google/wiki40b huggingface dataset:
ערפילית המשקולת הקטנה

היסטוריה

הערפילית התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, עוזרו של שארל מסיה, ב-5 בספטמבר 1780. מסיה עצמו צפה בה ב-21 באוקטובר של אותה שנה והכניס אותה לקטלוג מסיה, כשהוא מתאר אותה כערפילית קטנה ועמומה ללא כוכבים ליד הרגל הימנית של אנדרומדה. הוא שיער שהיא מורכבת מכוכבים קטנים מכדי להראות בטלסקופ שברשותו. ב-12 בנובמבר 1787 צפה ויליאם הרשל בערפילית וציין שיש שם שתיים, כאשר הוא מייחס את M76 רק לאחת מהן. ג'ון הרשל רשם את הערפילית כשתי ערפיליות נפרדות בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים, כשהוא מתייחס לאחת מהן כאל M76 ואל השנייה כערפילית שהתגלתה על ידי אביו ויליאם ומשום כך היא קיבלה גם ציון כפול בקטלוג הכללי החדש. ב-1866 בחן האסטרונום ויליאם האגינס את הספקטרום שנפלט מהערפילית והגיע למסקנה שלא מדובר באור של כוכבים אלא בספקטרום פליטה של גז חם. אייזק רוברטס העלה ב-1891 השערה שמדובר בערפילית דומה לערפילית הטבעת כפי שהיא נראית מהצד, אבל רק ב-1918 זיהה האסטרונום האמריקאי הבר קרטיס שמדובר בערפילית פלנטרית.

תצפית

ערפילית המשקולת הקטנה היא אחד העצמים החיוורים והקשים ביותר לצפייה שברשימת מסיה. נחוץ טלסקופ בינוני ותנאי צפייה טובים כדי להבחין בה וגם אז היא נראית ככתם מוארך שקצותיו מעט יותר בהירים ממרכזו. את צבעי הערפילית ואת החלקים פחות בהירים שלה ניתן לראות רק באמצעות בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי.
הערפילית נמצאת כמעלה מצפון-צפון-מערב לכוכב φ בפרסאוס כך שלא קשה לאתרה עם ציוד מתאים ובתנאי תצפית טובים.

מבנה ומאפיינים

חלקה המרכזי של הערפילית הוא בצורת טבעת אליפטית באורך של כ-1.5 דקות קשת וברוחב של כ-0.7 דקות קשת והיא מתפשטת במהירות של כ-42 ק"מ בשנייה. קו הראייה מכדור הארץ אל הערפילית הוא בזווית של כ-15 מעלות ביחס למישור הטבעת כך שהיא נראית כאליפסה שקצותיה בהירים יותר ממרכזה. בניצב למישור הטבעת יש שתי טבעות של גז שהדרום-מזרחית (עליונה בתמונה) מגיעה למרחק זוויתי של 2.75 דקות קשת ממרכז הערפילית והצפון-מערבית (תחתונה בתמונה) למרחק זוויתי של 2.25 דקות קשת ממרכז הערפילית. טבעות אלו נוצרו ככל הנראה לפני הערפילית המרכזית כתוצאה מרוח השמש של הענק האדום שקדם לננס הלבן שבמרכז הערפילית. טבעות אלה מתפשטות במהירות של כ-20 ק"מ בשנייה והגז שבהן מיונן מהקרינה העל-סגולה של הננס הלבן, בדומה לחלק המרכזי של הערפילית. רוב האור הנפלט מהערפילית הוא באורך גל של 5,007‏Å שמאפיין חמצן מיונן פעמיים ([O III]).
מכיוון שמרחקה של הערפילית אינו ידוע בוודאות, קשה להעריך את גודלה. אם המרחק אליה הוא 2,500 שנות אור, אז קוטר הטבעת המרכזית הוא כשנת אור אחת וקוטר הטבעות החיצוניות הוא 1.5-1.7 שנות אור, ואם המרחק של הערפילית הוא 3,900 שנות אור אז קוטר הטבעת המרכזית הוא כ-1.7 שנות אור וקוטר הטבעות החיצוניות הוא 2.5-3 שנות אור.
לננס הלבן שבמרכז הערפילית יש בהירות מדרגה 16 וטמפרטורת פניו מוערכת בכ-60,000 קלווין. כמעט כל הקרינה שלו היא בתחום העל-סגול.
מרדכי ביטון

ביוגרפיה

ביטון נולד במרוקו ובשנות ה-50 עלה לישראל והחל לשחק בהפועל באר שבע. ביטון שיחק בקישור והרבה לכבוש שערים, חלקם בבעיטות מ-11 מטר, והיה אחד משחקניה הבולטים של הקבוצה בשנותיה הראשונות. הוא שימש כקפטן הקבוצה בעת ששיחקה בליגה א', עד אשר נפגע בתאונה ב-1963 ונאלץ לפרוש ממשחק. לאחר פרישתו החל לאמן, ובין היתר שימש כמאמן הפועל ירוחם (בהדרכתו העפילה ליגה בשנים 1971, 1977 ו-1981), הפועל דימונה (בהדרכתו העפילה ליגה ב-1978) ובית"ר באר שבע. כמו כן אימן במשך שלוש שנים את קבוצת הנוער של הפועל באר שבע, שהעפילה בהדרכתו לגמר גביע הנוער.
ביטון עבד במפעל חרסה במשך עשרות שנים. בשנותיו האחרונות סבל ממחלת האלצהיימר.
שבת חזון

שַׁבַּת חֲזוֹן היא השבת שלפני תשעה באב והאחרונה משבתות תלתא דפורענותא. היא חלה באמצע תשעת הימים, ולאחריה מתחיל שבוע שחל בו תשעה באב. פרשת השבוע של שבת זו היא תמיד פרשת דברים.
השבת מכונה על שם ההפטרה הנקראת בה, הפותחת ברוב עדות ישראל במילים "חזון ישעיהו בן אמוץ אשר חזה על יהודה וירושלים". ההפטרה עוסקת במצבו הרוחני הקשה של עם ישראל בזמן בית המקדש הראשון: "ישראל לא ידע, עמי לא התבונן... שריך סוררים וחברי גנבים, כולו אוהב שוחד ורודף שלמונים... יתום לא ישפוטו וריב אלמנה לא יבוא אליהם". מצב זה הוביל לגלות עשרת השבטים ולחורבן בית המקדש.

מנהגים

אף על פי שלפי ההלכה אין נוהגים אבלות בשבת, בשבת זו מקיימים בחלק מקהילות ישראל כמה מנהגים המזכירים את האבלות. לפי מנהג אשכנז, בקריאת התורה קוראים את הפסוק "איכה אשא לבדי טרחכם ומשאכם וריבכם" המופיע בפרשת השבוע במנגינת טעמי המקרא של מגילת איכה, קוראים את ההפטרה במנגינת מגילת איכה, וכן שרים את הפיוט לכה דודי בקבלת שבת, במנגינת הפיוט אלי ציון ועריה. 
כמו כן, מנהג אשכנז (וכן פסק הרמ"א) ללבוש בגדי יום חול בשבת זו. מנהג זה נהוג עדיין בחלק מקהילות האשכנזיות, אך ברוב קהילות האשכנזים אינו נהוג היום, כיון החסידים ביטלו מנהג זה, ואף הליטאים (בוודאי בארץ ישראל, וגם הרבה קהילות אשכנזים בחו"ל) נוהגים על פי פסק הגר"א ללבוש בגדי שבת, ולכן מנהג זה נשאר רק בקהילות היקים ואויבערלאנד. הספרדים אינם נוהגים מנהגים אלו, וכן האר"י ושאר מקובלי צפת לא נהגו מנהגים אלו.
בקהילות אשכנז המערבי, אותם הפיוטים שאומרים בשבת שלפני שבועות, דהיינו אהבה "אותך כל היום קוינו" מאת רבי אפרים בן יצחק מרגנשבורג, וזולת "א-להים באזנינו שמענו" מאת הראב"ן.  בנוסף, ברוב קהילות אשנכנז המערבי, נוהגים לומר אב הרחמים רק בשבת זו ובשבת שלפני שבועות, ובקצת קהילות אשכנז נוהגים לערוך יזכור קצר בשבת זו.

בתנועת החסידות

בתנועת החסידות ביטלו את מנהגי האבלות של יהדות אשכנז. צדיקים רבים מתנועת החסידות התבטאו ששבת חזון היא שבת שמחה יותר משאר השבתות. כך הרב מאפטא בספרו "שבת חזון הוא יותר גדול במעלה מכל שבתות השנה". רבי משה צבי מסאווראן אמר ששמה של שבת חזון מרמז שבשבת זו אפשר לראות מה יהיה בעולם. בחסידות צאנז היה נהוג לערוך נסיעה לצדיק בשבת זו. 
רבי לוי יצחק מברדיצ'ב ביאר את השם "שבת חזון", על דרך הרמז, בכך שבשבת זו מראים לכל יהודי את בית המקדש השלישי, על מנת לעודדו לשפר את מעשיו ולזכות לבנין הבית.
ארמון טבריצ'סקי

היסטוריה

הארמון נבנה בשנים 1783–1789 בהתאם לתכנון של האדריכל איוואן סטסוב. הארמון נבנה בתקופת יקטרינה הגדולה לטובת גריגורי פוטיומקין וקיבל את שמו מתואר הרשמי של פוטיומקין "טבריצ'סקי" לכבוד כיבוש חצי האי קרים. בזמן הקמתו הארמון היה פתוח לכיוון ניווה אך במחצית השנייה של המאה ה-18 בין הנהר לבין הארמון נבנו מבנים נוספים. למרות שמראה החיצוני של הארמון פשוט, חלקו הפנימי מעוצב בעושר רב. מאחורי הכניסה הראשית נבנה חדר גדול שמוביל לאולם העמודים הלבנים. מאחורי האולם בעבר היה קיים גן החורף. בחלק מחדרי הארמון שרדו אלמנטים של העיטור המקורי.
לאחר פטירת פוטיומקין הארמון הוחזר להיות רכוש המשפחה הקיסרית. הוא היה הארמון האהוב על יקטרינה הגדולה. בשנת 1797 בהתאם לפקודת פאבל הראשון רהיטים ופסלים שהיו בארמון הועברו לטירת מיכאילובסקי ובארמון הוצבה יחידה צבאית. בשנת 1801 הארמון חזר להיות אחד מארמונות הקיסרים.
בשנת 1906 החלק הפנימי של הארמון הוצב מחדש לאור כך שבארמון התקיימו ישיבות של הדומה. לאחר מהפכת אוקטובר בארמון התקיימו ישיבות של הממשלה הזמנית והתמקמו מוסדות שלטון נוספות. תקופה מסוימת בארמון התקיימו ישיבות של סובייט פטרבורג.
בפברואר 1918 בארמון היו מתוכננות להתקיים ישיבות של האספה המכוננת של רוסיה החדשה. אספה זו פוזרה בכוח של ידי השלטון הקומוניסטי כבר בתחילת דרכה.
בשנים 1918–1920 בארמון התקיימו קונגרסים של הסובייטים, קונגרסים של המפלגה הבולשביקית וקונגרסים של קומינטרן. בשנות ה-30 של המאה ה-20 בחדרי הארמון התמקמה אוניברסיטה חקלאית. בשנים 1945–1990 בבניין התמקם בית הספר הגבוה של המפלגה.
החל משנת 1990 הארמון הוא מקום מושבה של האספה הבין-פרלמנטרית של חבר המדינות העצמאיות.
מאחורי הארמון נמצא גן טבריצ'סקי – אחד הגנים הגדולים במרכז העיר.
יצחק זימר

יצחק (אריק) זימר (נולד ב-1932) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה

למד בישיבה יוניברסיטי, ובשנת 1965 הגיש את עבודת הדוקטור שלו.
כיהן כמרצה במחלקה לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
תחומי המחקר העיקריים שלו הם חקר התפתחותם של מנהגי קהילות אשכנז בימי הביניים ובראשית העת החדשה וחקר תולדות הרבנות בקהילות אלה.
חתנו הוא פרופ' שמחה עמנואל מהחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים.
שיעור צפייה

שיעור הצפייה (VTR, view-through rate) או שיעור ההשלמה ( VCR, video completion rate) הוא מדד המבטא את שיעור מקרי הצפייה בפרסומת וידאו מבין סך כל המקרים שבהם נטענה פרסומת וידאו. הוא ניתן כאחוזים מן החשיפות (impressions) לפרסומת. לדוגמה, ה-VTR של פרסומת וידאו שנצפתה באחת מבין ארבע פעמים שמשתמשים נחשפו לה הוא 25%.
עדיין אין בענף הפרסום סטנדרטים מוסכמים המגדירים בדיוק מתי ניתן להתייחס אל פרסומות שנטענו כאל פרסומות שאכן נצפו, אך יש הצעות של ארגונים כמו ה-Media Rating Council בארצות הברית אשר זוכות לאימוץ נרחב. לפי ההצעה הנוכחית, פרסומת וידאו בדפדפן תיחשב לכזו שנצפתה אם לפחות מחצית הפיקסלים שלה היו גלויים לעיני המשתמש למשך לפחות שתי שניות.
ביוליין

היסטוריה

ביוליין נוסדה בשנת 2003 כיוזמה משותפת של טבע, קבוצת גיזה, קבוצת פיטנגו, הדסית ביו-הולדינגס, והרשות לפיתוח ירושלים.
בשנת 2004 זכתה במכרז להקמת חממה לביוטכנולוגיה בתמיכת המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר. החממה משמשת מסגרת הן פיזית והן ארגונית ועסקית לפרויקטים של החברה, ונהנית מתמיכה ממשלתית. 
בדצמבר 2011 חתמה ביוליין על הסכם שיתוף פעולה עם קומפיוג'ן לצורך פיתוח תרופות. לפי ההסכם, קומפיוג'ן תשתמש במערכות הממוחשבות שברשותה על מנת לאתר תרופות בעלות פוטנציאל, בעוד ביוליין תעביר תרופות אלו את תהליכי הפיתוח הקליניים ואת תהליכי השיווק.
בדצמבר 2014 נכנסה החברה לשותפות אסטרטגית עם חברת התרופות העולמית נוברטיס, במסגרתה ישתפו החברות פעולה בפיתוח ובשיווק תרופות. במסגרת ההסכם רכשה נוברטיס 12.8% ממניות החברה תמורת 10 מיליון דולר.

הנפקות ומסחר בבורסה

בשנת 2007 ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור בבורסה בתל אביב, בה גייסה סכום של 211.4 מיליון ש"ח - הסכום הגדול ביותר שהצליחה חברת ביוטק לגייס בהנפקה ראשונה עד לאותו זמן.
ביולי 2011 נרשמה החברה למסחר בנאסד"ק כמניה דואלית.
במרץ 2014 הנפיקה לראשונה מניות בנאסד"ק תמורת 24.1 מיליון דולר. במרץ 2015 ביצעה הנפקה נוספת בנאסד"ק, תמורת 28.75 מיליון דולר.
ביוני 2015 נכנסה החברה לראשונה למדד תל אביב טק-עילית.

פעילות החברה

החברה מפתחת תרופות למגוון רחב של סוגי מחלות. בין המחלות והתסמינים שהחברה פיתחה או מפתחת תרופות עבורם: כאב נוירופתי, פגיעה חריפה בכליות, מחלת מעי דלקתית, סוכרת מבוגרים, איבוד משקל בקרב חולי סרטן, זיהומים חיידקיים, דלקת מפרקים שגרונית, צליאק, פסוריאזיס, גידולים סרטניים מוצקים, אוטם שריר הלב, סכיזופרניה, סרטן הערמונית ועוד.
מכרסמים

שיני המכרסמים

למכרסמים מבנה שיניים מיוחד. בלסת העליונה שתי שיניים ארוכות חותכות וזוג שיניים מקביל בלסת התחתונה. שיניים אלו מתחזקות ומתארכות כל הזמן ובניגוד לאדם, למשל, משמשות לא רק לאכילה ונגיסה אלא גם לחפירה והגנה. אצל המכרסמים לא קיימים ניבים.

תזונה

מרבית המכרסמים הם אוכלי-צמחים, חלקם אוכלי-כול ומעטים מהם טורפים. לדוגמה, בישראל ניזון הקוצן מחלזונות, כאשר את הקונכייה הוא מפצח בעזרת שיניו.

גודל

המכרסמים המודרניים הם יצורים קטנים בגודלם כשהגדול במכרסמים הקיימים הוא הקפיברה המצויה (Hydrochoerus hydrochaeris) ששוקל עד 66 ק"ג. והקטן ביותר הוא ירבוע ננס באלוצ'יסטאן (Salpingotulus michaelis) ששוקל עד 3.75 גרם. בעבר היו מינים גדולים כמו הבונה הענק ששקל עד 200 ק"ג, כמו דוב שחור, או הג'וספורטיגסי שיכל להגיע למשקל של 1,100 ק"ג. להשוואה עכבר הבית יכול להגיע למשקל של 20 גרם בבגרותו.

המכרסמים כמזיקים

המכרסמים עלולים להזיק לאדם, אם בהשחתת תוצרים חקלאיים או בהעברת מחלות. הטיפול במכרסמים דורש מאמצים רבים. כיום ניתן לרכוש מלכודות שכולאות בתוכן את המכרסם, או מלכודת דבק. שתי המלכודות לא יעילות לאורך זמן מכיוון שהמכרסם לומד להימנע ממגע עמן, בעקבות ניסיון של מכרסם אחר. אפשרות שנייה היא פיזור גלילי רעל, הרעל הוא חומר נוגד קרישה. המטרה היא שהמכרסם יאכל את הרעל וימות למעשה מאיבוד דם. החומר פועל בהשפעה איטית של כשבוע עד שבועיים, וכך המכרסם אינו מקשר בין הרעל לתמותה של חבריו.
הסכנה העיקרית ברעל היא הרעלה משנית - סיכון לחיות מחמד, בעלי חיים אחרים ולאדם, שעלולים לבוא במגע עם הרעל, מאחר שהם בעלי מנגון קרישה זהה לעכבר. אצל בעלי חיים הסיכון קיים גם באכילת פגרי מכרסמים מורעלים. הטיפול באדם שנפגע מהרעלה יהיה מתן ויטמין K הגורם לקרישת הדם.
בליעל

בספרים החיצוניים

במגילות כתתיות מבית שני (כולל מגילת מלחמת בני אור בבני חושך, סרך היחד, מגילת ההודיות, ספרות הפשרים ועוד) בליעל הוא מנהיגם של בני החושך.
בספר עליית ישעיהו (ב:ד), בליעל הוא מלאך פריקת העול ושליט העולם הזה.
במסמך דמשק (שרידי ספר צדוקי), מסופר כי באחרית הימים בליעל ישוחרר נגד ישראל כפי שדיבר אלוהים אל ישעיהו הנביא. המסמך מזכיר שלוש רשתות של בליעל: ניאוף, עושר וחילול הקודש. לעיתים בליעל מוזכר כשליחו המעניש של האל ולעיתים כמורד בסמכות האל (כמו משטמה). הוא זה שפיתה את קוסמי פרעה, יוחנה ואחיו, לעמוד מול משה ואהרון בסיפור עשר המכות. על פי המסמך כל אדם הנשלט על ידי בליעל ומדבר בשמו נחשב כמכשף.
בספר צוואות השבטים מוצג בליעל כיריבו של אלוהים. בשמעון (ה:ג) כתוב כי ניאוף מרחיק את האדם מן האל ומקרב אותו לבליעל. לוי מצווה את בניו לבחור בין חוק האלוהים למעשי בליעל (לוי יט:א). בנוסף הוא אומר כי כאשר הנשמה מופרעת האל עוזב אותה והיא נשלטת על ידי בליעל. יוסף (כ:ב) מנבא כי בני ישראל יצאו ממצרים עם אלוהים באור וישאירו את המצרים עם החושך ובליעל. בספר הברית מתואר כי באחרית הימים המלאכים יענישו את שדי השקר והבליעל (ג:ג, יח:יב).

בנצרות

בכתבי הנצרות המוקדמת, בליעל נוצר לאחר לוציפר ומזוהה כמלאך הבלבול והתאווה. בצורה פרדוקסלית, כתבים מסוימים מציגים את בליעל כאביו של לוציפר ששכנע אותו למרוד נגד האלוהים ולכן היה למלאך הראשון שגורש מהשמים.
בברית החדשה, הכינוי מתייחס לשטן. פאולוס נשאל כיצד המשיח ובליעל יכולים להסכים. הוא עונה כי אין הרמוניה בין המשיח לבליעל וכי אין שום דבר משותף בין המאמין לכופר.
מאז ימי הביניים, בליעל נחשב כמלך רב עוצמה של הגיהנום המספק שדים משרתים (פמיליריים) להולכים בדרכו. סבסטין מיכאליס קטלג את השדים השונים בסוף המאה ה-16. הוא טוען כי בליעל מפתה באמצעות חטא הגאווה וכי יריבו הוא פרנסיס מפאולה. נראה שמיכאליס הבין את משמעות השם בליעל כ"בעל-על", כלומר בעל הגאווה.
בספר גן העדן האבוד מוצג בליעל כמלאך שגורש מהשמים, יפה תואר ובעל לשון חלקלקה, המפתה כמרים להפוך לאתאיסטים.
פוליטיקה של סקוטלנד

חברי הפרלמנט

חברי הפרלמנט הסקוטי נבחרים מדי 5 שנים, 73 מהם במחוזות בחירה ו-56 מהם ברשימות ארציות. חברי הפרלמנט נקראים בקיצור MSP.

ממשלת סקוטלנד

במסגרת חוק סקוטלנד (1998), הועברו סמכויות המשרד הסקוטי לממשלת סקוטלנד, שבראשה עומד השר הראשון של סקוטלנד. כיום המשרד הממונה על סקוטלנד בממשלת בריטניה הוא משרד סקוטלנד, שבראשו עומד מזכיר המדינה לענייני סקוטלנד.

ייצוג סקוטלנד בפרלמנט האירופי

סקוטלנד מהווה מחוז בחירה לפרלמנט האירופי. המחוז שולח כיום שישה נציגים לפרלמנט.

שלטון מקומי

השלטון המקומי בסקוטלנד מאורגן ב-32 רשויות מקומיות. כל רשות מקומית נשלטת על ידי מועצה המורכבת מחברי מועצה הנבחרים מדי ארבע שנים. כיום הרשות המקומית הגדולה ביותר היא העיר גלאזגו (593,200 תושבים) והרשות המקומית הקטנה ביותר היא איי אורקני (21,400 תושבים).
פאוור ריינג'רס

הפאוור ריינג'רס

הפאוור ריינג'רס הם דמויות בדיוניות של קבוצת אנשים אשר משנים את צורתם לגיבורי-על חזקים בתלבושות קרב המורכבת מבגד עשוי מבד ספנדקס בצבע בהיר וקסדה עם מגן עיניים - במקרים רבים הקסדה עוזרת גם כדי לשמור על זהותם הסודית של הריינג'רס.
פאוור ריינג'ר אשר שינה צורתו לגיבור-על בדרך כלל מחזיק בכוחות על אנושיים, כח סיבולת לא אנושי ומיומנויות לחימה מתקדמות. לפאוור ריינג'ר אשר טרם שינה את צורתו יהיו לרוב גם יכולות על טבעיות כגון - יכולות טלקינזיס, מהירות על והיכולת להיות בלתי נראה, יכולות אשר לרוב אינם קשורים ישירות לכוחות הריינג'ר שלו או שלה.
הריינג'רים לרוב פועלים בצוותים של חמישה או שלושה, כאשר לעיתים קרובות מצטרף לצוות הקבוע ריינג'ר נוסף במהלך פרקי הסדרה (במקרים של צוותים של שלושה, בדרך כלל מצטרפים שני ריינג'רים נוספים, ולא אחד, כמו ב "פאוור ריינג'רס עוצמת הדינוזאור", או "פאוור ריינג'רס זעם הג'ונגל"). לכל ריינג'ר צבע ספציפי משלו. הריינג'רים מכונים בדרך כלל לפי הצבעים של כל אחד מהם, לדוגמה הריינג'ר האדום, הריינג'ר הכחול וכיוצא בזה. בצוות אחד בדרך כלל לא יהיה יותר מריינג'ר אחד באותו הצבע. כל התלבושות של הריינג'רס בכל צוות כמעט זהות לחלוטין אחד לשנייה מלבד הצבע שלהן ועיצוב הקסדה.

פאוור ריינג'רס בישראל


בישראל שודרו במקור העונה הראשונה, השישית והשביעית של הסדרה בשעות אחר הצהריים בערוץ 2. העונות השנייה, השלישית, הרביעית והחמישית שודרו בערוץ הילדים. העונה השמינית ואילך שודרו בערוץ "פוקס קידס" עד 2005, ומאז בערוץ ג'טיקס עד 2009. החל מיולי 2011, העונות ה-18 וה-19 של הסדרה (סמוראי וסופר סמוראי) משודרות בערוץ הילדים. והחל מסוף יוני 2012 נכנסה לשידור ב HOT V.O.D העונה ה-17 של הסדרה (סיבובים לדקה) בחינם, אשר משודרת גם בזום. ערוץ זום אף משדר שידורים חוזרים של מספר עונות ישנות.
העונה ה-23 (פאוור ריינג'רס דינו סופר צארג') תשודר בזום.
במשך השנים זכתה הסדרה לפופולריות רבה בישראל, בעיקר כאשר שודרה העונה הראשונה של הסדרה החל מ-1994. ההצלחה הובילה למכירת מוצרים נלויים רבים כגון: צעצועים, קלטות וידאו בדיבוב לעברית, פוסטרים, משחקי מחשב, קלפים, חוברות צבעוניות, מדבקות, ביצי הפתעה, חטיף בוטנים, בקבוקי קטשופ, פוגים של מייטי מורפין פאוור ריינג'רס, אלבומי מדבקות של מייטי מורפין פאוור ריינג'רס ופאוור ריינג'רס זיאו ואפילו הגרלת פרסים בתחנות דלק של "פז" ב-1995,וגם בנוסף היה בארץ מועדון מעריצים שפעל בין השנים 1994–1995.
בשנת 1996, הגיע השחקן ג'ייסון פרנק (טומי אוליבר) לישראל על מנת לקדם את הסדרה בערוץ הילדים.
דוד קאהן

ביוגרפיה

נולד בירושלים לרבי אברהם יצחק קאהן מתולדות אהרן, וליענטא, בת רבי אהרן ראטה, מייסד השושלת. נשא את הינדא, בתו של רבי נפתלי צבי לאבין מזידיטשוב-וויליאמסבורג, ועבר להתגורר בארצות הברית סמוך לחמיו. סומן כיורש ההנהגה של החסידות בידי רוב החסידים עוד בימי חוליו של אביו, דבר שעורר התנגדות אצל תומכי אחיו הבכור, הרב שמואל יעקב קאהן. בסופו של דבר, לאחר פטירת האב חזר לישראל וקיבל את הנהגת חסידות תולדות אהרון. הרב שמואל יעקב הקים חצר משלו בשם תולדות אברהם יצחק.
הרב דוד קאהן נחשב שמרן ביחס לאחיו הבכור. לצד דבקותו במורשת אבותיו הוא מתאפיין בדאגתו לכלל, גם אלה שאינם שייכים לחצרו ואינם דוגלים בהשקפותיו ומסייע להם כלכלית ומורלית. הוא עומד בראש ארגון חסד "שערי רחמים" לאלמנות ויתומים ותומך בהם בגלוי ובסתר לצד משלוחי מנות בפורים, מצות לליל הסדר וכדומה. לצדו עומדת בראש הארגון אחותו הרבנית רייזל רוטנברג.
האדמו"ר פועל לעידוד האברכים הצעירים בחסידות להמשיך בלימוד תורה לאחר הנישואין בכולל, בניגוד לתקופת אביו, כאשר בזמנו המגמה העיקרית הייתה לצאת לשוק העבודה לאחר הנישואין.
חיבר ספר בשם "חסד נעוריך", המיועד לבחורים.
רבי דוד הלחין מספר ניגוני דביקות, בהם, "צמאה נפשי", "ואמונה כל זאת", "רחם בחסדך" ו"ניגון דביקות".
היאבקות בשמן זית

היאבקות בשמן זית (בטורקית: Yağlı güreş) היא ענף ספורט טורקי מסורתי.

היסטוריה

ההיאבקות הייתה ענף ספורט חשוב במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה. המתאבקים משחו עצמם בשמן זית, הן כדי להגן על עורם מקרינת השמש (התחרויות נערכו בעירום) והן על מנת להקשות על היריב.
תחרויות ההיאבקות בטורקיה נערכו באופן מעט שונה. ראשית, ההיאבקות הייתה בסגנון חופשי, ולפיכך הותר שימוש ברגליים. שנית, לא נעשה שימוש בשמן זית. החל מהמאה העשירית החלו המתאבקים הטורקים לכסות את פלג גופם התחתון (בין הטבור לברכיים), בהתאם לחוקי האסלאם. מאוחר יותר, אומץ גם שמן הזית היווני.
בתקופת האימפריה העות'מאנית החלה ההיאבקות לבסס את מעמדה כענף ספורט חשוב. בתי ספר מיוחדים שהוקמו ברחבי האימפריה שימשו גם כמרכזים רוחניים.

הטורניר בקרקפנאר

אף שתחרויות נערכו ברחבי טורקיה במהלך כל השנה, הטורניר המרכזי נערך במהלך שלושה ימים בקיץ בקרקפנאר (Kırkpınar) הסמוכה לאדירנה, והמנצח מבין 1,000 המשתתפים מוכרז כ-"başpehlivan" ("ראש הגיבורים"). הטורניר בקרקפנאר נערך באופן כמעט רצוף מאז 1361, מה שהופך אותו לטורניר הספורט הוותיק בעולם. לפי אגדה מקומית, ראשיתו של הטורניר בתחרות בין 40 מלוחמיו של מורט הראשון ששהו באזור. קרב הגמר התנהל ללא הכרעה, ושני הלוחמים נאבקו עד שמתו מתשישות.
המקום בו נערך הטורניר הוזז בכמה קילומטרים ב-1924, בעקבות הסכם לוזאן, שבמסגרתו הועברו שטחים ליוון.

כללי הטקס

מתאבק בטורניר בקרקפנאר מכונה פֶּהְלִיוַואן ("גיבור"). המתאבקים לובשים מכנסי עור, הכרוכים סביב מתניהם בחבל. הטורניר נפתח בטקס שבו המתאבקים מושחים עצמם בשמן זית, תוך כדי שירה של שירים מסורתיים. ראש הטקס, הג'אזגר (Cazgır), מזמין את המתאבקים לתפילה, ולאחר מכן נותן את האות לפתיחת הטורניר. בשלב זה מבצעים המתאבקים פעולות חימום, שכוללות הצגה מופגנת של שריריהם, לצלילי תופים וזורנה, שילוו גם את המשך הטורניר. החימום עצמו כולל אף הוא אלמנטים טקסיים - המתאבקים הולכים קדימה ואחורה 3 פעמים, ולאחר מכן כורעים על ברכם השמאלית, ונוגעים בידם הימנית באדמה, בברך, בשפתיים ובמצח (גם על פעולה זו חוזרים 3 פעמים).
גם ההכנה לקרב כוללת פעולה טקסית. משיחת הגוף בשמן זית נעשית בסדר מסוים - ראשית יד ימין מושחת את פלג הגוף השמאלי, לאחר מכן יד שמאל מושחת את פלג הגוף הימני.

החוקים

כדי לנצח בקרב, על המתאבק להפוך את יריבו על גבו. לשם כך, מותר להכות, להיעזר ברגליים ואף להכניס ידיים למכנסי היריב ולמעוך את אשכיו. הפעולות האסורות הן נשיכה, פגיעה בעיניים או דיבור עם היריב.
בעבר לא הוגבלו זמני הקרבות, אך ב-1975 נקבע כי כל קרב ייערך 40 דקות, מחשש לבריאותם של המתאבקים. אם לא מושגת הכרעה בזמן זה, מוארך הקרב ב-15 דקות נוספות, שבמהלכן צוברים המתאבקים נקודות על פעולותיהם, בדומה לקרבות אגרוף או ג'ודו.

מבנה הטורניר

המתאבקים מחולקים ל-11 מקצים, לפי הבדלי הרמות. המקצה החזק ביותר הוא מקצה ה-Baş Güreşler ("המתאבקים הראשיים"). המנצח בכל מקצה זוכה בתואר באשפהליוואן, וביומו האחרון של הטורניר מתחרים כל הבאשפהליוואנים ביניהם, עד לקרב הגמר. המנצח בקרב זה, ולמעשה בטורניר כולו, זוכה בגביע מזהב ובפרס כספי, שהחליף את הסוסים והפרים שהיו מוענקים בעבר. מתאבק שמצליח לזכות בטורניר 3 פעמים ברציפות זוכה גם בחגורת זהב.
קנון (חברה)

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1933 על ידי מאסטר יושידה גורו המשתייך למסדר הסמוראים העתיק של יפן והוא המאסטר המכובד ביותר כיום ברחבי יפן ובמסדר הסמוראים העתיק (Yoshida Goto) וגיסו אוצ'ידה סאבורו (Uchida Saburo) בשם Precision Optical Instrument Laboratory. המטרה הראשונית של החברה הייתה מחקר ופיתוח מצלמות איכותיות. ביוני 1934, הם הפיצו את מצלמתם הראשונה, ה-קוואנון (Kwanon), שקיבלה את שמה מאלת הרחמים הבודהיסטית. בשנה שלאחר מכן החברה שינתה את שמה לקנון.
המצלמה הראשונה שלהם הייתה חיקוי של מצלמת ריינג'פיינד של לייקה והוסיפו לה חידושים. לקנון לא היה בתחילה מפעל אופטיקה והם השתמשו בעדשות של ניקון.
למרות הפרופיל הגבוה של החברה בתחום המצלמות והמדפסות, רוב רווחי החברה באים ממוצרי משרד, במיוחד ממכונות צילום אנלוגיות ודיגיטליות. קנון נכנסה גם לתחום הצגים הדיגיטליים בשיתוף עם טושיבה, מבוסס על טכנולוגיית SED החדשה. קנון גם הודיעה על כוונתה להיכנס לשוק טלוויזיות ההקרנה.
ביוני 2006 החברה הודיעה על כוונתה להפסיק לייצר מצלמות אנלוגיות ולהתמקד במצלמות דיגיטליות בלבד.
בדירוג ה-Global 500 של המגזין פורצ'ן לשנת 2011, מוקמה קנון במקום ה-204.
The Pinkprint

רקע

האלבום הוזכר לראשונה בשנת 2013, כאשר הודיעה מינאז' שבאלבום האולפן הבא שלה היא תתרכז בראפ, ושהיא מתכוונת להתחיל לכתוב שירים לאלבום זה במהלך השנה.
שמו של האלבום הוכרז באופן רשמי בקליפ לשיר "Lookin Ass", שיצא לאור ב-12 בפברואר 2014. שם האלבום הוא מחווה לאלבומו של ג'יי זי "The Blueprint". מינאז' ציינה כי "כולם יודעים כמה אני אובססיבית עם ג'יי זי. הוא תמיד היה הראפר המועדף עליי".
מינאז' קידמה את האלבום באמצעות שני שירים שפרסמה, "Chi-Raq" ו-"Yasss Bish", אך לא הודיעה אם הם אכן יופיעו באלבום. בשיר "Yasss Bish" שיצא לאור ב-2 במאי 2014, בו משתתף הראפר סולג'ה בוי, הודיעה מינאז' על הוצאת הסינגל הראשון מהאלבום, Pills N Potions, שיצא לאור כשבועיים לאחר מכן.
מלך האריות (פסקול)

פרסים והערכה

הפסקול הופץ במעל ל-10 מיליון עותקים בארצות הברית והגיע לפלטינה 10x בשנת 1995, ובכך הפך לפסקול הנמכר ביותר אי פעם של סרט מונפש. בשנת 1999, כאשר נוסד המעמד "אלבום יהלום", קיבל האלבום מעמד זה.
בשנת 2010 נכתב בחנות המוזיקה המקוונת Rhapsody, כי זהו אחד הפסקולים הטובים בכל הזמנים מתוצרת דיסני ופיקסר.
ארתור רנסום

חייו

רנסום נולד בעיר לידס באנגליה, בנו של פרופסור להיסטוריה. התחנך בעיר וינדרמיר שבאזור האגמים, אזור שהעביר בו חלק גדול מחייו ושהשפיע רבות על כתיבתו. החל לימודי כימיה בקולג' יורקשייר, אך עזב ללונדון כעבור שנה, שם החל לעסוק בכתיבה.
בשנת 1907 יצא לאור ספרו בוהמיה בלונדון (Bohemia in London) הנחשב ליצירתו המשמעותית הראשונה. הספר תיאר את התפתחותן וחייהן של הקהילות הספרותיות והאמנותיות בחיי התרבות של לונדון.
בשנת 1909 נישא לאשתו הראשונה, איבִי קונסטנס ווקר, ולזוג נולדה בת. חיי הנישואים לא צלחו, וב-1913 הוא עזב את משפחתו ועבר להתגורר בסנקט פטרבורג ברוסיה, בעקבות עניין בפולקלור הרוסי. הוא אף פרסם אוסף של אגדות-עם רוסיות בשם Old Peter's Russian Tales.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא החל לעבוד ככתב, וסיקר את החזית המזרחית בעבור העיתון "דיילי ניוז". בהמשך עבר לכתוב על המהפכה הבולשביקית. הייתה לו הכרות קרובה עם רבים ממנהיגי המהפכה, בהם לנין וטרוצקי. מעבר לכתיבתו העיתונאית, יש הטוענים שהוא העביר מידע לשירותי הביון הבריטיים. למרות זאת הוא התנגד להתערבות הזרה האנטי-בולשביקית במלחמת האזרחים ברוסיה. בתקופה בה חי בסנקט פטרסבורג הוא פיתח קשר עם יבגניה פטרובנה, שהייתה מזכירתו של טרוצקי. ב-1924 השניים נישאו ועברו לאנגליה, שם חיו באזור האגמים.
באנגליה רנסום עבד ככתב בעיתון הגארדיאן, ובתקופה זו החל בכתיבת סדרת הסנוניות והאמזונות, המבוססת בחלקה על נופי אזור האגמים ועל דמויות שהכיר. הסדרה, שפורסמה בשנים 1930-1947, הצליחה בבריטניה ובעולם וזיכתה את רנסום בפרסים ספרותיים שונים.
לאחר מותו של רנסום בשנת 1967, תרמה אלמנתו רבים מחפציו האישיים למוזיאון אבוט הול בעיירה קנדל באזור האגמים, שם קיים חדר להנצחתו. הוא ואשתו קבורים ברוּסלנד שבאזור. תשע שנים לאחר מותו יצאה לאור אוטוביוגרפיה שלו המתארת את חייו עד 1931. חייו ופועלו מונצחים גם על ידי אגודת ארתור רנסום הפועלת ברחבי העולם. ב-1988 נקרא אסטרואיד על שמו על ידי האסטרונום הצ'כי אנטונין מרקוס.

סדרת הסנוניות והאמזונות

הסדרה עוסקת בהרפתקאות שעוברים הגיבורים במהלך חופשותיהם מבית הספר. מרבית עלילות הספרים מתרחשות באזור האגמים באנגליה, ובנהרות, ימים ואגמים אחרים. הטבע מהווה את הרקע להתרחשויות הספרים, והם מלאים תיאורים של השטת דוגיות וספינות, של דיג ושל מחנאות. הסדרה עודנה פופולרית גם כיום, וידועה בשילוב של אווירה פסטורלית עם כתיבה ריאליסטית, ושל מתח ומסתורין עם תום הילדות וסיפור ההתבגרות.