google/wiki40b huggingface dataset:
בנטם

בַּנְטָָם היא הגדרה למספר מצומצם של עופות, בעיקר תרנגולות, הקרויים על שם המחוז האינדונזי בנטם.
נמל בנטם שימש בעבר מוקד חשוב למסחר בינלאומי וספנים ארופאיים שהצטיידו במזון חי להפלגותיהם כינו את העופות הקטנים שמצאו באזור על שמו. מאז השתרש השם בנטם לתיאור זני עופות קטנים, חלקם כאלה שפותחו על ידי האדם וחלקם טבעיים.
לגזעי תרנגול רבים יש גרסת בנטם וגודלם הוא כחמישית עד חצי מגרסתם הרגילה. תרנגולי בנטם מתאימים לגידול בחצרות קטנות ובמקומות בעלי שטח קטן והנקבות משמשות גם לצריכת ביצים ואף בשר. עם זאת, תרנגולת בנטם מפיקה פחות ביצים מגרסתה הרגילה (כ-150 בממוצע) וביציה קטנות בשליש עד מחצית.
תרנגולי בנטם (בהם ניתן למצוא את הגזעים סיברייט, פקין וסראמה) התחבבו במיוחד על מגדלי עופות נוי.

בנטם "אמיתי"

לעוף בנטם "אמיתי" אין גרסה גדולה והוא קטן באופן טבעי. קיימים חילוקי דעות בין מגדלי העופות בשאלה אלו עופות נחשבים לבנטם "אמיתי" ואלו לא, כמו גם הבדלי הגדרות בין אגודות שונות, בארצות שונות.
ג'ון פטרוצ'י

חייו

פטרוצ'י ניגן לראשונה בגיטרה בגיל 8, כשראה שאחותו זוכה לתרגל את שיעורי הפסנתר שלה עד לשעות מאוחרות של הלילה, אך עד מהרה איבד עניין. בגיל 12 חזר לנגן כאשר ניתנה לו הזדמנות להצטרף ללהקה של חברו קווין מור, שלימים נהפך לקלידן הראשון בדרים ת'יאטר. מאותה נקודה החל פטרוצ'י לנגן על גיטרה כמעט בכל זמנו הפנוי, נעזר בלימוד עצמי וברצון עיקש להתאים את כישוריו לאמנים המוערצים עליו כדוגמת ג'ו סטריאני, סטיב ואי, רנדי רודס, סטיבי ריי ווהן, אל דימיולה, ינגוויי מלמסטין, והלהקות ראש, איירון מיידן ויס בין היתר (בראיון שנערך עמו נהג להתבדח שהוא מעריץ את "הסטיב'ים" ואת ה"אל'ים").
בגיל מאוחר יותר נרשם פטרוצ'י למכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון עם חבר הילדות ג'ון מיונג, שם הכיר את מייק פורטנוי. השלושה הקימו יחד עם חבר ילדות נוסף של פטרוצ'י, קווין מור, את להקת Majesty שתהפוך בעתיד לדרים ת'יאטר. 
פטרוצ'י אמנם מזוהה בעיקר עם דרים ת'יאטר, אך הוא היה שותף בפרויקט ליקוויד טנשן אקספרימנט ובעוד רבים אחרים. פטרוצ'י הוציא קלטת הדרכה לנגינה בגיטרה בשם "Rock Discipline", שמציגה את כל המידע שקשור בנושא, ואף ספר שבו מקובצים יחדיו מבחר ראיונות שערך למגזין "Guitar World Magazine".
בשנת 2001 הוזמן פטרוצ'י לנגן יחד עם סטיב ואי וג'ו סטריאני בהופעות של פרויקט G3, מה שחשף אותו בפני מעריצים חדשים רבים ועודד אותו להוציא אלבום סולו משלו. האלבום, "Suspended Animation", יצא ב-1 במרץ 2005, ופטרוצ'י המשיך להשתתף בסבב ההופעות של הרכב G3, שראה מאז תחלופה רבה של נגנים.
הוא מזוהה עם נגינה זריזה ומדויקת ונחשב לאחד הגיטריסטים המוכשרים (מבחינה טכנית ומבחינה הבעתית כאחד) ביותר בעולם כיום. מאפיין נוסף בנגינתו של פטרוצ'י הוא השימוש הנרחב בגיטרה חשמלית בעלת 7 מיתרים (במקום 6 כמקובל). המיתר הנמוך הנוסף מעניק לפטרוצ'י את הצליל הכבד והמאסיבי המזוהה עמו. הוא התחיל להתנסות בגיטרת שבעה מיתרים באלבום Awake מה שהפך לטענתו את האלבום לכבד יותר. אפשר לשמוע את הגיטרה בשירים כדוגמת A Change of Seasons, The Glass Prison, עוד שירים רבים באלבום Train of Thought, והשיר the dark eternal night באלבום התשיעי systemetic chaos. 
כיום, בנוסף לנגינתו, ממשיך פטרוצ'י לכתוב טור על גיטרות במגזין "Guitar World Magazine". כמו כן הוא עבד על התרגום של האלבומים "Images and Words" ו"Awake" לספרי אקורדים. לפטרוצ'י חלק נכבד בכתיבה ובלחן של שיריה של דרים ת'יאטר והוא בולט בכתיבה של שירים שקטים כמו Hollow Year, Though Her Eyes ו-Take Away My Pain אותו כתב לזכרו של אביו. פטרוצ'י מתגורר עם אשתו רנה, גיטריסטית להקת המטאל הנשית "Meanstreak" ושלושת ילדיו: קאירה, רני וסמי בלונג איילנד.
צבי הירש גויטיין

הרב צבי הירש גויטיין (בכתיב שנהג בזמנו: צבי הירש גאיטיין; ה'תקס"ה, 1805 - כ"ב בתמוז ה'תרי"ט, 24 ביולי 1859) היה רב הונגרי, אב בית דין בכפר העדיעס, ומחבר הספר "ידי משה" על רמזי תרי"ג מצוות על פי סדר הרמב"ם המרומזים בפרשת האזינו.

ביוגרפיה

נולד ביארמוט, בילדותו למד בעיקר מפי אביו, והתקרב לרב מאיר איזנשטטר. בבחרותו למד בבוניהד בישיבתו של רבי צבי הירש הלר, המכונה "ר' הירש חריף", מחבר "טיב גיטין". אביו כתב עליו למיועד להיות חמיו, רבי אליהו טלר מקומרן: "הנהגת בני שיח' יסודתה על אדני היראה והחכמה, יען שמעת היותו בן שש הוצאתיו מבית הספר לא מש מאוהלי ותמיד שמתי עיני וליבי עליו ולמדתי אני בעצמי איתו סוגיות רבות מש"ס ועל בורים, וגם מסכתות שלימות ובהיותו בן י"ג הרגלתיו בחיבורי הרמב"ם ... והוא מתמיד כי אין חשקו כי אם בתורה... ובעת שנתקבל הרב הגאון העליר לק"ק באנהארד, שלחתיהו ללמוד בישיבתו.... סדר לימודו מיוסד יותר על דרך הפשט מעל דרך החריפות. יש לו סברא ישרה... ועוד לו ידיעה גדולה בתנ"ך ובשאר דברים הצריכים לתופשי תורה... במלאכת הכתיבה אינו אומן, אך יודע לכתוב יהודית ואשכנזית כמוני, וגם מעוטר בפרפראות כגון עברונות ותשבורת".
בשנת ה'תקצ"ז הוסמך לרבנות על ידי החת"ם סופר].
בשנת ה'תקצ"ט נתמנה לרבנות בעיר סנטאנדרש בה כיהן עד פטירת אביו, ולאחר מכן עבר למלא את מקום אביו כרב בהעדיעס עד לפטירתו.
ספרו "ידי משה" עוסק ברמזי תרי"ג מצוות על פי סדר הרמב"ם המרומזים בפרשת האזינו. כתבים אחרים שלו ותשובותיו בהלכה נדפסו בספר "זיכרון אבות" (תשל"א) הכולל חידושים מתורתם של רבני משפחת גויטיין.
TV5Monde

TV5Monde (נודעה בעבר בשם TV5) היא רשת טלוויזיה צרפתית ששידוריה נקלטים במדינות רבות בעולם. לדברי הרשת, היא נמנית, יחד עם CNN ו-MTV, ברשימת שלוש הרשתות הגלובליות הגדולות ביותר.
הרשת החלה לפעול ב-2 בינואר 1984, בשם TV5, ושדרה בחמישה ערוצים: שלושה בצרפת, אחד בשווייץ ואחד בבלגיה (חמישה ערוצים אלה הם המקור לספרה 5 בשם הרשת). ב-18 בדצמבר 1985 נמנתה הרשת עם ארבעת ערוצי הכבלים הראשונים בצרפת. ב-1 בספטמבר 1988 החלה לפעול רשת "TV5 Québec Canada" בקנדה, וב-1991 החלה לפעול "TV5 Afrique". בינואר 1992 עברה הרשת שינוי נרחב, שכלל מיתוג מחדש בשם TV5Monde, שבה להדגיש את אופיה כרשת גלובלית. הרשת המשיכה להרחיב את שידוריה, לאמריקה הלטינית, לאסיה, לארצות הברית ולמזרח התיכון. ב-1999 פיצלה הרשת את פעילותה באירופה לשתי חטיבות: TV5 France Belgique Suisse פנתה למדינות הדוברות צרפתית באירופה, ו-TV5 Europe פנתה לכל יתר מדינות אירופה.
ב-8 באפריל 2015 הותקפה הרשת בידי האקרים ששייכו עצמם למדינה האסלאמית, ובמתקפת סייבר, שכללה חדירה לרשת המחשבים הפנימית של החברה, השביתו את שידורי הרשת למשך שלוש שעות, והשתלטו על פעילות הרשת בפייסבוק ובטוויטר.
בישראל הערוץ משודר ב-yes ובפרטנר TV.
יוהנס פריסנר

קריירה מוקדמת

פריסנר נולד ב-22 במרץ 1892 בחמניץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-103 (הסקסוני ה-2). לאחר מכן הועבר פריסנר לרגימנט הרגלים ה-179, ולחם בשורותיו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן שימש כקצין מטה בדיוויזיה ה-24 (הסקסונית ה-2). על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של המסדר הצבאי של סנט היינריך (סקסוניה), צלב האבירים של מסדר אלברט הסקסוני עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פריסנר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1924 מונה למפקד פלוגה 5 ברגימנט ה-10 (הסקסוני), בשנת 1928 מונה כמדריך טקטיקות ושליש למפקד בית הספר באקדמיה הצבאית בדרזדן, וב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד גדוד ברגימנט הרגלים גטינגן, ובמקביל מונה למדריך בבית הספר הצבאי בפוטסדם, וב-1 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 במרץ 1938 מונה פריסנר לראש מטה מפקדת הפיקוח על בתי הספר הצבאיים בברלין, וב-20 בספטמבר 1938 הועלה לדרגת אוברסט.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פריסנר ראש אגף החינוך של הוורמאכט, וב-1 באוגוסט 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 במאי 1942 מונה פריסנר למפקד הדיוויזיה ה-102, שהייתה חלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-19 בינואר 1943 מונה פריסנר למפקד הקורפוס ה-23 שהיה חלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-1 באפריל הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. פריסנר לחם עם הקורפוס שבפיקודו באזור אורל, ועל כך קיבל ב-9 ביוני 1943 את הצלב הגרמני בזהב. לאחר מכן לחם עמו בקרב קורסק, ועל כך קיבל את צלב האבירים של צלב הברזל. בדצמבר 1943 מונה למפקד הארמייה הרביעית, ופיקד עליה עד ינואר 1944. ב-4 בפברואר 1944 מונה פריסנר למפקד "פלגת הארמייה פריסנר", שהפכה ב-23 בפברואר ל"פלגת הארמייה נרווה", והחזיקה את הקו בתפר בין הארמייה ה-16 לארמייה ה-18 כחלק מקבוצת ארמיות צפון. על פעולותיו בקרבות קיבל פריסנר ב-9 באפריל 1944 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 ביולי 1944 הועלה פריסנר לדרגת גנרל אוברסט, וב-4 ביולי מונה למפקד קבוצת ארמיות צפון במקום גנרל גאורג לינדמן, אך ב-23 ביולי הועבר לפקד על קבוצת ארמיות דרום אוקראינה. פריסנר פיקד על קבוצת הארמיות במבצע יאשי-קישינב שבו כותרה הארמייה השישית, ובעקבותיה השתלט הצבא הסובייטי במהירות על רומניה ובולגריה, וברומניה התחוללה הפיכה, שהביאה להדחתו של אנטונסקו, ולמעבר של רומניה ממחנה הציר למחנה בעלות הברית. ב-23 בספטמבר שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות דרום, אולם הכוחות הסוביטיים המשיכו בהתקדמות מהירה דרך בולגריה, נכנסו לצפון יוגוסלביה, חברו עם צבא הפרטיזנים של טיטו, וב-20 באוקטובר שחררו את בלגרד. באוקטובר חדרו הכוחות הסוביטיים להונגריה המזרחית, ורק אז נבלמה התקדמותם, לאחר שנתקלו בהתנגדות עזה של כוחות הונגריים וגרמניים מתוגברים. ב-22 בדצמבר 1944 הודח פריסנר מתפקידו, עקב כשלונו בבלימת הסובייטים.

לאחר המלחמה

בסוף המלחמה נפל פריסנר בשבי האמריקאי, ממנו שוחרר בנובמבר 1947. לאחר שחרורו כיהן פריסנר כיו"ר איגוד החיילים הגרמנים, שהגן על מעשי הוורמאכט בשעת המלחמה, וכתב ספר על מה שהוא כינה "הבגידה של הרומנים" - המעבר של רומניה למחנה בעלות הברית ב-1944. פריסנר התגורר בבאד רייכנהאל עד למותו ב-26 ביוני 1971.
מייקל הרפז

ביוגרפיה

הרפז נולד בדטרויט, מישיגן שבארצות הברית. עד גיל 17 כיכב בלמעלה מ-100 הפקות מוזיקליות].
הרפז החל את דרכו בעולם הבידור כשהגיע לביקור בישראל ב-1995. הוא ניגש למבחן קבלה ללהקת בנים בהפקתם של טבת סרטים והד ארצי. הוא נבחר ואף המציא את שם הלהקה - "היי פייב".
הוא היה אחראי לכתיבת מספר שירים של הלהקה. בשנת 1999 הודיע כי הוא עוזב את הלהקה ובשנת 2000 הודיעה הלהקה על פירוקה.
ב-2005 חזר הרפז לארץ והתחתן עם חברתו נטלי ביטון. שנה לאחר מכן כתב את הפסקול לגרסה האנגלית לסרטו של מנחם גולן "ימים של אהבה".
ב-2007 יצא סרט נוסף של מנחם גולן בשם "ריקוד מסוכן" וגם עבורו כתב הרפז את הפסקול ואף ביצע את השירים.
באותה שנה הופיע הרפז בתפקיד אורח בסדרה "הבורר".
ב-2009 התארח הרפז בסינגל של הראפר שי 360 שנקרא "מי זה?" והצטרף לסיבוב ההופעות שלו.
באותה שנה הופיע מייקל הרפז במחזמר "ספר הג'ונגל" בבימויו של אמיר פיי גוטמן.
הרפז כתב והלחין עשרות שירים וג'ינגלים בארץ ובחו"ל, מבצע קאברים לפרסומות.
הרפז הלחין את תפילת ההבדלה לחן המושר בקהילות יהודיות בכל רחבי העולם.
הרפז מנחה ומופיע באירועים של פרויקט תגלית.
בספטמבר 2010 ההרכב "טוקבק" מארחים את הרפז ואת הראפר איתמר אליאסי בסינגל השלישי שלהם שנקרא Turn U up
מתוך אלבומם החדש שנקרא "פריצת דיסק". הרפז גם שותף לכתיבת המילים של השיר יחד עם ההרכב טוקבק ואיתמר אליאסי.
באותה שנה כתב מוזיקה לעונה השנייה של סדרת הנוער "חצויה".
באותה שנה החל להופיע בהצגה מסילה לדמשק של התיאטרון הלאומי הבימה.
בנוסף הופיע הרפז בתפקידי אורח בסדרות הילדים "מותק של יום הולדת עם שי ורועי" ו"מנדלבאום בלש פרטי".
בשנת 2011 השתתף בתוכנית המציאות של ערוץ 24 "היכל התהילה". הוא הגיע לגמר וסיים במקום השני.
באוקטובר 2011 יצא הרפז במופע חדש במשותף עם הזמר אדם והזמרת אילנה אביטל, חבריו לתוכנית "היכל התהילה". באותו חודש עלתה לשידור סדרת האנימציה המצליחה "סמסון וניאון" בדיבוב לעברית בערוץ ניקלודיאון ישראל, בה מדבב הרפז את החייזר ניאון, אחת משתי הדמויות הראשיות בסדרה.
מופיע עם ההרכב "קליינטה" עם הזמר גבריאל בטלר באירועים וחתונות.
הרפז נשוי ואב לארבעה.
מאחורי המספרים

תקציר העלילה

הסרט מספר את סיפור קשייהן של נשים אפרו-אמריקאיות, בדרך אל ההכרה בגאוניותן. שלושתן עבדו בסוכנות החלל נאס"א בתקופה בה התרחש אחד המבצעים הגדולים: שיגורו לחלל של האסטרונאוט ג'ון גלן, ב-20 בפברואר 1962, וההקפה הראשונה של כדור הארץ. הסיפור מביא לצופה את תהליך חציית גבולות המגדר והצבע בעבודתן של אותן נשים.

ביקורת ופרסים

הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד. האתר "Rotten Tomatoes" נתן לסרט תוצאה של 93%, המבוססת על ידי 255 מבקרים.
אי־או סקוט, מבקר הקולנוע של "ניו יורק טיימס", התלהב הן מאופן הצגת הסיפור והן מהמשחק. סטפני זקארק מ"טיים מגזין" ציינה את השילוב בין בידור להיסטוריה.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר: בקטגוריות "שחקנית המשנה", "התסריט" ו"הסרט הטובים ביותר". הוא זכה בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית "אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע".
ענישה בצה"ל

ענישה משמעתית בלתי פורמלית

המבנה ההיררכי של הצבא, מאפשר למפקדים להעניש את פקודיהם גם בלא להיזקק למערכת הדין המשמעתי. סמכויות הענישה של המפקדים במקרים אלה מוגבלות, ואין הם מוסמכים להטיל עונשים חמורים כמו העונשים המשמעתיים. עונשים אלה נתפשים כ"עונשים חינוכיים". כך, למשל, רשאי מפקד להעניש את פקודו בביצוע מטלות שונות או בעיכוב יציאתו לחופשה.
בטירונות, מקובל שימוש בענישה גופנית (המכונה בסלנג "תיזוזים" או "טרטורים") לשם הטמעת הסדר והמשמעת. ענישה מקובלת מסוג זה היא ריצה, נשיאת משאות או שכיבות סמיכה. על דרכי ענישה אלו נמתחה ביקורת במהלך השנים על ידי גופים שונים, לרבות על ידי נציב קבילות חיילים, בטענה שהן משפילות וכן עלולות לגרום לנזקים גופניים לחיילים. בעקבות שינויים בזירה המשפטית בישראל בכלל, ובתחום זכויות האדם בפרט, לרבות חקיקת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, החל צה"ל לבצע שינויים בתחום ענישה זה. בשנת 1994, התפרסם מקרה בסיירת גולני, כאשר התגלה כי מפקד אחד הצוותים העניש את חייליו באופן שחורג משמעותית מן הפקודות והכללים, אותם קבעו מפקד הסיירת, זהר דביר, והמח"ט דאז, משה קפלינסקי. הקצין הודח ונשפט האירוע נודע כמקרה "צוות אחי", על שם מפקד הצוות. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, החל הרמטכ"ל שאול מופז בסדרת רפורמות שמטרתן החדרת נושא כבוד האדם לצה"ל. במסגרת רפורמות אלו נאסרו צורות ענישה רבות והתופעה צומצמה בצורה משמעותית. למרות האמור, תופעות של "תיזוזים" ו"טרטורים" עדיין קיימות בכוחות הביטחון. בשנת 2002 נפטר במתקן אדם החייל אהוד שניאור מיחידת דובדבן כתוצאה מכך שטורטר באופן שחרג מן המותר בצה"ל הן בעצימות והן במשך העונש. כתוצאה מכך נענשה כל שרשרת הפיקוד בבסיס הטירונים: המג"ד, גבי שופן, הודח מתפקידו והורחק מפיקוד למשך שנתיים, עוכב קידומו של מפקד הבסיס, אפי מושקטו, ולבסוף בוטל מינויו למפקד חטיבת ביסלמ"ח, מפקד הפלוגה הודח והורחק לצמיתות מפיקוד בצה"ל, מפקד המחלקה הורחק מתפקיד פיקודי למשך שנה ושני מפקדי כיתות הודחו מתפקידם והורחקו מתפקידי לחימה.
מבצר רפאע

היסטוריה

הדעות חלוקות לגבי זמן בנייתו של המבצר. יש הטוענים כי הוא נבנה בשנת 1812 בתקופת שלטונו של סלמאן בן אחמד אלפאתח אלח'ליפה. מנגד יש הטוענים כי הוא נבנה במהלך המאה ה-17, תקופת שלטונה של האימפריה הספווית בבחריין ובמהלך המאה ה-19 הוסב להיות מגוריו של סלמאן בן אחמד אלפאתח אלח'ליפה.

מבנה

המבצר מורכב משלושה אזוריים מרכזיים היוצאים לחצר פנימית משותפת. בכל אחד מהאזורים קיימת חצר נוספת ממנה יוצאים המבנים השונים.
קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר

ביוגרפיה

קלוד ג'ורג' נולד בלונדון ב-14 במרץ 1855, לקלוד בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן השלושה-עשר ולפרנסיס בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן, בתו של אוסוולד סמית מבלנדון הול. קלוד התחנך באיטון קולג', ובשנת 1876 התגייס לצבא הבריטי, ושירת 6 שנים ברגימנט משמר החיים ה-2. לאחר מכן שירת קלוד בצבא הטריטוריאלי, ושימש כקולונל של כבוד בגדוד 4/5 של רגימנט המשמר השחור.
ב-16 בפברואר 1904 מת אביו קלוד בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן השלושה-עשר, וקלוד ירש את התואר "רוזן סטראטמור וקינגהורן" ואת נחלותיו הנרחבות של אביו באנגליה ובסקוטלנד. קלוד עסק הרבה ביערנות, וטיפח באופן אישי את אחוזותיו, תוך שהוא משתתף פיזית בעבודת האדמה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבה נהרג בנו פרגוס, אחוזת המשפחה בגלמיס נהפכה בשנות המלחמה לבית חולים שדה עבור חיילים פצועים.
בשנת 1923 התחתנה בתו אליזבת עם אלברט, דוכס יורק, ובעקבות כך קיבל קלוד את התואר אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי, וכעבור 5 שנים מונה לאביר מסדר הדרדר. בשנת 1936 התפטר אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת מתפקידו, ובעקבות כך הוכתר חתנו כג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת. בעקבות הכתרת בתו למלכת הממלכה המאוחדת, קיבל קלוד את התואר אביר מסדר הבירית. בשנת 1937 קיבל קלוד גם תואר אצולה אנגלי, מה שהתיר לו לשבת בבית הלורדים.
בהמשך חייו הפך קלוד לחירש, וב-7 בנובמבר 1944 מת כתוצאה מברונכיטיס, ואת תוארו ירש בנו פטריק בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן החמישה-עשר.
בפטיסטינה (אסטרואיד)

בפטיסטינה (שם מלא: 298 בפטיסטינה) הוא אסטרואיד הנמצא בחגורת האסטרואידים שהתגלה על ידי אוגוסט שרלו (Auguste Charlois) ב-9 בספטמבר 1890. אסטרואיד זה הוא הגדול באסטרואידי משפחת בפטיסטינה.
על פי התאוריות הנוכחיות, לפני 160 מיליון שנים, בטווח טעות של כ-20 מיליון שנים, התנגש אסטרואיד בקוטר 60 ק"מ באסטרואיד 298 בפטיסטינה, שקוטרו היה 170 ק"מ, ושבר אותו לחלקים. חלקים אלה מרכיבים כיום את משפחת בפטיסטינה.
על פי סימולציות שנערכו לאחרונה, יש סבירות של למעלה מ-90% שאחד מהשברים של בפטיסטינה פגע בכדור הארץ לפני כ-65 מיליון שנים, גרם להכחדת קרטיקון-שלישון וגרם לתום עידן הדינוזאורים.
מרדכי ולגר

מרדכי (מרקו) ולגר (2 באפריל 1952 – 30 במרץ 2008) היה מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.

ביוגרפיה

ולגר נולד בשנת 1952 בפולין ובהיותו בן חמש עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בטבריה. בשירותו בצה"ל הוא היה ביחידת הניסויים של חיל החימוש ובתום שירותו הצבאי למד הנדסת אווירונאוטיקה בטכניון. לאחר סיום הדוקטורט הוזמן ולגר לתקופת הבתר-דוקטורט אל מרכז המחקר איימס שבקליפורניה. במרכז זה, בהנהלת נאס"א, שהה ולגר עד 1987 ובו הוא השתלם בנושאי רובוטיקה, ראייה ממוחשבת ובקרה.
לאחר שובו  לישראל  הצטרף ולגר לחברת "אל-אופ" והיה שותף לפיתוח קסדת טיס בעלת מסד נתונים ולוח תצוגה פנימיים. בשנת 1990 הוא קודם לעמוד בראש קבוצת הבקרה של "אל אופ", תפקיד בו שימש עד למותו. בשנת 2005 היה ולגר שותף לצוות משותף ל"אל-אופ", "נס טכנולוגיות", משרד הביטחון וחיל האוויר הישראלי שזכה בפרס ביטחון ישראל על "פיתוח מערכת מודיעין חזותית מתקדמת ביותר."
בתפקידו כראש קבוצת הבקרה  היה ולגר שותף בשנות עבודתו לפרויקטים המובילים בתחום בישראל, ביניהם פיתוח מערכות הבקרה של טנק המרכבה, פיתוח הנחתה אוטומטית במזל"טים ושדרוג מערכות תצפית אוויריות על ידי שילוב GPS בתכונותיהן. תרומתו הייחודית נגעה לפיתוח רכבים אוטונומיים (בלתי מאוישים) הפועלים על פי מסלול מוגדר מראש ותוך שמירה על כללי התנועה המקובלים.
ולגר נפטר בשנת 2008 כתוצאה מטביעה במהלך שליחות בברזיל.
נחל בית חורון

נַחַל בית חורון הוא נחל אכזב בשפלה שאורכו כ-6 ק"מ. ואחד מיובלי נחל איילון.

אודות

ראשיתו של נחל בית חורון מדרום לכפר הערבי בית עור א-תחתא ומצפון לנתיב כביש 443, משם זורם לכיוון צפון ממזח לכפר בית סירא ומתפתל דרומה עד אשר מתמזג עם נחל איילון מדרום מזרח למכבים-רעות בשטח ההפקר שמובלעת לטרון.
נטלי מרטינז

ביוגרפיה

מרטינז נולדה ביולי 1984 להורים אמריקאים ממוצא קובני ולה ששה אחיות. היא התחנכה בתיכון סנט ברנדן, אותו סיימה בשנת 2002.
היא החלה לשחק בשנת 2006 בטלנובלה בית האופנה בתפקיד "מישל מילר". הסדרה שודרה במשך שלושה חודשים. סרט הקולנוע הראשון שלה היה מרוץ המוות מ-2008 ובהמשך שיחקה במספר סדרות כמו: בתוך הבועה, CSI: ניו יורק, APB וסודות ושקרים. בנוסף היא השתתפה בסרטוני קליפ של מספר זמרים כמו ג'סטין טימברלייק, שון פול, עמר דיאב, מארק אנתוני ופיטבול.
אסנאד

האִסְנַאד או הסנד (בערבית: الاسناد, תעתיק מדויק: אלאסנאד; السند, אלסנד) הוא שרשרת המוסרים המופיעה בראשית כל חדית'. האסנאד מורכב מרשימת שמות שחוזרת בסופו של דבר אל מוחמד או אל אחד מהצחאבה. מטרת האסנאד היא לספר את מקור הפסיקה הנובעת מהחדית'. מהימנות רשימת השמות (התאמה הגיונית יחסית לתקופות בהן חיו המוסרים השונים) משפיעה רבות על קטלוג החדית' ועל אמינותו. ה"מוסרים" באסנאד מכונים "מוסניד" (مسند - מֻסְנִד).
המוסרים הראשונים היו חברי מוחמד, הסחאבה, שעקבו אחרי כל מעשה ממעשיו והקשיבו לדבריו. אחרי מותו נהרו אליהם המוני מאמינים לשמוע מפיהם על הסונה (אורח החיים) של הנביא. אנשי הדור השני המשיכו בהפצת המסורות שקיבלו מפי הסחאבה ומסרו אותן לבאים אחריהם. כך נוצרה שרשרת המוסרים, האסנאד. ייתכן שמקור המנהג הוא בדרך המסירה בעל פה של השירה בתקופת הג'אהליה (התקופה הטרום אסלאמית) או בתלמוד בדומה ל-"אמר רב יהודה אמר שמואל". האסנאד הוא לעיתים קרובות ארוך יותר מתוכן החדית'. לפעמים נמסרו גם שרשראות מוסרים שונות לאותו החדית', או לאותו החדית' בשינויי נוסח קלים, כדי לחזק את מהימנותו. חכמי האסלאם החליטו להעביר את שבט ביקורתם על האסנאד בלבד ולא העזו לגעת בתוכן החדית', שהרי הנביא מוחמד יכול לומר כל דבר מראש, לקבל כל תנועה פוליטית או להביע כל דעה. הם פיתחו מדע אשר קראו לו "מדע החדית'" (علم الحديث) שבו תפסו חלק ניכר "מדע האנשים" (علم الرجال) ו"הטלת פגם והכרזה על יושר" (الجرح والتعديل), שמשמעותם בדיקת האנשים המופיעים בשרשראות האסנאד ובדיקת דרך קשירת חוליות השרשרת זו בזו. הם קבעו קריטריונים כדי ללמוד את מהימנותם של מוסרים בשרשרת לפי מידת יושרם, יראת השמיים שלהם, קיום מצוות על ידם וכיוצא בזה. כך למשל לא יכול היה שותה יין להיות מוכר כמקור מהימן ומוסמך (ثقة). הם קבעו מתי היו המוסרים והיכן, לאן נדדו והיכן נפגשו זה עם זה. בצורה כזאת החיו בלבוש אסלאמי את מדע הגנאלוגיה שהיה אהוב מאוד על הערבים בתקופת הג'אהליה (התקופה הטרום אסלאמית). יחד עם חקר האנשים נחקרו שרשראות המוסרים עצמן ונקבע מהם הפגמים הפוגמים במהימנותן, כגון חוסר של חולית ביניים בין שני מוסרים, אשר לא יכלו להיפגש אישית זה עם זה בשל תקופות חייהם השונות או הריחוק הגאוגרפי ביניהם, חוסר של החוליה האחרונה הצריכה לקשור את הדברים לנביא מוחמד עצמו, וכיוצא בזה. על סמך הממצאים סיווגו את החדית'ים לשלוש קטגוריות עיקריות של מהימנות (ראה פרוט בערך חדית').
לאחר האסנאד יובא המתן שהוא תכנו המילולי של החדית' המכיל את הסיפור והפסיקה.
סן-לו

היסטוריה

העיר נוסדה בשם בריוור (בגאלית עתיקה: Briovère; מילולית:"גשר על נהר וייר" ) והייתה מבצר גאלי.
סן-לו הייתה העיר השלישית בגודלה בדוכסות נורמנדיה אחרי רואן וקן, ונהפכה לחלק מצרפת ב-1202. ב-1275 ניתנה לה רשות לייצר מטבעות מהמלך פיליפ השלישי, מלך צרפת, וכך עשתה עד 1693.
במהלך מלחמת מאה השנים העיר נכבשה בידי חיילים אנגלים, וב-1347 העיר נפגעה מהמוות השחור. ב-1378 העיר חזרה לידיים צרפתיות. העיר נכבשה בחזרה על ידי האנגלים בשנים 1418–1449.
העיר סבלה רבות במהלך מלחמות הדת בצרפת. ב-1562 נכבשה העיר על ידי הכוחות ההוגנוטים ושימשה מבצר פרוטסטנטי.
ב-1795 ניתן לעיר תפקיד הבירה של מחוז מאנש. ב-1858 חוברה העיר לקו הרכבת פריז-שרבור.
במלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי כוחות גרמניה הנאצית ב-17 ביוני 1940. עקב היותה נקודה אסטרטגית, העיר הושמדה כמעט לחלוטין במהלך הפלישה לנורמנדי, וכונתה "בירת החורבות" על ידי סמואל בקט.
יגאל רביד

ביוגרפיה

יגאל רביד נולד וגדל בבני ברק למשפחת צימט, מראשוני המתיישבים בבני ברק. הוא בוגר גימנסיה הרצליה. בשנת 1976 התגייס לצה"ל ושירת במשך שנה וחצי בגלי צה"ל ואת שאר השירות בחיל החינוך. 
למד מדע המדינה באוניברסיטת תל אביב ועבד בעסק שהקים אביו, צבי צימט, מחלוצי ענף הרכב בישראל, שסיפק חלקים למכוניות שיוצרו בישראל. 
ב-1983 התקבל לקורס שדרנים בקול ישראל, ובשנות השמונים הגיש ברשת ג' את התוכניות "המצעד הלועזי", "הצעקה האחרונה", "הצגה יומית" ושידורים מיוחדים מחוץ לאולפן.
ב-1988 התקבל לתוכנית מיוחדת לחילופי עיתונאים צעירים בארצות הברית, ובין השנים 1989–1992 חי בלוס אנג'לס ושידר לקול ישראל ולערוץ הראשון. היה אחראי לדיווחים מטקסי האוסקר, המהומות בעקבות תקיפת רודני קינג וכן הפעיל שעה יומית ברדיו מקומי לקהילה הישראלית שנקראה "גלי אל. איי."
לאחר מלחמת המפרץ והשינויים בעולם התקשורת בישראל (הרחבת רשתות הרדיו ושידורי הערוץ השני) חזר לישראל, ובשנים 1993–1996 ערך והגיש חדשות ויומנים ברשת ב'.
בשנת 1996 החל לשמש כעורך ומגיש בערוץ הראשון, בו הוביל משדרים מיוחדים כגון אירוויזיון 1999, והנחה טקסים ואירועים בינלאומיים בישראל ובחו"ל. בשנת 1999 עזב לערוץ 2, שם עבד בחברת החדשות והגיש תוכניות במסגרת זכייניות ערוץ 2.
ב-2003 שב רביד לערוץ הראשון ובשנים 2006–2017 הגיש את התוכנית "כך היה", המבוססת על ארכיון הטלוויזיה הישראלית. רביד הוא משתתף קבוע בתוכניות אקטואליה ותרבות המשודרות במדינות איגוד השידור האירופי.
בעקבות טענתו של רביד להתנכלות מצד מנהל חטיבת החדשות של הערוץ הראשון, משה נסטלבאום, הוציא מבקר המדינה, יוסף שפירא, ביולי 2013, צו זמני להגנת חושף שחיתות, האוסר על רשות השידור לפגוע ברביד. בתביעות הדדיות שהגישו רביד ונסטלבאום לבית הדין האזורי לעבודה נפסק שעל נסטלבאום לשלם לרביד פיצוי בסך 150,000 ש"ח בגין הטרדה מינית, התנכלות ולשון הרע, ועל רביד לשלם לנסטלבאום פיצוי בסך 85,000 ש"ח בגין לשון הרע.
בנובמבר 2017 החל להגיש תוכנית שבועית בשם "היה היה" בתחנת הרדיו רדיוס 100FM.
נחמן טוקר

ביוגרפיה

נולד בירושלים לרב אליעזר חיים טוקר ששימש מנהל רוחני בישיבת "כנסת ישראל" בחברון, לאחר שעלתה מהעיירה סלבודקה, ולצפורה, בתו של יעקב גדליהו ולדנברג ונכדתו של הרב נחום רגוזניצקי ראש ישיבת עץ חיים.
התחנך בתלמוד תורה "יבנה" בעיר, ולאחר מכן בישיבת "כנסת חזקיהו" בכפר חסידים, שם התקרב למשגיח רבי אליהו לופיאן, ולראש הישיבה רבי אליהו מישקובסקי. כעבור תקופה עבר ללמוד בישיבת פוניבז', בלכתו למבחן בישיבת פוניבז' צייד אותו המשגיח רבי אליהו לופיאן במכתב המלצה לראשי הישיבה פוניבז', בו העיד עליו כי עתידו לגדולות].
לאחר כמה שנים עבר ללמוד בישיבת חברון, במקביל הלך לשמוע חבורות בענייני סדר קודשים מרבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק בישיבת בריסק, וכן חבורות ושיעורים מרבי חיים שמואלביץ ראש ישיבת מיר. בכסלו ה'תשכ"ה נישא למנוחה, בת רבי אברהם משה חברוני ראש ישיבת חברון, שהיה חתנו של רבי משה מרדכי אפשטיין ראש הישיבה הראשון.  לאחר נישואיו שמע חבורות בענייני קדשים מרבי דוד סולובייצ'יק. בתחילה התגורר בשכונת גאולה, ומאוחר יותר בעקבות מעברה של ישיבת חברון לשכונת גבעת מרדכי עבר להתגורר בשכונה, עד לפטירתו.
בשנת ה'תשכ"ט מונה לר"מ בישיבה. מאוחר יותר נחשב אחד מראשי הישיבה, אם כי לא נתמנה לראש ישיבה מן המניין. הוא החל למסור שיעורים במתכונת דו-חודשית לבני הוועד השלישי, ומעין שיעורים כלליים מעת לעת ב"היכל הכולל" - בית המדרש המשני של הישיבה. נהג לשבת בירכתי בית המדרש שם נקהלו סביבו תכופות תלמידים שנמשכו לדמותו הייחודית.
במשך שנתיים שימש כר"מ בישיבה בצפת, שם שהה במשך השבוע כשהוא חוזר לביתו בירושלים לשבתות, וכן מסר במשך תקופה שיעורים בישיבת אור החיים לבעלי תשובה.
נפטר ב-19 ביולי 2017 (כ"ה בתמוז ה'תשע"ז) לאחר מחלה שנמשכה כמה חודשים, ונטמן בהר המנוחות.

דרכו בלימוד

העמיק בשיטת רבותיו מבית בריסק, בלט בליבון נקודות יסוד בסוגיה דרך דקדוק בעומק הפשט. נודע בכושר דיבור מתומצת ושנון, מה שהפך אימרות רבות בשמו למדוברות בקרב ציבור תלמידיו, בעיקר בענייני פרשות ומועדים בהם הרבה לעסוק.
כשנה לפני פטירתו הוציאו תלמידיו לאור קונטרס משיעוריו, בקונטרס משולבים חידושים על הש"ס, על התורה ונושאים במועדי השנה.