google/wiki40b huggingface dataset:
אילנה גור

ביוגרפיה

גור נולדה בטבריה לד"ר רחל יהודית ספיר-וילצ'יק ואנדרה וילצ'יק, כדור רביעי למשפחת רופאים ואמנים. אמה ניהלה את מחלקת הנשים בית החולים על שם שוויצר. סבה הד"ר יוסף ספיר ניהל את מחלקת היולדות בבית החולים ביקור חולים בירושלים. אחיה הוא פרופסור דני גור שהיה מנתח לב, מחלוצי מנתחי המעקפים בארץ. היא מעולם לא למדה אמנות ועיצוב במסגרת פורמלית. 
בשנות ה-20 לחייה הגיעה לראשונה לארצות הברית ובאמצעות סדרת חגורות בעלות אבזמים גדולים שעיצבה לגברים, פילסה את דרכה האמנותית באמריקה. היא נישאה וילדה שני בנים, ובד בבד לא זנחה את עבודתה. תערוכת היחיד הראשונה של גור הוצגה בשנת 1972 במוזיאון קליפורניה למדע ותעשייה בלוס אנג'לס. מאז הוצגו יצירותיה במוזיאונים רבים ברחבי העולם ובישראל, כמו למשל במוזיאון תל אביב לאמנות, במוזיאון לאמנות מודרנית בהלסינקי, במוזיאון לאמנות בווארית במינכן, במוזיאון לאמנות המאה העשרים בווינה, במוזיאון הלאומי להיסטוריה יהודית בפילדלפיה ועוד.
אחת מנקודות השיא בעבודתה של גור בתחום העיצוב הייתה בשנת 1986 כשזכתה בפרס היוקרתי "פרס רוסקו לעיצוב". את חותם ידה המזוהה עם כלל עבודותיה ניתן לראות גם במספר אתרים בישראל, כמו הפסל "לעולם לא עוד" הניצב במוזיאון יד ושם בירושלים, הפסל "עיט" הצופה למרינה שבהרצליה פיתוח, והפסל "אישה ברוח" השוכן בפארק צ'ארלס קלור בתל אביב.

לימודים

1955-1956: "בצלאל", בית ספר לאמנות, ירושלים.

מבחר תערוכות קבוצתיות

1972 יריד ירושלים, לציון "25 שנה למדינת ישראל", מרכז הקונגרסים, לוס-אנג'לס.

1977 "רב-פיסול", Venturi Arte, בולוניה, איטליה.

1982 "הומו ספיינס: דימוייו הרבים", מוזיאון אלדיץ' לאמנות עכשווית, קונטיקט.

1983 מנורות חנוכה, המוזיאון הלאומי להיסטוריה יהודית, פילדלפיה, פנסילבניה.

1992 "The Rocker", גלריה ברניס שטיינבאום, ניו-יורק.

פרסים

1986 פרס רוסקו לעיצוב (Roscoe Award for the best design in residential seating).

2011 פרס מפעל חיים, מרכז הבנייה הישראלי

פסלי חוצות

1972 לעולם לא עוד, פסל, יד-ושם, ירושלים.

1973 אם וילד, פסל, קמפוס אוניברסיטת חיפה

1977 בוקר, פסל, פרק הזיכרון, נהריה.

1977 אישה ברוח, פסל, פארק צ'ארלס קלור (לשעבר בגן לונדון), תל אביב.

1979 אמהות, פסל, בית עיריית תל אביב-יפו.

1985 הלוויתן המחייך, פסל, יפו העתיקה.

1986 משפחה, פסל, בית מועצת פועלי רמת-גן.

1988 עמוד הנצחה, בית יד לבנים, רעננה.

1991 מעלה, פסל, בית תלפיות, המכללה האקדמית לחינוך, תל אביב.

2001 פלמינגו, קבוצת פסלים, צי אוניות "קרנבל".

2002 עיט, פסל, מרינה הרצליה.

2007 שני חתולים על ספסל אחד, פסל, גן סיפור, חולון.

2009 ספינת האם, פסל, טיילת טבריה, טבריה.
נעמה הילמן

חייה

הילמן נולדה בבאר שבע. בגיל 5 עברה עם הוריה לשליחות בארצות הברית וכעבור 5 שנים חזרה המשפחה לארץ. היא למדה פסנתר וגיטרה בילדותה ובנעוריה, אולם לא עסקה במוזיקה באופן מקצועי. לאחר הצבא, בגיל 20, הגיעה ללונדון בעקבות החבר שלה באותה תקופה, אוהד עזר. לאחר מספר שנים התחתנו. בלונדון החלה לימודים בבית ספר למוזיקה פופולרית, שם למדה כתיבה ופיתוח קול.
בשנת 2004 יצא אלבום הבכורה שלה, "Living room". לאחר מכן הוציאה אי. פי אקוסטי המתקרא In Between The Lights, שנכללה בו גירסת כיסוי לשירו של ג'וני קאש, Ring of Fire. בשנת 2009 יצא אלבומה השני, "Mid Air".
ריינלנד-פפאלץ

גאוגרפיה

בריינלנד-פפאלץ אין ערים גדולות ביחס לגרמניה, אך לערים רבות בה חשיבות היסטורית ותיירותית גדולה: טריר - העיר העתיקה ביותר בגרמניה, וכן מספר ערים בעלות היסטוריה יהודית עשירה, בהן קובלנץ, לנדאו (מונצחות בשמות המשפחה של יהודים רבים, עדות להיסטוריה היהודית שלהן), מיינץ, המשמשת כבירת המדינה, (ידועה כמגנצא בהיסטוריה היהודית), וורמס (ורמיזא) ושפייר (שפיירא). בשלוש האחרונות היו בעבר קהילות יהודיות חשובות וגדולות. שפייר אף העניקה את שם המשפחה "שפירא" ליהודים רבים. שפייר, וורמס ומיינץ הן שהרכיבו את "קהילות שו"ם", המרכז היהודי החשוב ביותר באירופה בימי הביניים, וערש יהדות אשכנז. ערים חשובות נוספות הן לודוויגסהאפן וקייזרסלאוטרן.
המדינה, השוכנת בקצה המערבי של גרמניה, נוסדה לאחר מלחמת העולם השנייה מצירוף של כמה מחוזות היסטוריים, שרובם היו שייכים בעבר למדינות הסה ובוואריה.
ראש ממשלת ריינלנד-פפאלץ נכון ל-2011 הוא קורט בק (Kurt Beck), המכהן בתפקיד מאז 1994. בק משמש גם כראש ה-SPD - המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית. ראש ממשלת המדינה בשנים 1969–1976 היה הלמוט קוהל, אשר נולד בלודוויגסהאפן ולימים נבחר לתפקיד קאנצלר גרמניה. ראש הממשלה הבא של ריינלנד-פפאלץ היה ברנהרד פוגל (Bernhard Vogel), אשר שימש בתפקיד עד לשנת 1988.
המיתון הכלכלי הפוקד את גרמניה בעשור האחרון פגע בריינלנד-פפאלץ בצורה קלה יחסית. שיעור האבטלה נכון לשנת 2007 (כ-9%) נמוך מהממוצע הגרמני, ואוכלוסיית המדינה גדלה לאיטה, בניגוד למגמה ברוב אזורי גרמניה, בהם האוכלוסייה מתכווצת.
ריינלנד-פפאלץ היא אחת המדינות המתוירות ביותר בגרמניה. נהר המוזל, הזורם מלוקסמבורג לאורכה של ריינלנד-פפאלץ, דרך טריר וקובלנץ, עד שנשפך אל הריין בקובלנץ במקום המכונה הפינה הגרמנית. הוא יוצר בדרכו עמק רומנטי להפליא, עם אין-ספור טירות המשקיפות מצוקים תלולים, עיירות עתיקות בעלות סמטאות צרות ובעיקר גפנים; זהו אחד מאזורי הפקת היין החשובים באירופה. בערים מיינץ, שפייר ווורמס נמצאות שלוש מהקתדרלות הידועות ביותר בגרמניה. תיירים רבים באים להתחקות אחר שורשיהם של כמה אישים ידועים שנולדו במדינה ובהם קרל מרקס - אבי הסוציאליזם (נולד בטריר) ויוהאן גוטנברג - ממציא הדפוס (נולד במיינץ). בריינלנד-פפאלץ שטחי נוף רבים, ובראשם הפארק הלאומי הגדול אַייפְל (Eifel), שחלקו נמצא בבלגיה וחלקו בנורדריין-וסטפאליה.
מוקד התיירות החשוב ביותר במדינה הוא העיר טריר. זו הוקמה על ידי הרומאים עם תחילת ספירת הנוצרים, ולימים אף שימשה כבירה מחוזית במסגרת הקיסרות הרומית המערבית. העיר מתגאה ביותר שרידים רומאיים מאשר בכל עיר אחרת בגרמניה, בהם גם ממצאים משמעותיים שאין להם אח ורע מחוץ לגבולות איטליה, בראשם הפורטה ניגרה - השער הרומאי השמור ביותר צפונית להרי האלפים. טריר שוכנת במרחק כרבע שעת נסיעה מלוקסמבורג וכחצי שעת נסיעה מצרפת.
עיטים טרופיים

מאפיינים

אלה הם דורסים גדולים וחזקים, בין העיטים גודלם בינוני עד כביר (ההרפיה הדרום אמריקנית היא העיט השני בגודלו לאחר העיטם הענק). טפריהם מעונקלים, חדים וחזקים. מקורם ארוך או קצר ורב עוצמה. רבים מהם צדים טרף גדול מהם.
הם חיים, כפי ששמם מעיד, באזורים טרופים: אפריקה, גינאה החדשה ועוד.
אחוזת בילטמור

היסטוריה

בשנות השמונים של המאה התשע עשרה, ג'ורג' וושינגטון ואנדרבילט השני, בנו של ויליאם הנרי ואנדרבילט, החל לפקוד לעיתים קרובות את אזור אשוויל שבצפון קרוליינה יחד עם אמו. הוא אהב מאוד את הנופים ואת האקלים באזור ובחר בו כמיקום המושלם לבניית אחוזה לימי החורף. ואנדרבילט הפקיד את המשימה בידיו האדריכל הידוע ריצ'רד מוריס האנט. האנט, שתכנן בעבר בתים עבור אחדים מבני משפחת ואנדרבילט, התבקש ליצור חיקוי של אחוזות צרפתיות בסגנון "עמק הלואר". ואנדרבילט שרצה את הטוב ביותר, שכר גם את אדריכל הנוף הידוע פרדריק לו אולמסטד, עליו הופקד תכנון שטח האחוזה. ואנדרבילט דאג אף להקמת חוות לחיות משק, מחלבה ועוד, על מנת שהאחוזה תוכל לקיים את עצמה. האחוזה כללה גם כפר קטן ואף כנסייה.
בני משפחה וחברים מרחבי ארצות הברית ואף מחוץ לה, הוזמנו ליהנות מהשפע הרב שהציעה האחוזה, ארוחות הפאר שהוגשו על שולחן ומסביבו 64 כיסאות, ומגניה היפהפיים שתוכננו על ידי הולמסטד.
אחוזת בילטמור העסיקה רבות את ואנדרבילט אשר הקדיש פחות מזמנו לעסקים המשפחתיים ולהשקעותיו שלו. עלות בנייתה ואחזקתה של האחוזה כילתה את מרבית כספו. לאחר מותו של ואנדרבילט ב-1914 מסיבוכים של ניתוח לכריתת התוספתן שעבר, מכרה אלמנתו את מרבית שטח האחוזה. האחוזה אשר השתרעה במקור על שטח של 500,000 דונם בקירוב, הצטמקה לשטח של 32,000 דונם בלבד. השטחים הנותרים נרכשו על ידי הממשל המקומי שהפכם ליער לאומי. האחוזה אשר נחצית לשניים על ידי נהר "פרנץ' ברוד" נמצאת היום בבעלותה של חברת בילטמור, אשר נשלטת על ידי נכדו של ג'ורג' ואנדרבילט.
בשנת 1963 היא הוגדרה כאתר היסטורי לאומי.

האחוזה כאתר תיירות

בעליה של האחוזה השתמשו בה פחות ופחות עד 1956, השנה בה היא נפתחה לציבור כמוזיאון. באחוזה מבקרים כיום יותר ממיליון תיירים בשנה. מבקרים מכל העולם מגיעים להתרשם מבריכת השחייה הענקית, מהספרייה, מאוסף חפצי האמנות ומהגנים המדהימים ביופיים.

האחוזה בתרבות הפופולרית

אחוזת בילטמור שימשה כאתר צילומים לסרטים רבים, ביניהם: להיות שם, ריצ'י ריץ', חניבעל, המוהיקני האחרון, פורסט גאמפ, אוצר לאומי ופאץ' אדמס.
אנטואן-לורן דה ז'יסייה

חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
דה ז'יסייה נולד בעיר ליון כאחיינם של הבוטנאים אנטואן, ברנאר וז'וזף דה ז'יסייה. הוא למד רפואה בפריז, והוסמך בשנת 1770. הוא כיהן כפרופסור לבוטניקה בגן הבוטני המפורסם של פריז, ז'רדן דה פלאנט, בשנים 1770–1826. בנו, אדריאן-אנרי, היה אף הוא לבוטנאי. 
היה חבר במסדר הבונים החופשיים.

תרומתו המחקרית

במחקרו על אודות הצמחים בעלי הפרחים, Genera plantarum ("סוגי הצמחים"), סיגל דה ז'יסייה שיטה המבוססת על מיון קבוצות צמחים על-פי תכונות מרובות – רעיון שהושפע מחוקר הטבע הצרפתי-סקוטי מישל אדנסון. שיטה זו מהווה שיפור ניכר בהשוואה למערכת המיון שהגה קארולוס ליניאוס, שמיין צמחים למחלקות וסדרות על-פי מספר אברי הפרח בלבד. לעומת זאת, שמר דה ז'יסייה על המערכת הדו-שמית של ליניאוס. 
הישגיו של דה ז'יסייה בולטים על רקע חלוקת עולם הצומח שהייתה מקובלת בזמנו – לעשבים ועצים. דה ז'יסייה הציע חלוקה של עולם הצומח לשלוש קבוצות עיקריות: מחוסרי פסיג (אצות, פטריות, טחבים ושרכים), חד-פסיגיים ודו-פסיגיים. במבט לאחור, תפיסתו של דה ז'יסייה היוותה קפיצת דרך מרשימה, אם כי הכללת כלל הצמחים הנחותים בקבוצה אחת הייתה גסה באופן יחסי, ומעידה על דלות הידיעות באותה תקופה על אודות הצמחים הנחותים. 
לעבודתו של דה ז'יסייה נודעת השפעה רבה, ורבות ממשפחות הצמחים של ימינו עדיין נסמכות על החלוקה שקבע. בספרו של מרטון 'היסטוריה של המחקר הבוטני' (1981) נמנו 76 משפחות שאיגד, שעדיין נמצאות בשימוש על-פי החלוקה המוכרת - זאת המפורסמת והמעודכנת על ידי ה-ICBN. לשם השוואה, מבין המשפחות שאיגד ליניאוס, 11 עדיין בשימוש. 
במהלך חייו פרסם כ-60 חיבורים, כולם בצרפתית או לטינית.
Journal d'Analyse Mathématique

Journal d'Analyse Mathématique (מצרפתית: כתב העת לאנליזה מתמטית) הוא כתב עת מדעי מתמטי בהוצאת האוניברסיטה העברית העוסק בתחומי האנליזה מתמטית. זהו כתב העת המתמטי הוותיק בישראל, והוא הוקם על ידי פרופסור בנימין אמירה בשנת 1951. נכון לשנת 2010 יצאו כ-110 גליונות של כתב העת.
עורך כתב העת הוא פרופסור לורנס זלצמן. מרבית המאמרים בכתב העת נכתבים באנגלית אולם חלקם כתובים בשפה הצרפתית.
אהבה צעירה

עלילה

שלושת הגיבורים מסתבכים בתאונת דרכים, בה נהרסת מכוניתם של הוריו של יוד`לה, השוהים בחו"ל. עלות התיקון מאלצת את השלושה להשיג כסף ומהר, הם מתחילים לעבוד כמלצרים ואנשי שירותים בבית מלון.
ניר מאיר

ביוגרפיה

ניר מאיר נולד בקבוצת שילר כדור שלישי בקיבוץ, להוריו מרים ואריה מאיר, ולו שתי אחיות. אביו אריה מאיר נהרג ביום הראשון של מלחמת ששת הימים במהלך הקרבות ברצועת עזה. לאחר מותו עוטר בצל"ש, אך ב-1973 הומר הצל"ש לעיטור העוז על מעשיו של אביו בעת הקרב. את התעודה קיבל ניר מאיר בשם אביו מיצחק רבין, שהיה הרמטכ"ל במלחמת ששת הימים.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, יצא מאיר לשנת שירות במסגרת גרעין עודד בשלומי. הוא  התגייס לחיל השריון והוכשר כמפקד טנק. בהמשך סיים קורס קצינים והגיע עד לדרגת סגן-אלוף במילואים.
שימש בתפקידים שונים בקיבוצו: חבר מזכירות הקיבוץ, מרכז הפרדס ומרכז המשק, רכז הקרקעות, ויו"ר ההנהלה הכלכלית של הקיבוץ.
מאיר, כלכלן בהכשרתו, מילא שורה של תפקידים בתנועה הקיבוצית: בשנים 2011 - 2015 כיהן כיו"ר התאחדות הארגונים הכלכליים בקיבוצים. בנוסף שימש כיו"ר ברית פיקוח, ויו"ר אחזקות תנובה של התנועה הקיבוצית. שימש כדירקטור בארגונים שונים:מועצת החלב, מועצת הלול, איגוד התעשייה הקיבוצית, הקרן הקיימת לישראל ועוד.
בשנת 2002 הקים את חברת ק.מ.ה (קבוצת מנהלים הטרוגנית) המתמחה בניהול וליווי קיבוצים. בין כלל הקיבוצים שליוותה החברה שימש מאיר כיו"ר בתשעה קיבוצים.
ב-2015, בעקבות פרישתו של מזכ"ל התנועה איתן ברושי ובחירתו לכנסת, נבחר מאיר להחליפו לאחר שגבר בסיבוב הראשון על ארבעה מתמודדים נוספים, וקיבל 45% מן הקולות.
לאחר בחירתו למזכ"ל, נבחר מאיר למזכיר מחוז הקיבוצים במפלגת העבודה. כמזכ"ל התנועה הקיבוצית התנגד מאיר לקולות שקראו לבטל כנס של התנועה ברמת הגולן לרגל חמישים שנות התיישבות, שעל פי המתנגדים לכנס הגולן הוא שטח כבוש.
מאיר נשוי ואב לארבעה ומתגורר בקבוצת שילר.
Hot Fuss

רקע

האלבום הוקלט בין פברואר לנובמבר 2003 באולפני "Cornerstone" בברקלי קליפורניה עם מארק נדהם וג'ף זלצמן; ובלאס וגאס עם קורלין בירד. רבים מהשירים הוקלטו במקור כהדגמות, שהלהקה החליטה להשאיר באלבום.
"Hot Fuss" מושפע בעיקר מאמני גל חדש ופוסט-פאנק כגון ניו אורדר, הקיור, מוריסי, דוראן דוראן ו-The Cars, ומעוד אמנים כמו דייוויד בואי, U2, אואזיס, הסמאשינג פאמפקינס ולו ריד.
האלבום הוגדר כאחד מ-26 האלבומים הכי נמכרים של העשור בבריטניה, ובילה 173 שבועות בטבלת האלבומים בבריטניה, יותר מכל אלבום אחר.
האלבום הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200. ההערכה היא שמכר יותר מ-7 מיליון עותקים ברחבי העולם, כולל יותר מ-3 מיליון עותקים בארצות הברית ויותר מ-2 מיליון עותקים בבריטניה, שם קיבל שש פעמים מעמד של אלבום פלטינה.
האלבום כולל את החלק השני והשלישי של 'טרילוגיית הרצח' של הקילרס, "Midnight Show" ו-"Jenny Was a Friend of Mine". החלק הראשון של הטרילוגייה, "Leave the Bourbon on the Shelf", נמצא באלבום האוסף של הלהקה, Sawdust.
פרק (מלזיה)

היסטוריה

בתחילת המאה ה-16 פורטוגל פלשה לסולטנות מלאקה. עקב כך אחד מבניו של הסולטאן האחרון של מלאקה הקים באזור המדינה של היום את סולטנות פרק.
מ-1641 האימפריה ההולנדית ניסתה להשתלט על המסחר בבדיל שנכרה בפרק ובמסגרת כך הם הקימו מבצרים על גדות נהר פרק ועל האי פנגקור. ב-1950 הם אילצו את סולטאן פרק לחתום על הסכם שנתן להם בלעדיות בסחר הבדיל ובאותה שנה הם הקימו תחנת מסחר בפרק. ב-1651 תושבי פרק תקפו את התחנה וגירשו את ההולנדים. ב-1655 ההולנדים ניסו לחדש את החוזה ולאחר שסורבו הם ניסו לכבוש את פרק. בתגובה אנשי פרק וסולטנות אצ'ה תקפו והדפו אותם.
ב-1670 ההולנדים הקימו מבצר באי פנגקור. הפעם אנשי פרק הסכימו בגלל החשש שסיאם תספח את פרק. אף על פי כן ב-1685 פרק תקפה וגירשה את ההולנדים. האחרונים ניסו לפתוח במשא ומתן כדי לקבל אישור להקים את המבצר מחדש, אך הם לא הצליחו.
בתחילת המאה ה-19 היו מספר ניסיונות השתלטות על פרק, בין היתר מצד אנשי סיאם ואצ'ה. ב-1820 ניסיון השתלטות סיאמי נבלם ברגע האחרון בהתערבות של בריטניה. בשנים שלאחר מכן הגיע לפרק גל מהגרים סינים והמלאים והסינים נלחמו ביניהם על שליטה במכרות הבדיל ועקב כך השלטון לא הצליח לשמור על הסדר בסולטנות.
הבריטים, שבהתחלה הסתייגו מהקמת קולוניה בפרק, הגיעו ב-1874 להסכם עם הסולטאן עבדאללה לפיו פרק תהפוך למדינת חסות שלהם. ב-1875 היו מספר קבוצות בפרק שלא היו מרוצות מכך ורצחו את הנציג הבריטי, אך כוחות בריטים דיכאו את המרד תוך זמן קצר והגלו את הסולטאן לסיישל.
ב-1896 פרק התאחדה עם סלנגור, נגרי סמבילן ופהנג לתוך המדינות המלאיות המפודרלות (Federated Malay States), מדינת חסות פדרטיבית של בריטניה. ב-1946 המדינות המלאיות המפודרלות התאחדו עם יתר המושבות ומדינות החסות הבריטיות בחצי האי המלאי לאיחוד המלאי, שהפך להיות ב-1948 לפדרציית מלאיה. פדרציית מלאיה קיבלה עצמאות ב-1957 וב-1963 היא הייתה בין המדינות שהתאחדו והרכיבו את מלזיה.

כלכלה

עד שנות ה-80 של המאה ה-20 כלכלת המדינה הסתמכה כמו במאות השנים שלפני כן על תעשיית הבדיל. עם זאת, בשנות ה-80 שוק הבדיל העולמי קרס ועל המדינה היה למצוא מקורות פרנסה חדשים.
כיום הכלכלה מסתמכת על תעשייה, בעיקר ייצור כלי רכב של יצרנית הרכב המלזית פרוטון, חקלאות ותיירות. למרות זאת המדינה עדיין לא התאוששה לגמרי מנפילת שוק הבדיל.
בלו (מס)

בְּלוֹ הוא מס עקיף בסכום קבוע עבור כל יחידה (להבדיל ממס קנייה שנקבע כאחוז מהמחיר הסיטונאי של המוצר). הבלו תורם להכנסות המדינה, אך מטרתו העיקרית היא צמצום הצריכה של המוצרים שעליהם הוא מוטל. הבלו נגבה מהיצרן, והוא נכלל במחיר הטובין שהוא גובה מהספקים.
מקור שם המס מתקופת האימפריה הפרסית בספר עזרא: "וּמַלְכִין תַּקִּיפִין, הֲווֹ עַל-יְרוּשְׁלֶם, וְשַׁלִּיטִין, בְּכֹל עֲבַר נַהֲרָה; וּמִדָּה בְלוֹ וַהֲלָךְ, מִתְיְהֵב לְהוֹן" (עזרא, ד', כ'), ומשמעותו הוא סוג של מס גולגולת אחיד, במקור מהמינוח הבבלי: בִּלְתֻ.
אנדרו לינקולן

ביוגרפיה

נולד בשם אנדרו קלאטרבאק בלונדון שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית. אביו היה מהנדס ואמו, ילידת דרום אפריקה, אחות, והוא גדל בלונדון ובבאת'. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, החל ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון, אז גם שינה את שמו.

קריירה

תפקידו הראשון על מסך הטלוויזיה היה ב-1994, כשהשתתף בפרק בקומדיית המצבים "Drop the Dead Donkey". פריצת הדרך שלו הייתה ב-1996, כשלוהק לסדרת הדרמה "החיים האלה", בה גילם את דמותו של אג, עורך דין צעיר שמפקפק בבחירותיו המקצועיות. סדרה בולטת נוספת בה השתתף היא "Teachers"‏ (2003-2001), בה גילם את דמותו של המורה סיימון קייסי.
לינקולן גם ביים כמה מפרקי הסדרה, ואף היה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית הבמאי החדש הטוב ביותר בשנת 2001. בשנת 2003 השתתף בסרט הקולנוע "אהבה זה כל הסיפור", בו גילם את דמותו של מארק, המאוהב בכלתו של חברו הטוב ביותר. בשנים 2006-2005 גילם תפקיד טלוויזיוני ראשי נוסף, ד"ר רוברט ברידג' בסדרה "החיים שאחרי".
החל מ-2010 הוא מככב בסדרה הפוסט-אפוקליפטית "המתים המהלכים" של רשת AMC בתור ריק גריימס, שריף לשעבר.
בנוסף לתפקידיו כשחקן, עוסק לינקולן גם בקריינות של תוכניות טלוויזיה.

חיים אישיים

בשנת 2006 נישא לגאל אנדרסון, בתו של איאן אנדרסון (סולן להקת ג'ת'רו טאל), ובשנת 2007 נולדה ביתם הבכורה.
F/A-18 סופר הורנט

היסטוריה

שני הדגמים של "סופר הורנט", דגם E החד-מושבי ודגם F הדו-מושבי, שומרים על השם והעיצוב של F/A-18 הורנט אך הם למעשה מטוסים שונים שגדולים ב-30% מהמטוס המקורי. לסופר הורנט יש גוף מוארך וכנפיים מוגדלות, הארכים בשפות התקיפה ובמייצבי הגובה. מנועי ה-GE F414 חזקים יותר ממנועי ה-F404 המקוריים של ה-F/A-18; חליפת האוויוניקה שודרגה אך דומה באופן בסיסי. 
תוכנית ה-E/F החלה כאשר חברת מקדונל דאגלס הציעה את הגדלת ההורנט כדי להחליף את פרויקט ה-A-12 שבוטל (ה-A-12 היה פרויקט שאפתני ויקר לייצר תחליף חמקן למטוסי ה-A-6 של הצי ולמטוסי התקיפה של חיל האוויר האמריקאי). הקונגרס נטה שלא לממן מטוס "חדש", אך ה-F/A-18E הוצג כשדרוג, וחוזה הפיתוח על סך של 3.8 מיליארד דולר נחתם בדצמבר 1992. המטוס הראשון מהדגם החדש נגלל במקדונל דאגלס ב-17 בספטמבר 1995, והייצור הסדרתי החל בספטמבר 1997, לאחר המיזוג בין מקדונל דאגלס לבואינג חודש קודם לכן. הסופר הורנט מיוצר גם כיום. המטוס החל לפעול בשירות הצי האמריקאי בשנת 1999, והוא פועל בו לצד ה-F/A-18 הורנט.
המטוסים מיועדים להחלפה במטוס מהדור השישי שיפותח במסגרת פרויקט F/A-XX החל משנת 2025.

חימוש

למטוס 11 מתלי חימוש: 2 בקצות שתי הכנפיים, עוד 6 מתלים על שתי הכנפיים (3 בכל כנף) ועוד 3 מתחת לגוף, קיבולת של 17,750 ליברות (8,050 ק"ג) דלק תחמושת חיצונית. בנוסף לחימוש מסוגים שונים, הוא מסוגל לשאת גם פודי סימון ורכישת מטרות מסוג לנטירן.
המוזיאון הימי הלאומי

תצוגות המוזיאון

המוזיאון מוקדש לתולדות הספנות באגן הים התיכון, בים סוף ועל גדות הנילוס ותצוגתו משקפת חמשת אלפים שנות היסטוריה ימית. אוסף המוזיאון הימי הלאומי הוא אחד מאוספי הארכאולוגיה הגדולים בארץ והוא מורכב מתת־אוספים שונים המבטאים את הקשר של האדם לים.
במוזיאון מוצגות תצוגות קבע הערוכות על פי סדר התקופות ההיסטוריות ומחולקות למדורים המציינים את הקשר של האדם לים במרוצת הדורות. בין היתר מוצגים: דגמי אניות, ממצאי הארכאולוגיה התת-ימית: כלי חרס, מטבעות וחותמות, וכן אוסף גדול של מפות עתיקות ותחריטים המחולק על פני המדורים השונים.
בנוסף לתצוגות אלו, מוצגות במוזיאון תערוכות מתחלפות מאוספי המוזיאון ותערוכות של אמנים ישראליים ובינלאומיים בנושאי ים. מאז שנת 2004 מוצגת במוזיאון תערוכה בנושא שודדי ים (פיראטים). כמו כן, מוקדש אגף במוזיאון לפסיפסים וממצאים מהחפירות בתל שקמונה.
ספריית המוזיאון הימי הלאומי היא ספריית עיון מדעית מחקרית הכוללת למעלה מ־5,000 ספרים וכמה מאות כתבי עת בנושאים מגוונים.

פעילות חינוכית

לצד הדרכה לקבוצות (בתיאום מראש), מקיים המוזיאון פעילות חינוכית בבתי ספר בחיפה, שכוללת מפגשי הכנה לביקור במוזיאון, וכן סיורים לימודיים בדגשים שונים (אמנות, חיי יום-יום בעת העתיקה וכו').
למבוגרים, מוצעים במוזיאון קורסים בנושא ארכאולוגיה ימית, ובנושא טכניקות קדרוּת (קרמיקה), כולל סיור בתל שקמונה.
הביגבגים

פרסום

לביגבגים יצאו מעדני חלב ושקיות שוקו בחסות "טרה", פוסטרים, קלטות וידאו, ספרי צביעה והפעלה הכוללים קומיקסים והצגה לילדים בשם "הביגבגים על הבמה". בנוסף, בעקבות הצלחתה בישראל נמכרה התוכנית ל-5 תחנות שידור בחו"ל, בהן: בריטניה, ברזיל, מקסיקו, פורטוגל וסינגפור.
גאדפלש

הקמת הלהקה

בשנת 1982, סי ג'יי גרין הקים את הלהקה "פול אוף ביקוז" יחד עם פול נוויל. ברודריק, חבר לשעבר בלהקת נפלם דת', הצטרף ללהקה באמצע שנת 1985, אך עזב אותה ב-1987. לאחר שניגן כמה חודשים בלהקת "הד אוף דייוויד", בשנת 1988, הוא הצטרף מחדש ללהקה שהחליטה לשנות את שמה לגאדפלש.

המשך הקריירה

גאדפלש הראתה נוכחות מוזיקלית רחוקה מהמיינסטרים עם אלבומים כמו "Streetcleaner" ו-"Pure". בהמשך החליפה הלהקה את מכונות התיפוף בהם השתמשה עד אז במתופף האנושי בריאן מנטייה, ולאחר מכן הוא עצמו הוחלף על ידי טד פרסונס.
בשנת 2001 גרין עזב את הלהקה. גאדפלש הכריזה שגרין יוחלף על ידי פול רייבן, חבר לשעבר בלהקת "קילינג ג'וק" המפורסמת, להקה שהשפיעה על גאדפלש רבות. הלהקה התפרקה סופית שנה לאחר מכן.
בשנת 2010 הלהקה הכריזה על איחוד מחודש, והוציאה אלבום אולפן בשנת 2014, "A World Lit Only by Fire", ומיני אלבום, בשם Decline & Fall.
עמילן תירס

עֲמִילָן תִּירָס (קרוי גם קוֹרְנְפְלוֹר) הוא עמילן המופק מגרעין נבט התירס (Cereal Germ), ומהאנדוספרם של גרעיני הקלח. עמילן זה משמש לבישול, אפייה, הסמכת בלילות ורטבים, ייצור סירופ תירס, מניעת התגיישות באבקות (כגון אבקת סוכר) ועוד.
הרכב עמילן התירס עשוי להכיל כ-25% עמילוז ו-75% עמילופקטין. אבקת עמילן התירס המשווקת למאכל מכילה כמויות זעומות של שומן וחלבון, ומורכבת רובה ככולה מפחמימות.
הוספת מים או חלב לעמילן תירס יוצרת דייסה בעלת צמיגות משתנה, בתלות למהירות הגוף הנע דרכה. זוהי אחת מהדוגמאות השכיחות ביותר לנוזל לא-ניוטוני. הכנת תערובת ביחס של מנת מים לשתי מנות עמילן תירס תיצור חומר, שבלישה זריזה בידיים יתנהג כחימר מוצק, אך בזרימה איטית יתנהג כנוזל לכל דבר. בניסוי הוכח כי ניתן לרוץ על פניה של בריכה המלאה בנוזל זה, וכל עוד לא עוצרים ניתן להגיע מקצה אחד לאחר ללא שקיעה והירטבות בנוזל.

תהליך הייצור

עמילן תירס מופק מזן התירס Zea Mays Indentata הידוע כ-Dent Corn. גרעיני תירס מזן זה מכילים כשישים אחוז עמילן, חלקו קשה (עמילן בעל אחוז לחות נמוך) וחלקו רך (בעל אחוז לחות גבוה). קיימים זנים נוספים שיכולים לשמש לייצור עמילן תירס, כגון Zea Mays amylacea, המכיל בעיקר עמילן רך.
גרעיני התירס מושרים במשך 30 עד 48 שעות, במהלכן הם מתחילים לתסוס. גרעין הנבט מופרד מהאנדוספרם בגרעינים, והם נטחנים בנפרד בעודם רוויים. מתוך הבלילה ניתן לשטוף את העמילן ולהסירו. תערובת העמילן מוכנסת לצנטריפוגה על מנת להפריד את העמילן מהגלוטן וחומרים נוספים, ולייבשו. התוצר הסופי לרוב נארז כאבקה, אך ניתן להעביר אותו תהליכי מיון ועיצוב בהתאם לצורך. תוצרי הלוואי מכל שלבי התהליך יוצרים מספוא בהמות זול יחסית.

שימושים

עמילן תירס משמש כמעבה במרבית מוצרי הפודינג הנמכרים במרכולים; ניתן להכין ממנו בקלות פודינג ביתי, על ידי הרתחה בסיר כפול של חלב, עמילן תירס, סוכר וחומרי טעם וריח. על ידי הוספת מי ורדים, וניל וחלב ניתן להכין מעמילן תירס את קינוח המלבי.
ניתן להשתמש בעמילן תירס להסמכת רטבים ומרקים, בתנאי שממיסים אותו קודם לכן במים צוננים, בהם הוא מתמוסס היטב. ערבוב במים חמים עשוי ליצור גושים רבים. דרך נוספת לעודד מסיסות של עמילן תירס היא להוסיף גורם גבישי, כגון סוכר לא טחון לבלילה.
ניתן להשתמש בעמילן תירס כתחליף לטלק באבקה נגד גירוי עור לתינוקות.
ניתן להכין מעמילן תירס תערובות דליקות ונפיצות. עיסה דלילה במיוחד של עמילן תירס במים יכולה לשמש כדיו סתרים, שמתגלית רק בחשיפה לתמיסת יוד.
תיקון חצות

תיקון חצות הוא טקסט קינות ותפילות שנאמר בחצות הלילה, ובו תוכן אבל על חורבן בית המקדש. השם ניתן לו על שם הזמן שיש לאמרו על פי ההלכה - חצות הלילה.

מקור המנהג

חז"ל אמרו שראוי לכל יהודי להצטער תמיד על חורבן בית המקדש. אולם ישנה חובה מינימלית על כל אדם להזכיר החורבן בכל מיני מקומות על פי הפסוק "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני, תדבק לשוני לחיכי אם לא אזכרכי, אם לא אעלה את ירושלים על ראש שמחתי", מכאן למדו למצוא זמן מיוחד להזכיר החורבן, דוגמת תיקון חצות וכן חיוב בכל שמחה להזכיר חורבן ירושלים כשבירת כוס בחתונות. בהלכה:
" ישכים קודם אור הבוקר לקום להתחנן לפני בוראו... וטוב למי שמקדים, שיכוין לשעות שמשתנות המשמרות, שהן בשליש הלילה, ולסוף שני שלישי הלילה, ולסוף הלילה, שבאלו הזמנים הקב"ה נזכר לחורבן הבית ופיזור ישראל בין אומות העולם, והתפילה שיתפלל אדם באותה שעה על החורבן והפיזור רצויה וקרובה להתקבל. ויפיל תחינתו לפני המקום, אחד המרבה ואחד הממעיט ובלבד שיכוין לבו בתחנוניו, כי טוב מעט בכוונה, מהרבות בהם שלא בכוונה..."
— טור אורח חיים סימן א'
בתחילה נהגו בני עדות המזרח להוסיף קינות על החורבן רק בתלת דפורענותא, כלומר בשלוש השבתות שבין שבעה עשר בתמוז לתשעה באב, ובימי החול לא נהגו להתאבל על חורבן הבית. לאחר דיונים שסבבו סביב השאלה שכיצד זה ומתאבלים דווקא ביום השבת, נקבע בסופו של דבר לבטל את אמירת הקינות בשבתות אלו.]
האר"י ביטל את מנהגי הצער בשבת וכנגד זה קבע לומר את התיקון מדי יום ביומו.

סדר התיקון

תיקון חצות ניתן לעשותו יחיד, ללא מניין. 
בשעת חצות הלילה, מתיישבים על הארץ, חולצים את הנעלים וקוראים מספר פרקי תהילים תפילות וקינות:

תיקון רחל

חלקו הראשון של תיקון חצות נקרא תיקון רחל, ועיקרו הוא בכי וצער על החורבן.
סדר התיקון הוא כך: ראשית אומרים וידוי לאחר מכן קוראים את מזמור קל"ז 'על נהרות בבל' ומזמור ע"ט 'מזמור לאסף', יש המוסיפים קינה 'אל תזכור לנו עוונות ראשונים' ולאחר מכן קוראים את פרק ה' במגילת איכה 'זכור ה' מה היה לנו'.
אחרי כן מוסיפים את הקינה שקונן ישעיהו (ישעיהו פרק סג טו - סד יא) על החורבן 'הבט משמים וראה'. ולבסוף את תפילת ישעיהו לגאולת ירושלים (ישעיהו סא י - פרק סג ט).
אחרי כן אומרים קינות, עדה עדה כפי מנהגה, ולסיום אומרים את פסוק ' התנערי מעפר קומי' וגו'.

תיקון לאה

החלק השני של תיקון חצות נקרא תיקון לאה - וענינו הוא תהילים לשם בניית הבית.

תיקון חצות בקבלה

לפי תורת הקבלה תיקון חצות הוא תיקון חשוב בדרך להבאת הגאולה.
רבי נחמן מברסלב חידש שדווקא ככל שהדורות נמוכים יותר (דורותנו אנו) כך ערך הקימה בחצות ותיקון חצות גדל].