ונורי קהיו

קריירה

קהיו נולדה בניירובי, קניה. היא מתארת את עצמה בתור הכבשה השחורה במשפחתה השמרנית; אמא שלה היא רופאה ואבא שלה איש עסקים. אך דודתה היא שחקנית מפורסמת בקניה וגם הדוד שלה הוא פסל. בגיל 16, קהיו החליטה להיות במאי. לאחר שסיים תואר ראשון במדע ניהולי מאוניברסיטת וורוויק בשנת 2001, היא השלימה תואר שני בהפקה/בימוי באוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס. בתחילת דרכה, קהיו עבדה בסרטים הג'וב האיטלקי ו-Catch a Fire.

From A Whisper

הסרט העלילתי הראשון של קהיו הוא From A Whisper. הסרט זכה ב-12 מועמדויות וזכה בחמישה פרסים ב פרסי האקדמיה לקולנוע האפריקאית ב-2009. הסרט מבוסס על אירועי הפיגוע בשגרירות ארצות הברית בניירובי ב-1998. הוא מספר את סיפורה של נערה צעירה, טמאני, ששכלה את אמה בהתקפה אך אביה מספר לה שאמה רק נעדרת. טמאני מחפשת את אמה, מציירת לבבות ברחבי העיר, ומתיידדת עם שוטר בשם אבו. אבו מסייע לטמאני, בעוד הוא מתמודד עם הבושה שהוא מרגיש כי לא עצר את החבר שעזר לתקוף את השגרירות. הסרט נחשב כמביא הסתכלות פמיניסטית אפריקאית לאירועים שהוא מתאר, דבר המודגם ביחסים השוויוניים שבין הדמויות, והמסר הפציפיסטי במסגרת טראומה לאומית, אשר עדיין מאתגר את התפישה האוניברסליסטית המערבית.

Pumzi

Pumzi הוא סרט שמשתמש באסתטיקה האפרו-עתידנית (Afrofutirism) כדי להדגים יצירתיות אפריקאית ולכפור בייצוגים פסימיים של היבשת. הסרט מספר את סיפורה של הבוטנאית הצעירה אשה, המתרחש כשלושים וחמש שנים אחרי מלחמת העולם השלישית (הידוע גם בשם "מלחמת המים"). אשה מגלה את החיים מחוץ לקהילתה הפוסט-אפוקליפטית המתגוררת מתחת לאדמה, ואשר חבריה נוטלים "מדכאי חלומות" כדי להימנע מפיתוח ציפיות לעתיד טוב יותר. חלק מן מבקרים מבינים את הסרט כמתייחס להרס באפריקה בעקבות תוכניות ההתאמות ל הבנק העולמי. אחרות רואות בו יצירה אקופמיניסטית, שבה נשים הן המושפעות ביותר מהרס הסביבה הרס אך גם נמצאות בחוד החנית של שיפור החברה.

For Our Land

סרטה הדוקומנטרי של קהיו For Our Land מתעד את סיפורה של פרופסור ונגרי, כלתפרס נובל לשלום. הסרט הוא חלק מסדרת "האפריקאים הגדולים" של ערוץ הטלוויזיה M-Net בדרום אפריקה. הסרט ממשיך את עיסוקה של קהיו בנשים מובילות, ופעילות סביבתית ופוליטית.

Rafiki

סרטה האחרון (נכון ל-2018) הוא Rafiki (חבר), סרט שהופק בדרום אפריקה במסגרת תוכנית לעידוד קולנוענים צעירים. הסרט מספר את הסיפור של שתי
נערות קנייתיות אשר מתאהבות אחת בשנייה, ונאבקות לנווט את האהבה הזאת עם המשפחות שלהן בחברה ההומופובית בה הן חיות. קהיו עבדה את הסרט מספרה של הסופרת האוגנדית מוניקה אראכ דה נייקו באותו השם. נושא ההומוסקסואליות הוא מאוד עכשווי בפוליטיקה האפריקאית, אך לדברי קהיו, ההומופוביה היא לא ברוח של אובונטו, ודוחקת אנשים לשוליים של החברה. קהיו הביעה את תקוותה שהיא מתארת בסרט סיפור אהבה נורמטיבי, עם כל האתגרים שבדבר. בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל קאן 2018, אך הסרט נאסר להקרנה במולדתה של קהיו, קניה, בשל נושאו.

כתיבה

The Wooden Camel הוא ספר הילדים הראשון של קהיו. הוא מספר את סיפורו של ילד בשם אטאבו, שחולם על מרוצי גמלים.
את הסיפור הקצר, RUSTIES, אותו כתבה קהיו בשיתוף, עוסק בעולם עתידני. הוא מספר על מערכת היחסים בין נערה צעירה לרובוט תנועה. בראיון עם מגזין Quartz, קהיו אמרה שזה חשוב לייצר דמויות עבור ילדים אפריקאים כדי לתקן את תהליך המחיקה מההיסטוריה שאירע בקולוניזציה של אפריקה ובשל העליונות המערבית, ולבטא עבורם תקווה לעתיד של אפריקה.

Afrofuturism

קהיו מתחברת עם Afrofuturism, גם ביצירתה האמנותית וגם כמקור השראה. היא שואבת מהעומק, כוח, וההיסטוריה של המיתולוגיות, רוחניות, ונטורליזם האפריקאיים, והיא טוענת שעמים ותרבויות אפריקאים עוסקים במחשבה אפרו-פוטוריסטית מזה מאות שנים, אם לא יותר. בעיקר, היא ממקמת את אפריקה כקרובה לעולם הרוח, מה שמאפשר מיזוג של רוחניות ומציאות גם בסיפורים וגם בחיים האמיתיים. לדבריה, אפריקה היא באופן מהותי מרחב עתידני, אשר משבש את הבינאריות המערביות סביב טכנולוגיה, הטבע, והזמן הליניארי. עתידנות אפריקאית היא, לטענתה, בוגרת יותר, עמוקה יותר, ועשירה יותר מכל דבר שהמערב יצר. קהיו מזהה ב- Afrofuturism העכשווי ניכוס מחדש פוסט-קולוניאלי המחזיר לידי אפריקה את צירי הזמן, הנרטיבים, והמרחבים שלה.

ביקורת על ארגונים חוץ-ממשלתיים

לקהיו יש ביקורת חריפה לגבי האופנים שבהם הלא ממשלתיים ארגונים שולטים בייצוג התדמיתי של אפריקה, ובכך גם בדמיונה של אפריקה. היא אומרת שכדי לקבל מימון לסרטים באפריקה, עלייך לעשות סרט על נושא שבו מתעסקים ארגוני סיוע או שאותו מממנים ארגונים חוץ-ממשלתיים אחרים – למשל, סרטים על איידס או הטלת מום באיברי המין נקבית. דימויים אלה, על פי קהיו, ממשיכים למצב את אפריקה בתור ה"אחר".
בעבודתה, קהיו פועלת לתת תמונה אחרת, במיוחד עבור הדור הבא, הכולל את בתה.

אקולוגיה

סביבתנות ואקופמיניזם הם מרכזיים לעבודתה, כגון בסרט Pumzi, עליו אמרה קהיו, "עלינו להיות אמא של אמא אדמה, כי אם נאכזב אותה, היא תפסיק להיות אמא שלנו."