google/wiki40b huggingface dataset:
מרד אפריל (פורטוגל)

מרד אפריל (בפורטוגזית: Abrilada) בהיסטוריה של פורטוגל היה מרד בראשות הנסיך דום מיגל ואמו שהתרחש ב-30 באפריל 1824 בניסיון להחזיר לכס המלכות את המלוכה האבסולוטית. מרד זה בישר את המלחמות הליברליות (מלחמת האזרחים בפורטוגל 1828–1834).
ב-30 באפריל 1824, דום מיגל, הגנרליסימו של צבא פורטוגל עצר בתמיכת אמו קרלוטה ז'ואקינה מספרד, מספר מנהיגים צבאיים ואזרחיים של המדינה באשמת תמיכה בליברליזם שחולל אביו, ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, ואסר אותם בטירת סאו ז'ורז'ה ובמגדל בלן. דום מיגל הורה לצור על הארמון בו שהה המלך מלווה ביועצו האנגלי, גנרל ויליאם קאר ברספורד.
הסגל הדיפלומטי המוצב בפורטוגל, במיוחד השגריר הצרפתי, פעלו בניסיון לפייס בין הבן לאביו. הם השיגו הסכם לפיו הצבא נסוג חזרה למחנותיו אולם העצורים נשארו בכלא. בתחילת מאי הדיפלומטים סייעו למלך ז'ואאו השישי להגיע ולקבל מחסה באוניית קו בריטית. שם, בחסות תותחי האנייה נקט המלך בשורה של צעדים: הוא הדיח את בנו, דום מיגל, מהפיקוד על הצבא, הורה לשחרר אסירים פוליטיים ולעצור את תומכי בנו. דום מיגל עצמו אולץ לצאת לגלות בווינה (דרך צרפת), קרלוטה ז'ואקינה הושמה במאסר בית באחד הארמונות והמרידה הגיעה לסיומה.
סוויסלוץ'

תולדות היישוב

העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1256, ובאמצע המאה ה-14 נכבשה בידי הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1523 הוענקו ליישוב זכויות עיר. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי סוויסלוץ' (סיסלביץ')

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות ובית ספר עברי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939, ובתקופה זו הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים ממערב פולין.
ב-26 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, כבשו הגרמנים את העיירה, והחלו במעשי התעללות ורצח ביהודיה, בסיוע האוכלוסייה המקומית. בו ביום גם חויבו יהודי העיירה בענידת טלאי צהוב.
ביולי 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו חוו מעשי שוד והתעללות, ונלקחו לעבודות כפייה. ב-2 בנובמבר 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציית חיסול. כ-300 יהודים בעיקר מבוגרים וילדים נלקחו במשאיות ליער וישניק הסמוך, המבוגרים נורו בבורות ירי והילדים נקברו עמם חיים. בין המוצאים להורג היה רבה האחרון של העיירה, הרב חיים יעקב מישקינסקי. כ-3,000 היהודים הנותרים הועברו למחנה ריכוז ליד וולקוביסק, בו מתו רבים מהם. כעבור מספר שבועות שולחו מהמחנה למחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ.
יובל אבידור

קריירה

אבידור שיחק במחלקת הנוער של הפועל חיפה. בעונת 2004/2005 הוא עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון כששיחקה בליגה הלאומית, ושיחק בעונה זו ב-14 משחקים במדי הקבוצה, בכולם עלה כמחליף מלבד שני משחקים בגביע הטוטו, אך לא כבש בעונה זו. בעונת 2005/2006 קיבל אבידור יותר הופעות משחק מבקודמת. בעונת 2006/2007 כבש אבידור 17 שערים והוכתר כמלך השערים של הליגה הלאומית, אולם הקבוצה סיימה את העונה במקום השלישי, מקום אחד אחרי המקום השני המוביל לעלייה לליגת העל.
ב-24 במאי 2007 אבידור עזב את הפועל חיפה לטובת עירוני קריית שמונה, העולה החדשה לליגת העל. בעונת 2007/2008 אבידור הצטיין וכבש 11 שערים ב-38 הופעות במדי קריית שמונה, שסיימה את העונה במקום השלישי ועלתה לשחק בגביע אופ"א לראשונה בתולדותיה. אבידור אף זכה בתואר תגלית העונה. בעונת 2008/2009 אבידור עלה עם קבוצתו לסיבוב השני במוקדמות גביע אופ"א, אך למרות יכולת טובה שלו, לא הצליח למנוע את ירידת הקבוצה לליגה הלאומית.
בזכות יכולתו בקריית שמונה זומן אבידור לראשונה לסגל נבחרת הצעירה של ישראל, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול הנבחרת הצעירה של קפריסין ב-4 במרץ 2008. הוא השתתף עם הנבחרת הצעירה במשחק הפלייאוף של מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 2009 מול הנבחרת הצעירה של איטליה, בו ישראל הפסידה 1–3.
בקיץ 2009 עבר אבידור למכבי תל אביב. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 5 שערי ליגה, אך בעונתו השנייה כבש רק שער אחד, והקבוצה החליטה לא לממש את האופציה עליו, והוא חזר לקריית שמונה. אבידור הספיק לערוך 3 הופעות בלבד בקריית שמונה, וב-20 בספטמבר 2011 הושאל לקבוצת נעוריו הפועל חיפה. אבידור כבש 13 שערי ליגה בעונה זו, ובסופה שוחרר מקריית שמונה וחתם על חוזה חדש בהפועל חיפה. בעונת 2012/2013 כבש חמישה שערי ליגה, ובעונה שלאחר מכן כבש שלושה שערי ליגה.
ב-26 במאי 2014 חתם אבידור בהפועל עכו, וב-13 באוגוסט 2015 שוחרר מהקבוצה. ב-21 בספטמבר 2015 חתם אבידור במכבי נתניה. ב-3 בפברואר 2016 חתם אבידור בבני סכנין. ב-16 בינואר 2017 כבש אבידור את השלושער הראשון שלו בקריירה במשחק שנערך נגד קריית שמונה.
ב-7 ביוני 2017, לאחר עונה וחצי, שוחרר אבידור מבני סכנין וחתם לעונה אחת בקבוצת מכבי פתח תקווה. ב-31 בינואר 2018 חזר אבידור לבני סכנין. ב-23 ביולי 2018 חתם אבידור בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית. ב-15 בינואר 2019 חתם בהפועל נצרת עילית, אשר בתום העונה שינתה את שמה להפועל נוף הגליל.

חיים אישיים

אבידור נשוי ומתגורר בקריית אתא.
הלכה וטכנולוגיה

טלוויזיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
שידורי הטלוויזיה כוללים פעמים רבות תכנים שאינם תואמים את ההלכה, ולכן יש שפסקו שצפייה בטלוויזיה היא בניגוד לאיסור לא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם.

מכונים לבירור סוגיות של הלכה וטכנולוגיה

בנוסף לפוסקים השונים שעסקו במהלך הדורות בשאלות הלכתיות שמעוררת הטכנולוגיה, הוקמו בישראל שני מכונים העוסקים, באמצעות צוותים של רבנים ומהנדסים, בשאלות של הלכה וטכנולוגיה.
מכון מדעי טכנולוגי להלכה נוסד השנת 1965, ביוזמת הרב אליעזר קוגל על ידי הרב לוי יצחק הלפרין במטרה להתמודד עם השאלות והבעיות ההלכתיות המורכבות שמעוררת ההתפתחות הטכנולוגית. המכון מקיים קשרים ענפים עם גדולי היצרנים והיבואנים, על מנת להנגיש לידי ציבור שומרי ההלכה מוצרי החשמל עם התקני שבת והלכה.
מכון צומת הוקם בשנת 1977 על ידי הרב ישראל רוזן. המכון מפעיל צוותי מחקר ופיתוח בתחומי האלקטרוניקה, המחשבים, הטכנולוגיה והמכניקה העדינה. מהנדסי המכון עוסקים בהתאמת מיכשור רפואי לשימוש בשבת ובחגי ישראל - בבתי חולים, בבתי אבות, ובבתי נכים וקשישים; וכן בפתרונות הלכתיים לכוחות הביטחון - צה"ל ומשטרת ישראל, על מנת לאפשר את פעילותם החיונית באופן סדיר, בהתאם לתנאי ההלכה.
משמרת השבת נוסד בשנת 2011 בידי הרב אליהו בייפוס, מרבני בית הדין של הרב נסים קרליץ בבני ברק. 
יוזם הקמתו של הארגון היה הרב יוסף שלום אלישיב. על פי דברי תלמידו הרב יצחק דרזי, לאחר שנחשף הרב אלישיב לפתרון הלכתי ששווק בציבור ולדעתו אסור בשימוש בשבת, הוא פנה אליו ואמר שיש להקים את הארגון, ואף נתן את שמו 'משמרת השבת'. הארגון עוסק בהסברה וחידוד מודעות ציבורית לחששות הלכתיים שונים הכרוכים בשימוש במכשירי חשמל בשבת, בפרט במכשירים העושים שימוש בטכנולוגיות מתקדמות, שלגבי בעיות הלכתיות שהתעוררו לגביהם קיימת מודעות פחותה גם בקרב קהל שומרי השבת. והצעת פתרונות הלכתיים-טכניים לבעיות אלו.
קריז'ופיל

תולדות היישוב

העיירה נוסדה בשנת 1866 באתר של תחנת רכבת בקו קייב-אודסה, ותושביה הראשונים היו עובדי הרכבת. בשל מיקומו המרכזי, התפתחה כלכלת היישוב. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר בסמוך לעיירה קו החזית.

יהודי קריז'ופיל

כמו היישוב עצמו, גם הקהילה היהודית בו הייתה צעירה. בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה נערכו בעיירה שני פוגרומים, בהם נרצחו כ-60 יהודים בידי איכרים אוקראינים. בשנת 1926 נמנו בעיירה 1,538 יהודים, כמחצית מתושביה, ועד מלחמת העולם השנייה פעל בעיירה בית ספר יידי.
ב-22 ביולי 1941, חודש לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה בו ביום 14 יהודים, והעלו באש את מרכז העיירה. בהמשך, צוו היהודים לעבור לרובע מסוים, ולענוד טלאי צהוב.
לאחר העברת העיירה לחבל טרנסניסטריה הרומני ב-1 בספטמבר 1939, הועברו אליה מאות מגורשים יהודים מבוקובינה ומבסרביה, אשר שוכנו יחד עם יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה. בד בבד, שימשה העיירה כתחנת מעבר לאלפים מהיהודים שגורשו לטרנסניסטריה, תוך שאלו הוחזקו בצפיפות רבה במחנות שהוקמו בסביבת העיירה, בהם רבים מהם מתו ממגיפות. גם בגטו שבעיירה פרצו מגיפות, ובתחילת 1943 עוד נמצאו בו כ-1,300 יהודים.
בקיץ 1943 הוציאו הרומנים להורג כמה משפחות יהודיות מהגטו המקומי באשמת קשר עם יחידות פרטיזנים. לאחר שליחת רבים מיושבי הגטו החל מאביב 1943 למחנות עבודה גרמניים, נותרו בו באוגוסט 1943 כמה עשרות יהודים בלבד.
ב-17 במרץ 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום.
סופיה גצובה

חייה

גצובה נולדה ברוסיה ולמדה רפואה באוניברסיטת ברן, הוסמכה לרפואה בשנת 1904 והשתלמה במכון פסטר בפריז. עבדה כפתולוגית ושימשה רופאה באוניברסיטת ברן. נושא עבודת הדוקטור שלה היה 'בלוטת המגן של הקראטנים והאידיוטים'. בעת המחקר גילתה תאים מיוחדים מפוזרים בין התאים התירואידים, והם נקראו על שמה. בנוסף חקרה את חוט השדרה של חולי פלצת (טטנוס) שקיבלו ריפוי בגופרת מגנזיום, תרבית רקמה, שחפת ניסויית ואבעבועות רוח. בשנת 1912 קיבלה את התואר דוצנט (מרצה בכירה) לאנטומיה פתולוגית.
בשנת 1925 עלתה לארץ ישראל, והייתה בין הרופאים הפתולוגים הראשונים בארץ. היא החליפה במעבדת הפתולוגיה של בית החולים הדסה בירושלים את ד"ר יעקב ארדהיים, מגדולי הפתולוגים בווינה, שהחליף את ד"ר בנימין רומן.  
החל משנת 1926 שימשה כפרופסור ועמדה בראש המכון לאנטומיה פתולוגית במרכז רפואי הדסה, אותו הרחיבה ופיתחה במשך 14 שנה. בנוסף ייסדה מוזיאון רפואי בהדסה. בישראל עסקה בעיקר בנתיחת גופות, כשהייתה נוסעת לבדה בכל הארץ, ביום ובלילה בתנאים קשים ובאמצעים דלים.  
בימי מאורעות תרפ"ט (1929), אחרי הטבח בחברון, הייתה חברת הוועדה הרפואית, ביחד עם ד"ר גרשון גרי ועוד, שבדקה את גופות הנרצחים לשם קביעת האכזריות בביצוע הרצח. 
גצובה הייתה מרצה בכירה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, כשבשנת 1940 העניקה לה האוניברסיטה באופן רטרואקטיבי עם פרישתה את המינוי פרופסור אמריטה. גצובה הייתה האישה הראשונה שמונתה לפרופסור בארץ ישראל.] 
בין השנים 1898–1903 הייתה גצובה ארוסתו הראשונה של חיים ויצמן. גצובה הייתה פעילה בסיעת הפרקציה הדמוקרטית והשתתפה כצירה בקונגרסים הציוניים הראשונים.
גצובה נפטרה בירושלים בי"ב בתמוז תש"ו ונטמנה בבית העלמין בהר הזיתים.
מתלמידיה : ד"ר אלחנן רבינוביץ.
קרן מיראז'

הקמת הקרן

קרן מיראז' ישראל היא גוף פילנתרופי הפועל בישראל מאז 1998, המשך למסורת משפחתית של פילנתרופיה, שהחלו קתרין ואנדריי מיראז' - הוריו של דייוויד, מתוך השקפה שהשקעה חברתית מסוג זה, תיצור השפעה משמעותית בתחומים בהם פועלת הקרן. הקרן הוקמה  על ידי משפחת מיראז', בשם 'קרן אסתר המלכה'. מאוחר יותר שונה שמה לקרן מיראז' ישראל.

חזון הקרן

קרן מיראז’ פועלת להעצמת האינדיבידואל מתוך תפיסת עולם כי אדם פעיל, משכיל, בריא ושבע רצון יהפוך לאזרח פרודוקטיבי ותורם, לאותה החברה שהשקיעה בו. המשותף לכל המיזמים ופעילויות הקרן, היא העצמת היחיד ותרומתו לחברה. כל משתתף בפעילות הקרן מתחייב לתרום (ידע, זמן, רעיון, תקציב ועוד) בתחום שהקרן השקיעה בו.
קהילת מיראז’ היא הדבק המחבר בין כל חלקי החברה הישראלית: למרקם אנושי פלורליסטי אחד – אחדות תוך שמירה על ייחודיות. לפיכך, שמנו לנו למטרה לסייע לחברה הישראלית לגשר על הקיטוב, שמפורר את החברה והישגיה ומונע ממנה להגשים את חלום המפעל הציוני.

פעילות הקרן בישראל

בישראל הקרן פועלת בחמישה תחומים:

קהילת יוצאי איראן בישראל

בתחילת דרכה סיפקה הקרן רשת תמיכה, עזרה וכלים לבני הקהילה על מנת להקל עליהם להתמודד עם היותם מהגרים, ומתוך שאיפה שיתערו במהרה בחברה הישראלית. בזכות פעילותה של הקרן, אנשי הקהילה הפכו לחלק בלתי נפרד מהיסודות ומההנהגה של החברה הישראלית, בכל תחומי החיים: תרבות, חינוך, צבא וביטחון, פוליטיקה ועסקים.
בנוסף, בחמש השנים האחרונות, הקרן משקיעה מאמצים מיוחדים ופועלת למען העצמת נשות הקהילה, באמצעות הקמתם של מועדוני נשים שבהם מתקיימת פעילות ענפה לרבות אירוע ארצי שנתי יחיד מסוגו עבור נשות הקהילה. נכון להיום, בני ובנות הקהילה, הפכו לחלק מההנהגה בישראל ומובילים אותה, ובתמיכתה של הקרן פועלים לשנות ולהשפיע על פני עתיד הקהילה עצמה, ערכי הציונות ומדינת ישראל.

חיילי מילואים

קהילת מיראז’ החליטה להתייצב לשרות המדינה והחברה הישראלית! היא פועלת יחד עם מיטב המפקדים הקרביים בישראל, במטרה להצמיח מנהיגות אזרחית מבין שכבת הצעירים בני 21-45, מעוררת אותם לפעול מתוך מניע פנימי במטרה לרתום אותם לפעילות ערכית.
שמנו לנו למטרה להקים קבוצות משמעותיות לסיוע וייזום פעילות ואקטיביזם חברתי גם בעורף האזרחי. הטמעת דפוס זה כקבוע לאורך זמן תשפיע על הסולידריות והלכידות של החברה הישראלית כאחד.

תוכנית "מחוברים לחיים" לגיל השלישי

קורס ייחודי ראשון מסוגו, המעניק לבני הגיל השלישי ידע וכלים לשימוש בסמארטפון, כדי לסייע להם להפוך לעצמאיים ופרודוקטיביים יותר, באמצעות גישור על הפערים הטכנולוגיים. דור הגיל השלישי הקים את המדינה ונלחם את מלחמותיה. מגיע לו יחס מכבד ועוטף במקום תחושת הבדידות וחוסר המסוגלות. אחת הדרכים היעילות לסיוע היא החיבור היומיומי לבני המשפחה, לחברים, לסביבה הקרובה - לחיים.
הסמארטפון הנו האלטרנטיבה האופטימלית והמשמעותית ביותר עבורם. זאת בהשוואה לפעילויות אחרות, אשר מוצעות להם במסגרת הקהילה, בבתי אבות ובמועדוני הגמלאים. שימוש אפקטיבי בסמארטפון מאפשר מענה לצרכים רגשיים ייחודיים. הוא מספק תחושת שביעות רצון, גאווה ונוחות הייחודים לו, בהשוואה לאמצעי מדיה אחרים וכן לפעילויות הפנאי המוצעות להם באופן מסורתי.
ישראל פורת

הרב ישראל פורת (תמוז ה'תרמ"ו, 1886 - שביעי של פסח ה'תשל"ד, 1974) היה תלמיד חכם ירושלמי, מתלמידי הראי"ה קוק. הרב האשכנזי היחיד שהוצע אי פעם לכהן במשרת החכם באשי. כיהן במשך כחמישים שנה כרב מרכזי בקליבלנד, אוהיו. מחבר הספר "מבוא התלמוד".

קורות חיים

נולד בירושלים לרב אריה ליב ב"ר יוסף. תחילה למד בישיבת עץ חיים ולאחר מכן בישיבת "אוהל משה" של הרב יהושע לייב דיסקין. עם הגיע הרב אברהם יצחק קוק לארץ ישראל בשנת ה'תרס"ד, הפך פורת להיות תלמידו, ונמנה עם בחירי תלמידיו - יחד עם הרב יעקב משה חרל"פ. על שניהם אמר הרב קוק "מכל תלמידי - יש לי סיפוק נפש מרובה משניהם, בני חמד של ירושלים". בשנת ה'תרס"ה התחתן פורת עם פשה מרים טיקטין - אחותו של המשגיח והבוחן הראשי של ישיבת עץ חיים - הרב דוד טיקטין.
הוא הוסמך לרבנות על ידי הרב קוק, רבי חיים ברלין והרידב"ז. פורת למד שפות זרות (טורקית, ערבית, אנגלית וצרפתית), ושימש כנציג העדה האשכנזית בפני הממשל. פעמים מספר הוא אף נסע לקושטא, שם נפגש עם שרי הממשלה ועם הפאשה. בעקבות פעילותו הציבורית, הוא הוצע בשנת ה'תרע"א על ידי כל העדות האשכנזיות של היישוב החדש בארץ ישראל לתפקיד חכם באשי למרות היותו ממוצא אשכנזי - דבר שהיווה תקדים שלא חזר על עצמו בהמשך. אך לבסוף נבחר במקומו רב ספרדי בהתאם למסורת.
בשנת ה'תרע"ד נוסד ועד הרבנים לירושלים שאיחד את חשובי הרבנים האשכנזים והספרדים תחת ארגון גג אחד. פורת התמנה למזכיר הכבוד של הארגון, ולנשיאות הוועד נתמנה הרב דיסקין והרב חיים משה אלישר. בשנה זו יצא יחד עם הרב יוסף מרדכי הלוי בשליחות לממשלה המרכזית באיסטנבול שבטורקיה מטעם הוועד הנ"ל, בבקשה לפטור את רבני ירושלים משירות צבאי, ולאשר את הישיבות כבעלות זכויות. הודות לסיועו של הרב חיים נחום אפנדי, הוכתרה שליחותם בהצלחה.
בשנת ה'תרפ"ג הוזמן הרב פורת לכהן כרב באנגליה, ומאוחר יותר עבר לכהן כרב בארצות הברית. הוא כיהן כחמישים שנה כרב מרכזי בעיר קליבלנד, וביוזמתו הוקמה שם ישיבת טלז בקליבלנד - המשכה של ישיבת טלז הליטאית.
על שמו רחוב בשכונת רמות בירושלים.

כתיבת "מבוא התלמוד"

באגרת מחודש סיוון ה'תרע"ג ביקש ממנו הרב קוק לכתוב מבוא חדש לתלמוד, בו תיערך השוואה שיטתית בין התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי, והתייחסות למקורות קדומים נוספים. כאשר בא להיפרד מרבו לקראת נסיעתו לאנגליה, חזר הרב קוק על הבקשה ואמר "דע לך כי ספרים מתחברים לפי צורך הדורות. דורנו זקוק למבוא חדש לתלמוד. לך והתחל בעבודה...". גם כאשר שהה בחוץ לארץ הוא דחה את כתיבת המבוא במשך זמן רב, אך לאחר מות הרב קוק הוא ראה בכך צוואה שלו - והחל בכתיבתו. משיצא לאור, עשה הספר רושם גדול בעולם התורני. 
הספר מכיל שבעה כרכים למסכתות שונות, ובהם מביא פורת את תמצית הסוגיות: הכרך הראשון (יצא לאור בשנת תש"ב) הוא על מסכת גיטין (פרקים א ו-ב); הכרך השני (תש"ג) על מסכת גיטין (פרקים ג ו-ד) וסוגיות נוספות; הכרך השלישי (תש"ה) על בבא קמא; הכרך הרביעי (תש"ח) על בבא מציעא; הכרך החמישי (תשי"א) על מסכת סנהדרין; הכרך הששי (תשט"ו) על מסכת חולין; הכרך השביעי והאחרון (תש"ך) על מסכת כתובות. בין השנים תש"מ - תש"ו, הוציאו בניו של המחבר את הספר במהדורה חדשה ומתוקנת.
שעונית רפואית

תיאור

הגבעולים חלקים או שעירים, ארוכים ונכרכים ובעלי מספר רב של קנוקנות. העלים מנוגדים ובעלי שלוש אונות באורך 6–15 ס"מ. הם בעלי שתי בלוטות מאפיינות בבסיס להב הפטוטרת. הפרחים בעלי חמישה עלי כותרת כחולים-לבנים. העטרה לבנה וסגולה היא תוספת עדינה בין עלי הכותרת לכותרת הפרח. הפרח הגדול מסודר לרוב בטבעת מסביב לעלי הכותרת והגביע. הם מואבקים על ידי חרקים כגון דבורת עץ, ובעלי אי התאם עצמי.
הפרי הבשרני הוא ענבה צהבהבה בגודלה של ביצת תרנגולת. צבעה הירוק משתנה לכתום בהבשלה. הפרי מתוק ואכיל, אך בעל זרעים רבים ולרוב משמש לחיות בר. הפרי אהוב על זחלים של פרפרים מסוימים.

שימוש וגידול

באופן מסורתי הצמח בצורתו הטריה או המיובשת שימש כצמח מרפא לטיפול בהתקפי חרדה ונדודי שינה. בצורתו הטחונה שימש באירופה לחליטת תה. גומי לעיסה בעל השפעה מרגיעה מיוצר מהצמח.
המייפופ גדלה בבתי גידול מופרעים, אזורים סבוכים, שדות מרעה פרועים, צידי דרכים וליד מסילות רכבת. היא משגשגת במקומות עם הרבה אור שמש, ואינה גדלה במקומות מיוערים היכן שאור השמש נחסם על ידי העצים.
בית הכנסת מנחם ציון

בית הכנסת מנחם ציון הוא בית הכנסת הראשון בעת החדשה שנבנה על ידי העדה האשכנזית בירושלים. נמצא בשימוש עד ימינו.
בשנת 1836 יצא ר' אברהם שלמה זלמן צורף למצרים ובעזרת הקונסולים של רוסיה ואוסטריה קיבל פירמאן (צו מלכותי) ממוחמד עלי באשא, שליט מצרים (ששלט באותה עת בארץ ישראל), אשר ציווה "כי הרשות בידי העדה האשכנזית להקים את "דיר שיכנז", דהיינו:"חצר האשכנזים", (לימים "החורבה" וסביבותיה), ולבנות בתוכה מעונות ואסר לתבוע מהם את חובות אבותיהם".
רבי יהוסף שווארץ בספרו "תבואות הארץ" כותב: "ביום י"ט אלול התחלנו לפנות האשפה והזבל ויחלו לבנות. עד פרשת וארא תקצ"ז נגמר בית המדרש וכבר יכולנו להתפלל בו ונחנכה ביום ההוא בשמחה גדולה: ברוך מציב גבולות אלמנה, ויקרא את שמו "מנחם ציון" או בפי העם "בית המדרש הישן". ויבנו עוד כל הבניינים והבתים הנחרבים והנהרים אשר בכל החצר הגדול הזה".
ר' ישעיה ברדקי התנגד לבניית בית הכנסת וחשש שבנייתו תגרום לזעם אצל הערבים שעדיין חשו שהעדה האשכנזית חייבת להם כסף מחובות העבר. בעידוד חותנו ר' ישראל משקלוב בנה ר' ישעיה מברדקי בית כנסת אחר בשם "סוכת שלום", והעדה התפלגה לשתי קבוצות.
בית הכנסת מנחם ציון נחנך בכ"ח שבט בשנת תקצ"ו ושימש כמרכז הקהילה עד בנייתו בסמוך של בית הכנסת הגדול של חורבת יהודה החסיד.
המקום לא נחרב במלחמת השחרור ונותר בשממונו עד מלחמת ששת הימים. בשנת 1980 חזר בית הכנסת לשימוש מלא. הוכנס אליו ריהוט חדש, וארון קודש שהובא מקהילה יהודית באיטליה. בית הכנסת משמש כיום (2019) את הקהילה הדתית לאומית ברובע היהודי.
פנדה צ'ינלינג

תיאור

כיום ישנן 200–300 פנדות צ'ינלינג החיות בטבע. ב-30 באוגוסט 1989, נקבה מתת-המין בשם דן-דן נתפסה והובאה לגן החיות של שיאן להזדווג עם פנדה מתת-המין השני. הצאצאים שנולדו היו בצבעים שחור-לבן, אך ככל שהתבגרו צבעם התחיל לדהות ולהפוך לחום. על פי דיווחים דן-דן ילדה שלושה גורים שמתו זמן קצר לאחר הלידה. כמו כן, דן-דן נפטרה בשנת 2000.
תפוצת תת-המין מוגבל להרי צ'ינלינג (ומכאן שמם), בגובה של 1300–3000 מטרים. ישנה השערה לגבי צבעם של הפנדות, שאומרת שהצבע הוא תוצאה של רבייה מכיוון שאוכלוסיית הפנדות סגורה לסחף גנטי וזה עלול להביא לשימור המוטציה האחראית על הצבע.
יעל דורון

ביוגרפיה

יעל דורון נולדה בקריית אונו לדודו ובתיה בן דב, וגדלה בגבעתיים. אחיה הוא קצין התותחנים אל"ם במיל יובל בן דב, ואחותה היא היועצת והמטפלת הזוגית ד"ר מיכל צוקר. 
היא למדה בתיכון שמעון בן צבי, ושירתה בצבא כמש"קית הוראה במחו"ה אלון. ב-2004 הכירה את בן-זוגה הנוכחי, עו"ד גילי בר, עימו היא מתגוררת ברמת-גן יחד עם שני ילדיה מנישואים קודמים.
בוגרת תואר ראשון בהצטיינות בקרימינולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בפסיכולוגיה בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת תל אביב. 
דורון משמשת כפסיכולוגית מאז שנת 1997. 
בנוסף, בוגרת לימודי תעודה בפסיכולוגיה רפואית מאוניברסיטת תל אביב, וכן בוגרת התוכנית הארבע שנתית של מכון ישראלי לאנליזה קבוצתית. נכון ל-2019, דוקטורנטית בחוג לחינוך באוניברסיטת חיפה.
בשנים 2004-2000 ניהלה את פורום פסיכולוגיה באתר ynet, ובין השנים 2006-2004 עבדה כמנהלת המקצועית של שירות התמיכה באמצעות הרשת בבני נוער בסיכון, במסגרת עמותת עלם. 
בשתי עונות תוכנית המציאות הראשונה בישראל - פרוייקט Y, הייתה דורון אחראית על מיון וליווי פסיכולוגי של המועמדים והמשתתפים (בעונה הראשונה עם הפסיכולוג ד"ר חיים ויינברג, ובעונה השנייה עם הפסיכולוגית איריס רייצס).
בשנת 2018 שמשה כחלק מצוות המומחים בתוכנית המציאות "חתונה ממבט ראשון".

פעילות אקדמית ומקצועית

דורון חוקרת, מרצה וכותבת בנושאי יחסים, טיפול קבוצתי ואנליזה קבוצתית. משמשת כחברת סגל ההוראה ומרצה במכון הישראלי לאנליזה קבוצתית (IIGA), מרצה וחברת סגל בחוג לייעוץ והתפתחות האדם בפקולטה לחינוך של אוניברסיטת חיפה, מנחה בתוכנית לפסיכותרפיה בתיאטרון פלייבק, מרצה ומדריכה בתוכנית להכשרת מנחי קבוצות בבית הספר המרכזי לעובדים הסוציאליים של משרד הרווחה, וכן מדריכה את הצוותים המקצועיים של המרכז למניעת אלימות במשפחה בחיפה ובטירת הכרמל, את מנחי הקבוצות מטעם קופת חולים מכבי באזור חיפה, את צוות המרפאה להפרעות אכילה במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר ואת צוות עובדי עמותת "אלה". כמו כן מקיימת הרצאות, הדרכות וסדנאות רבות באופן פרטי, בארגונים ומוסדות בארץ ובעולם.  
בשנת 2006 ייסדה את מכון "זוגות" במטרה לסייע לאנשים המתקשים במציאת קשרים זוגיים ובשמירה על מערכות יחסים בינאישיות. במכון פועל, מלבדה, צוות של אנשי מקצוע מתחום הפסיכולוגיה, הטיפול והייעוץ הזוגי והמשפחתי המעניקים ליווי מקצועי ליחידים, זוגות וקבוצות בבעיות הקשורות ביחסים, זוגיות וחיים אישיים.

פרסומים

דורון, יחד עם רובי פרידמן, היא עורכת משותפת של הספר "טיפול קבוצתי אנליטי בארץ זבת חלב ודבש", הספר הראשון שנכתב בישראל בנושא טיפול קבוצתי אנליטי ותורגם לאנגלית בהוצאת "קרנק".
שרת HTTP

שרת HTTP (נקרא גם שרת דפי אינטרנט, שרת web או שרת אינטרנט) הוא תוכנת שרת המתקשרת בפרוטוקול HTTP. השם משמש לעיתים גם ככינוי למחשב עליו פועלת תוכנת השרת, אם כי לאותו מחשב יכולים להיות גם תפקידים נוספים. שרתי HTTP הם שרתי התוכן המרכזיים ברשת האינטרנט וברשתות מחשבים אחרות, ומשמשים להפצת דפי HTML, תמונות, וקבצים אחרים.

היסטוריה

שרת ה-HTTP הראשון, httpd (ראשי תיבות של: Hyper-Text Transfer Protocol Daemon) נכתב על ידי טים ברנרס-לי. הוא החל לעבוד על הפרויקט בשנת 1989 במסגרת עבודתו בCERN, ובשנת 1990 הציג את הגרסה הראשונה של השרת, במקביל להצגת דפדפן האינטרנט הראשון, WorldWideWeb. טים ברנרס-לי יצר למעשה את הגרסה הראשונה של פרוטוקול ה-HTTP, שלימים נקראה HTTP 0.9, גרסה זו של הפרוטוקול הייתה פשוטה ביותר ולמעשה כללה פקודה אחת בלבד - "GET", ללא מבנה פתיח, ניהול תקשורת או הודעות שגיאה.
כיום, שרתי דפי אינטרנט מסוגלים לא רק לשלוח ללקוח קבצים השמורים על מחשב השרת, אלא גם להריץ יישומים על השרת בתגובה לבקשות שהתקבלו, לשמור ולמחוק נתונים שצורפו לבקשה, ולשלוח ללקוח תכנים המיוצרים באופן דינמי. מערכת מדיה-ויקי אשר עליה מבוססת ויקיפדיה היא דוגמה ליישום המורץ על שרת כזה. על-מנת לייצר את התכנים הדינמיים מריצים בדרך כלל תוכנה בשילוב עם שרת דפי האינטרנט. בעבר תוכנות כאלו נכתבו בשפות כמו C++ וקושרו לשרת באמצעות CGI. כיום משתמשים בשפות וטכנולוגיות כמו PHP,‏ JSP,‏ ASP ו-ASP.NET למימוש מטרה זו.
רוב שרתי ה-HTTP תומכים גם בפרוטוקול HTTPS לשם הצפנת התקשורת בין השרת ללקוח.
אולג לוז'ני

קריירת משחק

לוז'ני החל את הקריירה שלו במועדונים סובייטים טורפדו לוצק (1985–1988) וקרפטי לבוב (1988).
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברית המועצות ב-1989, השתתף בשמונה משחקים והחמיץ את ההשתתפות במונדיאל 1990 בעקבות פציעה. לוז'ני חתם בדינמו קייב באותה שנה, וזכה למקום קבוע בעמדת המגן הימני. הוא אף זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה על הישגיו. לוז'ני וקייב זכו בדאבל סובייטי ב-1990, ובין 1993 ל-1999 בשבע אליפויות רצופות של ליגת העל האוקראינית.
לאחר פירוק ברית המועצות הוא שיחק בנבחרת אוקראינה, ובין 1992 ל-2003 השתתף ב-52 משחקים. בתקופה זו לא הצליחה אוקראינה להעפיל למונדיאל או ליורו, ושלוש פעמים הודחה במשחקי הפלייאוף על ההעפלה. לוז'ני הוביל את הנבחרת כקפטן ב-39 משחקים (שיא נבחרת).
במהלך עונת 1998/1999 הוא שימש בתפקיד הקפטן של דינמו קייב בליגת האלופות, והוביל את השחקנים לחצי הגמר כשבדרך הם מדיחים את ברצלונה (7 - 0 בסיכום שני המשחקים) ואת ריאל מדריד (3 - 1).
לוז'ני חתם בארסנל בקיץ 1999, לאחר שהרשים את ארסן ונגר במהלך ההפסד של קייב לארסנל בליגת האלופות. הוא הובא על מנת לשמש כגיבוי ללי דיקסון, ולא הצליח לזכות על חשבונו של האנגלי במקום קבוע בהרכב. הוא מעולם לא פתח בהרכב באופן קבוע כיוון שהספרדי-קמרוני לורן הוחתם שנה אחת לאחר מכן כמחליף לטווח ארוך של דיקסון, בנוסף למעמדם החזק של טוני אדמס וקולו טורה. במשך ארבע שנים השתתף ב-110 משחקי ליגה בעמדת המגן הימני או הבלם הקדמי. הוא אף הוביל את שחקני ארסנל בתפקיד הקפטן במהלך משחק של גביע הליגה.
בדצמבר 2000 הוא נכלל ב"נבחרת המאה" של אוקראינה לפי משאל שנערך על ידי השבועון The Ukrainsky Futbol. הוא דורג במקום הרביעי מבחינת מספר הקולות, כאשר לפניו דורגו אולג בלוחין, אנדרי שבצ'נקו ואנטולי דמיאננקו.
בעונת 2001/2002 הוא זכה עם ארסנל בדאבל של הפרמייר ליג וגביע ה-FA. משחקו האחרון בארסנל היה בניצחון 1 - 0 על סאות'המפטון בגמר גביע ה-FA של 2003. לוז'ני חתם בוולבס בקיץ 2003. הוא שיחק במשך עונה אחת, אך השתתף רק בעשרה משחקים ושוחרר מהמועדון בקיץ 2004 בעקבות הירידה מהפרמייר ליג.

קריירת אימון

הוא היה מאמן-שחקן במועדון הלטבי FK ונטה במשך תקופה קצרה ב-2005, אך עזב אותו כיוון שהמועדון נקלע לקשיים כלכליים. לאחר מכן הוא פרש ממשחק פעיל, וביוני 2006 התמנה לתפקיד עוזר המאמן בדינמו קייב.
בעקבות התפטרותו של המאמן הראשי יוז'ף סאבו מונה לוז'ני ב-5 בנובמבר 2007 לתפקיד המאמן הראשי של דינמו. הוא הוביל את המועדון לשלושה ניצחונות ליגה רצופים, כולל 2 - 1 במשחק צמרת הליגה מול שחטיור דונייצק, וגם לחצי גמר הגביע האוקראיני. אולם, במקביל לכך הובסה דינמו במשחקי החוץ של ליגת האלופות מול מנצ'סטר יונייטד וספורטינג ליסבון, ובמשחק הבית מול רומא. ב-8 בדצמבר 2007 הוכרז כי המאמן החדש של דינמו הוא יורי סיומין, ומספר ימים לאחר מכן הוכרז שלוז'ני יעבוד תחתיו בתפקיד עוזר המאמן.
בשנת 20102 מונה לתפקיד המאמן הראשי של קבוצת טאבריה סימפרופול. בתום עונת 2012\2013 פוטר מתפקידו.