google/wiki40b huggingface dataset:
מריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

ילדותה ונישואים

הנסיכה הגדולה מריה אלכסנדרובנה נולדה בצארסקויה סלו, ילדתם השישית ובתם השנייה של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה ורעייתו מארי, נסיכת הסה.
ב-23 בינואר 1874, בארמון החורף שבסנקט פטרבורג, נישאה מריה לאלפרד, דוכס אדינבורו, בנם השני של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ובעלה אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה. מריה, שהייתה כעת דוכסית אדינבורו, הגיעה ללונדון ב-12 במרץ באותה השנה. הדוכסית קיבלה מאביה הצאר נדוניה של 100,000 ליש"ט וקצבה שנתית של 28,000 ליש"ט.
הנישואים של בני הזוג לא היו מאושרים, ומריה נחשבה למתנשאת בעיני החברה הלונדונית. יותר מכך, דרישתו של הצאר אלכסנדר השני כי יתייחסו לבתו בתואר "הוד מעלתך הקיסרית" (בניגוד לתואר "הוד מעלתך המלכותית", שהיה נהוג לדוכסית בבריטניה), וכי מעמדה יהיה גבוה משל נסיכת ויילס דאז, הנסיכה אלכסנדרה, הכעיסה ביותר את המלכה ויקטוריה. מריה בעצמה התמרמרה מאוד על העובדה שאלכסנדרה, בתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, הייתה חשובה ממנה בחצר המלוכה הבריטית, למרות שהייתה בתו של הצאר הרוסי הגדול. המלכה ויקטוריה לא נכנעה לדרישותיה של מריה ושל אביה והמשיכה להתייחס אליה כשנייה במעמדה אחרי נסיכת ויילס.

סקסה-קובורג-גותה

ב-22 באוגוסט 1893 נפטר ארנסט השני, דוכס סקסה-קובורג-גותה, דודו של אלפרד. הדוכס ארנסט, שהיה אחיו הגדול של הנסיך אלברט, מת ללא יורשים, ומכיוון שאדוארד, נסיך ויילס ויתר על זכותו לדוכסות, הפך אלפרד לדוכס סקסה-קובורג-גותה החדש. הוא ויתר על הקצבה השנתית שלו, שניתנה לו כבן משפחת המלוכה הבריטית, ועל מקומו בבית הלורדים ובמועצת המלך, אולם הוא המשיך לקבל קצבה של 10,000 ליש"ט בשנה על מנת להמשיך להחזיק בבית קלארנס שבלונדון.
עם עלייתו של בעלה לתפקידו החדש הפכה מריה אלכסנדרובנה לדוכסית סקסה-קובורג-גותה, בנוסף להיותה דוכסית אדינבורו, וכך הייתה לא רק בת אצולה רוסית אלא גם בריטית וגרמנית. כרעייתו של דוכס גרמני ריבוני, מעמדה של מריה היה כעת גבוה יותר משל גיסתה, אלכסנדרה, נסיכת ויילס.
בינואר 1899, במהלך חגיגות יובל הכסף לנישואיהם של מריה ואלפרד, ירה בעצמו בנם היחיד, אלפרד, לאחר שהיה מעורב בסקנדל עם מאהבתו. הוא שרד את הפציעה הראשונית והוריו המבויישים שלחו אותו למראנו כדי להחלים, שם נפטר מפצעיו שבועיים לאחר מכן. הדוכס אלפרד נפטר שנה לאחר מכן, ב-30 ביולי 1900, מסרטן הגרון. תואר הדוכסות עבר לאחיינו, צ'ארלס אדוארד, אולם הדוכסית האלמנה מריה המשיכה להתגורר בקובורג.

מותה

מריה אלכסנדרובנה מתה ב-24 באוקטובר 1920 בציריך. היא נקברה בבית הקברות הדוכסי מחוץ לקובורג, אולם בתה מארי, שהייתה כעת מלכת רומניה, לא הורשתה לנסוע ללוויתה בשל המתח לאחר המלחמה בין גרמניה לרומניה.
כריס פיין

ביוגרפיה

פיין נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית משפחה נוצרית בעיקרה ממוצא בריטי, צרפתי ויהודי-רוסי מצד אמו, וממוצא גרמני ובריטי מצד אביו. הוא בנם של השחקנים רוברט פיין וגווין גילפורד, נכדה של השחקנית אן וין ואחיה הקטן של השחקנית קת'רין פיין.
פיין הוא בוגר אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם קיבל תואר אקדמי באנגלית. הוא למד משחק כתלמיד בחילופי סטודנטים באוניברסיטת לידס שבאנגליה. לאחר סיום לימודיו, למד בתיאטרון הקונסרבטוריון האמריקאי שבסן פרנסיסקו.

קריירה

פיין הופיע לראשונה בפרק בסדרת הטלוויזיה "ER" בשנת 2003. באותה שנה שיחק גם בסדרות "הסניגור" ו-"CSI: Miami". ב-2004 שיחק בסרט הקצר "Why Germany?" ובסרט הקולנוע "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים". בשנת 2005 הופיע בפרק של סדרת הדרמה "עמוק באדמה", במותחן העצמאי "סודות מסוכנים" ובסרט הקצר "The Bulls".
ב-2006 הוא כיכב בסרט הקומדיה הרומנטי "אני והמזל שלי" לצד לינדזי לוהן ובהשתתפות להקת מקפליי. בנוסף באותה שנה, שיחק פיין בסרט הטלוויזיה "Surrender Dorothy". באותה שנה הופיע בתפקיד הראשי בקומדיה הרומנטית "בליינד דייט", ושיחק בסרט הפעולה "לחסל את האס".
בשנת 2007 סירב להשתתף בסרט "White Jazz", כדי שיוכל לגלם את הדמות ג'יימס טי קירק בסרט "סטארטרק". בנוסף, הופיע פיין בסרט העצמאי "Small Town Saturday Night" ולדבב את דמותו של דייב בסרט האנימציה "Quantum Quest: A Cassini Space Odyssey". בשנת 2012 גילם את דמותו של סם בסרט ״אנשים כמונו״ ("People Like Us"), בו שיחק יחד עם מישל פייפר ואוליביה בנקס. ב-2013 שב לגלם את ג'יימס קירק בסרט "האויב בתוכנו - סטארטרק".
בשנת 2014 גילם את דמותו של ג'ק ראיין בסרט "ג'ק ראיין: גיוס הצללים". באותה שנה שיחק גם בסרט הקומדיה "איך להיפטר מהבוס 2" בתור רקס הנסון.
בשנת 2016 שיחק בסרט המד"ב "סטארטרק: אל האינסוף" לצד זאכרי קווינטו, זואי סלדנה ואידריס אלבה. הסרט הוא הסרט ה-13 במספר בסדרת סרטי "מסע בין כוכבים" ומשמש כהמשכו הישיר של הסרט "האויב בתוכנו - סטארטרק" משנת 2013.
בשנת 2017 כיכב בסרט גיבורי-העל "וונדר וומן" בתור קפטן סטיב טרבור, והוא חלק מהיקום הקולנועי של DC.
ב-2018 עתיד לשחק בסרט "קמט בזמן" לצד ריס ווית'רספון. הופיע גם בסרט ההיסטורי בהפקת נטפליקס "מלחמתו של רוברט דה ברוס" אודות רוברט דה ברוס.
פארוק א-שרע

ביוגרפיה

א-שרע נולד דמשק. לאחר שהשלים תואר ראשון באנגלית, עבד כעשר שנים באירופה, כנציג של חברת התעופה הסורית. בשנות השבעים הפך לחבר פעיל במפלגת הבעת' הסורית, והתקבל לעבודה במשרד החוץ הסורי. בשנים 1976–1980 שירת כשגריר באיטליה, בשנים 1984-1980 היה סגן שר החוץ, ובמרץ 1984 מונה לתפקיד שר החוץ, על ידי הנשיא חאפז אל-אסד. במקביל התחזק מעמדו במרכז מפלגת הבעת', והוא מונה לסגן ראש הממשלה.
א-שרע נטל חלק בוועידות השלום עם ישראל, בוועידת מדריד בשנת 1991, בקמפ דייוויד ובוועידת שפרדסטאון בשנת 2000. במהלכן הצהיר כי החזרת השטח שנכבש במלחמת ששת הימים בשנת 1967 (רמת הגולן) היא תנאי הכרחי לחתימה על הסכם שלום.
לאחר מותו של חאפז אל-אסד בשנת 2000, החליף בנו בשאר רבים מבכירי הממשל, אך השאיר את א-שרע. בכך היה לאחד משרי החוץ הוותיקים בעולם.
באוקטובר 2005, בעקבות האשמות כי הטעה את החוקרים הבינלאומיים בנוגע לחקירה על מעורבות סורית אפשרית ברצח ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אל-חרירי, הייתה ציפייה כי יתפטר מתפקידו. עם זאת, מאז 2009, נראה כי טענת א-שרע התקבלה, במיוחד לאחר שחרורם של ארבעה לבנונים בכירים שהואשמו בעבר במעורבות ברצח.
ב-11 בפברואר 2006 עזב את תפקידו כשר החוץ והתמנה לסגן נשיא סוריה. תפקיד שלא היה מאויש במשך מספר חודשים, מאז עזיבתו של עבד אל-חלים ח'דאם, אשר שימש גם שר החוץ במשך זמן רב לפני שהפך סגן נשיא. היו שראו במינויו של א-שרע לסגן נשיא הורדה בדרגה, שכן יש בתפקיד זה פחות קשר עם דיפלומטים רבים ומנהיגים בעולם. סגן נשיא סוריה הוא בדרך כלל תפקיד טקסי. עם זאת, אחרים מאמינים כי מאז מינויו לסגן הנשיא, יש לא-שרע תפקיד גדול יותר בקבלת ההחלטות, שכן הוא נמצא בסוריה לעיתים קרובות יותר. כסגן הנשיא, ימלא א-שרע את תפקיד הנשיא במקרה שאסד יפסיק לשמש בתפקידו.
בנובמבר 2018, לאחר שנים שלא נראה בציבור ונפוצו שמועות לגביו, נראה א-שרע לצד הנשיא הסורי אסד.
Don't Forget

הפקה

דמי החלה לעבוד על האלבום בספטמבר 2007, במקביל לצילומי סרט הטלוויזיה "קאמפ רוק" של ערוץ דיסני. זאת לאחר שהוחתמה בחברת התקליטים הידועה הוליווד רקורדס עוד בהיותה בשלבי האודישנים לסרט. לובאטו השתתפה בכתיבת רוב שירי האלבום שנעשתה בשיתוף פעולה עם מספר כותבים ויוצרים, ביניהם האחים ג'ונאס, שגם הפיקו את האלבום יחד עם המפיק ג'ון פילדס. האלבום מאופיין בסגנון הפופ רוק, והוא מדבר בין היתר על בעיות ונושאים המעסיקים בני נוער.
האלבום זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה, שרובן היו חיוביות בהקשר לשירי האלבום עצמם, אולם הביקורות הנוקשות יותר שמו דגש על נקודות דמיון ייחודיות בין הזמרת לאחים ג'ונאס בהקשר הווקאלי, וייחסו אותן לעובדה שהאחים לקחו חלק בהפקת האלבום. למרות הביקורות, האלבום כבש את המקום ה-2 במצעד הבילבורד 200 ועד מהרה הוכתר כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי כאשר נמכר בלמעלה מכ-530,000 עותקים ברחבי ארצות הברית. האלבום נחל הצלחה נאה גם מחוץ לארצות הברית; האלבום הגיע לאחד מארבעים האלבומים הטובים ביותר בספרד וניו זילנד, לאחד מעשרת האלבומים הטובים ביותר במצעד הבילבורד של קנדה, ובברזיל אף זכה האלבום בתואר אלבום זהב.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, שנקרא "Get Back", יצא כחודש לפני יציאת האלבום במלואו ותפס את המקום ה-43 במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל השני מתוך האלבום, "La La Land" נחל הצלחה מועטה כאשר קיבל דירוג נמוך אף יותר מהסינגל הראשון כשהגיע למקום ה-53 באותו המצעד. האלבום עצמו מכר למעלה מכ-534,000 עותקים.
GoldSrc

פרטים טכניים

התכנון המקורי היה לבנות את המנוע על בסיס מנוע Quake 2 - id Tech 2. בסופו של דבר, המנוע פותח כשיפור משמעותי של מנוע Quake Engine של המשחק קווייק הראשון, הכולל תיקוני באגים שלא תוקנו עדיין במנוע המקורי, קוד עצמאי רב (על פי מתכנן המנוע מדובר בסביבות 75% קוד עצמאי) וכן בסביבות 50 שורות קוד מid Tech 2. המנוע כלל שיפורים משמעותיים בהצגת פלטת הצבעים, שיפור בהאצת התוכנה, שיפורים באינטליגנציה המלאכותית, שדרוגים למערכת האנימציות והמידול התלת ממדי וכן במערכת האודיו ומערכת הרשת שנכתבה כמעט מאפס. ההבדל המשמעותי ביותר בין המנוע לבין id Tech המקורי היה בשפת התכנות - GoldSrc נכתב כמעט כולו בשפת C++, כאשר id Tech נכתב בשפת C מותאמת אישית לצורכי id.
כמו כן שוחררה ערכת הפיתוח Hammer, ששימשה גם לבניית מפות במנוע ה GoldSrc אך גם במנועי id Tech ו id Tech 2, מה שאיפשר לשחקני קווייק וקווייק 2 גם לבנות מפות.
ברגן

גאוגרפיה

ברגן שוכנת על שפת האוקיינוס האטלנטי הצפוני ומוקפת שבעה הרים, כשהגבוה ביניהם הוא הר אולריקן (Ulriken) המתנשא לגובה 642 מ' מעל פני הים. והיא ידועה גם כעיר הגשומה ביותר בעולם עם כ-235 ימי גשם בשנה.

היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 1070 על ידי המלך אולף קיר, ובמהלך המאה ה-13 הייתה לבירתה של נורווגיה.
מאוחר יותר הפכה להיות אחד מנמלי הסחר המרכזיים של ברית ערי הנזה אשר שלטה בנתיבי הסחר של צפון אירופה בתקופת ימי הביניים המאוחרים.
עם בניה המפורסמים של העיר נמנה המלחין אדוורד גריג, מלחין היצירה "פר גינט". פסלו ניצב במרכז העיר, סמוך לבניין התיאטרון העירוני.
מכפיל PEG

הגורמים המשפיעים על מכפיל ה-PEG

פיתוח המשוואה המגדירה את מכפיל ה-PEG יביא אותנו לפירוק שלו לפי המשוואה הבאה:
בגלל המבנה המיוחד של מכפיל ה-PEG, הוא נחשב למכפיל הרגיש ביותר לרמת ההשקעות הצפויה. חברה שצריכה להשקיע בחזרה חלק גדול מרווחיה כדי לשמר את הצמיחה שלה (צמיחה "יקרה") תהיה בהתאמה בעלת PEG נמוך יותר. אפשר לראות זאת בגרף הבא, אשר מציג את ההשפעה של עלייה בשיעור ההשקעות הנדרש (1 פחות יחס החלוקה), על שלושת המכפילים המוכרים: מכפיל הרווח, מכפיל ההון ומכפיל ה-PEG. כפי שניתן לראות, עלייה בשיעור ההשקעה משפיעה לרעה כל המכפילים, אך על מכפיל ה-PEG יותר מכולם.
טקאו מיקי

ביוגרפיה

מיקי נולד במחוז טוקושימה, ולמד משפטים באוניברסיטת מייג'י. לאחר מכן למד באוניברסיטת דרום קליפורניה, משם קיבל תואר דוקטור לשם כבוד בשנת 1966.
מיקי נבחר לבית הנבחרים של יפן ב-1937, והחזיק במושבו עד מותו ב-1988. הוא החליף את קקואיי טנאקה בראשות הממשלה ב-9 בדצמבר 1974, לאחר שהאחרון נאלץ להתפטר בעקבות פרשיית שחיתות בה היה מעורב. מיקי נבחר להחליף את טנאקה בגלל תדמיתו ה"נקייה" משחיתות, ומכיוון שלא הנהיג סיעה חזק, כמו קודמו בתפקיד.
לאחר היבחרו, ניסה מיקי לערוך רפורמה במפלגה הליברלית-דמוקרטית, וקידם את חקירת המעורבים בפרשיות שחיתות נוספות, ובכך קנה לעצמו אויבים בתוך מפלגתו שלו. אף על פי שתדמיתו הציבורית הייתה חיובית, המפלגה סבלה נזק תדמיתי בעקבות פרשיות השחיתות, ובבחירות של שנת 1976 היא איבדה את הרוב בדיאט של יפן, ונאלצה לצרף אליה מפלגות קטנות על מנת להשאר בשלטון. בשל אובדן הרוב בבית התפטר מיקי מתפקידו ב-24 בדצמבר 1976, וטקאו פוקודה החליפו.
דוב נמלים ענק

טקסונומיה

שם הסוג המדעי (Myrmecophaga) מורכב מהמילים היווניות murmekos (נמלים) ו-phagein (לאכול). 
משמעות שמו הלטיני של דוב הנמלים, Myrmecophaga tridactyla, היא "אוכל נמלים תלת-אצבעי". למרות זאת, לדוב הנמלים יש חמש אצבעות בכל רגל אך בשלוש אצבעות הרגל האמצעיות יש טפרים. אלה שימושיים מאוד לתפיסה יעילה של נמלים או להגנה מטורפים.

התנהגות

דוב הנמלים הענק חי בדרך כלל בגפו מלבד בעונת החיזור. בתי הגידול המועדפים הם מרעים, יערות נשירים ויערות גשם. 
דוב הנמלים הענק מבלה את רוב זמנו בחיפוש אחר מזון. מזונו המועדף הוא נמלים וטרמיטים, והוא עשוי לאכול עד שלושים אלף מהם ביום אחד אך לעיתים הוא אוכל חרקים אחרים, כדוגמת זחלים. החרקים שהוא אוכל נמחצים בעזרת גידולים מיוחדים הנמצאים בחלקו הפנימי של פיו. בשבי תזונתו של דוב הנמלים שונה בהרבה-ומורכבת בעיקר ממזון כלבים, פירות מעוכים, ביצים קשות ובשר טחון. דוב הנמלים בדרך כלל משיג את הטרמיטים והנמלים מקינים, ולפעמים לשם השגת מזונו הוא מתרומם על שתי רגליו האחוריות בזמן שברגליים הקדמיות הוא חופר בקן הנמלים, ובעזרת לשונו הוא מוציא משם את מזונו. 
דוב הנמלים גם יכול לאכול כמה אלפי נמלים בדקה, ולשונו יכולה לצאת ולהיכנס מפיו ואליו כ-160 פעמים בדקה ואף יותר.
טמפרטורת גופו הממוצעת היא כ-32.7 מעלות צלזיוס - טמפרטורה נמוכה ביותר יחסית ליונק.
כשדוב הנמלים נמצא תחת איום, הוא לא בורח אלא עומד על רגליו האחוריות, בתמיכת הזנב, ו"מחבק" את התוקף בעזרת ציפורניו. דוב נמלים בוגר יכול אף להרוג פומה ואף יגוארים. תועדו אף 2 תקריות בהם נהרגו אנשים שהפתיעו את דוב הנמלים, אך מדובר בתקריות נדירות. בשבי הייתה תקרית בה דוב נמלים אגרסיבי הרג עובד בגן.
חוש הריח של דוב הנמלים הענק מפותח מאוד, ומשמש בדרך כלל למציאת נמלים או טרמיטים, אך חוש הראיה וחוש השמיעה שלו לקויים מאוד. 
גור דוב הנמלים היחיד יוצא לעולם אחרי תקופה של 190 ימי הריון. משקלו כ-2.8 קילוגרם. הגור מבלה את רוב זמנו על גב אמו, עד שהוא מגיע לחצי מגודלה. המרווח בין תקופת היריון אחת לשנייה הוא בממוצע כ-9 חודשים.
בטבע, דוב הנמלים הענק הוא פעיל לילה בעוד שליד מגורי אדם הוא פעיל בדרך כלל ביום. הוא אינו ישן במקומות קבועים. בדרך כלל הוא ישן בבורות ובמחילות נטושים. בזמן השינה הוא מכסה את גופו בזנבו.
תמרה ריקמן

ביוגרפיה

ריקמן נולדה וגדלה בתל אביב. אביה, ממנו התיתמה בהיותה בת עשר, היה חלוץ, חבר בגורדוניה, בקיבוץ עין חרוד, ובגדוד העבודה. אימה הייתה מורה. בעת שירותה הצבאי למדה במשך שנה שיעורי ערב אדריכלות בטכניון, ולאחר מכן למדה שנה בסמינר אורנים - המכללה האקדמית לחינוך, אצל דב פייגין ופרלי פלציג. ב-1954 נסעה לניו יורק ולמדה בבית הספר החדש למחקר חברתי, וב-1958–1962 המשיכה בלימודיה בבית הספר של המוזאון לאומנויות יפות בבוסטון , שם הושפעה בעיקר מהרולד טוביש.
היא נישאה ללו כהן, פסל אמריקאי, עמו נסעה לרומא והשתלמה ביציקות ברונזה. ב-1963 המשיכה את לימודיה בפריז, באקדמיה לאמנויות דקורטיביות (École des Arts Décoratifs), בפיסול ובהדפס. ב-1964 שבה לישראל עם כהן שלא מצא בה את מקומו, חזר לארצות הברית, ונישואיהם הסתימו. לאחר מכן נישאה לט. כרמי ונולד להם בן. בשנים 1974–1976 עבדה בבית הספר לאמנות, אוקספורד, וב-1979–1980 הייתה אמנית אורחת באוניברסיטת סטנפורד, קליפורניה. בין השנים 1966–1989 התגוררה בשכונת אבו תור בירושלים. מאז מתגוררת ופועלת בתל אביב-יפו.

אמנות

בראשית עבודתה יצרה ריקמן תחריטים, במכבש שקיבלה מנחום גוטמן, ופיסלה. ב-1965 הציגה תערוכת פיסול ראשונה בגלריה דוגית בתל אביב, ובהמשך הציגה תחריטים בבית האמנים בירושלים. ב-1967 הציגה בגלריה רינה של ברטה אורדנג, באצירת יונה פישר. לאורך השנים יצרה במדיומים שונים, ובטכניקות שונות, מעבודות על נייר ועד וידאו, והיא מציגה תערוכות ברציפות עד לימים אלה. ריקמן מציירת בספרי שירה וגם ספרי ילדים, המפורסם שבהם מיץ פטל, והיא רואה בעבודתה זו ציור ולא איור. 
עבודותיה המוקדמות נשאו אופי פיגורטיבי, והתחריטים היו נרטיביים, אך משנות השבעים עברה עבודתה צמצום מבחינה גרפית. פסליה ביטאו אסתטיקה מינימליסטית, צורות מוגדרות ובחומרים תעשייתיים. בשנות השמונים החלה ליצור גם במדיום הציור. רבות מעבודותיה מתייחסות לנוף או מרחבים אנושיים שצומצמו למערכת צורנית-קווית. אמנותה של ריקמן מתייחסת לתולדות האמנות ולא להיסטוריה או מסורת יהודית וישראלית. לדברי טלי תמיר הציור של ריקמן הוא "מודרניסטי מובהק, ציור המודע לערכיו המופשטים, דוחה עקרונית כל תוכן מילולי או ספרותי, נשמר מכל גאות רגשית, או פאתוס". לאורך עשרות שנים מתקיים שיח על עבודתה עם ליליאן קלאפיש איתה היא חולקת מילון מקצועי דומה.

הוראה

ריקמן לימדה פיסול ותחריט במוזיאון ישראל ובבצלאל ירושלים; לימדה תולדות האומנות ואומנות מעשית בבית הספר הניסויי הראשון בירושלים במשך 23 שנים, וכן במכללת דוד ילין, ירושלים; לימדה ציור בבית הספר לאמנות קלישר, תל אביב; לימדה תולדות האמנות בקמרה אובסקורה, ירושלים, ובסמינר הקיבוצים, תל אביב.
שחקן החודש בפרמייר ליג

שחקן החודש בפרמייר ליג (באנגלית: Premier League Player of the Month) הוא תואר המוענק מדי חודש (מאז 1994) לכדורגלן אשר נבחר לשחקן הטוב ביותר באותו חודש בפרמייר ליג.
הזוכה נבחר על ידי שקלול של הצבעה פומבית ברשת, אשר מהווה משקל של 10% מההחלטה הסופית, פאנל מומחים ובחירת קפטן של כל מועדון כדורגל מהפרמייר ליג.
לאחר הקמת ליגת הפרמייר ליג ב-1992, נכנסו פרסי מאמן החודש ומאמן העונה בראשית 1993/1994. תארים אלו נוספו על פרסי כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית, המוענק משנת 1947, וכדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות שחקני הכדורגל באנגליה ובוויילס, המוענק משנת 1973. לקראת עונת 1994/1995 הכניסה הנהלת הפרמייר ליג את פרס שחקן החודש בפרמייר ליג.
הכדורגלנים בעלי מספר הזכיות הרב ביותר הם סטיבן ג'רארד, הארי קיין וסרחיו אגוארו, אשר קיבלו את התואר 6 פעמים. שישה שחקנים זכו בתואר חודשיים רצופים: רובי פאולר, דניס ברגקאמפ, כריסטיאנו רונאלדו, הארי קיין, ג'יימי ורדי ומוחמד סלאח. סלאח הוא היחיד שזכה בתואר שלוש פעמים בעונה אחת, בעוד 16 שחקנים זכו בתואר פעמיים באותה עונה. רובי קין הוא השחקן היחיד שזכה בתואר בשלוש קבוצות שונות, ו-12 שחקנים זכו בתואר בזמן ששיחקו ב-2 קבוצות שונות.
ב-6 מקרים זכה באותו החודש יותר משחקן אחד: בנובמבר 1994 זכו בתואר שחקני בלקברן רוברס, אלן שירר וכריס סאטון; בינואר 1996 שחקני ליברפול, רובי פאולר וסטן קולימור; בנובמבר 1997 שחקן סאות'המפטון, קווין דייוויס ושחקן מנצ'סטר יונייטד, אנדי קול; בפברואר 2004 שחקני ארסנל, דניס ברגקאמפ ואדו; באפריל 2007 שחקני טוטנהאם הוטספר, רובי קין ודימיטאר ברבאטוב; באפריל 2014 שחקני ליברפול, סטיבן ג'רארד ולואיס סוארס. כמחצית מתארי שחקן החודש בפרמייר ליג ניתנו לכדורגלנים אנגליים, ומירב הזוכים הזרים הם צרפתים והולנדים. שחקני מנצ'סטר יונייטד זכו בתואר פעמים רבות יותר מאשר שחקני כל קבוצה אחרת.
פרנצישק רשיה

פרנצישק רשיה (בפולנית: Franciszek Raszeja;‏ 2 באפריל 1896 – 21 ביולי 1942) היה מנתח פולני וחסיד אומות העולם.

קורות חייו

פרנצישק רשיה נולד וגדל בחלמנו ‏ והיה ידידו של קורט שומכר , לימים יושב ראש מפלגת ה-SPD.
רשיה למד רפואה במינסטר, קרקוב ופוזן ולאחר מכן ניהל מרפאה אורתופדית בשפארזנץ (Swarzędz) שליד פוזן. ב-1935 פתח מרפאה אורתופדית בבית החולים בפוזן. בשנות השלושים היה רשיה תומך בזכויות האדם והתנגד לנטיות האנטישמיות שרווחו בפולין באותה העת.
שני אחיו של רשיה, מקסימיליאן ולאון, נהרגו בסוף 1939, עם תחילת הכיבוש הגרמני בפולין. בדצמבר 1939 הגיע רשיה לוורשה, שם היה פרופסור ומנתח נודע. הוא היה פעיל במחתרת הפולנית, לימד בבית החולים האוניברסיטאי בוורשה והיה במגע תכוף עם לודוויג הירשפלד, ממגלי סוגי הדם, וכן עם עוזרו, הרופא קזימיש פולק, שהצטרף לאשתו היהודיה שנכלאה בגטו ורשה. רשיה נהג לטפל ביהודים בגטו ורשה ככל יכולתו, במסגרת אישורים שהשיג על ידי בעלי קשרים עם הרשויות הגרמניות.

פעולותיו להצלת יהודים בפולין הכבושה

ב-21 ביולי 1942, ערב תחילת גירוש יהודי גטו ורשה למחנה ההשמדה טרבלינקה, ביקר רשיה בגטו ורשה כדי לטפל בחולה יהודיה. את האישור להיכנס לגטו השיג דרך קשרים עם השלטונות הגרמניים. כאשר ישב רשיה ליד מיטתה של החולה, פרצו אל הבניין אנשי גסטפו ורצחו ביריות את כל הגברים בבניין, בהם רשיה.

הנצחה

בשנת 2000 הכיר יד ושם ברשיה בתור חסיד אומות העולם.
מסה קריטית (אופניים)

"מסה קריטית" הוא כינוי לרכיבה קבוצתית על אופניים שמטרתה להביא כמות מספקת של רוכבי אופניים (מסה קריטית), אשר ממנה מאילך יחול שינוי שיביא לשיפור ביחס הנהגים והמדינה (תשתיות) כלפי רוכבי האופניים. רכיבות מאורגנות נערכות בערים מרכזיות ברחבי העולם, בדרך-כלל ביום שישי האחרון בכל חודש.
הרכיבה מתארגנת באופן אנרכי, ללא ניהול מרכזי. מקום המפגש והשעה ידועים מראש לכל המשתתפים. לעיתים קרובות כחלק מן האירוע המשתתפים משתמשים בגימיקים שונים על מנת למשוך את תשומת הלב של העוברים והשבים, כגון מוזיקה, שימוש במשרוקיות, נסיעה בנתיב המכוניות, שימוש בתחפושות, שימוש בדגלים, עלונים, שלטים, שימוש באופניים מיוחדים וכדומה. לעיתים קרובות משתתפים כלים לא ממונעים נוספים, כמו רולרבליידס. בחלק מהאירועים נקבעים מראש רק מקום המפגש והשעה, ואילו המסלול ונקודת הסיום נקבעים באופן ספונטני על ידי המשתתפים. סיסמת האירוע היא "אנו לא מעכבים את התנועה, אנחנו התנועה".

היסטוריה

אירוע "מסה קריטית" הראשון החל ב-25 בספטמבר 1992 בסן פרנסיסקו, בהשתתפות 48 רוכבי אופניים. השם "מסה קריטית" ניתן רק לאירוע השני, שהתקיים ב-30 באוקטובר 1992, ובו השתתפו 85 רוכבים. השם אומץ על ידי משתתפים באירועים דומים שחלקם נערכו עוד לפני 1992 אך בשמות אחרים. על פי ההערכה, עד היום התקיימו אירועים בלמעלה מ-325 ערים ברחבי העולם.
המונח "מסה קריטית" אומץ מהבחנה שביצע ג'ורג' בליס בעת ביקורו בסין. בליס, מעצב אמריקאי של כלי רכב המונעים בידי אדם, הבחין כי לרוכבים באופניים ולנוהגים בכלי רכב ממונעים בסין הייתה שיטה מובנת של שימוש בצמתים שלא היו בהם רמזורים או שלטי דרך. התנועה הייתה מצטברת לפני הצומת עד הצטברות של "מסה קריטית", ובנקודה זו הייתה התנועה נכנסת לצומת. תיאור זה נכלל בסרטו התיעודי של טד וייט "Return of the Scorcher" משנת 1992 ואומץ על ידי התנועה.
רכיבות "מסה קריטית" שונות זו מזו במובנים רבים, כולל תדירות ומספר המשתתפים. לדוגמה, בערים קטנות רבות יש רכיבות בהשתתפות פחות מ-20 רוכבים. בקיצוניות השנייה, האירוע הגדול ביותר המכונה "מסה קריטית", מתקיים בבודפשט, הונגריה, רק פעמיים בשנה, ב-22 בספטמבר (התאריך הבינלאומי של יום חופשי ממכוניות), וב-22 באפריל (יום כדור הארץ). ברכיבות אלה משתתפים רבבות אנשים. ב-22 באפריל 2007 רכבו ב"מסה הקריטית" בבודפשט כ-50,000 רוכבים.

חוקיות האירוע

באופן תאורטי, במדינה דמוקרטית בה יש זכות חוקית להתארגנות פוליטית והבעת מחאה - אין ברכיבת אופניים המונית דבר הנוגד את החוק גם אם זה בא על מנת להעביר מסר כלשהו.
המפגינים למעשה משתמשים בחוק לטובתם - רוכבי אופניים צריכים לרכב על הכביש, משום שאופניים זהו כלי רכב לכל דבר ועניין (אם אין ברחוב שביל אופניים) ולכן אם הם ממשיכים לרכב לאורך כל הדרך הם מאטים במידה מסוימת את תנועת שאר הרכבים אך אינם חוסמים את התנועה וזה נחשב סביר. ואכן במסה קריטית המתקיימת בסוף כל חודש במספר ערים בישראל, אין כל נוכחות משטרתית והמחאה עוברת ללא עיכובים או מעצרים.
אך היו מספר מקרים בהם המשטרה לא רצתה לאפשר את המחאה, ובמקרים אלו השוטרים עצרו לעיתים מפגינים ואף קרעו את צמיגי הגלגלים של חלקם. כל הפעמים בהם המשטרה החליטה לא לאפשר את הרכיבה, היו במקרים בהם המסה נשאה עימה אופי פוליטי או חברתי ולא רק דרישה לעיר ידידותית לאופניים.
אין יותר מועדונים

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי עדן חסון, הולחן על ידי חסון וסתיו בגר והופק על ידי בגר. השיר הוא בסגנון פופ ים-תיכוני אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום. בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
האודיו של השיר אשר עלה לערוץ היוטיוב של עדן חסון זכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-12 מיליון צפיות.
פרשת מקץ

האחים יורדים למצרים

האירועים מתרחשים כפי שחזה יוסף: באות שבע שנות שובע שבהן אוסף יוסף את התבואה למחסנים, ולאחריהן מתחיל רעב כבד בכל האזור. יוסף הופך לאחד האישים החשובים והמכובדים במצרים. בינתיים נישא יוסף ומוליד שני ילדים, מנשה ואפרים.
הרעב פוגע גם בארץ כנען, ויעקב מבקש מבניו שיסעו למצרים כדי להביא משם אוכל. האחים נוסעים ונתקלים ביוסף, אך הם אינם מזהים אותו, בעוד הוא מזהה אותם. הם משתחווים בפניו, כפי שחזה בחלומותיו בנערותו. יוסף מאשים את אחיו שהם מרגלים וטוען שכדי להוכיח את חפותם, עליהם להשאיר את אחד האחים איתו ובינתיים לחזור לכנען ולהביא משם את בנימין, האח החסר שסיפרו לו עליו. הוא אוסר את שמעון, מצייד אותם בתבואה ושולח אותם חזרה לארץ כנען באזהרה שלא יסכים לראות אותם שוב אם לא יביאו את בנימין.
יעקב שומע את הבשורות הקשות ומסרב לשלוח את בנימין: "אותי שיכלתם: יוסף איננו, ושמעון איננו, ואת בנימין תיקחו?!". כשתם האוכל בבית יעקב והחזרה למצרים היא הסיכוי היחיד להינצל מרעב, יעקב מסכים לשלוח את בנימין אחרי שיהודה מקבל אחריות עליו.

האחים חוזרים עם בנימין

האחים באים למצרים עם בנימין ומובאים שוב בפני יוסף. יוסף מתקשה להסתיר את סערת רגשותיו למראה בנימין ובוכה בחדר צדדי. הוא משחרר את שמעון, יושב עם האחים לסעודה ומצייד אותם בתבואה רבה. אולם לצד זאת הוא מורה למשרתו להחביא גביע כסף באמתחתו של בנימין.
כשיוצאים האחים לדרכם חזרה לארץ כנען, רודף אותם משרתו של יוסף ומאשים אותם בגניבת הגביע. האחים המופתעים מכחישים בתוקף וקובעים: "אשר יימצא איתו מעבדיך ומת, וגם אנחנו נהיה לאדוני לעבדים". בחיפוש שנערך מתגלה הגביע אצל בנימין והאחים מובאים חזרה לבית יוסף. הם מציעים את עצמם כעבדים כדי שיניח לבנימין, אך יוסף מתעקש שרק בנימין יישאר אצלו כעבד והשאר ישוחררו לעלות לשלום אל אביהם. בנקודת מבחן זו, שבה יתגלה אם יחסו של יהודה לבנימין שונה מהיחס שהפגין כלפי יוסף בעת מכירתו, מסתיימת הפרשה.

הפטרה

מכיוון שבדרך כלל קוראים את פרשת מקץ בחנוכה, מפטירים בהפטרה המיוחדת לחנוכה. בשנים הנדירות יחסית (כ-10.1% מהשנים) שבהן קוראים את פרשת מקץ שלא בחנוכה, שנים מסוג זחא וזחג, מפטירים בספר מלכים א, מפרק ג', פסוק ט"ו עד פרק ד', פסוק א'. הפסוק הפותח את ההפטרה מתחיל במילה "ויקץ" ומתאר את סוף חלומו של שלמה, שבו מציע לו ה' כל מתנה שיבחר. בתשובה מבקש שלמה: "וְנָתַתָּ לְעַבְדְּךָ לֵב שֹׁמֵעַ לִשְׁפֹּט אֶת עַמְּךָ". ההפטרה עצמה עוסקת במשפט שלמה, המופיע מיד לאחר החלום.
גרשון חנוך הניך ליינר

ביוגרפיה

הוכתר לאדמו"ר השלישי של חסידות איזביצה ראדזין עם פטירת אביו, רבי יעקב ליינר, בט"ו באב תרל"ח. ידוע גם בשם "אורחות חיים", על שם ספרו.
נחשב להוגה דעות מקורי ועצמאי. הוציא את הספר מי השילוח, ספר היסוד של החסידות, שכתב מדברי סבו, וכתב את ה'הקדמה ופתיחה' לספרו של אביו 'בית יעקב', שבו הוא מציג את תורת איזביצא כהמשכה של תורת הבעל שם טוב. בספרו סדרי טהרות תקף את הגר"א על הגהותיו, שלפי דעתו אינן מוכרחות. ספרו זה עורר פולמוס עקב היותו מסודר בצורת דף התלמוד, מה שעלול ליצור רושם של תלמוד חדש. בעקבות הביקורת הוסיף המחבר בכותרת בכל עמוד כי אין מדובר בתלמוד חדש אלא בליקוט בלבד.
מסופר כי נהג לשאת אקדח במסעותיו.
נפטר בגיל חמישים ואחת. את מקומו מילא בנו יחידו, רבי מרדכי יוסף אלעזר ליינר.