד בחברת החשמל של ורמונט, והתקדמה עד לתפקיד מנכ"לית החברה, אותו מילאה במשך 12 שנה. היא יצאה מהארון כטרנסג'נדרית והחלה בתהליך התאמה מגדרית ב-2015.
בשנת 2018, ניצחה בבחירות המקדימות לתפקיד מושל ורמונט מטעם המפלגה הדמוקרטית, וכך הפכה לאדם הטרנסג'נדר הראשון המועמד לתפקיד מושל מטעם אחת מהמפלגות הגדולות. לדבריה, בחירתו של טראמפ לנשיא ארצות הברית הוא זה שדחף אותה להתמודד. היא תתמודד בבחירות האמצע שיערכו ב-6 בנובמבר 2018.
אף על פי שהפסידה את הבחירות לתפקיד מושל ורמונט למועמד הרפובליקני והמכהן, פיל סקוט, הולקוויסט ממשיכה להיות קול עוצמתי במדינתה בנושא שינויי האקלים.
הלקוויסט נשואה, לה ולבת-זוגה 3 ילדים ו-2 נכדים.
פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה

ילדותו

פרידריך אוגוסט השלישי נולד ב-25 במאי 1865 בדרזדן כבנם של הנסיך גאורג, שהיה מאוחר יותר מלך סקסוניה, ומריה אנה, נסיכת פורטוגל, בתם של פרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל.

קריירה צבאית

בשנת 1877 הצטרף פרידריך אוגוסט לצבא הסקסוני, שהיה חלק מצבא האימפריה הגרמנית, והתגייס לרגימנט הגרנדירים ה-100 (הסקסוני ה-1 - המשמר), ובשנת 1883 הועלה לדרגת אובר לוטננט. בשנת 1887 הועלה פרידריך אוגוסט לדרגת האופטמן, ובשנת 1889 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1891 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרובאים ה-108. בשנת 1892 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרובאים ה-108. בשנת 1894 הועלה פרידריך אוגוסט לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד חטיבה ה-45 (הסקסונית ה-1). בשנת 1898 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-23 (הסקסונית ה-1). בשנת 1902 מונה למפקד הקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1), ובשנת 1904 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

תקופת שלטונו

ב-15 באוקטובר 1904 עלה פרידריך אוגוסט לשלטון, לאחר מות אביו גאורג, מלך סקסוניה. במהלך שלטונו הועלה פרידריך אוגוסט לדרגת גנרל אוברסט, וב-11 בספטמבר 1912 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל בצבא האימפריה הגרמנית.
ב-13 בנובמבר 1918 לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה, התפטר פרידריך אוגוסט מרצונו הטוב מהמלוכה. ב-18 בפברואר 1932 מת פרידריך אוגוסט בזיבילנורט שבשלזיה התחתית, והובא לקבורה בדרזדן.
ריצ'רד הרמון

ביוגרפיה

הרמון נולד בשנת 1991 במיסיסאוגה, אונטריו, קנדה לאב במאי ואם מפיקה. ערך את הופעת הבכורה שלו ב-2002 בסדרת הטלוויזיה ירמיהו. אחותו, ג'סיקה הרמון, שיחקה גם היא בסדרה המאה.

במישור האישי

ריצ'רד אוהב פוטבול אמריקאי ואת "The Notre Dame Fighting Irish". כמו כן הוא אוהב את תוכנית הטלוויזיה בובספוג מכנס מרובע ואת המוזיקאים בוב דילן והרולינג סטונס. הוא תומך בזכויות להט"ב ומגדיר עצמו פרו-פמיניסט.
הטיימס

פעילות כיום

מחיר העיתון בממלכה המאוחדת כיום הוא 1.20 פאונד בימות השבוע (או 30 פני בחנויות באוניברסיטאות מסוימות) ו-1.50 פאונד בשבתות. עיתון האחות של ה"טיימס", ה"סנדיי טיימס", מודפס בפורמט גיליון גדול ועולה 2.20 פאונד. למרות שה"טיימס" וה"סנדיי טיימס" שניהם בבעלות "News International", הם לא חולקים את אותם הכותבים, הם נוסדו בנפרד והם חולקים את אותם בעלים רק מאז 1967. 
בנובמבר 2006, ה"טיימס" החל להדפיס כותרות בגופן חדש, Times Modern.

היסטוריה


ה"טיימס" נוסד בידי מוציא לאור בשם ג'ון וולטר ב-1 בינואר 1785 בשם The Daily Universal Register. וולטר גם היה העורך. הוא שינה את שם העיתון לאחר 940 מהדורות, ב-1 בינואר 1788, לשם "טיימס". ב-1803 הוא העביר את הבעלות על העיתון ואת תפקיד העריכה לבנו, ג'ון וולטר הבן. וולטר האב שהה 16 חודשים בכלא Newgate על הוצאת דיבה ב"טיימס", אבל ניסיונותיו החלוציים להשיג חדשות ברמת היבשת, במיוחד מצרפת, תרמו לבניית המוניטין של העיתון בקרב אנשי ממשל ומומחי כספים. 
ה"טיימס" נעזר בתרומות משמעותיות מאישים בפוליטיקה, במדע, בספרות ובאומנות כדי לבנות את המוניטין שלו. למרות שעוד היה עיתון צעיר, הכנסות ה"טיימס" היו גדולות מאוד וגברו על אלו של עיתונים אחרים, ולכן איכות המידע שהופיע בו והמשכורות שנתן לכותביו היו טובות יותר מאלו של יריביו.
ב-1809 מונה ג'ון סטודארט לתפקיד העורך הכללי, והוחלף ב-1817 בידי תומאס בארנס. בתקופת כהונתו של בארנס ולאחר מכן בכהונתו של מחליפו, ג'ון תדאוס דיליין, גברה השפעת ה"טיימס" במיוחד על הפוליטיקה ועל העיר לונדון. העיתונאים המפורסמים פיטר פרייז'ר ואדוארד סטרלינג המציאו ל"טיימס" שמות סאטיריים כמו 'The Thunderer'. העלייה בתפוצה וברווחי העיתון התבססו בחלקם על אימוץ שיטת הדפסה מבוססת קיטור. הפצת העיתון ברכבות קיטור במהירות לריכוזים של אוכלוסייה עירונית עזרה להבטיח את הרווחיות של העיתון ואת השפעתו הגדלה.
ה"טיימס" היה העיתון הראשון ששלח כתבים צבאיים כדי לכסות קונפליקטים ברחבי העולם. ו.ה. ראסל, כתב של העיתון ששהה עם הצבא במלחמת קרים, היה בעל השפעה רבה עקב דיווחיו לאנגליה.
באירועים אחרים של המאה ה-19, ה"טיימס" התנגד לביטול חוקי הדגן, עד שבעקבות מספר הפגנות שונתה דעתם של חברי מערכת העיתון, ואז תמך העיתון בחוסר רצון בסיוע לקורבנות בצורת תפוחי האדמה באירלנד. העיתון תמך בהתלהבות בחוק הרפורמה הגדולה ב-1832, אשר הקטין את השחיתות והגדיל את ציבור הבוחרים (מ-400,000 אנשים ל-800,000 אנשים, עדיין רק חלק קטן מהאוכלוסייה). במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, ה"טיימס" ייצג את ההשקפה של המעמדות העשירים, לטובת הפורשים, אך לא תמך בעבדות.
ג'ון וולטר השלישי, נכדו של המייסד, ירש את העיתון מאביו בשנת 1847. העיתון המשיך לפעול באופן עצמאי, אך בשנות ה-50 של המאה ה-19 ה"טיימס" החל לסבול מהעלייה בהתפתחות מלחץ הפני, בעיקר מה"דיילי טלגרף" ומה"מורנינג פוסט".
יואל לייב הלוי הרצוג

הרב יואל לייב הלוי הרצוג (תרכ"ה, 1865 – תרצ"ד, 1934) היה רב בפולין, בבריטניה ובצרפת. אביו של הרב הראשי לישראל יצחק אייזיק הלוי הרצוג.

תולדותיו

נולד בלומז'ה שבפולין לרב נפתלי הירץ הרצוג ולאמו שרה בלומה. היה תלמידו של הרב נח יצחק דיסקין, אב"ד לומז'ה. נסמך לרבנות בידי רבו הרב דיסקין ובידי אחיו הרב אברהם שמואל דיסקין מוולקוביסק. נישא למרים ליבה, בת הרב אריה ליבו. לאחר נישואיו שימש כרב בלומז'ה ונודע כדרשן. בשנת תר"נ (1890) הוציא את חיבורו "הסבלני" על מגילת רות.
בשנת תרנ"ז (1897) היגר עם משפחתו לבריטניה, שם שימש כרב בעיר לידס. בשנת תרס"ב (1902) פרסם את חיבורו "תשובה כהלכה" על הלכות טרפה. ערב מלחמת העולם הראשונה עקר עם משפחתו לפריז, והתמנה לכהן כרב בית הכנסת אגודת הקהילות של יוצאי רוסיה ופולין שברחוב פאווה. 
מאז תחילת שנות ה-20 החל להוציא בפריז את סדרת ספריו "אמרי יואל" על התורה. מלבד פירושים על הפרשה הם מכילים דרשות רבות שדרש בפני קהילתו.
נפטר בשנת תרצ"ד ובי"ד באייר תרצ"ה ארונו הועלה ארצה והוא הובא לקבורה בהר הזיתים. אשתו עלתה לארץ ישראל והתגוררה אצל בנה וכלתה בירושלים. נפטרה בגיל 84, בט"ז בשבט תש"ז (6 בפברואר 1947).
בשנת תשכ"ט יצא בהוצאת יד הרב הרצוג ספרו "גליוני יואל", הכולל הגהות, מראי מקומות והערות לתלמוד הבבלי והירושלמי.
אורות התורה

אורות התורה הוא ספר בן שלושה עשר פרקים על ערך התורה, לימודה והדרכתה, שליקט הרב צבי יהודה הכהן קוק מכתבי אביו, הרב אברהם יצחק הכהן קוק. 

הספר יצא לראשונה בהוצאת ישיבת מרכז הרב בירושלים בשנת ה'ת"ש. בהקדמה לספר, מתייחס הרצי"ה למאורעות השעה, של אותו זמן, זמן מלחמת העולם השנייה. מאז יצא הספר במהדורות רבות נוספות.
קהילת אורות התורה בעיר בת ים קרויה על שם הספר.

תוכן הספר

תחילתו של הספר עוסקת במהות התורה לפי השקפת הרב קוק. אחד הדגשים שיש לזכור לדעתו בעת לימוד התורה הוא הגישה אל פרטי התורה מתוך כללי התורה.
בפרק השני עוסק הרב בלימוד התורה לשמה, ויש בדבריו הרחבה של דברי נפש החיים, שדגל בלימוד התורה לשם הלימוד וההבנה. לדברי הרב קוק תיקון העולם נעשה על ידי הרחבת ידיעות התורה בקרב עם ישראל.
בפרק השישי עוסק הרב בנושא לימוד התורה בחשיבותו ובהתעלות הפנימית והדבקות שישיג לומד התורה מלימודו.
בפרק התשיעי (דרכי תורה ונתיבותיה) עוסק הרב קוק בדרך לימוד בהלכה לפי השקפתו. מובאת בו הנחיה מפורטת לדרך לימוד לתלמיד חכם בינוני בכשרונותיו. לימוד זה מובנה מהתמדה בלימוד גמרא עם קביעות בלימוד פירוש הרי"ף והכרת ההלכה ממקורותיה. 
בפרק העשירי מדבר הרב קוק על לימוד קבלה כאשר השקפתו בנושא היא שלימוד הקבלה תלוי בהרגשה פנימית, על האדם להרגיש שהוא מוכן ללימוד הקבלה ולא לבוא ללימוד הקבלה כ"עוד לימוד", אלא מתוך תחושת צמא רוחני, ולאחר שניסה להרוות את צמאונו הרוחני בלימודי אמונה אחרים. מאידך הוא מזהיר שם שלא להימנע מלימוד זה כאשר הוא הדרך היחידה של הלומד להגיע למילוי ביראת שמים.
הספר מסתיים בדבריו הידועים של הרב קוק על תורת ארץ ישראל מעלה מיוחדת זו נקשרת גם אל התלמוד הירושלמי. לדבריו, הקישור של כל חלקי התורה השונים, יכול להתרחש רק על אדמת הקודש של ארץ ישראל, והוא הכרחי בדור זה של אתחלתא דגאולה.
בחלק ממהדורות הספר לאחר הפרק האחרון מובאת "הרצאת הרב" - דרשת הרב קוק לחיזוק לימוד התורה, וכן ליקוטים מאגרותיו בנושא הדרכות בלימוד. מהדורה כזו בגודל מהדורת כיס בכריכה קשה, הכין לדפוס בתשכ"א הרב צפניה דרורי, מבכירי תלמידיו של הרב צבי יהודה.
קורניליה ברגמן

קורות חיים

קורניליה ברגמן נולדה ב-1961 בווירג'יניה וגדלה באת'נס, ג'ורג'יה. ע"פ ברגמן העובדה שמשפחתה הייתה משכילה, עודדה אותה לממש את חיבתה למדע כבר בחטיבת הביניים והתיכון. עבודתה הראשונה במעבדה, הכנת מזון זבובים במעבדת ביולוגיה, הייתה במהלך לימודי התואר הראשון שלה באוניברסיטת ג'ורג'יה (בה אביה עבד כפרופסור למדעי המחשב וסטטיסטיקה).
ראש מעבדת הביולוגיה וויאט אנדרסון התעניין בברגמן והציג אותה לסידני קושנר במחלקת גנטיקה, שם היא עבדה במקביל ללימודי התואר בביולוגיה מולקולרית. העבודה שעשתה במחלקת הגנטיקה עזרה לה במחקריה העתידיים. ב-1981 סיימה את לימודיה באוניברסיטת ג'ורג'יה עם תואר בביוכימיה ונסעה למסצ'וסטס על מנת להמשיך את לימודיה בהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT - Massachusetts Institute of Technology). היא סיימה את לימודיה ב-MIT בשנת 1987 עם דוקטורט בביולוגיה של הסרטן.
במהלך הדוקטורט למדה ברגמן על מנגנונים מולקולריים של תאי הסרטן במעבדה של רוברט ויינברג. שם לקחה חלק במחקר הקיים על גני ראס (Ras genes) ותפקידם בגידולי סרטן בגוף האדם ועזרה לזהות את המוטציה המפעילה את הראס בסרטן השלפוחית. נוסף לכך, ברגמן תרמה רמות למחקר על ה-neu, אונקוגן שהתברר כקשור לסרטן השד, דבר שמאוחר יותר הוביל מדענים לפריצת דרך בנושא.
לאחר הלימודים נשארה לעבוד ב-MIT במעבדה של פרופסור ה. רוברט הורביץ. במעבדה זו התוודעה לתולעי ק. אלגנס, והחלה להתעניין במערכת העצבים וההתנהגות. מורכבות הנושא הרתיעה אותה, אך שיחה עם דייוויד בולטימור (חבר סגל ב-MIT וחתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה) שיכנעה אותה והיא החלה את עבודתה על הגדרת השפעת הגנים והסביבה על התנהגות תולעי ק. אלגנס על ידי ניתוח המעגלים העצביים והגנים, הקולטנים והמולקולות המעורבות בהתנהגות.
במחקרה הראשון בנושא ברגמן השתמשה בצריבה (אבלציה) בלייזר כדי להראות כי קבוצות נוירונים מסוימות בגוף התולעת (ק. אלנגס) חשובות לתגובת ההגבה של התולעת לכימיקלים שונים. עוד תוצאה שעלתה מהמחקר היא גילוי קבוצת הנוירונים האחראית להכנסת התולעת לשלב אלטרנטיבי הנקרא "dauer larva" (שלב התפתחותי אלטרנטיבי של תולעים ק. אלנגס בה הזחל נכנס לסוג של קיפאון ויכול לשרוד בתנאים קשים). מחקר זה היה הראשון מסדרת מחקרים שמטרתם למפות את קבוצות הנוירונים במוח התולעת ולהגיע להבנה עמוקה יותר של המעגלים העצביים וההתנהגות שלה.
ב-1995 הוצעה לברגמן עבודה כעוזרת מרצה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו ובמקביל המשיכה במחקריה. הפעם התמקדה ברגמן בחוש הריח ברמה המולקולרית. מחקרה הוביל לתגליות על מנגנוני הבסיס של החושים ולגילוי מולקולה שתפקידה ליצור קשרים בין הנוירונים במהלך פיתוחם. עבודה זו תרמה להבנה עמוקה יותר של המוח, התפתחות נוירונים והיכולת החושית.
שלוש שנים לאחר מכן (1998) הועלתה לדרגת פרופסור וב-1999 מונתה לסגן יו"ר המחלקה לאנטומיה.
ב-2004 החלה לעבוד באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק כראש המעבדה למעגלים עצביים והתנהגות ע"ש לולו ואנתוני וונג, כמרצה וכחוקרת רפואית של הווארד יוז, שם היא נמצאת עד היום. ברגמן והצוות שלה חוקרים כיצד גנים אחראים על ההתפתחות, התפקוד וההתנהגות העצבית. במעבדה נעשה שימוש בתולעי ק. אלגנס, בזכות חוש הריח הרגיש שלהם.