פרוקופיוס

פְּרוֹקוֹפְּיוּס מקיסריה (~500–565?) היה היסטוריון ביזאנטי בן המאה השישית. כתביו הם מקור המידע העיקרי על תקופת קיסרותו של יוסטיניאנוס הראשון, כמו גם על דמותו של יוסטיניאנוס עצמו, אנשי חצרו והמצביא הידוע בליסאריוס.

חייו

פרוקופיוס נולד בקיסריה, ככל הנראה בשלהי המאה החמישית. מעט מאוד ידוע על מוצאו ונעוריו. מלומדים אחדים שיערו כי היה יהודי או שומרוני שהתנצר. השערה זו אינה בלתי סבירה, לאור המאפיינים הדמוגרפים של קיסריה אז. גם הטון הביקורתי שבו הוא כותב על דיכויו ביד קשה של המרד השומרוני בימי יוסטיניאנוס, תומך בהשערה כי לא היה נוצרי. מצד שני, סביר שאת ההשכלה שרכש בצעירותו כ"רטור", כלומר פרקליט, יכול היה להשיג רק בן האליטה הנוצרית.
את הקריירה שלו בשירות הציבורי החל בקונסטנטינופול, כיועץ משפטי ומזכיר של בליסאריוס, החל משנת 527. זמן קצר לאחר מכן עלה יוסטיניאנוס לשלטון ובליסאריוס התקדם בסולם הפיקוד, עד שהיה למפקד הבכיר ביותר של הקיסרות. פרוקופיוס היה עד ראייה לרבים מהאירועים שכתב עליהם, כשנדד עם צבאו של בליסאריוס במלחמותיו: כשדיכא את מהומות ניקה, כשגבר על הונדלים בצפון אפריקה וכבש את קרתגו; כשנלחם באוסטרוגותים וכשנכנס מנצח לבירה הגותית ראוונה ב-540.
בשנות הארבעים של המאה השישית כבר לא היה פרוקופיוס נספח לבליסאריוס, אלא ישב בקונסטנטינופול. בתקופה זו החל לכתוב את חיבורו "היסטוריה של המלחמות". ככל הנראה השלים ב-545 את שבעת חלקיו הראשונים של חיבור זה, עדכן אותם ב-551 והוסיף חלק שמיני ומסכם ב-552. את "על המבנים" חיבר בשנות החמישים, ככל הנראה לפני 558‏.
תאריך מותו שנוי במחלוקת. המקדימים גורסים שמת בסביבות 554. ידוע שב-562 עמד בליסאריוס למשפט בפני מושל בשם פרוקופיוס, אולם הזיהוי של אותו מושל עם פרוקופיוס מקיסריה מוטל בספק. העובדה שאירועים רבים שהתרחשו בשנות החמישים המאוחרות נעדרים מכתביו, כמו גם העדרן של עבודות נוספות שהבטיח (בכתביו הקיימים) לכתוב בעתיד, תומכת בהשערה שמת קודם לכן. יש המתארכים את ה"אנקדוטה" ל-559 ולפיהם מת מאוחר יותר.

כתביו

ההיסטוריון הבריטי אדוארד גיבון שיבח את כתיבתו של פרוקופיוס ותמצת את המגוון הייחודי של סוגות שבהם שלח את ידו: "פרוקופיוס חיבר האחת אחרי השנייה את ההיסטוריה, את דברי הקילוסין ואת הסאטירה של זמנו". כוונתו של גיבון לשלוש עבודותיו של פרוקופיוס ששרדו עד ימינו: "היסטוריה של המלחמות", "על המבנים" ו"אנקדוטה", בהתאמה.

היסטוריה של המלחמות

עבודתו ההיסטורית המרכזית של פרוקופיוס, "היסטוריה של המלחמות", עוסקת בעיקר במלחמותיו של בליסאריוס, בהן חזה המחבר בעצמו כשהתלווה אל המצביא הגדול. "מלחמות" נחלק לשמונה ספרים: שני הראשונים עוסקים במלחמות יוסטיניאנוס בפרסים, השלישי והרביעי במלחמותיו בונדלים; ושלושת הבאים במלחמותיו עם הגותים. הספר השמיני נכתב זמן מה לאחר שבעת הראשונים. הוא מסכם את קודמיו ומוסיף עליהם השלמות מאוחרות יותר, שככל הנראה מגיעות עד 552 או 554.
תמורה ניכרת חלה בטון הכתיבה לאורך הספרים: פרוקופיוס החל את הכתיבה כמעריץ של גיבורו בליסאריוס, אולם בפרקים המאוחרים הלך ומיעט בערכו. אולם הסגנון הכולל של החיבור הוא היסטוריוגרפי אובייקטיבי, בניגוד גמור לסגנונו של חיבורו החשוב השני.
פרוקופיוס מזכיר בספר את האי "יוטבה" (יוונית: Ἰωτάβη). לדבריו פעלה באי מושבה יהודית אוטונומית, שעברה לשלטון ביזנטי בימי יוסטיניאנוס הראשון. האי מתאים בתיאורו לאי טיראן שמדרום לחצי האי סיני.
בספר כותב פרוקופיוס על מבצר בנומידיה, במקום שבו שוכנת העיר טיגיסיס , וכי ישנם שם שני עמודי אבן עם כתובת בשפה הפיניקית: "אנו הם אלו שנמלטו מפניו של יהושע השודד, בן נון".

האנקדוטה

בעוד ש"מלחמות" מהווה את ההיסטוריה הגלויה והרשמית של עידן יוסטיניאנוס, שפורסמה ברבים עוד בימיו של פרוקופיוס, הרי שפרוקופיוס לא הסתפק בכך. הוא כתב בנוסף חיבור בשם "אנקדוטה" (ביוונית: Ανεκδοτα, "זכרונות שלא פורסמו"), המהווה את ה"היסטוריה הסודית" של אותה תקופה. "אנקדוטה" לא הופץ ברבים, אבל דבר קיומו היה ידוע במאה העשירית לכותבי האנציקלופדיה הביזנטית "סודא", שגם ידעו לתאר את תוכנו בקווים כלליים: לעג ופגיעה בשמם של הקיסר יוסטיניאנוס ואשתו תאודורה, כמו גם בליסאריוס עצמו ואשתו.
ב-1623 התגלה בספריית הוותיקן עותק של "אנקדוטה" ופורסם. הקריאה בו מצדיקה את תיאורו על ידי כותבי ה"סודא": פרוקופיוס מבקר בשפה חריפה את יוסטיניאנוס כאכזר ותאוותן; את הקיסרית תאודורה כבעלת דחף מיני כביר ובלתי נשלט; ואת כל הסובבים אותם כמושחתים, טפשים ובעלי כל מידה רעה אחרת. בהקדמה לחיבור כתב פרוקופיוס שהפעם יכתוב את כל האמת, שלא היה חופשי לכתוב בכתביו הקודמים.

על המבנים

בניגוד גמור למה שכתב בסוד, חיבר פרוקופיוס מעין נאום תעמולתי ומחמיא, על המבנים שבנה הקיסר יוסטיניאנוס ברחבי האימפריה. עבודה זו ככל הנראה נכתבה בהזמנת הקיסר. היא משבחת את אמות המים שבנה, את האיה סופיה וכנסיות נוספות, את הביצורים ואת שאר מיזמי הבניה שלו. חלקים מהחיבור נראים כלא יותר מטיוטה, והעדרו של פרק העוסק במבנים שבנה יוסטיניאנוס באיטליה גם הוא מרמז כי פרוקופיוס לא השלים את "על המבנים".

ספרות בהשראתו

הרומן ההיסטורי "הרוזן בליסאריוס", מאת רוברט גרייבס, מבוסס על כתיבתו ההיסטורית (ה"סודית" כמו גם הרשמית) של פרוקופיוס.