google/wiki40b huggingface dataset:
הצבא הכחול

הצבא הכחול (Błękitna Armia) או צבא הלר (Armia Hallera), הוא כינוי שניתן ליחידות צבא פולניות שהתארגנו בצרפת, במהלך מלחמת העולם הראשונה וזמן קצר אחריה, במטרה להוות צבא עבור מדינה פולנית עתידית שתקום בשטחים מאוכלסים בפולנים.
הצבא הכחול כונה בשם זה בגלל המדים שלבשו חייליו, המדים הכחולים של צבא צרפת. בצבא הכחול היו חיילים פולנים מתנדבים שגויסו מקרב הפולנים ששהו בצרפת, חיילים ממוצא פולני שהיו חלק מיחידות הצבא הרוסי ששהו בטריטוריות צרפתיות, שבויים פולנים מבין החיילים שגויסו לצבא האוסטרו-הונגרי ולצבא הגרמני, סה"כ כ-35,000 חיילים. בנוסף לכך הצטרפו מגויסים מהפזורה הפולנית מרחבי העולם, כ-22,000 מארצות הברית וגם 300 מברזיל.
ב-1917, לאחר חתימת הסכם בין נשיא צרפת, ריימון פואנקרה ובין המדינאי והפסנתרן הפולני איגנצי יאן פדרבסקי, הוחל בהקמת הצבא הכחול. בהתחלה הצבא היה תחת פיקוח מדיני צרפתי ובפיקוד הגנרל הצרפתי לואיז ארשינאר, אך לאחר 23 בפברואר 1918 הפיקוח על הצבא הכחול עבר למועצה הלאומית הפולנית. לאחר מהפכת אוקטובר והתפוררות הצבא הרוסי האימפריאלי, חיילים בני לאומים שונים, ששרתו במסגרתו, התחילו להתארגן ביחידות על בסיס לאומי וכך עשו גם החיילים הפולנים שהקימו את דיוויזיית הרובאים הרביעית ודיוויזיית הרובאים החמישית ושתיהן ראו את עצמן כחלק מהצבא הפולני שהתחיל להתארגן בצרפת.
ב-28 בספטמבר נחתם הסכם בין הפולנים ובין מדינות ההסכמה הלבבית ובמסגרתו הוכרו היחידות הפולניות שבצרפת כ"הצבא הפולני היחיד, העצמאי, בן ברית ושותף למלחמה". ב-4 באוקטובר מינתה המועצה הלאומית הפולנית את גנרל יוזף הלר (Józef Haller de Hallenburg) למפקד הצבא.
היחידה הפולנית הראשונה, שלקחה חלק בקרבות מלחמת העולם הראשונה, היה רגימנט הרובאים הראשון (1 pułk strzelców) שלחם ביולי 1918, במחוז שמפאן, בהרי ווסגוס, עד אוקטובר הצטרפו ללחימה באותה זירה כל יחידות דיוויזיית הרובאים הראשונה.

הלחימה בפולין


קרבות מלחמת העולם הראשונה הסתיימו ב-11 בנובמבר 1918, אך הצבא הכחול המשיך לגייס חיילים, מקרב שבויי המלחמה ממוצא פולני ובראשית 1919 מנה כ-65,000 חיילים מיומנים ומצוידים היטב. בין חודשי אפריל - יוני הועברו חיילי הצבא הכחול לפולין, שהוקמה מחדש, דרך נמל גדנסק.
פול ורהאג

מועדונים

ורהאג שיחק בקבוצת הנוער המקומית של העיירה בה נולד. לאחר מכן עבר בין מחלקות הנוער של VVV ונלו ושל פ.ס.וו. איינדהובן. בעונתו הראשונה ככדורגלן מקצועי, היה שייך לאיינדהובן, והושאל לאפלדורן מליגת המשנה ההולנדית. בעונה אחת במדי אפלדורן הופיע ב-33 משחקים וכבש שער אחד. בשנת 2004 עבר לדן בוס מליגת העל ההולנדית, והופיע ב-32 משחקים בעונתו הראשונה במועדון. באותה עונה ירד המועדון לליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן שיחק 24 משחקים בחצי עונה, עד שעזב בחודש ינואר 2006 לויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית. ב-4 וחצי עונות בקבוצה היה לשחקן מפתח בהרכב, והופיע ב-139 משחקים במדי ויטסה.
ב-27 במאי 2010 עזב את ורהאג את ויטסה וחתם באאוגסבורג מהבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה באאוגסבורג שיחק ברוב משחקי הקבוצה, 33 משחקים, בהם כבש שער אחד. בסיום עונת 2010/2011 עלתה אאוגסבורג לבונדסליגה הראשונה. מאז נשאר ורהאג השחקן העדיף בעמדת המגן הימני, ובסך הכל ב-4 עונות בקבוצה שיחק 113 משחקים וכבש 6 שערים בכל המסגרות. ב-7 באוגוסט 2017 חתם בוולפסבורג. ב-5 ביוני 2019 חזר להולנד לאחר תשע שנים וחתם בטוונטה לעונה אחת.

נבחרת הולנד

ורהאג היה חלק מנבחרת הולנד עד גיל 21 ב-2006, אז זכתה הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 21.
הופעת הבכורה של ורהאג בנבחרת הולנד הבוגרת הייתה ב-15 באוגוסט 2013, במשחק ידידות נגד פורטוגל, שנגמר בתוצאת שוויון 1-1. בנוסף, הוא גם זומן לסגל הולנד למונדיאל 2014.
הארלן מתיוס

ביוגרפיה

מתיוס נולד בינואר 1927 בסמיטון שבאלבמה, בנם של ליליאן (לבית יאנג) ג'ון ויליאם מתיוס. ב-1944, לאחר סיום לימודיו התיכוניים, התגייס לצי ארצות הברית ושירת שם עד 1946. כששב לאלבמה, למד במכללת ג'קסונוויל סטייט וסיים את לימודיו שם כבוגר אוניברסיטה ב-1949. בתום לימודים גבוהים אלה, השלים מתיוס לימודי תואר שני במנהל ציבורי באוניברסיטת ונדרבילט ב-1950. הוא עבד במטה התכנון של המושל גורדון ברונינג. כאשר פרנק קלמנט ניצח את ברונינג בבחירות לתפקיד מושל טנסי, עבר מתיוס למטה התקציבים של המדינה. שנה לאחר שהחל את שירותו כנציב הכספים והמנהל ב-1961, סיים לימודי משפטים בבית הספר ללימודי לילה של ימק"א.
ב-1950 הצטרף לסגל מושל טנסי, ושירת בסגל תחת המושלים גורדון ברונינג, פרנק קלמנט וביופורד אלינגטון. בשנים 1961–1971 שימש כנציב מחלקת הכספים והמנהל של ממשלת טנסי. בינואר 1971 עזב מתיוס את ממשלת טנסי ווהתמקצע במגזר הפרטי, אצל אמקון אינטרנשיונל בממפיס. ב-1973 מונה לעוזרו של מבקר מחלקת האוצר של טנסי, ביל סנודגרס. ב-1974 נבחר מתיוס לגזבר המדינה בידי בית המחוקקים של טנסי כאשר קודמו, טום ויסמן, התפטר מתפקידו במטרה להתמודד לתפקיד המושל. בית המחוקקים של טנסי בחר בו לכהונה מלאה בת שנתיים כגזבר המדינה ב-1975, ובתפקיד זה כיהן ינואר 1987, אז מונה לסגן למושל טנסי נד מקוורטר.
ב-1993 מינה המושל נד מקוורטר את מתיוס לסנאט של ארצות הברית בעקבות התפטרותו של אל גור, שהתפטר מהסנאט לשם כניסתו לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. עם מינויו של מתיוס לסנאט, הכריז מקוורטר כי המינוי של מתיוס הוא זמני, במטרה לאפשר לכל המעוניין בתפקיד להכין עצמו לקראת מסע בחירות. מתיוס מיאן להתמודד לכהונה מלאה בסנאט. בדצמבר 1994 הוא פרש מתפקידו והחל לעסוק בחוק ומשפט בנאשוויל.
מתיו נפטר אחרי מאבק בסרטן המוח במאי 2014 בהוספיס בנאשוויל.
אילקס בלר

חייו

אילקס (חיים) בלר נולד בשנת 1914 בעיירה גרודז'יסק דולנה  שבדרום-מזרח פולין. התחנך בחדר, כרגיל, ולאחר מכן למד בבית ספר עממי פולני. בהיותו בן 12 יצא לעיר פשמישל, ובה למד בגימנסיה עברית. בשנת 1926, בהיותו נער בן 14, עבר להתגורר אצל קרובי משפחתו בעיר אנטוורפן בבלגיה.
בבלגיה עבד בלר כמלטש יהלומים. כשפרץ השפל הגדול בשנת 1929 ורבים מצאו את עצמם מחוסרי עבודה, נאלץ בלר לעבוד למחייתו בעבודות שונות; בבית חרושת לזכוכית, במפעל פלדה ובמכרה פחם.
בשנת 1934 הגיע אילקס בלר לפריז ומאז, לסירוגין עד סוף ימיו, חי בצרפת. עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד, בשנת 1936, התנדב בלר לבריגדות הבינלאומיות, שלחמו לצד הרפובליקנים נגד הפשיסטים. בלר נפצע בקרב ובשנת 1937 חזר לפריז ומצא פרנסתו מעיסוק במקצוע הפרוונות.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939 התנדב בלר לצבא הצרפתי. עם פלישת גרמניה לצרפת ולארצות השפלה במאי 1940 נלחם בלר בחזית הסום ונפצע קשה בקרב. על חלקו במערכה זכה לאותות הצטיינות. לאחר כניעת צרפת והחתימה על הסכם שביתת הנשק ב-22 ביוני 1940 הוא עבר לעיר קרקסון בדרום צרפת, בה התגורר עם אשתו ועסק בפרוונות.
בנובמבר 1942, כאשר השתלטו הגרמנים על החלק הבלתי כבוש של צרפת, הצליח בלר לברוח לשווייץ, שם נכלא במחנה עבודה.
ב-1944, לאחר שחרור פריז, חזר בלר לעיר ופתח בה עסק של פרוונות, בו עבד עד לפרישתו בשנת 1970.
בלר היה פעיל ב-UEVACJ (איגוד המתנדבים והלוחמים היהודים). כיהן כנשיא האיגוד בין השנים 1986–2004, ולאחריהן כיהן כנשיא כבוד של האיגוד עד למותו.
בנו הוא השחקן ז'ורז' בלר .

יצירתו

כגמלאי, שעיתותיו בידיו, החליט בלר להנציח את עיירת הולדתו בפולין. בשנת 1973, בהיותו בן 59 שנים, החל לראשונה לעסוק בציור. ציוריו הם בסגנון אמנות נאיבית – סגנונם של ציירים חובבים שלא למדו באקדמיות לאמנות, אך זוכים להכרה אמנותית, ומוערכים בשל כשרונם הטבעי, הצבעוניות שבציוריהם וערכם האתנולוגי. יצירותיו הוצגו בתערוכות בצרפת, בלגיה וגרמניה ואף במוזיאון יד ושם בירושלים.
בלר הוציא שני ספרים ובהם לקט מיצירותיו: "הם הרגו את הכפר שלי" (Ils ont tué mon village: main schtetl;‏ 1981) ו-"החיים בעיירה" (La vie du shtetl: la bourgade juive de Pologne en 80 tableaux;‏ 1986).
לציוריו של אילקס בלר חשיבות כפולה: הן כדוגמה אופיינית לאמנות הנאיבית, והן כהנצחה לעולם העיירה היהודית שנכחד בשואה ואיננו עוד. 
אילקס בלר נפטר בשנת 2005 והוא בן 91 שנים.
שנת זחא

שנת זחא היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג זחא היא שנה המתחילה בשבת (ז), היא חסרה (ח) ועל כן יש 29 ימים גם בחשוון וגם בכסלו, וחג הפסח חל ביום ראשון (א). שנה מסוג זחא היא שנה פשוטה (לא שנה מעוברת) ואורכה 353 ימים שבהם 51 שבתות.
שנת זחא היא מהשנים הנדירות בלוח העברי והיא מתרחשת בערך ב-4.33% מהשנים. לאחרונה הייתה שנת זחא בשנת ה'תשס"א וצפויה שוב בשנת ה'תשפ"א.
אבייל

מיקום

העיר אבייל נמצאת בנפת מרכז אבייל במחוז צפון בחר אל-ע'זאל שבצפון מערב דרום סודאן ובסמוך לגבול הבינלאומי עם סודאן. העיר נמצאת 800 ק"מ צפונית לעיר הבירה, ג'ובה.

הקואורדינטות של העיר הן: 8° 46' 48.00"N, 27° 24' 0.00"E.

סקירה

התשתיות בעיר מפותחות יחסית לשאר הערים בדרום סודאן וכוללות תחנת רכבת פעילה, בית מלון, שדה תעופה, אצטדיון כדורגל, אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל ובית חולים ציבורי. העיר משמשת כבסיס מרכזי לצוותים שנשלחים על ידי האו"ם וארגונים פרטיים המספקים עזרה ותמיכה במדינה כולה.
בשל העובדה שהעיר ממוקמת בסמוך להתמזגות של נהר הלול (Lol River) עם נהר הפונגו (Pongo River) והטופוגרפיה המישורית שלה, היא נוטה להצפות. גובהה הממוצע של העיר הוא 425 מטרים מעל פני הים.

דמוגרפיה

כמות האוכלוסייה בעיר אבייל משתנה בהתאם לעונות השנה. במשך עונת הקיץ עוזבים התושבים לבתיהם הסמוכים לשדות המקיפים את העיר ובחורף חוזרים אליה בגלל ההצפות. בנובמבר 2008 העריך ארגון רופאים ללא גבולות את אוכלוסיית העיר בכ-100,000 נפש.

תחבורה

לעיר תחנת רכבת פעילה המחברת אותה עם העיר ואו עוד משנות השישים של המאה העשרים. לאחר תקופת מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה שופצה התחנה וחזרה לפעול בשנת 2010. לאחרונה נפתחה דרך חדשה ולא סלולה שעוברת בעיר ומקשרת בין חרטום לג'ובה. בנוסף, שדה התעופה אבייל משרת את העיר.
אלכס טלס

ז'ובנטודה וגרמיו

טלס נולד בקשיאס דו סול, עיר בתוך מדינת ריו גראנדה דו סול. בגיל 8, הוא החל לשחק כדורגל עם שכניו ולאחר מכן נרשם לאקדמיית הנוער של ז'ובנטודה.
ב-24 בינואר 2011, טלס ערך את הופעת הבכורה שלו בז'ובנטודה במשחק נגד סאו חוזה. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-20 באוגוסט בתיקו אחת נגד קרוזיירו.
בדצמבר, טלס עבר לגרמיו לאחר שהגיעה להסכמה עם ז'ובנטודה. ב-3 בפברואר 2013, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק נגד אינטרנסיונל. ב-26 במאי, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הברזילאית בניצחון 0–2 על נאוטיקו.

גלאטסראיי

ב-22 בינואר 2014, טלס השלים את מעברו לגלאטסראיי תמורת 6 מיליון אירו. לאחר שבועיים, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 0–3 על טוקטספור במסגרת הגביע הטורקי. ב-8 בפברואר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הטורקית בניצחון הבית 0–3 על אסקיסהירספור. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-8 במרץ בניצחון הבית 1–6 על אקהיסאר בלדייספור.
באוגוסט 2015, החלו לצוץ שמועות המזכירות את טלס כמחליף של פיליפה לואיס בצ'לסי. בתגובה לשמועות אלה, מאמן גלאטסראיי באותה התקופה, חמזה חמזוגלו, הודיע שהמועדון ישקול מעבר אפשרי של טלס אם תגיע הצעה מפתה.

השאלה לאינטר

ב-31 באוגוסט 2015, גלאטסראיי הסכימה לשחרר את טלס לאינטר מילאנו מהסרייה א' בעסקת השאלה לעונה אחת תמורת 1.3 מיליון אירו, בנוסף ל-250 אלף אירו שאותם תקבל אם אינטר תעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות. העסקה כללה גם אופציית רכישה בסך 8.5 מיליון אירו. טלס התאחד עם המאמן רוברטו מאנצ'יני אשר אימן אותו בגלאטסראיי.
את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-13 בספטמבר במהלך המחזור השלישי נגד היריבה העירונית, מילאן, משחק שטלס שיחק את מלוא 90 הדקות ובו אינטר ניצחה בתוצאה 0–1.

פורטו

ב-12 ביולי 2016, פורטו החתימה את טלס תמורת 6.5 מיליון אירו. ב-12 באוגוסט, טלס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון החוץ 1–3 על ריו אבה, משחק שבו טלס הציג יכולת לא טובה, מה שגרם לו לצאת מההרכב הראשי. למרות ההתחלה הקשה, טלס ייצב את מעמדו בהרכב הפותח, חזר להרכב הראשון ואף הבקיע בניצחון הבית 1–3 על בואבישטה.

קריירה בינלאומית

טלס מחזיק בדרכון איטלקי, מה שהעניק לו את הזכות לייצג את נבחרת איטליה. באוקטובר 2016, טלס אמר בראיון שהוא ישמח לקבל זימון מהאזורי ולייצג את נבחרת איטליה, משום שהוא מרגיש איטלקי. לעומת זאת, במרץ 2019, הוא קיבל את הזימון לנבחרת ברזיל. ב-23 במרץ 2019, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת פנמה.
רבקה סטייטון

ביוגרפיה

סטייטון נולדה בליק שסטפורדשייר. המשפחה עברה בתחילה לשרוסברי, וכשהייתה בת תשע עברה שוב לפנקרידג' שבסטפורדשייר. היא למדה בבית הספר התיכון וולגרסטון, ואחר כך למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
ב-2007 הופיעה סטייטון בתפקיד ג'ני בשני פרקים בסדרה "דוקטור הו", ובדמות אלתיאה בסדרת הטלוויזיה "רומא". היא גילמה את לואיז בסדרה הקומית זוכת הפרסים "Pulling" של ערוץ BBC Three. עוד הופיעה בדמות קריסטינה בסדרה "וולנדר" של ערוץ BBC One.
הופעות נוספות של סטייטון היו בסדרה "The Amazing Mrs Pritchard", בסדרה "שם המשחק", ובסרט הקולנוע "צעירים יפים ומבריקים". ב-2006 שיחקה בתפקיד קטן במיני-סדרה "ג'יין אייר" בכיכובה של רות' וילסון. ב-2008 גילמה דמות של גיבורת-על בשם "She-Force" בסדרה "גיבורי-על מובטלים", ושיחקה בתפקיד קלי בקומדיה "Home Time" של ה-BBC.
ב-2011 שיחקה סטייטון בתפקיד קייטלין בסדרה הקומית "מרגל" לצדו של דארן בויד.
עוד ב-2011 הופיעה בפרק "כל ההיסטוריה שלך" בסדרה האנתולוגית "מראה שחורה".
מ-2013 מופיעה סטייטון בתפקיד ראשי בסיטקום "Raised by Wolves" של ערוץ 4.
ב-2016 לוהקה סטייטון לעונה השנייה של הסדרה "Ordinary Lies" בתפקיד ונדי ווקר.
בתיאטרון הופיעה סטייטון בדמויות של פולה / שירלי האניוול / סו ברת'ווייט במחזה "Playing With Fire" מאת דייוויד אדגר בתיאטרון המלכותי הלאומי בספטמבר ובאוקטובר 2005.
סטייטון היא הקריינית בסרט הדוקומנטרי "18 Pregnant Schoolgirls", וכן היא הקריינית בתוכנית הריאליטי "Don't Tell the Bride". היא מדבבת את הדמות בת'ני במשחק "Dragon Age II", והיא קריינית של סדרת התעודה "Candy Bar Girls" של ערוץ 5.
רנאטו טאפיה

קריירת מועדונים

טאפיה נולד בלימה בירת פרו. בנעוריו שיחק באקדמיות הנוער של ספורטינג קריסטל ושל אסתר גרנדה. בתקופתו באסתר גרנדה הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע הפרואני לשנתון 95', תוך זכייה בפרס השחקן המצטיין של הטורניר.
בקיץ 2013 עבר טאפיה לאירופה, כאשר חתם בקבוצת טוונטה ההולנדית, על חוזה ל-4 עונות. מיד לאחר חתימתו במועדון, הועבר ליונג טוונטה, קבוצת המילואים של טוונטה. טאפיה ערך את הופעת הבכורה ביונג טוונטה ב-20 בספטמבר 2013, בתיקו 3 - 3 מול דה חראפסחאפ, במסגרת הליגה ההולנדית השנייה. טאפיה המשיך להתפתח בקבוצת המילואים של טוונטה, וכבש את שער הבכורה שלו במדיה ב-22 בנובמבר, בניצחון 2 - 1 על וילם II. בסיכום עונת 2013/2014, שיחק טאפיה ב-19 משחקים, וכבש שער אחד.
בעונה הבאה קודם טאפיה לקבוצת הבוגרים של טוונטה, והופיע לראשונה במדיה במשחק הפתיחה של הליגה, בתיקו המאופס מול קמבור. שבוע לאחר מכן נפצע בקרסול, דבר שהשבית אותו לשלושה חודשים. טאפיה חזר לאחר הפציעה ב-23 בנובמבר 2014, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-80, בניצחון 2 - 1 על זוולה. חודש לאחר מכן, הורחק טאפיה בכרטיס אדום לאחר 8 דקות משחק בלבד, מול וילם II. לאחר הרחקה של משחק אחד, ב-31 בינואר 2015, כבש טאפיה את שער הבכורה שלו במדי טוונטה הבוגרת, בניצחון 2 - 1 על קמבור. בהמשך העונה כבש ארבעה שערים נוספים, מול זוולה, חרונינגן וצמד מול גו אהד איגלס. עונת הבכורה שלו בקבוצה בוגרת הסתיימה בפציעת בברך. במהלך עונה זו הופיע טאפיה ב-22 משחקים, וכבש 5 שערים בכל המסגרות.
זמן קצר לאחר סיום עונת 2014/2015, עבר טאפיה ניתוח בברך, שמטרתו הייתה להכשיר אותו לתחילת העונה הבאה. הניתוח מנע ממנו להשתתף בקופה אמריקה 2015. במהלך הקיץ החלים מפציעתו באופן מלא. במשחק פתיחת עונת 2015/2016 מול חרונינגן, כבש טאפיה את שערה היחיד של קבוצתו, במשחק שהסתיים בשוויון 1 - 1. באותו המשחק נפצע מחדש בברכו, דבר שהוביל להחליפו במהלך המחצית השנייה. לאחר שהחלים במהרה ושיחק בחמשת משחקיה הראשונים של טוונטה באותה עונה, נפצע טאפיה פעם נוספת בברכו, ב-12 בספטמבר 2015, במשחק מול אייאקס אמסטרדם. לאחר שהחלים מהפציעה, המשיך לסבול מפציעות חוזרות ונשנות בברך עד לסיום המחצית הראשונה של העונה. עד חודש ינואר 2016 הופיע טאפיה במדי פיינורד ב-14 משחקים וכבש פעם אחת בכל המסגרות.
ב-27 בינואר 2016 חתם טאפיה על חוזה ל-4.5 עונות בפיינורד, ששילמה עבורו 2.4 מיליון אירו. טאפיה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי פיינורד ב-7 בפברואר, במשחק ה'קלאסיקו' ההולנדי, מול אייאקס אמסטרדם, בהפסד קבוצתו 1 - 2. עד לסיום העונה שיחק ב-2 משחקים נוספים בלבד, ובעיקר ישב על הספסל. את עיקר הופעותיו עשה עם קבוצת המילואים של פיינורד. בעונת 2016/2017 המשיך לשמש כשחקן מחליף. ב-22 בספטמבר 2016 הופיע לראשונה בגביע ההולנדי, לאחר שנכנס כמחליף 7 דקות לסיום המשחק, בניצחון 4 - 1 של פיינורד על אוס. ב-2 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו במדי פיינורד, 13 דקות לאחר שנכנס כמחליף, בניצחון 2 - 0 על וילם II.

נבחרת לאומית

טאפיה שיחק בסגל נבחרת פרו עד גיל 17 באליפות דרום אמריקה עד גיל 17 בשנת 2011. שנתיים מאוחר יותר, שיחק טאפיה יחד עם נבחרת פרו עד גיל 20 באליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20.
במרץ 2015 טאפיה זומן לראשונה לסגל נבחרת פרו הבוגרת. ב-1 באפריל שיחק לראשונה במדים הלאומיים, בתיקו 2 - 2 מול ונצואלה. עקב פציעה לא נכלל השחקן בסגל פרו לקופה אמריקה 2015. שנה מאוחר יותר, נכלל טאפיה בסגל נבחרתו לקופה אמריקה 2016, והופיע בכל ארבעת משחקי פרו בטורניר. ב-7 בספטמבר 2016 כבש טאפיה את שער הבכורה שלו בנבחרת פרו, בניצחון 2 - 1 על אקוודור.
טאפיה זומן לסגל נבחרת פרו למונדיאל 2018.
שני העדים

שני העדים הם שני נביאים המתוארים בספר חזון יוחנן (ספר ההתגלות) שבברית החדשה (פרק י"א, פסוקים 1 - 13).
וְנָתַתִּי לִשְׁנֵי עֵדַי וְנִבְּאוּ יָמִים אֶלֶף וּמָאתַיִם וְשִׁשִּׁים וְהֵם מִתְכַּסִּים בַּשַׂקִּים; אֵלֶּה הֵם שְׁנֵי הַזֵּיתִים וּשְׁתֵּי הַמְּנֹרוֹת הָעֹמְדִים לִפְנֵי אֱלֹהֵי הָאָרֶץ; וְכִי־יְבַקֵּשׁ אִישׁ לְהָרַע לָהֶם אֵשׁ יֹצֵאת מִפִּיהֶם אֹכֶלֶת אֶת־אֹיְבֵיהֶם וְכֵן כָּל־הַמְבַקֵּשׁ לְהָרַע לָהֶם מוֹת יוּמָת; וְהֵם יֶשׁ־לְאֵל יָדָם לַעֲצֹר אֶת־הַשָּׁמַיִם וְלֹא־יִהְיֶה מָטָר בִּימֵי נְבוּאָתָם וְיִשְׁלְטוּ עַל־הַמַּיִם לְהָפְכָם לְדָם וְעַל־הָאָרֶץ לְהַכֹּתָהּ בְּכָל־נֶגַע מִדֵּי יֶחְפָּצוּ; וּבְכַלּוֹתָם עֵדוּתָם הַחַיָּה הָעֹלָה מִתְּהוֹם תַּעֲשֶׂה עִמָּהֶם מִלְחָמָה וְתוּכַל לָהֶם וַהֲרָגָתַם; וְהָיְתָה נִבְלָתָם בִּרְחוֹב הָעִיר הַגְּדוֹלָה הַנִּקְרֵאת כְּפִי הָרוּחַ בְּשֵׁם סְדוֹם וּמִצְרַיִם אֲשֶׁר־שָׁם נִצְלַב גַּם־אֲדֹנֵיהֶם; וְרַבִּים מִן־הָעַמִּים וְהַמִּשְׁפָּחוֹת וְהַלְּשֹׁנוֹת וְהַגּוֹיִם יִרְאוּ אֶת־נִבְלָתָם יָמִים שְׁלֹשָׁה וָחֵצִי וְלֹא יִתְּנוּ לְשׂוּם אֶת־גְּוִיֹּתָם בַּקְּבָרִים; וְיֹשְׁבֵי הָאָרֶץ יִשְׂמְחוּ עֲלֵיהֶם וְיַעַלְזוּ וְיִשְׁלְחוּ מָנוֹת אִישׁ לְרֵעֵהוּ כִּי שְׁנֵי הַנְּבִיאִים הָאֵלֶּה הִכְאִיבוּ אֶת־יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ; וַיְהִי אַחֲרֵי יָמִים שְׁלֹשָׁה וָחֵצִי וַתָּבֹא בָהֶם רוּחַ חַיִּים מֵאֵת הָאֱלֹהִים וַיַּעַמְדוּ עַל־רַגְלֵיהֶם וְאֵימָה גְדוֹלָה נָפְלָה עַל־כָּל־רֹאֵיהֶם.
— תרגומו של פרנץ דליטש
על פי חזונו של יוחנן כותב הבשורה, באחרית הימים יגיעו שני עדים לנבא. הם ינבאו במשך 1,260 ימים (42 חודשים), במהלכם איש לא יוכל להזיק להם. בכל תקופת נבואתם תהיה בצורת, והם ישלטו בארץ, ויוכלו להביא מחלות על תושבי הארץ. רק לאחר שהם יסיימו להתנבא ניתן יהיה להרגם, ואז תגיע החיה ותהרוג את שני העדים לשמחתם של כל תושבי הארץ. גופות הנביאים יישארו מוטלות על הארץ שלושה וחצי ימים ולא יקברו, ולאחר מכן יקומו לתחייה.
בעקבות תחייתם תתרחש רעידת אדמה גדולה אשר תהרוג 7,000 איש ותהרוס עשירית מהעיר:
וּבַשָּׁעָה הַהִיא הָיָה רַעַשׁ גָּדוֹל וַתִּפֹּל עֲשִׂירִית הָעִיר וְשִׁבְעַת אֲלָפִים בְּנֵי־אָדָם לְמִסְפַּר שְׁמוֹתָם נֶהֶרְגוּ בָרָעַשׁ וְהַנִּשְׁאָרִים רְעָדָה אֲחָזָתַם וַיִּתְּנוּ כָבוֹד לֵאלֹהֵי הַשָּׁמָיִם;
— חזון יוחנן, פרק י"א, פסוק 13, בתרגומו של פרנץ דליטש

זהות שני העדים

תאולוגים נוצרים דנו רבות בדבר זהותם של שני הנביאים, והאם מדובר בשני אנשים או במשל לכנסייה הנוצרית. בין היתר ישנן סברות כי מדובר בשניים מהשליחים או כי מדובר במשה ואליהו, או חנוך ואליהו (שכן שני אלה לא מתו אלא עלו לשמים).
הסוברים כי מדובר בסמלים מתייחסים לשני העדים כאל דמותם של ישראל והכנסייה הנוצרית, או של היהודים והגויים המאמינים בישו, כאלגוריה לשני חלקי התנ"ך הנוצרי: הברית הישנה והברית החדשה, או כסמל לחסד ורחמים.
הנביאים מתוארים כ"שני עצי זית ושתי מנורות", ותאולוגים נוצריים סבורים כי מדובר באלגוריה וכי עצי הזית מסמלים את הצדיקים או החסידים המתריעים על החטאים, ושתי המנורות מסמלים את אורו של ישו.
שביל עמק המעיינות

שביל עמק המעיינות הוא נתיב הליכה ארוך (טרק), מעגלי, המקיף את כל עמק המעיינות באורך כ-145 ק"מ. השביל סומן על ידי הוועדה לשבילי ישראל בחברה להגנת הטבע, והוא פרי יוזמת המועצה אזורית עמק המעיינות ומכינת העמק. השביל מסומן בסימון שבילים מיוחד בצבעים: לבן-כתום-לבן, והוא נפרץ ומתוחזק בעזרתם של מתנדבים רבים.
שביל עמק המעיינות עובר במרבית אתרי הטבע, נוף, היסטוריה ומורשת של העמק וסביבותיו, במעיינות הרבים הפזורים במרחב ובסמוך לכל יישובי המועצה. השביל עובר גם בחלקים הפחות מטויילים של הגלבוע והעמק. ניתן לטייל בשביל ברגל ובמרבית חלקיו גם באופניים. במקטעים רבים, השביל מתאים גם לטיולי משפחות.
מיזם שביל עמק המעיינות נולד כפרויקט חינוכי ששם למטרה לקרב מתנדבים בשביל לערכי טבע היסטוריה ומורשת באזור הפריפריה. במהלך השנים 2009–2010 עמלו על פריצת השביל קבוצות של נוער מעמק המעיינות ובית שאן, בני נוער מבתי ספר ופנימיות ברחבי הארץ, וכן חיילים בשירות סדיר. המתנדבים פרצו את נתיב השביל באתי חפירה ומעדרים בידיים חשופות, וסיימו את עבודתם בסיור בשביל ובדיון לימודי - ערכי בנושאים חברתיים והיסטוריים.
מחלקת ילדים ונוער במועצה האזורית מקיימת, בשיתוף מכינת העמק, פרויקטים חינוכיים- קהילתיים רבים על השביל, כחלק מפעילות לחיזוק תחושת השייכות לאזור.

הטיול בשביל

עמק המעיינות נמצא בלב השבר הסורי-אפריקאי בנקודת הגשר בין המדבר לאזורי אקלים לחים וגשומים, בין תרבויות של נוודים לתרבויות של יישובי קבע, ושימש משחר ההיסטוריה כגשר יבשתי נוח לתנועת בני אדם במרחבי המזרח התיכון. ריבוי נקודות ההתיישבות העתיקות וריבוי הדרכים מעידים על השפע של התקופות הקדומות, ועושרה הארכאולוגי של בית שאן העתיקה משמש כעדות לתקופות של פאר בהתיישבות בעמק.
הטיול בשביל מזמן היכרות עם נופי העמק, חלוצי העמק ואירועים היסטוריים רבים שהתרחשו במקום. הטיול מאפשר מגע עם צמחייה מגוונת כגון צומח גלילי, צומח ערבתי וצומח מדבר. ניתן לראות בשביל גם מגוון בעלי חיים נדירים אשר עדיין ניתן לפגוש באופן חופשי בטבע: צבי ארץ ישראלי, דורבנים, מגוון גדול של מכרסמים, זוחלים וחרקים אחרים.
בעונת הנדידה חולפים בשמי העמק עופות נודדים רבים, אשר לעת ערב עוצרים בשדות העמק ובבריכות הדגים.
חלקים נרחבים של השביל חוצים מטעים, בוסתנים, כרמים, שדות ושטחי מרעה בלתי מעובדים. בעשור האחרון התרחב ענף  החקלאות האורגנית בעמק, והשתכללו שיטות  ההדברה הביולוגית בשדות. בעמק פזורות מאות תיבות קינון של  תנשמות, ומקננים בו גם עופות דורסי לילה נוספים.
עונת הטיולים המתאימה בשביל היא בין החודשים נובמבר לאפריל. ניתן לטייל בשביל ברגל ובאופניים. קטעים קצרים אינם עבירים לאופניים ואז יש מעקפים נוחים עבור הרוכבים. הטיול בחלקים המערביים של השביל כולל קטעים תלולים בדרגות קושי משתנות כול קטע אתגרי בוואדי אל-ג'ארם. ההליכה בעמק קלה ונוחה. הטיול בשביל מאפשר כניסה לשטחים שטרם עבר בהם שביל מסומן או שטחי מרעה שהונחו בהם מעברי בקר המאפשרים מעבר גדרות נוח. לאורך השביל פזורים חניוני לילה.
החור השחור של כלכותה

החור השחור של כלכותה הוא צינוק, 5.5 מטרים אורכו ו-4.5 מטרים רוחבו, שבתוכו נספו 123 בריטים ביום אחד. 
ראשיתה של כלכותה בשנת 1690 בהיאחזות חברת הודו המזרחית הבריטית בתחום שבו לא היו אלא שלושה כפריים דלים, שאחד מהם נקרא קליקאטה. בשנת 1696 בנתה שם החברה את מצודת ויליאם (על שם ויליאם השלישי). במאה ה-18 הפך המבצר שבמחוז בנגל למרכז מסחרי חשוב, למורת רוחו של שליט מקומי (נאוואב). שכמוהו עדיין שלטו ברבים מן המחוזות בהודו, וחלקם לא אהדו את הסוחרים בני ארצות שונות שהתחרו בניצול עושרה של מולדתם. 
כשמבוקש הודי ברח אל כלכותה בשנת 1756 סירב מושלו הבריטי של המבצר להסגירו לידי הנוואב של בנגל, סיראג' אוד-דאולה, שירש את השלטון מדי סבה של אשתו, עלי וארדי חאן. הנוואב החליט לפתוח במתקפה. ב-20 ביוני אותה שנה כבש צבאו את המצודה. רוב הבריטים הצליחו להימלט אך 146 מהם (מרביתם הודים בשירות חברת הסחר) נישבו. הם נכלאו בצינוק של בית הסוהר בתוך המצודה. כל הלילה נאבקו בחום הכבד על מעט אוויר שנכנס משני חלונות קטנים. למחרת בבוקר הוצאו משם רק 23 אנשים חיים. על מספר העצורים ומספר הניצולים ישנה מחלוקת, ולא ברור האם היה זה בידיעתו של סיראג' אוד-דאולה, אולם המיתוס התקבע כנקודת מפנה וכטראומה בריטית. שנה אחרי כן חזר רוברט קלייב וכבש את כלכותה, בסמנו את ראשית המעבר מחברת סחר לישות קולוניאלית.
הצינוק נהרס בבניית מבצר ויליאם החדש. מונומנט שנבנה לזכר האירוע בכיכר דלהאוז (היום גן ע"ש שלושה מוצאים להורג - B.B.D. Bage) ב-1901 נהרס בשנות הארבעים ושוחזר בחצר כנסיית סנט ג'ון הסמוכה.
אלי דראי

ביוגרפיה

לאחר שעבד שנים רבות בתחום האדריכלות, בתחילה במשרד דן צור כשכיר ובהמשך כעצמאי, בפרויקטים שונים – כגון פיתוח מכון ויצמן, פארק נחל אלכסנדר, פארק נחל הירקון ראש העין, חוף בית ינאי, הגוש הגדול תל אביב, הטיילת בנתניה ובתי החולים הדסה עין כרם ואסף הרופא – החל דראי לפתח קריירה בתחום הטלוויזיה. בתחילה עבד כסאונדמן, בתוכניות שונות כגון "שמש" ו"ארץ נהדרת" וכן בסרטים ובפרסומות, וזאת בד־בבד עם עבודתו באדריכלות כעצמאי. בהמשך התחיל לעבוד כתסריטאי והצטרף, באופן לא רשמי, לצוות הכותבים ב"שמש" וב"ארץ נהדרת".] לאחר מכן החל לכתוב תסריטים לסדרות הטלוויזיה סברי מרנן, "הפיג'מות", "מנדלבאום בלש פרטי" ו"משפחה שולטת".
דראי עובד זה זמן רב בשיתוף פעולה עם רובי דואניאס מחברת טדי הפקות. הוא יצר, ביים וערך את הסרט התיעודי "הנני חי", שעסק בתחום הפטנטים ובעולמם של ממציאי הפטנטים. דראי גם משמש שחקן בתפקידי אורח בסדרות שונות. נוסף על כך היה המתופף בלהקה "שלום גד והיהלומים" והקליט כעשרה אלבומים במשך כ־18 שנה. כמתופף השתתף דראי ב"העבד", פרויקט ייחודי של שלום גד, שבו ניגן ולעיתים גם שר.
בשנת 2016 הוציא את האלבום ״מזמן״ ובשנת 2018 הוציא את הסינגל ״בסוף״ מתוך האלבום השני ״עלה ברוח״.
דניאלה מרטינוביץ'

ביוגרפיה

מרטינוביץ' נולדה בספליט שביוגוסלביה (כיום בקרואטיה). מגיל צעיר החלה לעסוק בתחום המוזיקה.
ב-1991 הגיעה פרסומה העיקרי כשהצטרפה ללהקת "Magazin", אחת מלהקות הפופ המצליחות בקרואטיה שהוקמה בשנות השבעים. ביחד עם הלהקה היא ייצגה את קרואטיה באירוויזיון 1995, והלהקה הגיעה למקום השישי.
ב-1996 עזבה את הלהקה, החלה בקריירת סולו, והוציאה את האלבום "Zovem te ja".
ב-1998 זכתה בדורה (Dora), קדם האירוויזיון הקרואטי, בעקבות כך ייצגה את קרואטיה באירוויזיון 1998 עם השיר "Neka mi ne svane", והייתה במקום החמישי עם 131 נקודות.
ב-2007 השתתפה בתוכנית רוקדים עם כוכבים הקרואטית, והודחה בפרק החמישי. באותה שנה שיחקה בתוכנית הקומית "Brat Bratu".
היא השתתפה מספר פעמים בפסטיבל ספליט למוזיקת פופ.
ב-2011 הוציאה את האלבום "Unikat".