google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדר זילוטי

חייו

זילוטי נולד באחוזת אביו סמוך לחרקוב באוקראינה, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. משנת 1871 למד נגינה בפסנתר אצל ניקולאי זברב בקונסרבטוריון של מוסקבה והחל מ-1875 המשיך בלימודיו אצל ניקולאי רובינשטיין, טאנייב, צ'ייקובסקי והוברט. הוא סיים את לימודיו עם מדליית הזהב לפסנתר ב-1881. זילוטי עבד עם ליסט בוויימאר בשנים 1883 עד 1886, היה שותף לייסוד "התאחדות-ליסט" בלייפציג ושם ערך את הופעתו המקצועית הראשונה ב-19 בנובמבר 1883. עם שובו לרוסיה ב-1887, הורה זילוטי בקונסרבטוריון של מוסקבה ובין תלמידיו שם היו אלכסנדר גולדנוווייסר, ליאוניד מקסימוב ודודנו סרגיי רחמנינוב. בתקופה זו החל לעבוד בעריכת יצירות של צ'ייקובסקי, בייחוד הקונצ'רטי הראשון והשני שלו.
זילוטי פרש מן הקונסרבטוריון במאי 1891, ובשנים 1892–1900 חי באירופה ויצא למסעות קונצרטים בארצותיה. כמו כן סייר בשנת 1898 בארצות הברית, בניו יורק, בוסטון, סינסינטי ושיקגו. במסעותיו אלה התוודע לראשונה לפרלוד המפורסם בדו דיאז מינור של רחמנינוב. הוא ניצח על ביצוע הבכורה העולמי של הקונצ'רטו השני לפסנתר מאת רחמנינוב בשנת 1901. מ-1901 עד 1903 ניצח זילוטי על התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה; מ-1903 עד 1917 אירגן, מימן וניצח על "קונצרטי זילוטי" בסנקט פטרבורג, שהטביעו את חותמם בעולם המוזיקה שם. בקונצרטים אלה הציג את ליאופולד אאואר, פבלו קזאלס, פיודור שליאפין, ג'ורג'ה אנסקו, יוזף הופמן, ונדה לנדובסקה, וילם מנגלברג, פליקס מוטל, ארתור ניקיש, ארנולד שנברג ופליקס ויינגרטנר וכן בכורות מקומיות ועולמיות של דביסי, אלגר, גלזונוב, פרוקופייב, רחמנינוב, רימסקי קורסקוב, סקריאבין, סיבליוס, סטרווינסקי ועוד. דיאגילב שמע לראשונה את סטרווינסקי ב"קונצרט זילוטי".
בדור שקדם ל-1917 היה זילוטי אחד מאמניה החשובים של רוסיה, שיוצרים כמו ארנסקי, ליסט, רחמנינוב, סטרווינסקי וצ'ייקובסקי הקדישו לו מיצירותיהם. ב-1918 התמנה זילוטי למפקח על תיאטרון מריינסקי, אבל בשילהי השנה שלאחריה נמלט מרוסיה הסובייטית לאנגליה ובסופו של דבר השתקע בניו יורק ב-1921. בשנים 1925 - 1942 לימד בבית הספר למוזיקה ג'וליארד והופיע מדי פעם ברסיטלים ובנובמבר 1930 הגיש קונצרט אגדי שכולו יצירות ליסט בניצוח ארטורו טוסקניני. בין תלמידיו הפרטיים של זילוטי היו מארק בליצשטיין ויוג'ין איסטומין.
זילוטי כתב יותר מ-200 תסדירים ותעתוקות לפסנתר וערך הוצאות תזמורתיות של באך, בטהובן, ליסט, צ'ייקובסקי וויוואלדי. התעתוקה המפורסמת ביותר שלו היא, יש לשער, הפרלוד בסי מינור, המבוסס על פרלוד במי מינור של באך. זילוטי גם הקליט 8 גלילי פסנתר ו-26 דקות של תקליטים ביתיים. במאה ה-21 חלה התעוררות משמעותית של אמנות התעתוקה - טרנסקריפציה. מוזיקה כזאת, הלקוחה מיצירותיהם של אמני עבר דגולים, ביניהם באך, מוצרט, שופן, צ'ייקובסקי וליסט, רוכשת מחדש את החשיבות שנודעה לה בעבר. שמו של אלכסנדר זילוטי, מתומכיה הגדולים של אמנות זו, חוזר למעמדו משכבר הימים. קרל פישר הוציא לאור אנתולוגיה רחבת ממדים של תעתוקות הפסנתר של זילוטי והוצאת ראומן וליטלפילד הוציאה את הביוגרפיה הראשונה המלאה שלו.
עכרמה צברי

עכרמה (סעיד עבדאללה) צברי (בערבית عكرمة سعيد عبد الله صبري; נהגה: עִיכְּרִימַה; נולד ב-1939) כיהן כמופתי של ירושלים בין השנים 1994–2006.

ביוגרפיה

צברי למד באוניברסיטת אל-אזהר בקהיר, שם קיבל תואר דוקטור. ב-1994, לאחר מותו של סולימאן ג'עברי, מונה צברי על ידי יאסר ערפאת למופתי של ירושלים ושימש למעשה גם כסמכות הדתית העליונה ברשות הפלסטינית. תפקידו הוגדר באופן רשמי כ"מופתי ירושלים ופלסטין". במקביל אליו מינה חוסיין, מלך ירדן את עבד אל-קאדר עאבדין לאותו תפקיד, וזאת על רקע המחלוקת בין ירדן לרשות הפלסטינית על השליטה במקומות הקדושים בירושלים. זמן קצר כיהנו שניהם במקביל, אך בהדרגה דחקו אנשיו של צברי את אנשיו של עאבדין מתפקידיהם, וב-1998, לאחר פרישתו לגמלאות של עבאדין השתלט צברי על מוסדות הווקף באופן סופי והפך למופתי יחיד בירושלים.
בתקופת האינתיפאדה השנייה הביע צברי תמיכה בפיגועי התאבדות שבוצעו נגד אזרחים ישראלים ב-2001 נחקר במשטרה בעקבות פגישתו בביירות עם מנהיג חזבאללה, חסן נסראללה. במסגרת תפקידו כסמכות הדתית העליונה ברשות הפלסטינית אישר צברי את הוצאתם להורג של פלסטינים שהורשעו בעבירות שונות.
ב-2002 פרסם ספרון בשם "פלסטין - האדם והאדמה" בהוצאת "מרכז ההסברה הערבי". הספרון, שכלל מוטיבים אנטישמיים השאובים מ"הפרוטוקולים של זקני ציון", שלל את זכותם ההיסטורית של היהודים על ארץ ישראל ועל ירושלים וערער על הלגיטימיות לקיומה של מדינת ישראל. על דברים ברוח זו חזר פעמים רבות בראיונות ובדרשות.
השייח' צברי הביע פעמים רבות התנגדות לפעולות שונות של ממשלת ישראל במזרח ירושלים. בין השאר פרסם פסק הלכה לפיו אסור לפלסטינים לקבל אזרחות ישראלית, ופעל יחד עם השייח' ראאד סלאח נגד פעולותיה של ישראל לשיפוץ שער המוגרבים, שבה ראה "התקפה על הווקף האסלאמי, על מסגד אל-אקצא, ועל המורשת והתרבות של ירושלים".
ב-2006 פוטר צברי על ידי יורשו של ערפאת, מחמוד עבאס, ובמקומו מונה השייח' מוחמד אחמד חוסיין. לאחר פיטוריו שימש דרשן במסגד אל-אקצא וראש המועצה המוסלמית העליונה. 
בשנת 2007 נאסרה כניסתו של צברי להולנד בשל עמדותיו הרדיקליות נגד ישראל.
ביולי 2017 לאחר הפיגוע בהר הבית התקינה משטרת ישראל מגנומטרים בכניסות להר הבית. צברי היה בין האוסרים על כניסת מוסלמים להר כל עוד הבידוק הביטחוני נמשך.
צברי נמנה עם חברי מועצת הנאמנים של קואליציית הצדקה, ארגון גג בראשות השייח' יוסוף אל-קרדאווי המרכז העברת תרומות מרחבי העולם לתנועת חמאס.
קיליקס

קיליקס (ביוונית: κύλιξ, שמשמעה: "כוס") היא כוס שטוחה (למעשה קערה) לשתיית יין שהייתה נפוצה ביוון העתיקה.
סוג זה של כוסות היה מעוטר בסגנון הדמות השחורה או הדמות האדומה של המאות החמישית ושישית לפנה"ס, בדרך כלל בתיאורים הקשורים להפקת היין. סצנות אלה עצבו באופן שיפתיעו את לוגם היין כאשר הן מתגלות עם שתיית המשקה - הסצנות היו בדרך כלל סצנות הומוריסטיות, בעלות אופי מיני או אירוטי. דמויות שכיחות על גבי כוסות אלה היו דיוניסוס, אל היין, וכן דמויות של סטירים.
השימוש העיקרי של הקיליקס היה במשתאות מסוג "סימפוזיון" (או "סימפוזיום") שהיו אירועים חשובים בתרבות יוון העתיקה.
ז'אן-איפוליט פלנדרן

ביוגרפיה

ז'אן-איפוליט פלנדרן היה השני מבין שלושה בנים. אחיו הגדול, אוגוסטו, התקדם בעולם האקדמיה, בילה את חייו כפרופסור בליון, ונפטר בגיל צעיר. אחיו הצעיר, פול, היה צייר של דיוקנאות ושל ציורי דת. מגיל צעיר הראה פלנדרן עניין בציור; למרות דרישת הוריו שיהפוך לאיש עסקים, העדיף לצייר. שני האחים התגוררו ביחד, ולמדו אמנות תחת חסותו של הצייר לואי אֶרסון (Louis Hersent). בשנת 1829 עברו שני האחים לפריז. פלנדרן התחבר לצייר ז'אן אוגוסט דומיניק אנגר, שהיווה עבורו ועבור אחיו יותר מאשר מורה לציור, והיה חבר לחיים. בתחילת דרכו נאלץ פלנדרן לשרוד כאמן עני, אולם בשנת 1832 זכה בפרס רומא, פרס שנתי שניתן על ידי האקדמיה לאמנות בפריז לתלמידים מצטיינים בתחומי האמנות. המלגה היוקרתית שנלוותה לפרס איפשרה לו לחיות בכבוד ולהתמקד בציור.
זכייתו ב"פרס רומא" איפשרה לו ללמוד במשך חמש שנים ברומא, ליצור חלק מיצירותיו הגדולות, ולהתפרסם כצייר ידוע וכאיש בוהמה הן בפריס והן ברומא. יצירתו "Saint Clair guérissant tes aveugles", שיצר עבור ציור קיר בקתדרלת נאנט, זיכתה אותו בכבוד ובפרסים בתצוגה שהתקיימה בשנת 1855. יצירות אחרות שלו נמצאות עוד כיום במוזיאון לאמנות יפה בעיר ליון. עם שובו לפריז בשנת 1856 נבחר לאקדמיה לאמנויות יפות בפריז. כבעל מוניטין, החל פלנדרן לקבל מלגת קיום קבועה מן הכנסייה של סן סוורין, דבר שהבטיח לו תעסוקה רציפה וקיום למשך שארית חייו.
הוא צייר מספר רב של דיוקנאות וציורים דקורטיביים, הנמצאים כיום במוזיאונים רבים ברחבי צרפת. אחד הדיוקנאות המפורסמים שצייר היה דיוקנו של נפוליאון השלישי משנת 1863.
בריאותו הרופפת הוחמרה כנראה עקב חשיפה ממושכת לטחב בכנסיות בהן צייר. בשנת 1863 ביקר שוב באיטליה, שם מת מאבעבועות ברומא ב-21 במרץ 1864.
פלנדרן לא נישא מעולם.
למרות פרסומו הרב בימי חייו, הוא פחות מוכר כיום לציבור הרחב. הוא מוכר כיום בעיקר בזכות ציורו ההומוארוטי המפורסם, משנת 1855, שהיה סנסציוני לזמנו, "צעיר עירום יושב על שפת הים", המוצג במוזיאון הלובר.
אתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט

אתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט היא מועצה ציבורית בישראל שהוקמה בחודש מרץ 2005, לאחר החלטת ממשלה להקמת גוף מייעץ למשרד התרבות והספורט. מטרת המועצה היא "פיתוח תרבות ספורט בישראל בדרך אשר תבטיח את השתתפותן המלאה של ילדות נערות ונשים בכל תחומי הספורט".

פעילות

עיקר פעילותה של המועצה הוא בחלוקת תקציבים לפעילות שוטפת של אגודות ספורט נשים וספורטאיות. מעבר לכך, מקיימת המועצה בכל שנה את פסטיבל אתנה הולכות רחוק המקדם את הספורט העממי.
מסגד עומר בן אל-ח'טאב (ברלין)

היסטוריית הבניין

באתר המסגד היה בעבר "מרכול בולֶה" שנשרף במהומות אחד במאי 1987 בקרויצברג. ההריסות מהשריפה נשארו במקום, וחלקי הבניין פונו רק שנים לאחר מכן. בתחילת שנת 2004 ביקש ארגון IVWP היתר בנייה עבור האתר.
הבנייה הושלמה ב-2008, אך המסגד נפתח רק ב-21 במאי 2010.
מגיסטראט

מגיסטראט (לטינית, magistratus) הוא השם ששימש ברפובליקה הרומית למשרות רשמיות בתחום הפוליטי, הצבאי, הדתי והשיפוטי ברומא העתיקה. היו שני סוגי בעלי משרות: בעלי משרה רגילה (magistratus ordinarii, מילולית "נבחרים באופן קבוע") ובעלי משרה מיוחדת (magistratus extraordinarii). המגיסטראטים הרגילים נבחרו מדי שנה (לבד מהקנסור) ושירתו במשך שנה אחת. בדרך כלל, היו נבחרים שני מגיסטראטים רגילים, כדי למנוע מצב שבו אדם אחד יזכה ביותר מדי כוח. לעומת זאת, מגיסטראטים מיוחדים נבחרו רק במקרים מיוחדים, ולא בהכרח בלוויית עמית למשרה. למגיסטראטים המיוחדים היה כוח שמעבר למגיסטראטים רגילים. 
על מנת להתחרות על המגיסטראטורה קיימו המועמדים משחקים ציבוריים, בהם שעשעו את העם, וזה בנוסף למשחקים שאורגנו דרך שגרה על ידי האיידילים.
חלילית אירית

חלילית אירית (אנגלית tin whistle או penny whistle או Irish whistle או פשוט whistle) היא חלילית עשויה צילינדר דק (קיים גם בצורה קונית) מעץ או מתכת. כיום מיוצרת בעיקר ממתכת ומכאן שמה (Tin הוא פח). 
אל הצילינדר מחוברת הפיה דמוית המשרוקית (whistle) אשר לרב כיום עשויה פלסטיק (מלבד בכלים מסורתיים או יקרים יותר שם היא עשויה מתכת או עץ). לחלילית האירית שישה חורים בגדלים משתנים על-פי הסולם בו נבנתה החלילית. הסולם הנפוץ הוא D (רה מז'ור) והוא מציין את הצליל הנמוך ביותר שניתן להפיק מהחלילית. 
החלילית האירית הקטנה, זולה ופשוטה ללימוד. גם בארץ ניתן להשיג מספר מצומצם של דגמים שנבדלים מעט בגוון הצליל ובאיכויות הגימור שלהם, וכן ספרי לימוד ודיסקים.

הנגינה בחלילית האירית

הנגינה בחלילית האירית פשוטה למדי והאצבוע (מיקום האצבעות על החורים) פשוט וטבעי וניתן ללמוד אותה בקלות.
ניתן לנגן שתי אוקטבות בחליל כאשר את האוקטבה הגבוהה יוצרים בדיוק על ידי אותו אצבוע כמו בנמוכה, אלא שנושפים חזק יותר עד ל"שבירת" הצליל. הבסיס אמנם פשוט אך כדי לקבל את האפקטים והצליל הייחודי של המוזיקה הקלטית ישנן מספר טכניקות מוכרות אשר משולבות תוך כדי הנגינה. באנגלית אפקטים אלו נקראים cuts, rolls, strikes, slides וכו'. למעשה אלו דרכים שונות לסתום ולשחרר חורים נוספים לצליל המנוגן במהירות ובכך ליצור צליל מתגלגל ומהיר יותר.
המשימה המיוחדת של דוג

תקציר העלילה

הסרט עוקב אחרי הסיפור של דוג, הכלב החביב מהסרט "למעלה". במהלך הסרט רואים כיצד אלפא, בטא וגאמא מנסים להיפטר מדוג ולהרחיק אותו ממסע הציד שלהם בעקבות ציפור בה חושק "הבעלים". במהלך הסרט רואים גם כיצד דוג פגש את קארל פרדריקסון וראסל.

הפקה

במאי וכותב הסרט, רוני דל כרמן, סיפר שהסרט נוצר בשביל להשלים פערים בעלילה על דוג ובשביל להרחיב על זהותו החביבה. עוד הוא אמר שהוא בהחלט מוכן לעשות סרטים נוספים הקשורים לדוג.

ביקורת

בסקירה של הסרט "אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 2" בו הסרט הקצר נכלל, אתר "Common Sense Media" כתב שאומנם יש אלימות במהלך הסרט, אבל היא יותר מצחיקה מאשר מרגיזה. אתר האינטרנט "IGN" כתב שילדים ומבוגרים כאחד יכולים לבלות מן הסרט שמזכיר את הלוני טונס. אתר רשת הטלוויזיה "CBBC" כתב שהסרט נהדר.
האצטדיון העירוני בת ים

היסטוריה

האצטדיון נבנה בשנת 1991, בדרום מזרח העיר, בקריית הספורט העירונית, והחליף את האצטדיון הישן בעיר, שהיה ממוקם בדרום מערב העיר. המבנה, בסגנון הברוטליסטי, תוכנן על ידי האדריכלים משה לופנפלד וגיורא גמרמן. בעבר שימש האצטדיון העירוני גם קבוצות כדורגל אחרות בעיר בטרם אלו התפרקו. לעיתים נערכים באצטדיון משחקים במסגרת טורנירי נוער בינלאומיים שונים, טורנירי בתי ספר בעיר, וכן משחקי מבחן לעליית ליגה/הישרדות בליגות נמוכות.
קריית הספורט כוללת, מלבד האצטדיון ומגרשי האימונים הסמוכים לו, גם את הקאנטרי קלאב העירוני בו קיימת גם בריכה אולימפית וכן את מרכז הטניס של העיר המכיל 10 מגרשים. אך עם זאת בינואר 2016 הגישה עיריית בת ים לוועדה המחוזית תוכנית להריסת הקאנטרי קלאב לטובת הקמת פרויקט מגורים של 500 דירות על שטחו לצד מגדלי משרדים ושטחי מסחר כחלק מתוכנית הפיתוח לדרום העיר ורובע "פארק הים" שמתוכנן בו. תוכניות פיתוח עתידיות כוללת הקמת ספורטק עירוני חדש לצד האצטדיון וכן היכל ספורט עירוני.
בדצמבר 2015 יצאה עיריית בת ים במכרז להקמת אצטדיון חדש שנועד להכיל עד 30,000 מקומות במקום האצטדיון הנוכחי. באפריל 2016 פורסם שבמכרז זכה אמיר כבירי שבאותה עת היה אף בעליה של קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב והתעתד לתכנן את האצטדיון עבורה. אך על אף שהבעלות על הקבוצה נלקחה ממנו, הוא נותר בעל הזכויות לתכנון האצטדיון החדש שתוכנן על ידי תאגיד הנדל"ן הסיני CMEC, שהפך לשותף במיזם. בתחילת 2018 נבחן פרויקט האצטדיון על ידי משרד הפנים ולא אושר בשל תכנון חסר של סביבת האצטדיון המיועדת בית השאר למגורים, מסחר ותעסוקה לצד הפיתוח התחבורתי.
על פי הסכם שהתגבש במאי 2019, קבוצת בית"ר תל אביב תתאחד עם "עירוני בת ים" ותשחק באצטדיון בעתיד לאחר שישודרג לדרישות הליגה הלאומית.
מולדת

מולדת היא שטח אדמה או חבל ארץ אשר לעם יש זיקה היסטורית ארוכה אליו. שטח בו נוצרה הזהות הלאומית של העם.
שטח טריטוריאלי זה אינו בהכרח מקום הולדתו של האדם, אלא השטח הטריטוריאלי שבו נולדה אומתו.
בשפות שונות פרוש המילה מולדת בקונטציה המבטאת שייכות כגון באנגלית: Homeland, כלומר "ארץ הבית", או בקונטציות לאומיות אתניות כגון: ארץ האבות (Fatherland), ארץ האם (Motherland), מדינת האם (Mother country).
לעיתים נעשה שימוש במשמעות של מולדת להביע הזדהות עמוקה עם רעיונות של מדינה מסוימת מבלי שהאדם המזדהה יהיה בעל קשרים היסטוריים אליה. כך לדוגמה ברית המועצות החשיבה את עצמה כמולדת של מעמד הפועלים וכך התייחסו אליה רבים מן הקומוניסטים שחיו מחוץ לגוש הסובייטי.
יחסי אזרבייג'ן–לאוס

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-22 במאי 1995. ב-23 בדצמבר 2013, ענר לאשין אוגלו, שגריר אזרבייג'ן בווייטנאם, מונה לשגריר אזרבייג'ן בלאוס.
בשנת 2017, ממשלת אזרבייג'ן וממשלת לאוס חתמו על הסכם בדבר ביטול דרישות הדרכונים הדיפלומטיים. כמו כן, במהלך הדיון, שרי הממשלות הדגישו את החשיבות והשפעת שיתוף הפעולה בתחומי הכלכלה, החינוך, הספורט והתרבות בין המדינות. כמו כן, השרים הביעו רצון בחילופי ביקורים מדרג גבוה על מנת לקדם את היחסים הבילטרליים בין המדינות.
ג'וליה רובינסון

ביוגרפיה

ג'וליה רובינסון נולדה בשנת 1919 בסנט לואיס, מיזורי, בת לרלף בוארס בומן והלן בומן. כשהייתה בת שנתיים נפטרה אמהּ, ואביה נישא בשנית. אחותה הבכורה הייתה סופרת המדע הפופולרי קונסטנס ריד, ואחותה הצעירה היא בילי קומסטוק. בגיל 9 חלתה, ועקב כך החמיצה שתי שנות לימודים, וכשהחלימה השלימה את החסר בעזרת מורה פרטית. למדה בתיכון בסן דייגו, ובמבחן IQ קיבלה ציון 98, מעט פחות מהממוצע. חרף זאת, בלטה בבית הספר כתלמידה היחידה בכיתות המתקדמות למתמטיקה ופיזיקה, וסיימה את לימודיה בתיכון עם תעודת הצטיינות במדעים.
בשנת 1936 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של סן דייגו. כיוון שלא הייתה מרוצה מתוכנית הלימודים במתמטיקה שם, עברה להשלמת לימודיה לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1937, טרם מעבר זה, אביה התאבד מחמת קשיים כלכליים. אחד ממוריה בברקלי היה רפאל רובינסון , והיא נישאה לו בשנת 1941, שנה לאחר שקיבלה תואר ראשון.
המשיכה ללמוד בברקלי לתואר שני, ותוך כדי לימודיה הייתה עוזרת הוראה במחלקה למתמטיקה ואחר כך במעבדה לסטטיסטיקה של יז'י ניימן, עבודה שהובילה למאמרה הראשון,  "A Note on Exact Sequential Analysis". בשנת 1948 קיבלה תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "Definability and Decision Problems in Arithmetic", שנעשתה בהנחייתו של אלפרד טרסקי.
עברה למכון ראנד, ובו עסקה בבעיה העשירית של הילברט, שביקשה למצוא אלגוריתם שיקבע האם למשוואה דיופנטית פולינומית נתונה יש פתרון במספרים טבעיים. מחקריה הובילו לשיתוף פעולה עם מרטין דייוויס, הילרי פטנאם ויורי מאטיאשביץ', שהוכיח ב-1970 שהאלגוריתם המבוקש אינו קיים.
בשנת 1951 פרסמה מאמר בתורת המשחקים בשם "An Interactive Method of Solving a Game", שבו הראתה שמשחק פיקטיבי מתכנס לשיווי משקל נאש בתכסיס מעורב במשחק סכום אפס לשני שחקנים.
בהתאם לכלל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, לפיו בני זוג לא יעבדו באותה מחלקה, נמנעה ממנה משרה במחלקה למתמטיקה שם (שבה לימד בעלה), והיא הצטרפה למחלקה לסטטיסטיקה. בשנת 1973 בעלה פרש לגמלאות, ובשנת 1976 היא מונתה לפרופסור במחלקה למתמטיקה. עוד קודם לכן צורפה כחברה לאקדמיה הלאומית למדעים, והייתה למתמטיקאית הראשונה שזכתה לכך.
בשנת 1982 הוענק לה פרס נתר  מטעם איגוד הנשים במתמטיקה . באותה שנה מונתה לנשיאת האגודה האמריקאית למתמטיקה, והייתה אישה ראשונה במשרה זו.
בשנת 1985 נבחרה כחברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
בשנת 1984 אובחנה כחולה בלוקמיה, והיא נפטרה 30 ביולי 1985.
מיקרוגלייה

תגובת המיקרוגלייה

המידע על הנזק מתקבל מתאי העצב ותגובת המיקרוגלייה נחלקת לשני סוגים: תגובה מהירה ותגובה מאוחרת. 
תגובה מהירה – שליחה מסיבית של שלוחות מגוף תא המיקרוגלייה לאזור הנזק ליצירת בידוד האזור. 
תגובה מאוחרת – עלייה במספר תאי המיקרוגלייה על ידי חלוקת תאים נמרצת ונדידת התאים החדשים (לאחר החלוקה) לאזור הנזק. 
התאים שנדדו לאזור במוח שניזוק משנים את המורפולוגייה שלהם לצורה עגולה ואמבואידית, המאפיינת תאים בעלי יכולת פגוציטוזה.
שדרות איסתיקלאל

שדרות איסתיקלאל (טורקית İstiklal Caddesi - "שדרות העצמאות") הן שדרה ידועה ברובע בייאואולו (Beyoğlu) באיסטנבול שבטורקיה. שדרות איסתיקלאל מובילות מתחנת הטונל העליונה שבגלאטה לכיוון צפון-מזרח ומסתיימת בכיכר טקסים הנמצאת בשכונה הנושאת את אותו שם. השדרה שאורכה כ-1,600 מטר היא מדרחוב מסחרי אלגנטי, שלאורכו מסעדות וחנויות מכל הסוגים, מספר קונסוליות, כנסיות ובתי מגורים בעלי חזיתות מרשימות.
לאורך השדרה עובר קו החשמלית הנוסטלגית, המקשר בין שני קצותיה. בעבר הייתה השדרה ידועה בשם "ג'דה-אי כביר" (Cadde-i Kebir - "השדרה הגדולה") בפי הטורקים ו"גרנד רו דה פרה" (Grande rue de Péra - "הרחוב הגדול של פרה") בפי הזרים ("פרה" היה שמו הקודם של רובע בייאואולו). במאה ה-19 נחשבה השדרה לאזור היוקרתי באיסטנבול ושימשה מרכז לאוכלוסייה הזרה שהתגוררה בה. לאחר עצמאות טורקיה ב-1923 שונה שמה של השדרה והיא איבדה מחשיבותה. רק לקראת סוף המאה ה-20 שבה השדרה לימי זוהרה ותפסה שוב מעמד מרכזי בחיי העיר, ובשנת 1990 חודשה פעולתה של החשמלית הנוסטלגית לאורכה.
בחלקה הדרום-מערבי של השדרה, סמוך לתחנת הטונל, שוכנים מבנים שנבנו במהלך ימי הביניים עת ישבו במקום בני ג'נובה. כאן נמצא גם "בית הספר התיכון הגרמני" (גרמנית Deutsche Schule Istanbul; טורקית Özel Alman Lisesi).
בערך במרכז השדרה שוכנת כיכר גלאטסראי (Galatasaray Meydanı - "כיכר ארמון גלאטה") אשר קיבלה את שמה מהארמון הג'נובזי הניצב דרומית-מזרחית לה והמשמש כאחד ממוסדות החינוך הוותיקים במדינה. המבנה שימש בתקופת האימפריה העות'מאנית כמשכנו של "בית הספר הקיסרי גלאטסראי" (Galata Sarayı Enderun-u Hümayunu) שהוקם ב-1481, וכיום הוא מעונו של תיכון גלאטסראי (Galatasaray Lisesi).
סמוך לארמון, מצדה השני של השדרה, נמצאת "סימטת הפרחים" (Çiçek Pasajı), שבמאה ה-19 שימשה למגורים וכרחוב מסחרי מקורה. כיום הסימטה מאוכלסת בצפיפות במסעדות, ובסמוך לה שוכן שוק הדגים (Balık Pazarı). השדרה מסתיימת בכיכר טקסים, שהיא אחד האתרים המרכזיים בעיר ומרכז תחבורתי חשוב.
ב-19 במרץ 2016 התרחש בשדרה פיגוע התאבדות שבו נרצחו ארבעה אנשים.
קפיצות ראווה

קפיצות ראווה או "רכיבת קפיצות", הוא עמוד תווך בענף הרכיבה האנגלית. ענף קפיצות הראווה לוקח חלק מרכזי באירועי הרכיבה מסביב לעולם והוא ספורט אולימפי רשמי.
בענף קפיצות הראווה, על הרוכבים והסוסים לצלוח מסלולים שונים של מכשולים, לרוב תחת מגבלת זמן. רמת המבחנים משתנה בהתאם לגובה המכשולים, סוגם, מיקומם וזווית הצבתם. בנוסף למגבלת הזמן, המתחרים מדורגים גם על פי מספר נקודות החובה אותן קיבלו בגין המקצה. כל סירוב של הסוס לקפוץ, סטייה מהמסלול או ממגבלת הזמן הנתונה והפלת מכשולים גוררת נקודות חובה ואף פסילה.
תחרויות הרכיבה הבינלאומיות מפוקחות על ידי פדרציית הרכיבה הבינלאומית (FEI). בישראל, ענף קפיצות הראווה מפוקח על ידי "ההתאחדות הלאומית לספורט הרכיבה".

היסטוריה

קפיצות הראווה הוא ספורט רכיבה חדש יחסית. בעקבות תקנות באנגליה במאה ה-18, נכנסו לשימוש גדרות שחצצו בין שטחים חקלאיים של בעלי אדמות עשירים. לאחר הצבת הגדרות נוצרו אתגרים חדשים לציידים. כלומר, אנשים שרצו להמשיך לעסוק בספורט הצייד נדרשו להשיג סוסים המסוגלים לעבור מכשולים.
בתצוגות הסוסים המוקדמות שנערכו בצרפת, התחיל להתפתח ספורט הקפיצות. באותה עת לא זכה לפופולריות רבה מכיוון שהצופים לא יכלו לעקוב ולצפות בקפיצות עצמן. כתוצאה מכך, מכשולים החלו להופיע במגרשי הרכיבה. ענף זה נקרא "לפינג" ("Lepping"). בשנת 1869 תחרויות ה"לפינג" הופיעו לראשונה בתחרויות הסוסים בדבלין. 15 שנים מאוחר יותר, מתחרי "לפינג" הגיעו לבריטניה ובשנת 1900 הפך הספורט לתחום המרכזי בענף הרכיבה. בנוסף, התקיימו מקצים נפרדים לנשים, בהן נדרשו לרכב על אוכפי צד.
באותו הזמן השתכללו הענף ואוכפי הקפיצות בבתי ספר גבוהים לרכיבה ברחבי אירופה. השאיפה המרכזית בתכנון האוכפים הייתה להעניק לרוכב תחושת ביטחון גבוהה, וכמו כן להעניק לסוס חופש להשתמש בגופו על מנת לעבור מעל מכשולים גבוהים.
תחרות קפיצות הראווה הראשית באנגליה התקיימה באולימפיה בשנת 1907. רוב המתחרים בתחרות היו אנשי צבא, והתחילה להתבהר העובדה כי אין אחידות בחוקי התחרות. כל שופט שפט לפי דעתו האישית. שופטים מסוימים שפטו בהתאם לקושי המכשול, בעוד אחרים שפטו בהתאם לסגנון הקפיצה. לפני 1907 לא ניתנו נקודות חובה בגין סירובים, ולעיתים התבקשו הרוכבים לפספס מכשול כדי לבדר את הצופים. בשנת 1923 ערכה ההתאחדות הבריטית לספורט הרכיבה (BSJA) כינוס, עליו התבסס ניסוח כללי התחרויות בשנת 1925.
גרסה מוקדמת של קפיצות ראווה נערכה במשחקים האולימפים בשנת 1900, אולם הפורמט הקיים היום הופיע לראשונה במשחקים האולימפים בשנת 1912, ומאז המשיך לשגשג. בשנים האחרונות, הספורט ממשיך למשוך צופים, הודות לשידורים הרבים בערוצי הטלוויזיה.

הסוסים

סוס קפיצות חייב להיות בעל יכולת פיזית גבוהה ואומץ כדי לקפוץ מעל מכשולים גבוהים. יכולת אתלטית מפותחת היא תנאי הכרחי אצל הסוס, אשר צריך להתמודד עם פניות חדות ושינויי מהירות רבים. זני סוסים רבים הם סוסי קפיצות טובים, ואפילו סוסים מעורבים הוכחו כבעלי פוטנציאל גבוה להיות אלופי קפיצות. רוב סוסי הקפיצות הם סוסים גבוהים, בגובה של לפחות 163 ס"מ, בדרך כלל מהזנים וורמבלד ות'ורוברד. לעומת זאת, גם סוסים נמוכים יותר הצליחו לזכות במדליות אולימפיות. כלומר, אין קשר ישר בין גודל הסוס ויכולתו האתלטית, ולסוסים גבוהים אין בהכרח יתרון בקפיצה. לעומת זאת, סוסים גבוהים מעניקים לרוכב בדרך כלל ביטחון רב יותר בהתמודדות עם מכשולים גבוהים. גם סוסי פוני מתחרים לעיתים בתחרויות קפיצות ראווה, בעיקר בתחרויות המיועדות לנוער.
ישיבת גרודנא באר יעקב

רקע


ישיבת גרודנא בישראל הוקמה על ידי הרב יוסף שלמה כהנמן בשנת תשכ"ו (1966) בבני ברק ושנה לאחר מכן עברה לאשדוד. בראשות הישיבה עמדו הרב צבי דרבקין, הרב יצחק הקר והרב דב צבי קרלנשטיין. במקביל אליהם מסרו שיעורים בישיבה בקביעות ראשי ישיבת פוניבז' הרב שמואל רוזובסקי והרב שך. החל משנות ה-80, פסקו ראשי ישיבת פוניבז' למסור שיעורים ובמקביל החלו חיכוכים בין ראשי הישיבה הרב דרבקין והרב הקר לבין הרב קרלנשטיין ובין תלמידיהם הקרובים. במשך השנים היו מספר ניסיונות לגשר על הפערים בין ראשי הישיבה, מצד מנהיגים בציבור החרדי ובהם הרב אהרן לייב שטיינמן והרב מיכל יהודה ליפקוביץ, ניסיונות אלו לא צלחו. בעקבות החיכוכים הבלתי פוסקים, הורה הרב שטיינמן לרב דרבקין והרב הקר לעזוב את הישיבה ולהקים ישיבה חדשה.

הקמת הישיבה

הישיבה הוקמה בחנוכה תש"ס (1999) בשכונת קריית ישמח משה שבגני תקווה עם קבוצת תלמידים של הרב דרבקין והרב הקר שעזבו את ישיבת גרודנא באשדוד ואליהם הצטרפו תלמידים נוספים מישיבת פוניבז'. לאחר הקמת הישיבה הגיע הרב שטיינמן למסור שיחות בישיבה מספר פעמים. ישיבת פוניבז' פרסה את חסותה על הישיבה כחלק ממוסדות הישיבה.
הישיבה שכנה בקריית ישמח משה במשך 4 שנים ובאותה תקופה הייתה מוכרת כישיבת "גרודנא ישמח משה". בחודש חשוון תשס"ד (2003) עברה הישיבה לבאר יעקב למבנה שנשכר מישיבת נוה ארץ של הרב אליהו רפול, מכאן נגזר שמה גרודנא באר יעקב.
לצוות הישיבה הצטרפו הר"מים הרב יעקב יוסף אדלר, הרב יצחק אייזיק פלונצק, הרב שלמה שוורץ והרב חנניה פלטיאל שיף. המשגיח בישיבה הוא הרב דוד מנחם שניידר שכיהן כמשגיח בישיבת גאון יעקב, לצדו מכהן הרב נחמיה פרידלנדר, בנו של הרב חיים פרידלנדר.
שומן

שומנים הם קבוצה גדולה של ליפידים שונים המהווים מרכיב חיוני בתזונתם של יצורים שונים, נאגרים בגופם ומרכיבים מבנים חשובים בהם. השומנים מורכבים לרב מחומצות שומן הקשורות לגליצרול ונקראים טריגליצרידים. נהוג להבדיל בין שמן לשומן, כאשר השמן משמש לתיאור חומצות שומן נוזליות ואילו שומן הוא בדרך כלל מוצק בטמפרטורת החדר.

תפקידי השומן בגוף החי

שומן חיוני ליצירת קרומי התאים וקרומי אברוני התאים שבנויים בעיקר מפוספוליפידים, ומשומנים נוספים החיוניים לתפקוד, כמו הכולסטרול. לשומנים שונים יש תפקיד חשוב בהעברת אותות בין תאים וחלקם מהווים ויטמינים, חומרים חיוניים הדרושים בתזונה בכמויות מזעריות - הוויטמינים השומניים הם A, D, E ו-K. שומן משמש לגוף גם מקור אנרגיה חשוב כיוון שהוא מכיל אנרגיה רבה ליחידת מסה. שומן נאגר בגוף האדם ושאר בעלי החיים ברקמת שומן המורכבת מתאים שתכולתם העיקרית היא שומן בצורת טריגליצרידים. רקמות השומן משמשות גם כמבודדות חום ומהוות מעין ריפוד לאיברים פנימיים.

תזונה

השומן הוא אחד מאבות המזון, בהם גם חלבונים ופחמימות. השומן הוא מרכיב חיוני בתזונה, מכיוון שהוא מספק חומצות שומן חיוניות ועוזר בספיגת ויטמינים שונים, המתמוססים בו ועוברים איתו דרך המעי הדק. בניגוד לפחמימות ולחלבונים, מזון שומני מביא לעליית רמת אולאויל-אתנול-אמין (OEA) במעי הדק, עליה המביאה לתחושת שובע. ההנחיות להפחתת שומן בתזונה לא נתמכות על ידי מחקרים מדעיים מבוקרי רנדומיזציה ואפילו לא על ידי מחקרי עוקבה. גם הטענה שהחלפת חומצות שומן רוויות בחומצות רב-לא-רוויות מביאה להפחתת תמותה, נמצאה בלתי מבוססת. במחקר עוקבה בשם PURE, שכלל 135,335 אנשים ב-18 מדינות, נמצא כי תזונה עשירה בשומן מנבאת תמותה מופחתת, וכי תזונה עשירה בשומן רווי מנבאת סיכון מופחת לשבץ.