google/wiki40b huggingface dataset:
HHhH למוח של הימלר קוראים היידריך

רקע

ריינהרד היידריך (7 במרץ 1904 – 4 ביוני 1942) היה פושע מלחמה גרמני נאצי, בין האחראים העיקריים לשואה. הוא כונה "הקצב מפראג", "המפלצת הבלונדינית" ו"התליין". בשנים הראשונות לשלטון המפלגה הנאצית בגרמניה, התמקדה עבודתו של היידריך במיוחד בהטלת מורא על יריבים ומתנגדים לאס אס בתוך המפלגה ומחוצה לה, על מנת לבסס את שלטונו של היטלר כשליט על כל תחומי החיים ברייך השלישי. היידריך ישב בראש "ועידת ואנזה" שהתקיימה ב-20 בינואר 1942 ובה עוצב "הפתרון הסופי", והיה ראש מתכנניה של השואה. בספטמבר 1941 מונה לממונה על הפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה והשליט במקום משטר אימים, המבוסס על משלוח לעבודות כפייה, הוצאות להורג ללא משפט, ובמיוחד השמדת היהודים. ב-27 במאי 1942, במסגרת מבצע אנתרופואיד, התנקשה בחייו חוליה בת ארבעה חברים של המחתרת הצ'כית, אשר אומנו על ידי הבריטים בלונדון.
נקמת הנאצים על חיסולו של היידריך הייתה אכזרית ביותר. כיעד הנקמה נבחר הכפר לידיצה, שנחשד בטעות כי תושביו סייעו למתנקשים. ב-10 ביוני נרצחו כל 160 הגברים מגיל 16 ומעלה שהיו בכפר, 190 נשות הכפר נשלחו למחנות השמדה, כ-100 ילדים קטנים נשלחו לגרמניה לתוכנית טיהור הגזע, ובתי הכפר פוצצו והוחרבו עד היסוד. בפעולות נקם של הגרמנים בפראג עצמה נרצחו כ-800 איש. כפר נוסף בשם לז'אקי הוחרב אף הוא במתכונת של לידיצה. בסך הכול, בפעולות הנקם של הגרמנים על ההתנקשות נרצחו למעלה מ-1,500 אנשים, וכ-10 אלפים נוספים נשלחו למחנות השמדה.
אדוניס

אדוניס (ביוונית: Ἄδωνις) הוא אל התשוקה והיופי ואהובה של האלה אפרודיטה במיתולוגיה היוונית. אדוניס נחשב המקביל לאוסיריס במיתולוגיה המצרית ולתמוז במיתולוגיה המסופוטמית. הסיפור אודות אדוניס הגיע למיתולוגיה היוונית ככל הנראה מהאל אדון הכנעני.
בעת החדשה שמו הפך שם נרדף ואב טיפוס לדמותו של צעיר יפה תואר.

סיפור העלילה

לסיפור אדוניס מספר גרסאות, אך גרעין העלילות דומה: הוריו של אדוניס היו סמירנה ואביה קינירס מלך קפריסין. סמירנה לא כיבדה את האלה אפרודיטה, והאלה הנזעמת גרמה לה להתאהב באביה ולהזדווג עמו בלי ידיעתו. משך כל ההריון שמרה הבת על הסוד, אך כשכבר לא יכלה גילתה אותו לאביה. משגילה את התועבה, כעס קינירס כל כך, עד שסילק את סמירנה המבוהלת מהארמון ורדף אחריה בחרב שלופה. אפרודיטה הפכה את סמירנה לעץ מור, ועץ זה התבקע וממנו נולד אדוניס הקטן.
אפרודיטה מסרה את אדוניס לאלה פרספונה. לאחר שנים מספר התחרטה על כך אפרודיטה ורצתה את אדוניס בחזרה, אך פרספונה לא רצתה למסור אותו. הוויכוח נפתר במשפט שערכה המוזה קאליופה (בחלק מהגרסאות היה זה זאוס שערך את המשפט), שחילקה את השנה לשלושה חלקים שווים - בחלק הראשון על אדוניס להיות עם פרספונה, בחלק השני עם אפרודיטה ובשלישי יוכל להיות היכן שיחליט בעצמו. הילד, שגדל עם פרספונה, רצה תמיד להישאר אתה בחלק השלישי של השנה. הדבר לא מצא חן בעיני אפרודיטה, ובעזרת החגורה הקסומה שלה אילצה את אדוניס להישאר אתה גם בחלק השלישי של השנה, ובסופו של דבר שייכה לעצמה גם את החלק של פרספונה. פרספונה הזועמת הלכה לארס, מאהבה של אפרודיטה, וסיפרה לו שאפרודיטה מעדיפה את אדוניס על פניו. בהתקף קנאה הביא ארס לפציעתו של אדוניס בידי חזיר בר, פציעה ממנה דימם אדוניס למוות בזרועותיה של אפרודיטה.
מדמו אשר טיפטף לארץ יצרה אפרודיטה פרח שינציח את זכרו - הכלנית (למרות זאת, הפרח שקרוי על שם אדוניס הוא הדמומית). לזכר מותו של אדוניס, במועד קבוע בשנה, מי נהר איברהים הנשפכים לים התיכון ליד גבל, בלבנון של היום, מאדימים מדמו של אדוניס.

בפולחן

אדוניס היה דמות מרכזית בפולחן הנשים ביוון העתיקה. במסגרת פסטיבל בן יומיים שכונה ״הגנים של אדוניס״ נשתלו בשיא הקיץ זרעי צמחים שונים בעציצים. זרעים אלו נבטו במהירות רבה בשל החום אך גם קמלו במהירות מאותה הסיבה - קמילה שסימלה את מותו בטרם עת של אדוניס.
ארל גריי

ארל גריי או רוזן גריי (באנגלית: Earl Grey) הוא תואר אצולה בממלכה המאוחדת. התואר ניתן בשנת 1806 לגנרל צ'ארלס גריי כחמש שנים לאחר שניתן לו תואר ברון (Baron Grey) (ברונות הולוויק בנורת'מברלנד) ולאחר שניתן לו תואר ויסקאונט הוויק (Viscount Howick). בנו, צ'ארלס גריי השני, היה חבר המפלגה הוויגית וכיהן כראש ממשלת בריטניה בין השנים 1830–1834 בהם נחקק חוק הרפורמה הגדול של 1832. בנו צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני, קיבל את תארו לאחר מותו, ונכדו, הנרי גריי קיבל את התואר אחריו. הנרי גריי היה אף הוא חבר המפלגה הויגית, וכיהן כשר המלחמה והמושבות בין השנים 1846–1852. לאחר מותו של הנרי גריי עבר התואר לאחיינו, אלברט גריי, אשר כיהן כמושל קנדה בין השנים 1904–1911. בנו של אלברט גריי, צ'ארלס גריי, הרוזן החמישי מגריי היה איש צבא, ובהיעדר בנים, לאחר מותו עבר התואר לאחיינו מדרגה שנייה ריצ'רד גריי, הנושא בתואר זה כיום.
ברונות גריי הנמצאת באזור הוויק שבמחוז נורת'מברלנד הוקמה בשנת 1746 עבור הנרי גריי, שכיהן כשריף העליון של נורת'מברלנד מאז שנת 1738. המשפחה הייתה משפחת אצולה ותיקה שהתגוררה באזור, וצ'ארלס גריי היה הצאצא השמיני של ג'ון גריי, הארל של טנקרוויל (תואר אצולה שניתן לו בשנת 1418), והצאצא החמישי של ויליאם גריי, הבארון הראשון של ווארק (William Grey, 1st Baron Grey of Warke).
התה ארל גריי נקרא על שם צ'ארלס, הארל השני מגריי, וכן גביע גריי נקרא על שם אלברט גריי.
גבריאלה פוסנטי

גבריאלה פוסנטי, הקרוי גם "גבריאל הקדוש של גבירתנו של הייסורים" (San Gabriele dell'Addolorata) הוא קדוש נוצרי. שמו המקורי הוא פרנצ'סקו פוסנטי (Francesco Possenti, נולד ב-1 במרץ 1838 באסיזי). 
פוסנטי היה בן למשפחה בת 13 ילדים. אביו היה פקיד במדינת האפיפיור. כשהיה ילד עברה המשפחה לספולטו, שם התחנך בבית ספר של האחים של בתי הספר הנוצרים ובמכללה של המסדר הישועי. פוסנטי היה פסיוניסט (חבר באגודה דתית מיסטית שהקים "פאולוס של הצלב" במהלך המאה ה-18). הוא היה ידוע בפולחן מרים הבתולה ובשל כך הצטרף לפסיוניסטים. 
פוסנטי מת בגראן סאסו ד'איטליה ב-27 בפברואר 1862 כתוצאה ממחלת השחפת. ב-1920 הכריז עליו האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר כקדוש.
באת' אוליבר

באת' אוליבר (באנגלית: Bath Oliver) הוא ביסקוויט או קרקר דק, העשוי קמח, חמאה, שמרים וחלב, הנאכל לרוב עם גבינה.
הביסקוויט הומצא על ידי ד"ר ויליאם אוליבר מהעיר באת' שבדרום מערב אנגליה בשנות ה-50 של המאה ה-18 ונקרא על שמו ועל שם העיר.
הביסקוויט הומצא עבור הבאים להירפא ולנפוש במרחצאות הרומיים של העיר, אשר היו מקום מרפא ונופש פופולרי במהלך המאה ה-18. אוליבר, אשר עבד כרופא המרחצאות, המציא עבור הנופשים את לחמניית באת', אולם זו הייתה עשירה ביותר וחולי הרומטיזם לא יכלו לאכול אותה, ולכן המציא אוליבר את הביסקוויט מחומרי גלם דומים, אולם מבלי שהבצק יעבור התפחה ארוכה.
במותו הוריש אוליבר את המתכון לרכבו, אטקינס, אשר הקים מפעל לייצור הביסקוויט והפך אותו לפופולרי.
שי צורים

עבודתו

צורים מציג בעיקר פיסול, רישום וציור על נייר, ומשלב במיצביו גם ציורי קיר מהירים ווידאו. עבודותיו מצרפות חומרים ומוטיבים ממקורות שחלקם מעוגנים בתרבות הגבוהה וחלקם שאריות של תרבות הצריכה; חלקם מקומיים וחלקם קשורים לתרבות הפופולרית האמריקאית או לחיי היומיום. על עבודתו נכתב: "חומרים מצויים וזרוקים הופכים לאמנות מבעד מבטו המובהק, ובני האדם ניבטים מבעד עדשה דו-קוטבית הנעה בין רוב-חשיבות לסתמיות. צורים בורר מתוך היצע למכביר של מוצרי צריכה ודימויים ומשליט "סדר" בתוך האי-סדר. באופן סמלי הוא מחבר מחדש את שברי העולם שסביבנו, ומנסה להשיב תקווה במחוות צנועות, אחוותיות ונדיבות".
אילנה שפיר

ביוגרפיה

שפיר נולדה בסרייבו שביוגוסלביה (כיום בבוסניה והרצגובינה). בשנות מלחמת העולם השנייה ברחה משפחתה לכפר יוגוסלבי קטן, שם זכתה להגנת התושבים המקומיים. אילנה ציירה את אנשי הכפר, ציורים המהווים לתושבים עד היום מזכרת לתקופה ולקרוביהם שנפטרו. מאוחר יותר ניצלה אילנה את כישוריה כדי לצייר מפות לפרטיזנים, שאל שורותיהם הצטרפה. את תקופת המלחמה הנציחה בחלון פסיפס בבית כנסת באשקלון, בו נרשמו שמות בני המשפחה שנספו בשואה.
לאחר המלחמה למדה באקדמיה לאמנות בזגרב שביוגוסלביה המשוחררת. היא עלתה לישראל בשנת 1949. תחילה ציירה במעברות עולים והתנסתה בטכניקות נוספות, ולבסוף התמקדה באמנות הפסיפס. בתחום זה פיתחה סגנון ייחודי שזכה בקהילת האמנים העולמית לכינוי 'המוזאיקה הספונטאנית' - כלומר, בניגוד לעבודת המוזאיקה המסורתית עובדת אילנה ללא ציור מוקדם, והיצירה מתהווה תוך כדי עבודה.
שפיר הייתה אמנית מוערכת מאוד בתחום אמנות הפסיפס. היא הרצתה והנחתה סדנאות בכנסי אמנות שונים בעולם ובכלל זה בברזיל, בארצות הברית ובסקוטלנד. תערוכות שלה הוצגו במקומות שונים בעולם.
שפיר זכתה בתואר "יקירת העיר אשקלון" בשנת 1986. יצירתה "עולמות", פרי עבודת חודשים רבים, עומדת במבואת היכל התרבות באשקלון, שאותו תכנן ובנה האדריכל גיורא שפיר.
נפטרה ב-12 באפריל 2014. מאז מותה מטפח בנה גיורא את ביתה ומכבד את בקשתה לא למכור אותו. בבית ובגינה נמצאים עבודותיה של אילנה בציור, קרמיקה ופסיפס ומוקרן סרט על חייה ועבודותיה. המקום מקבל קבוצות קטנות בהזמנה מראש אך עדיין לא קבל הכרה כמוזיאון.
הכספת

מבנה התחרות

בכל תוכנית משתתפים שלושה מתחרים.

שלב ראשון

בשלב הראשון כל מתמודד משחק בנפרד, כאשר לרשותו עומדות 3 דקות לענות על 10 שאלות. בכל שאלה מקבל המתמודד כרמז את מספר האותיות בכל מילה בתשובה המבוקשת ולעיתים גם מספר אותיות מתוך התשובה. המתמודד עונה על השאלות בעצמו, ולאחר שמוצגות בפניו כל השאלות, אם לא הצליח לענות על כולן, הוא יכול לקבל תשובות משני עוזרים שהביא עמו למשחק. לרשות העוזרים עומדים מקורות מידע, כגון אינטרנט, אנציקלופדיות, ומילונים. עבור כל שאלה שפתר בעצמו מקבל המתמודד סכום כסף, ועבור תשובה שקיבל מעוזרים, סכום נמוך יותר.. אם הצליחו המתמודד ועוזריו לפתור את כל 10 השאלות שהוצגו, המתמודד מקבל בונוס.

שאלת נכון / לא נכון

בסיום השלב הראשון יכול המתמודד לענות על "שאלת נכון / לא נכון". כדי לענות על השאלה, עליו לסכן לפחות חצי מהסכום שצבר. למתמודד מוצגת עובדה, שאת אמיתותה עליו לקבוע. אם צדק, מתווסף לחשבונו הסכום שסיכן. אם טעה, מופחת מחשבונו הסכום שסיכן.

הצגת הסכומים

לאחר שכל המתמודדים סיימו את השלב הראשון ואת שלב "שאלת נכון / לא נכון", הם נחשפים להישגיהם של עמיתיהם. המתמודד בעל הסכום הנמוך ביותר בשלב זה עוזב את המשחק, ושני הנותרים ממשיכים לשלב הבא.

ראש בראש

בשלב זה מתחרים שני המתמודדים זה כנגד זה. השלב נמשך 4 דקות, שבהן על כל מתמודד לענות על מירב שאלות. המתמודד שצבר את הסכום הנמוך מבין השניים נשאל את השאלה הראשונה ובהמשך נשאל כל מתמודד שאלה אחת לסירוגין. אם מתמודד לא יודע את התשובה לשאלה מסוימת, הזכות לענות עליה עוברת למתמודד השני. אם שני המתמודדים לא יודעים את התשובה נערך ביניהם מכרז, בו כל אחד מציע סכום עבור התשובה. המתמודד שהציע את הסכום הגבוה מקבל את התשובה (ומחשבונו נגרע הסכום שהציע). עבור כל תשובה נכונה מקבל המתמודד שענה סכום כסף ובסיום השלב, סכום הכסף הכללי של המשתתף שפתר יותר שאלות מוכפל. בסיומן של ההתחשבנויות כולן, המתמודד שצבר את הסכום הגבוה ממשיך לשלב הבא והאחרון.

דו-קרב עד הבית

בשלב זה המתמודד שנותר משחק נגד אחד הצופים בתוכנית על מחצית מסכום הכסף הכולל שצבר במשחק ואת החלק הזה המתמודד לא מקבל. גם בשלב זה נשאלות שאלות לסירוגין, על פי הסדר שבוחר המתמודד. לרשות כל צד 20 שניות לענות על כל שאלה. אם אחד הצדדים לא מצליח לענות על השאלה בזמן הנתון, זוכה הצד השני בסכום הנ"ל.

הכספת עד הבית

בנוסף למשחק באולפן ניתנת לצופים בבית הזדמנות לזכות בסכום כלשהו, נמוך מהסכום שעליו שיחקו המתמודדים באולפן. לרשות הצופה דקה וחצי לענות על חמש שאלות. צופה שעונה נכונה על כל השאלות בזמן הנקוב זוכה בסכום שבקופה (הקופה מתחילה מ-25,000 ש"ח וכל מישהו שלא זוכה בה מוסיף לה 5,000 ש"ח, כאשר מישהו זוכה בקופה היא חוזרת לסכום ההתחלתי שלה 25,000 ש"ח). בפינה זאת התארחו אנשי ציבור שונים, ובהם יזהר כהן, כרמלה מנשה, יואב קוטנר, גדעון רייכר ואחרים.
יחיאל ספרא, מכותבי השאלות, אף הוציא ספר בשם: "טריוויה עד הבית" בהוצאת מודן.

ספיישל המיליון

בגרסה המקורית שהנחה ארז טל כל 10 תוכניות נקראו "טורניר" שבגמר 3 המתמודדים שצברו את הסכום הגבוה ביותר במהלך הטורניר משחקים אחד מול השני, תוכנית זאת נקראת "ספיישל המיליון" ששם המתמודד שנשאר אחרון לא מאבד גרוש מכספו בשלב דו-קרב עד הבית אך הם משחקים על ההפרש בין הסכום שלו למיליון, אם הוא זוכה הוא מקבל מיליון שקלים ואם הצופה זוכה הוא מקבל את היתרה והמתמודד את מה שצבר (אחרי ההכפלה).
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מלזיה

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין איחוד האמיריות הערביות למלזיה החלו במאה ה-20. מלזיה הקימה את שגרירותה באבו דאבי בשנת 1983, על מנת לחזק את הקשרים הפוליטיים, הכלכליים והחברתיים שלה עם המדינה. מאז הקמת השגרירות, היחסים הכלכליים שבין המדינות התחזקו. היחסים בין המדינות נחשבים יחסים לבביים. כמו כן, בין המדינות נחתם הסכם למניעת כפל מס.

יחסים כלכליים

מאז 2008, איחוד האמירויות הערביות הפך לאחד משותפי הסחר הגדולים של מלזיה. מדי שנה, סך הסחר בין המדינות מגיע למיליארדי שקלים ואף יותר מכך. 
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 4.63 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר תכשיטים, מקרנים, מחשבים, טלפונים, סבונים, שזיפים, חמאה ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות למזליה הגיעה לסך 4.47 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט, זהב, תכשיטי זהב, נפט גולמי ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 2.98 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר תכשיטים, מקרנים, מחשבים, סבון, שמן דקלים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות למלזיה הגיעה לסך 2.97 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר זהב, נפט גולמי, אלומיניום ועוד.
אלן מאבאנקו

אלן מאבּאנְקוּ (בצרפתית: Alain Mabanckou; נולד ב-24 בפברואר 1966) הוא משורר, סופר, עיתונאי ואקדמאי צרפתי יליד הרפובליקה של קונגו.

ביוגרפיה

מאבאנקו נולד בקונגו-ברזוויל דאז, וגדל בעיר החוף פואנט-נואר. לאחר תחילת לימודיו האקדמיים בברזוויל קיבל מלגה ללימודים בצרפת. הוא בוגר אוניברסיטת פריז-דופין, ולאחר קבלת תואר במשפטים עבד בתאגיד האנרגיה הצרפתי סואז משך עשור.
לאחר פרסום ספרו הראשון Bleu-Blanc-Rouge (בצרפתית: כחול-לבן-אדום, כצבעי הדגל הצרפתי) בשנת 1998, מאבאנקו החל להקדיש את מירב זמנו לכתיבה.
בשנת 2002 החל ללמד ספרות פרקופונית באוניברסיטת מישיגן כפרופסור זוטר, ומאז 2006 הוא מלמד במחלקה לצרפתית ב-UCLA.
ספריו של מאבאנקו תורגמו למעל 15 שפות, בהן אנגלית ועברית, וזכו במספר פרסים יוקרתיים בצרפת. הוא מתגורר כיום בסנטה מוניקה שבקליפורניה.
רפי בלומנפלד

רפי (רפאל) בלומנפלד (1923, ברלין – 1989, תל אביב) היה מעצב פנים ישראלי.

ביוגרפיה

אביו קורט בלומנפלד היה מגדולי ציונות גרמניה, נשיא קרן היסוד. אמו, ז'ניה, הייתה בתו של מיכאל הורביץ, סוחר עצים נודע וציוני ותיק, ואחותה של אסתר, אשתו של משה זמורה. במהלך חייה פעלה רבות במסגרת תנועת ויצו ואף שימשה כנשיאת הארגון. לזוג נולדו שלושה ילדים: נעמי, רפאל ורחל. בשנת 1933 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה תחילה בשכונת רחביה שבירושלים. בלומנפלד התגייס לבריגדה ולאחר שנפצע השתחרר מהשירות ופנה ללימודים אקדמיים בבית הספר לאמנות ואדריכלות באוניברסיטת קינגסטון שבלונדון. עוד בהיותו סטודנט השתתף בעיצוב הפנים של בניין שגרירות ישראל בלונדון. עם שובו ארצה התגייס ושירת בחיל ההנדסה כאדריכל. עבודתו הראשונה כעצמאי הייתה עיצוב הפנים למלון השרון שבחוף הים בהרצליה (בתכנון האדריכל זאב רכטר). לאחר מכן עיצב את מלון שרתון הישן שמצפון לגן העצמאות בתל אביב,  ואת מלון נאות מדבר בבאר שבע.
פתח משרד בשותפות עם האדריכל לזר חזקיה, שותפות זו החזיקה מספר שנים. ולאחר מעבר לזר חזקיה לקנדה, התחילה השותפות עם אדריכל מאיר פינצ'וק שהתקיימה עד יום מותו, אלה היו שנות פעילות גדולה באדריכלות פנים של מלונות שנבנו בקנה מידה עולמי ברחבי הארץ ואפיינה את המשרד בהתמודדות עם שפה מקומית, חומרים מקומיים, ואמנות מקומית. שיתוף פעולה עם אדריכל יהודה פייגין, עיצוב הפנים של מלונות פלזה טבריה, פלזה ירושלים, שלמה המלך אילת, ונוספים.
במהלך חייו עיצב גם מבני מגורים רבים ובהם בית גיטה שרובר בירושלים, בית עמוס חורב, בית אייזיק וולפסון, דירת יצחק רבין. כמו כן עיצב מבני ציבור רבים ובהם קמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית, מבנים רבים בקמפוס מכון ויצמן ברחובות ובהם אולם ויקס, בניין וולפסון למחקר ביולוגי, מועדון סן מרטין ובית הארחה על-שם הרמן מאיר (בית צרפת). בית חולים שערי צדק, אולם המליאה במשכן הכנסת (בשיתוף דורה גד), כל-בו שלום (בשיתוף דורה גד), שגרירויות ישראל במוסקבה ובקהיר, אתר ההנצחה בגבעת התחמושת, סינמטק תל אביב, "החדר הישראלי" במרכז קנדי בוושינגטון, בית העיתונאים על שם סוקולוב (בתכנון האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר), פנימית "כפר עופרים", וכן ספריות ציבוריות, בתי יד לבנים ועוד.
בלומנפלד היה פעיל פוליטית, וממייסדי מפלגת שינוי וד"ש.
נפטר בשנת 1989.
רומי אבולעפיה

ביוגרפיה

אבולעפיה נולדה בתל אביב. למדה קולנוע בתיכון עירוני א' שבתל אביב. אחיה אדם ואמה רינת כיכבו גם הם בהפקות קולנועיות וטלוויזיוניות. היא שירתה בצבא ביחידת ההסרטה של דובר צה"ל, אמה היא שדרנית ועורכת בגלי צה"ל ואחותה למחצה מאיה נשואה לשחקן מארק איווניר.
ב-2004 עזבה לראשונה אבולעפיה את ישראל ללימודי קולנוע ב-London Film School שבאנגליה, ולאחר כארבע שנים שבה ארצה.
היא נשואה למפיק הקולנוע וטלוויזיה בן גלעדי, בנם של השחקנית חנה לסלאו ואיש התקשורת אביב גלעדי. ב-2013 עברו השניים להתגורר בלונדון שבאנגליה. בראשית 2018 נולד לבני הזוג בן ראשון - רפאל אבולעפיה גלעדי.

משחק

בילדותה, היא השתתפה ב-1991 בקלטת הווידאו לילדים "כמו גדולים" של אריק איינשטיין עם אחיה אדם. בשנת 1997 שיחקה בסרט הקולנוע "סודות משפחה". ב-1998 השתתפה בקליפ של הזמר בן ארצי "אני אפס". ב-1999 לוהקה לצוות השחקנים הראשי של סדרת הדרמה "שבתות וחגים", שם גילמה את דמותה של דניאלה במשך חמש עונות בין השנים 1999–2004. בעונה החמישית והאחרונה של הסדרה שולב השיר "בואי אליי", אשר הופץ כסינגל ובפסקול הסדרה ובו ליוותה אבולעפיה בשירה את אלון אבוטבול (אשר גילם את אביה בסדרה). במהלך עונה זו ביצעה שיר נוסף שדניאלה אותה היא מגלמת מנסה להתקבל עמו לקדם אירוויזיון, אולם שיר זה לא זכה להפצה.
כנערה, שיחקה רומי בסרט הטלוויזיה "אלף קלוריות" (2001), ובמיני-סדרה בערוץ 2, "101" (2002). בשנת 2006 השתתפה בסרט האמריקאי "הסגת גבול" של הבמאי אנתוני מינגלה לצד ג'וד לאו וז'ולייט בינוש. בשנת 2007 היא גלמה את עצמה בתפקיד אורח בסדרה "קרוב לוודאי" בערוץ 10. בשנת 2008 השתתפה בסרט קצר של הבמאית רוני קידר, בשנת 2009 נבחרה להשתתף בעונה השנייה של סדרת הדרמה המוזיקלית דני הוליווד, בתפקיד רננה פרידמן, וכן השתתפה בסדרה "תיבת נח".
ב-2010 שיחקה בסרט האמריקאי החוב לצד הלן מירן וסאם וורת'ינגטון, שיצא לאקרנים ב-2011. באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "החברים של נאור" בערוץ 10 וגם כיכבה בסרט הקולנוע העצמאי של רוני קידר בשם "ג'ו + בל". שנה אחר-כך כיכבה בסרטו של נוני גפן "לא בתל אביב". בשנת 2012 כיכבה בסדרת המתח "אלנבי" בערוץ 10. בשנת 2014 השתתפה בסדרה "איש חשוב מאוד" לצד יהודה לוי. לאחר מכן, השתתפה גם בסרט "זינוק בעלייה", בבימוי אורן שטרן. בשנת 2015 שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרה "החדש של עומרי גורדון" בערוץ 2 של קשת. ב-2017 הצטלמה לסדרה "ההרמון" של רשת בה היא מגלמת את הודיה.

עיסוקים אחרים

בגיל 18 אבולעפיה לוהקה כנערת קסטרו הראשונה, היא דגמנה במשך עונה אחת לקמפיין של החברה. במהלך לימודי הקולנוע בלונדון, אבולעפיה העבירה כתבות מוזיקה עבור "המגזין" של ערוץ 24, וכתבות שטח עבור ערב טוב עם גיא פינס. במקביל לקריירת המשחק שלה, היא עובדת גם כעורכת וידאו. 
בשנת 2019 היא התחיל לפתח סדרת טלוויזיה לענקית התוכן Endevour Content, אותה היא יוצרת עם בעלה בן גלעדי וחגי לוי.
הר סנאים

הר סנאים, הוא פסגה השייכת לרכס החרמון מצפון לרמת הגולן. ההר תחום בין נחל גובתה מדרום, נחל סנאים מצפון ונחל שיאון ממערב. גובהו של הר סנאים הוא 1,146 מטרים מעל פני הים.
הר סנאים נמצא מזרחית לקו פרשת המים. דרומית-מזרחית להר נמצא היישוב נווה אטיב, ועל מדרונו המזרחי נמצא היישוב ביר אנסובה. ההר נקרא על שם הסנאים הזהובים הנדירים המאכלסים את רכס החרמון. ההר מיוער בעצי אלון וסמוך לפסגתו מצויים שרידי מקדש יטורי ובו כתובת יוונית, חורבות בית בד ובורות מים.
אונוור (אי)

גילוי האי

האי התגלה על ידי ג'ון ביסקו בשנת 1832. האי נחקר על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית בשנת 1898 בראשותו של אדריאן דה ז'רלאש.

מקור השם

שמו של האי ניתן לו בשנת 1898, על ידי ז'רלאש. 
ז'ארלש קרא לאי על שם מחוז אנטוורפן (שם המחוז בצרפתית הוא "אנוור").

תחנת פאלמר

תחנת פאלמר היא תחנת מחקר אמריקאית (והיא התחנה האמריקאית היחידה באנטארקטיקה הנמצאת מצפון לחוג האנטארקטי). 
בניית התחנה הסתיימה בשנת 1968, והיא נועדה לאפשר מגורים לעד 50 איש בו זמנית; בתחנה נבנו מעבדות ורציף. 
התחנה נקראה על שמו של נתנאל פאלמר, חוקר אנטארקטיקה, שהיה האמריקאי הראשון שראה את חצי האי האנטארקטי.

התחנה של הסקר האנטארקטי הבריטי

הסקר האנטארקטי הבריטי בנה והפעיל תחנת מחקר על האי שנקראה בסיס N ‏ (Base N) לצורך מיפוי האזור ומחקר גאולוגי. התחנה כללה צריף.  
התחנה פעלה בין ה-27 בפברואר 1955 ועד ה-10 בינואר 1958. 
התחנה נסגרה בשנת 1958 עם השלמת פעילות המיפוי והמחקר באזור, והבקתה הושאלה לממשלת ארצות הברית ב-2 ביולי 1963. 
ממשלת ארצות הברית הפכה את התחנה בינואר 1965 לתחנת מחקר ביולוגי, כחלק מתחנת פאלמר הסמוכה. 
התחנה עלתה באש ב-28 בדצמבר 1971, עת שעברה שיפוצים על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי. 
הריסות המבנה פונו מהאזור על ידי אנשי התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית בשנים 1991–1990, ונותרו מהמבנה רק יסודות הבטון שלו.

לקריאה נוספת

• ARTHUR S. RUNDLE, Snow accumulation and ice movement on the Anvers Island ice cap, Antarctica : a study of mass balance, Institute of Polar Studies, The Ohio State University, Columbus, Ohio
MRO

ממצאים

מכשירי החללית גילו מאות קילומטרים רבועים של קרחונים באזורים המשווניים של המאדים. קרחונים אלו מרובדים מתחת לשכבות קרקע.
וילהלם פון לב

קריירה מוקדמת

פון לב נולד בבוואריה וב-1895 נכנס לאקדמיה הצבאית והוכשר כקצין ארטילריה. בשנת 1900 שירת בהתנדבות בתפקיד זה בסין במרד הבוקסרים. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מטה והגיע לדרגת מיור. לאחר המלחמה נשאר ברייכסווהר, והיה בכוח הצבאי שדיכא ב-1923 את הפוטש במרתף הבירה של היטלר. בשנת 1925 עלה לדרגת אוברסט ובשנת 1930 הועלה לדרגת גנרל, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-7 (הבווארית). לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון הוא נטל חלק בפעיל בבנייה מחדש של הצבא הגרמני. 
היטלר לא חיבב את פון לב בגלל היותו קתולי מאמין וחוסר התלהבותו מהנאציזם, אבל העריך אותו מבחינה מקצועית, ובתחילת 1938 נאלץ פון לב לפרוש מהצבא. בסתיו 1938 גויס פון לב מחדש, ומונה למפקד הארמייה ה-12, עמה נטל חלק בכיבוש חבל הסודטים, ובמרץ 1939 לקח חלק בהשתלטות הגרמנית על צ'כיה.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה פון לב למפקד קבוצת ארמיות C והיה מפקד החזית המערבית בעת כיבוש פולין. כוחותיו המשיכו להיות במגננה גם במאי 1940 בתחילת המערכה על צרפת, אולם בהמשך הוא הצליח לפרוץ דרך קו מאז'ינו. על ניצחונותיו בצרפת קיבל פון לב את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל וב-19 ביולי 1940 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. 
ערב מבצע ברברוסה קיבל פון לב את הפיקוד על קבוצת ארמיות צפון שכלל את ארמיית הפאנצר הרביעית (בשלב זה נקראה קבוצת הפאנצר הרביעית) של אריך הפנר והוטל עליו להתקדם לעבר לנינגרד ולכבוש אותה ואת כל האזור הבאלטי. בתחילה התקדמה המתקפה לפי התוכנית. החזית הרוסית התמוטטה ובתחילת ספטמבר הגיעו הגרמנים לפאתי לנינגרד. מפקד חזית לנינגרד בצבא הרוסי, וורושילוב, האמין שהכל אבוד והביע רצונו לצאת לקו הראשון בתקווה שייהרג. במקומו קיבל גנרל גאורגי ז'וקוב את הפיקוד על החזית ב 10 בספטמבר 1941, ותוך שלושה ימים הצליח לארגן את הגנת העיר ולמנוע את נפילתה. התנופה הגרמנית נעצרה והיטלר כינה את פון לב "סנילי וקתולי שאוהב יותר להתפלל מאשר להילחם". בינואר 1942 ביקש פון לב להשתחרר מפיקוד על החזית והיטלר קיבל את בקשתו ולא הטיל עליו כל תפקיד עד סיום המלחמה. רשמית נמסר שפון לב פרש מסיבות בריאותיות.
ב-1945 נעצר פון לב ונשפט במשפטי נירנברג לשלוש שנות מאסר. הוא שוחרר ב-1948 ובילה את שארית חייו עם משפחתו עד למותו בשנת 1956.

אידאולוגיה

פול לב ממעט להציג את עמדותיו ביומנו. בכל זאת, בשיחה שתועדה ביומנו, הוא מתייחס לרצח אלפי יהודים בקובנה ואומר שאין לו כל שליטה על העניין ועדיף שיתרחק מעיסוק בנושא. על פי עדות במהלך משפטי נירנברג, הוא אמר בשיחת טלפון עם היטלר שחיילים גרמנים אינם יורים בנשים וילדים. הוא מחה בפני ולטר פון בראוכיטש על ההוראה לחסל קומיסרים קומוניסטים שייפלו בשבי, אולם בכל זאת הארמיות שלו לקחו חלק פעיל במאבק האידאולוגי של היטלר ובחיסול קומיסרים.
יוסי ברודני

ביוגרפיה

ברודני נולד בחדרה לאב ד"ר לביולוגיה ואם אשת חינוך. למד במדרשיית נעם בפרדס חנה והיה חניך ומדריך בתנועת בני עקיבא.
שירת בצה"ל בשנים 1989–1996 בחטיבת הצנחנים, בתפקיד לוחם, ועד מפקד פלוגה מסייעת בגדוד 202. בוגר קורס קצינים, השתחרר בדרגת רס"ן. למד משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה בשנים 1998–2000. בין השנים 2005–2008 כיהן כיו"ר הדור הצעיר של המפד"ל. שימש כמנכ"ל ובעלים של חברת בנייה.
בין השנים 2003–2008 כיהן כחבר מועצת גבעת שמואל. בשנת 2008 נבחר לראשות עיריית גבעת שמואל לאחר שניצח את קודמו זמיר בן ארי ומאז מכהן בתפקידו. בשנת 2009 הצטרף לליכוד‫. 
במרץ 2013 נבחר לרשימת מאה המשפיעים במגזר הדתי-לאומי של מקור ראשון. בנובמבר של אותה שנה הוא נבחר בשנית לראשות העיר, הפעם ללא מתחרים. באוקטובר 2018 נבחר בשלישית לראשות העיר, הפעם ברוב של כ-60% מול שלושה מתחרים.
בפברואר 2019 היה מועמד לראשות מפלגת הבית היהודי, אך לבסוף בחרה המועצה הציבורית לתפקיד את הרב רפי פרץ.
מיד לאחר ניסיונו הכושל לחזור ולהצטרף לבית היהודי, חזר שוב לשורות הליכוד. מתוך כוונה לנסות ולהיכנס לשורותיו על ידי שריון.
נשוי לעינת, עורכת דין, ואב לארבעה ילדים.