google/wiki40b huggingface dataset:
לייק צ'ארלס

גאוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, האוכלוסייה בעיר הייתה 71,993. זוהי העיר המרכזית של מטרופולין לייק צ'ארלס, שאוכלוסייתו כוללת 202,040 בני אדם. 
העיר נחשבת למרכז זיקוק, הימורים, תיירות וחינוך. בעיר אוניברסיטת המדינה מקניס וכן הקולג' הקהילתי הטכנולוגי סוולה. 
העיר נוסדה באופן רשמי ב-7 במרץ 1861 בשם "צ'ארלסטון". אולם, שש שנים לאחר מכן התעוררו חילוקי דעות בנוגע לשם. ב-16 במרץ 1867 הוחלף שם העיר לשמה הנוכחי. בשנת 1910 שריפה הידועה גם בשם "השריפה הגדולה של 1910" זרעה הרס בחלקים נרחבים של העיר. 
למרות השריפה, העיר נבנתה מחדש והמשיכה להתרחב במהלך המאה ה-20. בניית מלון צ'ארלסטון הסתיימה ב-1929, במהלך כהונתו של ראש העיר הנרי ג'יי גירי. במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה חוותה העיר צמיחה תעשייתית עם הופעת תשעיות הזיקוק בעיר. העיר גדלה לשיא של כ-75,000 תושבים בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. אולם המיתון הכלכלי המקומי גרם להתמעטותה היחסית של העיר.
נוקלאז

נוקלאז (Nuclease) הוא אנזים המסוגל לבקע קשרים פוספודיאסטרים בין נוקלאוטידים. את הנוקלאזות מקובל לחלק לאנדונוקלאזות, החותכים קשרים בתוך שרשרת פולינוקלאוטיד, ולאקסונוקלאזות, המבקעים את הקשרים בקצה השרשרת.
בסוף שנות השישים של המאה ה-20 ורנר ארבר וסטיוארט לין בודדו דוגמאות של שני סוגים של אנזימים האחראיים על הגבלת גידול של פאג'ים בחיידק Escherichia coli.‏ אחד מאנזימים אלו הוסיף קבוצת מתיל בסוף ה-DNA (מתילאז; Methylase), ואילו האחר ביקע DNA שלא עבר מתילציה במגוון מקומות לאורך המולקולה (אנזים הגבלה).
לנוקלאזות אתר הכרה ואתר חיתוך. האנזים מזהה רצף גנטי ספציפי (זה אתר ההכרה, למשל AATT באיור המצורף) ובהתאם אליו יחתוך את הרצף במיקום ספציפי (באיור המצורף, יחתוך בין שני הגדילים על גבולות אתר ההכרה). ברוב המקרים, אך לא תמיד, אתר החיתוך ימצא בתוך אתר ההכרה.
אתר ההכרה יהיה לרוב בעל רצף במבנה של פלינדרום.
החיתוך יכול לייצר "קצוות דביקים" בהם לכל גדיל שנחתך יש שארית של רצף נוקלאוטידים חד גדילי, או "קצוות כהים" בו שני הקצוות מסתיימים ברצף דו-גדילי.
דוגמאות לנוקלאזות מוכרות הם RNase A (החותך RNA חד גדילי) ו-DNase I.
מלחמת ההרים

מלחמת ההרים הייתה סבב לחימה בין המיליציה הנוצרית הכוחות הלבנוניים למיליציות הדרוזיות במהלך ספטמבר 1983 באזור הרי השוף, במסגרת מלחמת האזרחים בלבנון.
במהלך מלחמת ההרים התרחשו מספר מעשי טבח בנוצרים, ובסופה איבדו הנוצרים שטח רב לדרוזים באזור האסטרטגי של הרי השוף.

הנסיגה הישראלית

במהלך יום ה-3 בספטמבר 1983, ישראל הסיגה את כל כוחותיה ממחוז הרי השוף (דרומית-מזרחית לביירות), ובכך הסירה את החיץ האנושי של חייליה שניצב בין המיליציות הנוצריות לבין הדרוזים.

הלחימה

המלחמה פרצה מיד עם עזיבת הכוחות הישראלים, במתקפה של "הכוחות הלבנוניים" (שבאותה העת הורכבו כמעט לחלוטין מלוחמי הפלנגות הנוצריות, שהפסיקו לשעות לפקודותיו של הנשיא אמין ג'ומאייל) על המיליציה הדרוזית של המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית בעיר בחמדון, הנמצאת על כביש דמשק-ביירות, באזור הרי השוף. בה בעת פעל צבא לבנון לאבטחת הערים סוק אל-גרב וח'לדה הנמצאות בדרך לביירות, מפני פלישה דרוזית לבירה. לאחר מספר ימי לחימה, הונסו הכוחות הנוצריים מבחמדון, ונסוגו למעוזם בדיר אל-קמר, בה שהו כ-40,000 תושבים ופליטים נוצרים וכ-2,000 לוחמים. ברצף מעשי טבח, החריבו הדרוזים 62 כפרים נוצרים במרחב השוף, והרגו כ-1,500 אזרחים נוצרים. עד הכרזת הפסקת האש ב-25 בספטמבר, הדרוזים הצליחו להשתלט כמעט על כל השוף.

יחודה של מלחמת ההרים

במלחמת ההרים הצטרף ללחימה גם צבא לבנון, אשר הקפיד עד אז ולאחר מכן לשמור על נייטרליות (כגוף כולל, היחידות השונות המחולקות על-פי מפתח עדתי, לעיתים סייעו ללוחמיהן, ראו למשל במלחמת המחנות). צבא לבנון היה זה שהגן על הערים בדרך לביירות מהשוף מפני היחידות הדרוזיות, והבריגדה השמינית של הצבא אף התעמתה עימן במשך שלושה ימים (16 - 19 בספטמבר) בניסיון להחזיק בעיירה סוק אל-גרב בפני המתקפה הדרוזית. צבא האוויר הלבנוני החלש גם הוא השתתף בלחימה, במהלכה מספר מטוסיו הופלו על ידי טילים של הדרוזים.
ארצות הברית גם כן הייתה מעורבת בסכסוך, וסייעה לצבא לבנון בניסיונו לחסום את הדרך לביירות, על ידי הפצצה מספינות את העמדות הדרוזיות.
גאורגי פרבאנוב

חייו

פרבאנוב למד בבית הספר התיכון למתמטיקה בפרניק. ב-1975 קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת סופיה וב-1981 קיבל דוקטורט בהיסטוריה מאותה אוניברסיטה עם עבודה בנושא "דימיטר בלגואב והשאלה הלאומית הבולגרית". הצטרף למכון להיסטוריה של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית כחוקר ב-1981. עניינו העיקרי היה בעניין הלאומי הבולגרי ובימיה הראשונים של התנועה הסוציאל-דמוקרטית והסוציאליסטית בבולגריה. באותה שנה, 1981, הצטרף כחבר למפלגה הקומוניסטית.
פרבאנוב כיהן בתפקידו מאז ה-22 בינואר 2002. הוא נחשב תומך נלהב בשותפות בולגרית בברית נאט"ו ובאיחוד האירופי ורואה עצמו כסוציאליסט. הוא ניצח בבחירות את קודמו בתפקיד, פטר סטויאנוב, בבחירות הנשיאותיות בנובמבר 2001.
באוקטובר 2006 נבחר לתקופת כהונה שנייה כנשיא. בסיבוב הבחירות הראשון, שנערך ב-22 באוקטובר, זכה ב-64% מקולות הבוחרים והקדים ברוב גדול את יריבו העיקרי, איש הימין הקיצוני, וולן סידרוב שזכה ב-21.5%. החוק הבולגרי מחייב תמיכה של מעל 50% מקולות כלל הבוחרים כדי להיבחר לנשיאות בסיבוב הראשון (אחוז ההצבעה בסיבוב הראשון היה רק 42.51%) ולכן, נערך סיבוב בחירה שני. בבחירות שהתקיימו ב-29 באוקטובר זכה פרבאנוב ב-75.9% מהקולות, מול 24.1% בהם זכה סידרוב, ונבחר שנית לנשיאות. הייתה זו הפעם הראשונה בבולגריה בה נבחר מחדש נשיא מכהן בבחירות דמוקרטיות.
בביקור שערך בישראל ב-2008, אמר פרבאנוב כי בולגריה אינה מתנערת מאחריותה לשילוחם של 11,000 מיהודי תראקיה ומקדוניה למחנות השמדה במלחמת העולם השנייה. הייתה זו הפעם הראשונה בה נטל גורם בולגרי רשמי אחריות לפרשה זו.
באוקטובר 2011 נערך הסיבוב השני לבחירות לנשיאות בבולגריה ורוסן פלבנלייב מועמד מפלגת השלטון זכה בבחירות, לאחר שגבר על איבאיילו קאלפין מועמד המפלגה הסוציאליסטית. ב-22 בינואר 2012 החל פלבנלייב את כהונתו והחליף את פרבאנוב.
Tucows

היסטוריה

Tucows הייתה במקור פורטל אינטרנט שהושק במהלך 1993 על ידי סקוט סוודורסקי (Scott Swedorski) מפלינט, מישיגן. באותה העת האתר היה אחד האתרים הראשונים מסוגו, ועל כן עד מהרה הפך לאחד מאתרי האינטרנט הפופולריים ביותר להורדת תוכנות למערכת ההפעלה Windows. סוודורסקי בחר לתת לאתר את השם Tucows, אשר היה ראשי תיבות ל-The Ultimate Collection of Winsock Software (האוסף האולטימטיבי של תוכנות Winsock). אף על פי כן, האתר הכיל באותה העת ארכיון עם קישורים להורדת קובצי תוכנות למגוון מערכות הפעלה. הארכיון הגדול של האתר היה מחולק לקטגוריות שונות, כאשר המידע והקבצים באתר היו מעודכנים כל העת ולכן היה קל מאוד למצוא קישורים להורדה של הגרסאות העדכניות ביותר של כל תוכנה. עורכי האתר נהגו גם לדרג כל תוכנה במדד של 1 עד 5 פרות.
ב-1996 החברה נרכשה והתמזגה עם חברת Internet Direct בבעלותם של ג'ון נמאניק, ביל קמפבל, וקולין קמפבל. ב-1999 החברה נרכשה והתמזגה עם חברת STI Ventures.
ב-2000 החברה רכשה את האתר Linux Weekly News.
בשנת 2001 הפכה חברת Tucows לחברת בת של חברת Infonautics, אשר לאחר הרכישה שינתה את שמה מ- Infonautics ל-Tucows. ב-26 באוגוסט 2002 חברת Tucows מכרה את המוצרים eLibrary ו-Encyclopedia.com, שירותים שהפכו להיות בבעלות החברה בעת המיזוג עם Infonautics, לחברת Alacritude.
ב-2004 רכשה חברת Tucows את חברת Boardtown Corporation, ספקית של תוכנת חיוב. בינואר 2006 חברת Tucows השלימה את רכישת שירות הדואר האלקטרוני Critical Path.
ב-2005 עבר מטה החברה לעיר טורונטו שבקנדה.
ביוני 2006 חברת Tucows רכשה בעבור 18 מיליון דולרים את חברת Mailbank.com Inc אשר בבעלותה מעל ל-17,000 שמות דומיין לשמות משפחה נפוצים כמו smith.net או brown.org. עיקר ההכנסות של Mailbank.com היו משילוב פרסומות באתרים שבבעלותם וכמו כן ממתן שירות דואר אלקטרוני ללקוחות עם שמות משפחה נפוצים למדי אשר מעוניינים בכתובות דואר אלקטרוני אישית שמכילה את שם משפחתם בדומיין. 
ב-26 באוגוסט 2006 חברת Tucows רכשה את אתר לוח השנה Kiko.com.
ב-27 ביולי 2007 חברת Tucows רכשה את האתר ItsYourDomain.com אשר התמחה בשירות רישום שמות דומיין, כאשר באותה העת היו מעל ל-700,000 שמות דומיין תחת ניהולה של חברת ItsYourDomain.com. חברת Tucows רכשה את ItsYourDomain.com בעבור 10,350,000 דולרים במזומן. בעת הרכישה של ItsYourDomain.com היו כבר 699,951 שמות דומיין תחת ניהולה של חברת Tucows.
ביוני 2008 היו בבעלותה של חברת Tucows שלוש חברות-בת שהתמחו במתן שירותי שמות דומיין - ItsYourDomain, NetIdentity, ו-DomainDirect. חברת Tucows החליטה באותה העת למזג את שלוש חברות הבת לשירות רישום שמות דומיין אחד בשם Hover. השירות החל להיות פעיל ביולי 2008.
ב-6 בנובמבר 2008 חברת Tucows השיקה את האתר Butterscotch.com אשר הכיל סרטוני וידאו מקוונים המתמקדים במתן הסברים מפורטים אודות טכנולוגיות אינטרנט שונות.
ההולנדי המעופף

על פי אגדות עממיות, ההולנדי המעופף (בהולנדית: De Vliegende Hollander) היא ספינת רפאים שחייבת לשוט באוקיינוס לנצח ללא יכולת לחזור הביתה. בדרך כלל נראית הספינה ממרחק רב, לעיתים מנצנצת באור רפאים. אם תנסה ספינה אחרת ליצור עימה קשר, ינסה צוות ההולנדי המעופף להעביר דרכה קשר לאנשים על היבשה אשר נפטרו מזמן.

מקורות

לאגדת ההולנדי המעופף נוסחים רבים. לפי גרסה אחת האגדה היא הולנדית במקורה, בעוד שגרסה אחרת גורסת שהיא מבוססת על המחזה האנגלי בעל אותו השם שנכתב בשנת 1826 על ידי אדוארד פיצבול, ועל הרומן "ספינת הרפאים" (The Phantom Ship) אשר פורסם בשנת 1837 על ידי פרדריק מריאט, שמאוחר יותר עובד לסיפור ההולנדי "Het Vliegend Schip" (הספינה המעופפת) על ידי הכומר ההולנדי א.ה.ס רומר (A.H.C. Römer). גרסאות אחרות טוענות שהאגדה מבוססת על האופרה מאת ריכרד וגנר. גרסה נוספת טוענת שהאגדה מבוססת על סיפור בשם "The Flying Dutchman on Tappan Sea" מאת וושינגטון אירווינג שפורסמה בשנת 1855.
לפי מספר מקורות, הקפטן בן המאה ה־17 ברנרד פוק (Bernard Fokke), אשר היה מפורסם במסעותיו המהירים מהולנד לאי ג'אווה (שבאינדונזיה) ועל כן נחשד בכריתת ברית עם השטן, הוא קפטן ספינת "ההולנדי המעופף". לפי מקורות מסוימים בגרסה ההולנדית של הסיפור, נקרא הקפטן Falkenburg. בגרסה של מריאט נקרא הקפטן Vanderdecken (שם שפירושו "על הסיפון"), בעוד שבגרסתו של אירווינג נקרא הקפטן Ramhout van Dam. המקורות חלוקים בדעתם האם ההולנדי המעופף הוא שם הספינה, או כינוי לקפטן שלה.
על פי מרבית הגרסאות, נשבע הקפטן שהוא לא ייסוג מפני הסערה, אלא ימשיך בניסיון להקיף את כף התקווה הטובה גם אם המסע יימשך עד יום הדין. לפי גרסאות אחרות, התרחשו על הסיפון פשעים נוראים, או שהצוות לקה במגפה ולא הורשה לעגון באף נמל עקב כך. מאז, על הספינה ועל צוותה נחרץ להפליג לנצח, ולעולם לא להתקרב לחוף. לפי מספר גרסאות הדבר אירע בשנת 1641 בעוד שבגרסאות אחרות השנה היא 1680 או 1729.
רבים שמו לב לדמיון הרב בין אגדת ההולנדי המעופף לבין הסיפור הנוצרי העממי על היהודי הנודד. עובדה זו אף הוזכרה על ידי היינריך היינה. במחזה של פיצבול, מורשה הקפטן לרדת לחוף כל מאה שנה על מנת לחפש אישה כדי לחלוק עימה את גורלו. באופרה של וגנר מדובר על תקופה של שבע שנים.
אנשים רבים דיווחו על כך שראו את ההולנדי המעופף. הדיווחים החלו משנת 1835 והדיווח האחרון היה בשנת 1942 ליד קייפטאון, דרום אפריקה. מאז לא היו דיווחים נוספים על ההולנדי המעופף.
בלומנמארקט

הבלומנמארקט (בהולנדית: Bloemenmarkt) הוא שוק פרחים צף הממוקם במרכז אמסטרדם שבהולנד.
השוק נוסד בשנת 1862 והוא ממוקם על תעלת הסינגל בין כיכר מונטפליין (Muntplein - כיכר המטבעה) לבין כיכר קונינגספליין (Koningsplein - כיכר המלכים), בחלקו הדרומי של אזור חגורת התעלות של אמסטרדם.
החנויות בשוק מוכרות בעיקר בצלי פרחים, אך גם פרחים, כלי גינון ומזכרות.
ליאור איתן

חייו

ליאור איתן נולד בישראל. את שירותו הצבאי עשה בתזמורת צה"ל וב–1985 סיים בהצטיינות את לימודיו במסגרת האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב בהדרכת אורי שוהם. באותה שנה התמנה לתפקיד החלילן הראשי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע. 
ב-1988 התמנה לנגן הפיקולו הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. 
מקום נכבד בפעילותו הוא מקדיש לקידום היצירה הישראלית. מאז 1985 נכתבו עבורו ובוצעו על ידו בביצועי בכורה למעלה מחמישים יצירות ישראליות מקוריות.
ב–1995 הקליט דיסק ראשון ובו יצירות קלאסיות בעיבוד לחליל ולנבל. כחבר באנסמבל החלילים הישראלי השתתף בהקלטת שלושה תקליטורים עבור חברת Centaur. כמו כן הקליט עם נגן הגיטרה ראובן סרוסי תקליטור עבור חברת Meridian ובו יצירות מאת באך, מוצרט, בטהובן ושוברט, בעיבוד לפיקולו וגיטרה. הוא השתתף בהפקת תקליטור כפול מיצירות המלחין הישראלי יחזקאל בראון, ביחד עם בתו של המלחין, הפסנתרנית והמלחינה רתם לוז, ועם נגן הבסון עוזי שלו, שהופק על ידי חברת Romeo records. התקליטור האחרון בו השתתף יצא ב - 2014 בהוצאת המכון למוזיקה ישראלית. בתקליטור משתתפות גם הפסנתרנית מוניקה פאלון והחלילנית רות רון.
פעיל מזה שנים רבות כסולן וכנגן מוזיקה קאמרית. בנוסף לפיקולו וחליל, הוא מנגן גם בחליל אלט וחליל באס.
לצד הקריירה שלו כנגן מבצע פעיל ליאור איתן גם כמעבד וחלק מהעיבודים שכתב ראו אור בהוצאת Svitzer בדנמרק.
הירושי אמאנו

קורות חיים

הירושי אמאנו נולד בעיר האמאמאטסו שביפן. בשנת 1982 התקבל לאוניברסיטת נאגויה שביפן ושם החל את לימודיו בהנדסה. באוניברסיטה זו הוא סיים תואר ראשון (בשנת 1983), תואר שני (ב-1985) ותואר שלישי (ב-1989). בין השנים 1988 עד 1992 עסק אמאנו במחקרים באוניברסיטה. לאחר מכן עבר יחד עם עמיתו אקאסאקי לאוניברסיטת מייג'ו, שם התקדם לתפקיד סגן פרופסור, ובשנת 2002 הפך לפרופסור במשרה מלאה. לאחר מכן, בשנת 2010, חזר לאוניברסיטת נאגויה. 
במהלך שנות עבודתו כתב אמאנו 10 ספרים העוסקים בעולם המדע. הראשון מביניהם פורסם בשנת 1997 ועסק בשיטות הבנת מכניזם התפתחות הקריסטלים, והספר האחרון פורסם בשנת 2013 ועסק בפיתוח נורות LED על בסיס גליום ניטריד.

פיתוח נורות LED כחולות על בסיס גליום נטריד

לפני המחקר של הירושי אמאנו וצוות המחקר שלו, היו מדענים שהדגימו דיודות פולטות אור בצבע כחול. ב-1972, הרברט פאול מארושקה מה-RCA, הצליח לפתח את הדיודה פולטת אור הראשונה שפלטה בצבע כחול מסוג גליום ניטריד. בשנת 1989, חברת Cree פיתחה דיודות פולטות אור כחולות מסוג צורן קרביד שאפשרו לייצר דיודות RGB שאפשרו ליצור אור לבן באמצעות שילוב שלושת צבעי היסוד.
המחקר אשר עליו קיבלו אמאנו וצוות מחקרו פרס נובל, התחיל בראשית שנות התשעים של המאה ה-20. את המחקר פיתח אמאנו יחד עם אקאסאקי ונאקאמורה, ומטרתם הייתה לפתח נורות LED כחולות על בסיס גליום ניטריד (GaN), על מנת שיהיו יעילות וחסכוניות יותר באנרגיה מנורות ה-LED הלבנות שקדמו להן, אשר השתמשו באור כחול, אדום וירוק. במקביל למחקר זה הם ניסו לפתח דיודות לייזר כחולות אשר גם הן יעבדו על בסיס גליום נטריד אשר יעילות בתחומי הרפואה ובתחומי עיסוק בלייזר.
כאשר הצליחו אנשי הצוות לייצר דיודות פולטות אור כחולות בתחילת המחקר שלהם, הדבר נחשב לפריצת דרך בטכנולוגיית ה-LED. זאת משום שהדבר איפשר לייצר דיודות פולטות אור לבנות שבנויות מדיודה כחולה בודדת של גליום ניטריד בשילוב ציפוי זרחני צהוב, במקום להשתמש בשלוש דיודות פולטות אור בשלושת צבעי היסוד או בדיודת RGB כדי ליצור אור, וכך נוצרה דיודה לבנה פשוטה, זולה ויעילה יותר.
נורות LED לבנות הן עמידות לפרקי זמן ארוכים וחסכוניות באנרגיה בהשוואה לנורות ליבון. נמצא כי לנורות אלה נצילות של עד 50 לומן לוואט, ועם השנים פותחו גם כאלו עם נצילות של עד 100 לומן לוואט. משערים כי הן יכולות לפעול במשך 100,000 שעות לעומת נורות להט המחזיקות 1,000 שעות ופלואורסצנט המחזיקות 15,000 שעות, אולם אין עדיין הוכחות לאריכות חייו של ה-LED הלבן בתאורה הכללית, בשל היותה של הטכנולוגיה צעירה יחסית. כמו כן, אין הוכחות מחקריות באמת לחיסכון באנרגיה בתאורת LED בהשוואה לנורות פלואורסצנטיות ונורות פריקה אחרות.
נעים כאמל הנו

שייח' נעים כאמל הנו (בערבית: نعيم كامل هنو; נולד ב-1941) הוא קאדי-מד'הב בבית הדין הדתי הדרוזי לערעורים בישראל. הוא בנו של השייח' כאמל הנו (كامل هنو) שכיהן בתפקיד מזכיר בית הדין השרעי הדרוזי הראשון והיה ממכובדי העדה הדרוזית.

ביוגרפיה והשכלה

נעים כאמל הנו נולד בשנת 1941 בכפר ג'וליס בגליל המערבי למשפחה דרוזית דתית והוא הבכור במשפחתו שכללה חמישה אחים ושלוש אחיות. את לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר התיכון בכפר יאסיף, לאחר מכן למד הוראה במכללת עמק יזרעאל.
הוא עבד כמורה בבית הספר היסודי ג'וליס. בשנת 1974 לאחר פטירת אביו שייח' כאמל הנו, התמנה  נעים כאמל הנו במקומו כמזכיר בית הדין השרעי.
בשנת 1984 נבחר על ידי הוועדה למינוי קאדים-מד'הב לתפקיד קאדי-מד'הב בבית הדין הדתי הדרוזי בישראל ובמסעדה שברמת הגולן, והיה הקאדי היחיד עד שנת 2001 שכיהן בתפקיד.
בשנת 2001 קיבל הנו את המעמד השני בהנהגה הרוחנית, אחרי השייח' מופק טריף, מנהיגה הרוחני של העדה הדרוזית, וכמו כן מונה לתפקיד קאדי-מד'הב בבית הדין הדתי הדרוזי לערעורים.
בלוטות רוק

מיקום הבלוטות

בלוטות מצד האוזן ממוקמות סמוך לאוזן, והן הגדולות שבבלוטות הרוק. הבלוטות התת-לשוניות נמצאות מתחת ללשון. הבלוטות התת-לסתיות נמצאות מתחת לענף הלסת התחתונה בזווית של הסנטר והן בצורת האות האנגלית U.

היסטולוגיה

שני סוגים של תאי אפיתל בבלוטות הרוק מפיקים ריר או הפרשות נסיוביות (מימיות). הבלוטות התת-לשוניות מייצרות הפרשות משני הסוגים אך בעיקר ריר, בעוד בלוטות מצד האוזן מפיקות הפרשות נסיוביות בלבד. הבלוטות התת-לסתיות מכילות גם הן את שני סוגי התאים, ומייצרות ריר ונסיוב.

הפרשת אלקטרוליטים

באונית הבלוטה הנסיובית נוצרת ההפרשה הראשונית של הרוק אשר דומה בהרכב האלקטרוליטים שלה לדם. הפרשה זו עשירה ביוני נתרן, כלור וביקרבונט, וכן מכילה עמילאז. תאי האפיתל המרכיבים את האונית קולטים מהדם, באמצעות העברה פעילה שניונית בקוטב הבסיסי של התא, יוני נתרן, כלור ואשלגן. בשלב השני יוצאים מן התאים הללו לחלל הבלוטה בפעפוע כלור וביקרבונט. המטען השלילי שיוצא מהתא גורם לפעפוע של נתרן מהנוזל הבין-תאי אל חלל הבלוטה, אשר גורר אחריו מים בעקבות הלחץ האוסמוטי שהוא יוצר בחלל זה.
כאשר ההפרשה הראשונית של הרוק מגיע אל צינור הבלוטה, יש פעפוע של נתרן וכלור אל תאי האפיתל. במקביל, יוצאים אשלגן וביקרבונט לחלל הבלוטה בהעברה פעילה שניונית. בניגוד לאזור האונית, בצינור הבלוטה תאי האפיתל מחוברים במצמתים, ולכן אין מעבר של יונים או של מים מהנוזל הבין-תאי לחלל הבלוטה או להפך. התוצר הסופי, הרוק, מכיל כ-140 מיליאוסמול נתרן לליטר, כ-100 מיליאוסמול כלור לליטר, מעל 20 מיליאוסמול ביקרבונט לליטר ופחות מ-5 מיליאוסמול אשלגן לליטר.
ככל שקצב הפרשת הרוק עולה, כך יהיו ברוק יותר נתרן, ביקרבונט וכלור, אך יהיה פחות אשלגן, והאוסמולריות של הרוק תגדל. זאת משום שרמת הספיגה חזרה של נתרן בצינור הבלוטה נשארת זהה, ולכן הפרשה מוגברת באונית תגרום לרמה גבוהה יותר בתוצר הסופי.

בקרה עצבית

בלוטת הרוק מבוקרת על ידי בקרה עצבית אוטונומית, כאשר הן הזרוע הסימפתטית והן הזרוע הפאראסימפתטית מעוררות הפרשת רוק. רוב ההפרשה מתבצעת כתוצאה מרפלקס, ואילו הבקרה המרכזית מהמוח היא משנית. גירויים מעודדי הפרשה, דוגמת ריח וטעם פועלים על גרעיני הרוק של עצב הפנים ועצב הלשון והלוע, ואלה מפרישים אצטילכולין, אשר נקשר לקולטנים בבלוטות הרוק ומגביר את ההפרשה. גירויים מדכאי הפרשה, דוגמת פחד, שינה והתייבשות, פועלים על אותם גרעינים.

מחלות

תסמונת סיוגרן היא מחלת חיסון עצמי התוקפת את בלוטות הרוק וגורמת לדלדול שלהן. דבר זה מוביל ליובש בפה ובעיניים ולרמת חומציות גבוהה בפה אשר גורמת נזק לשיניים (עששת) ולוושט, וכן לבעיות בליעה עקב סיכוך מופחת.
נגיף החזרת גורם לדלקת חדה בבלוטה.
חצצת בלוטות הרוק גורמת להתנפחות הבלוטה לאחר אכילה ואם הן לא מוצאות, הן יכולות לגרום לדלקות קשות של בלוטות אלה. בעבר היה נהוג ניתוח פתוח להוצאת האבנים שהיה כרוך בנזק לבלוטה ולפגיעה בעצב הפנים העובר בתוך בלוטת מיצד האוזן. בשנים האחרונות שוכללה הטכניקה האנדוסקופית המאפשרת הכנסת צינור דק בקוטר כ-0.6 ס"מ דרך צינור הניקוז של בלוטת מיצד האוזן (Stensen duct) או של הבלוטה התת-לסתית (Wharton duct) המשמש כמצלמה, תאורה ואמצעי ללכידת האבן והוצאתה, סקירה פנימית של צינורות הבלוטה, השארת תומכן (Stent) והחדרת אנטיביוטיקה. כל זאת בהרדמה מקומית.
סרטן בבלוטות הרוק הוא מחלה נדירה. שכיחותה בישראל נמוכה. על פי מחקר של ההסתדרות הרפואית היא עלתה מ-25 מקרים בשנה עד 2002 ל-70 מקרים בשנה ב-2006.
ניקולאי איגנאטייב

הרוזן ניקולאי פבלוביץ' איגְנאטְיֶיב (ברוסית: Николай Павлович Игнатьев;‏ 29 בינואר 1832, סנקט פטרבורג האימפריה הרוסית - 3 ביולי 1908, קרופודרינצי, מחוז קייב, האימפריה הרוסית), היה פוליטיקאי ודיפלומט רוסי. הוא גם נשא בדרגת גנרל של צבא האימפריה הרוסית.

ראשית הקריירה

איגנאטייב נולד למשפחת אצולה בסנקט פטרבורג. סבו היה בן למשפחת האצולה הגאורגית אֶגנאטָשווילי (ეგნატაშვილი). הצאר ניקולאי הראשון השיב טובה לאביו של ניקולאי, קפטן פאבל איגנאטייב, לאחר שהלה נותר נאמן לו במהלך מרד הדקבריסטים ב-1825.
הדוכס הגדול אלכסנדר השני אף היה פטרון הטבילה של ניקולאי. ניקולאי נשלח להכשרה צבאית-מנהלית לבני האליטה, הקור דה פאז' והפך בגיל 17 לקצין במשמר הרוסי (הגווארדיה). לאחר שלחם במלחמת קרים מונה ב-1856 לתפקיד הנספח הצבאי בלונדון, הממונה בפועל על איסוף מודיעין. הוא גורש לאחר מבצע כושל. לאחר מכן, מונה כעוזרו הדיפלומטי של ניקולאי ניקולאייביץ' מוראביוב, שהיה מושל סיביר. ב-28 במאי 1858 הוא הגיע להסכמה עם הסינים על חוזה אייגון, שקבע חלוקת אזור מחלוקת, האמור ונסיגה מאזור הנהר. הוא גם הצליח להגיע להסכמי מסחר חשובים עם בוכרה ועם חיווה.

המשבר בבלקנים

בין 1864 ל-1877 כיהן איגנאטייב כשגריר האימפריה הרוסית לאימפריה העות'מאנית והוצב באיסטנבול. בתפקידו פעל לחיזוק מוסדות הכנסייה בבולגריה ולהגברת ההשפעה הרוסית באזור. באפריל 1876 פרצו מהומות ברחבי בולגריה שהתפתחה לכלל מלחמת אזרחים בין מיליציות נוצריות למיליציות מוסלמיות וכ-12,000 נוצרים נהרגו. בעקבות האירועים ובלחץ המעצמות האירופיות, כונסה ב-23 בדצמבר 1876 ועידת קונסטנטינופול, בה כיהן איגנאטייב כנציג האימפריה הרוסית. הוועידה דנה במתן אוטונומיה לבולגריה, אך לא הגיעה להסכמה על גבולות הישות האוטונומית. איגנאטייב המשיך במאמציו הדיפלומטיים והשיג את הסכמת האימפריה האוסטרו-הונגרית לרעיון האוטונומיה לבולגרים. ב-21 במרץ 1878 בעקבות משא ומתן שניהל איגנאטייב נחתמה על ידי המעצמות האירופיות "הצהרת לונדון" שחזרה על הצהרות ועידת קונסטנטינופול.
לאור התעלמות האימפריה העות'מאנית מדרישת המעצמות היה איגנאטייב ממובילי הקו הלוחמני נגדה וב-24 באפריל הכריז הצאר הרוסי מלחמה על העות'מאנים. המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הסתיימה בניצחון רוסי ואיגנאטייב מונה לראש צוות המשא ומתן הרוסי שכפה על העות'מאנים את חתימת חוזה סאן סטפנו. הלחץ שהפעילה האימפריה הבריטית שחששה מהתחזקות מעמדם של הרוסים בבלקנים, גרם לצאר אלכסנדר השני להסכים לכינוסו של קונגרס ברלין וזאת למורת רוחו של איגאנטייב אשר פרש משירות פעיל בצבא. כפועל יוצא מפועלו, נחרט איגנאטייב בנרטיב ההיסטורי הבולגרי כאחד מהאישים הבולטים שסייעו לכינונה מחדש של המדינה הבולגרית והוא הונצח בשמותיהם של מספר יישובים כגון איגנטייבו.

שלהי הקריירה ואחריתו

לאחר פרישתו מונה למושל אזור ניז'ני נובגורוד. לאחר רציחתו של הצאר אלכסנדר השני מונה לשר הפנים של האימפריה והוביל קו לאומני ואנטישמי במדיניותו. כדי להסיח את דעת הקהל מהמשבר הפוליטי ברוסיה בעקבות רצח אלכסנדר השני, עודד איגנאטייב פגיעה פיזית ביהודים, עניין שהוביל לסופות בנגב. הצאר אלכסנדר השלישי שחשש מהתחזקות מעמדו של איגנאטייב, אילץ אותו ביוני 1882 לפרוש מתפקידו.
איגנאטייב הלך לעולמו ב-3 ביולי (20 ביוני בלוח היוליאני) 1908 והוא בן 76 שנים. בנו פאבל איגנאטייב כיהן כשר החינוך בממשלתו של הצאר ניקולאי השני ונינו הוא מייקל איגנטייף, שהיה יושב-ראש האופוזיציה בפרלמנט הקנדי.
מטעי האומה

מטעי האומה הייתה חברה של האפוטרופוס לנכסי נפקדים שטפלה במטעים של הרכוש הערבי הנטוש.
החברה הוקמה בשנת 1951 לאחר שהאפוטרופוס לנכסי נפקדים לא הצליח להשתלט על המטעים הנטושים ואלו התנוונו. עלו גם טענות שחוכרים פרטיים לא טיפלו כיאות במטעים שחכרו. החברה הייתה בבעלות משרד האוצר (50%), משרד החקלאות (25%) ומשרד העבודה (25%). מנהל החברה היה יוסף אלנחם. בהמשך ניהל את החברה ברוך עמיר.
לחברה נמסרו לעיבוד כ-50,000 דונם של מטעים לעיבוד ובהמשך הגיע השטח ל-57,000 דונם מתוך 120,000 דונם של האפוטרופוס. בעקבות הקמת החברה הוחלט שלא להחכיר עוד כרמים לגורמים פרטיים. החברה עסקה בין השאר בקטיף פירות צבר, חרוב, תאנים, גפן וזית ואלו שמשו לשימורים, תעשיית כהל וצריכה מקומית. המטעים היו פזורים בכל רחבי ישראל, בין השאר באשקלון, לוד, רמלה, עכו וצפת.
בשנת 1953 החלה החברה בנטיעת מטעים חדשים ובשנת 1956 נמסרה לחברה האחריות על המשתלות הממשלתיות ובמסגרת זאת החלה החברה בניסויים לגידול מסחרי של הצפצפה בישראל.
החברה סבלה מהפסדים כבדים ובמרץ 1959 היו חובותיה גבוהים מהון המניות שלה. בין השאר, ביצעה החברה השקעה כושלת בהקמת בית בד בצפת. בעקבות ההפסדים, החברה זנחה את הכרמים והתרכזה בעיקר בגידול זיתים, בהיקף של 12,000 דונם בלבד. כך, בשנת 1959 הייתה החברה מהחברות הממשלתיות היחידות שלא הראו הפסדים. אולם לאור הגרעונות הגדולים, וביקורת קשה מצד מבקר המדינה, החברה פורקה בשנת 1961. חלק מנכסיה נמכרו לסוכנות היהודית. פירוק החברה התנהל בעצלתיים וספג ביקורת דו"ח נוסף של מבקר המדינה. החברה המשיכה להתקיים במתכונת מצומצמת אל תוך שנות ה-70.
סחור-סחור

תקציר העלילה

הסיפור מתרחש בשנת 2015. גרגורי פאואל וחברו מייקל (מייק) דונובן נשלחים לכוכב חמה יחד עם רובוט בשם SPD-13 (המכונה גם "ספידי") במטרה להחזיר לפעולה תחנת כרייה שננטשה 10 שנים לפני כן.
לאחר שהם מגיעים, פאואל ודונובן מגלים שהתאים הפוטואלקטריים תומכי החיים שבתחנה ריקים מסלניום ויפסיקו לפעול בקרוב. בריכת הסלניום הקרובה ביותר נמצאת במרחק שבעה מיל מהתחנה, ומאחר ורק הוא מסוגל לשרוד באקלים הקיצוני ספידי נשלח אל הבריכה כדי להביא סלניום. לאחר שהוא לא חוזר כעבור חמש שעות, פאואל ודונובן מתחילים לדאוג. הם משתמשים ברובוט פרימיטיבי יותר שנמצא בתחנה כדי למצוא את ספידי.
כאשר הם מגיעים לבריכת הסלניום, פאואל ודונובן מגלים שספידי מסתובב במעגל סביב הבריכה. לאחר שהם מבקשים ממנו לחזור, ספידי מתחיל לדבר באופן מוזר ולהגיד מילים אקראיות. פאואל מבין שספידי רואה בבריכת הסלניום איום בלתי צפוי. בנסיבות רגילות, רובוטים שמים את טובת בעליהם לפני טובתם, אך מאחר שספידי הוא רובוט יקר במיוחד הוא תוכנת באופן ההפוך. לכן, ספידי "כלוא" בין שני החוקים, מאחר שבשני המצבים הוא מפר את אחד החוקים.
מאחר שהחוק היחיד שחזק יותר משני החוקים האחרים הוא החוק הראשון ("לא יפגע רובוט לרעה בבן אדם, ולא יניח, במחדל, שאדם ייפגע"), פאואל מחליט לסכן את חייו ולצאת אל האקלים המסוכן. ספידי נאלץ לבטל את הפקודות הקודמות ולהציל את פאואל, והבעיה נפתרת.
אילן מוכיח

ביוגרפיה

נולד והתחנך בתל אביב. בצעירותו למד בארצות הברית עיבוד מוזיקלי, ניצוח והלחנה באוניברסיטת ניו יורק ובמכללת מאנס .
בשנות ה-70 וה-80 ניהל הפקות מוזיקליות עבור קול ישראל והערוץ הראשון הידוע שביניהם הוא אות הפתיחה של "עוד להיט".
כמו כן הלחין ועיבד מוזיקה להפקות תיאטרון וקולנוע.
מוכיח שיתף פעולה עם זמרים רבים בישראל, בהם אחינועם ניני, אריק איינשטיין, אסתר עופרים ויהודית רביץ. מוכיח עבד יחד עם איינשטיין באלבומים: "הופעה חיה עם שלום חנוך" (1980), "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ד': משירי סשה ארגוב" (1980; בו עיבד את שיריו) חמוש במשקפיים (1980) ושמש רטובה (2002). במהלך שנות ה-80 מוכיח עבד עם רביץ, ובשנת 2001 הוא עיבד מבחר משיריה לתזמורת הפילהרמונית הישראלית, שיחד עם הזמרת, ביצעו את השירים בפני קהל. הופעות אלו הוקלטו והוצאו על גבי דיסק באותה שנה.
כיום הוא מלמד ברימון בית ספר למוסיקה ובאקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים.
מוכיח הוא אביהם של המתופף, המעבד והמפיק המוזיקלי רע מוכיח והבסיסט תם מוכיח.