google/wiki40b huggingface dataset:
אלברט ארנשטיין

חייו

אלברט נולד ברובע אוטרינג של וינה, לאלכסנדר ושרלוטה ארנשטיין. הוא הבן הבכור מבין ארבעה אחים, ואחיו הצעיר הוא קרל ארנשטיין.
למד פילוסופיה באוניברסיטת וינה ובשנת 1910 קיבל דוקטורט. כבר בתקופת לימודיו בתיכון כתב ארנשטיין טקסטים ספרותיים ושירים.
בשנת 1909 הכיר את קרל קראוס, העורך הראשי של כתב העת האקספרסיוניסטי "הלפיד" (Die Fackel). ובכתב עת זה התפרסמו כתביו של ארנשטיין לראשונה. בהמשך התפרסמו כתביו בכתבי עת נוספים, ביניהם "הסערה" (Der Sturm), שנערך על ידי הארווט ולדן, בעלה של המשוררת אלזה לסקר-שילר.
ספרו הראשון, Tubutsch, נכתב בשנת 1911, ואויר על ידי חברו הצייר הנודע אוסקר קוקושקה.
ארנשטיין התכתב עם סופרים חשובים בני זמנו שכתבו בגרמנית, ביניהם תומאס מאן, סטפן צווייג, הרמן הסה, אלזה לסקר שילר, הפילוסוף מרטין בובר ועוד רבים אחרים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נדד ברחבי אירופה. בשנת 1932 היגר לשווייץ והצליח לברוח מרדיפות הנאצים, ששרפו את ספריו כבר בשנת 1933. בעקבות מדיניות הפליטים של שווייץ בימי מלחמת העולם השנייה היגר ארנשטיין לארצות הברית בשנת 1941. הוא מת בעוני בניו יורק בשנת 1950 לאחר תקופה ארוכה שבה הפסיק לכתוב.
לאחר מותו של אלברט, הגיע עזבונו לספרייה הלאומית בשנות החמישים דרך אחיו קרל.
הוא זכור כמשורר אקספרסיונטיסטי, אשר הרבה להשתמש באירוניה, סאטירה. הביע את התפכחותו מהתרבות האירופאית של שנות העשרים. כמו כן זכור אהרנשטיין כחלוץ המגלים של פרנץ קפקא והיה מהראשונים שהתייחסו לכתיבתו של הסופר הצעיר.
איזאיה וושינגטון

האנטומיה של גריי

ב-2005 וושינגטון החל לגלם את התפקיד של מנתח הלב המחונן ד"ר פרסטון ברק בדרמת בית החולים של רשת ABC "האנטומיה של גריי", עליה זכה בשני פרסי "NAACP" וב"פרס גילדת שחקני המסך". בסדרה הוא גילם את בן הזוג של ד"ר כריסטינה יאנג, אותה מגלמת סנדרה או. במקור נבחן וושינגטון לתפקיד ד"ר דרק שפרד, אותו קיבל לבסוף פטריק דמפסי. במאי 2006 נכנס וושינגטון לרשימת "50 האנשים היפים ביותר" מטעם מגזין פיפל.

פיטורים

בעונה השלישית של הסדרה החל וושינגטון להוות גורם מרכזי שעורר מחלוקת מאחורי הקלעים. באוקטובר 2006 דווח כי וושינגטון הביע הומופוביה כלפי עמיתו לסדרה, טי אר נייט. זמן קצר לאחר שהדברים הופצו בתקשורת נייט יצא מהארון. הסיטואציה נראתה כי נפתרה, לאחר שוושינגטון הצהיר כי הוא מתנצל על "שימוש במילים פוגעניות בתקרית האחרונה על הסט". 
המחלוקת עלתה מחדש כשצוות הסדרה הופיע ב"גלובוס הזהב" בינואר 2007, בזמן שוושינגטון התראיין על השטיח האדום, והתבדח באומרו "אני אוהב הומואים. רציתי להיות הומו. אנא תנו לי להיות הומו". לאחר שהסדרה זכתה בפרס הדרמה הטובה ביותר וושינגטון הגיב לשאלות התקשורת לגבי הסכסוכים מאחורי הקלעים: "מעולם לא קראתי לטי אר נייט מתרומם". 
לאחר שנזפו בו באולפני הסדרה, וושינגטון פרסם התנצלות על שימוש במילים קשות בוויכוחו עם פטריק דמפסי. ב-30 בינואר 2007 פורסם כי וושינגטון ימשיך להופיע בסדרה אף על פי המחלוקת הציבורית שעורר לאחר דבריו על השטיח האדום.
עם זאת, ב-7 ביוני 2007 רשת ABC הודיעה כי הוחלט לא לחדש את החוזה של וושינגטון בסדרה, ושלא ייקח בה חלק יותר. וושינגטון מסר לציבור: "אני כועס נורא ואני לא מתכוון לסבול את זה יותר". מאוחר יותר יצא וושינגטון בהצהרה נוספת, בה אמר כי הוא מתכנן "לבלות את הקיץ בעבודת צדקה לסיירה לאון, עבודה על סרט עצמאי והימנעות מדאגה לגבי הסדרה (האנטומיה של גריי)". באחד מהראיונות שהעניק טען, "הם פיטרו את הבחור הלא נכון" (הכוונה לנייט), ואמר כי הוא שקל להגיש תביעה כנגד הפקת התוכנית. הוא האשים את נייט בטענה שעורר את המחלוקת כדי לחזק את הקריירה שלו ולקבל שכר גבוה יותר ב"האנטומיה של גריי". בסוף חודש יוני 2007 טען וושינגטון כי הגזענות התקשורתית הייתה הסיבה לפיטוריו מהסדרה. ב-2 ביולי 2007 הוא הופיע ב"Larry King Live", רשת CNN, כדי להביע את הצד שלו במחלוקת. על פי דבריו, הוא מעולם לא כינה את נייט "מתרומם", אלא פלט את המילה בהקשר אחר במהלך ויכוח שהתעורר בינו לבין פטריק דמפסי, שעל פי טענתו, התייחס אליו בגזענות וכאל חלש שפוחד "להשיב מלחמה". 
ביולי 2007 הוא הופיע כשחקן אורח בסדרה של רשת NBC "האישה הביונית".
לעומת הצהרתה של רשת ABC שבה נאמר כי וושינגטון לא יקח חלק יותר בסדרה, הגיע וושינגטון להופעת אורח בפרק 22 בעונה העשירית. הפרק שודר ב-1 במאי 2014 בארצות הברית ושודר בארץ ב-5 במאי 2014.

עבודות נוספות

וושינגטון תומך אדוק של סיירה לאון. בנובמבר 2007 הוא פתח במקום בית ספר בעל 150 תלמידים.
ב-25 בספטמבר 2008 הוא הגיע לעצרת הכללית של האומות המאוחדות ה-63 שהתקיימה בניו יורק כיועצו של ארנסט באי קורומה, נשיא סיירה לאון. זה היה ביקורו הראשון של הנשיא בארצות הברית. בעקבות ההתרגשות מהביקור והכרת התודה העניק הנשיא לוושינגטון אזרחות מלאה בסיירה לאון.
וושינגטון הוציא ספר בשם “A Man from Another Land", בו מתוארים נעוריו, קריירת הטלוויזיה והקולנוע שלו והחיפוש אחר שורשיו, שנמצאו בסיירה לאון, מערב אפריקה. 
ב-29 בדצמבר 2009 הוזמן וושינגטון, אשתו ושלושת ילדיו לפגישה עם ראש ממשלת טורקיה באנקרה. וושינגטון דיווח שהפגישה הייתה פורה.
בשנת 2013 הוא הצטלם בסרט ניגרי לצד ג'נביב נאג'י.
אוליבר וחבורתו

עלילת הסרט

הסרט מתרחש ברחובות ניו יורק. אוליבר, חתול כתום וקטנטן, אבוד ברחובות ניו יורק רעב ורטוב, ללא איש שיעזור לו. הוא מנסה לגנוב נקניקיות ממוכר הנקניקיות בצומת ללא הצלחה עד שמגיע דודג'ר, כלב חברותי וחייכן, והשניים שודדים ביחד את מוכר הנקניקיות. לאחר מכן, דודג'ר בורח עם הנקניקיות ואוליבר עוקב אחריו עד למקומה של החבורה של דודג'ר, שגרה בבית רעוע ביחד עם פייגין, איש עני וחסר עבודה.
לפתע, מגיע סייקס, איש העסקים, יחד עם הכלבים שלו, רוסקו ודה סוטו, לביתו של פייגין. הוא דורש ממנו שישלם את כל חובותיו תוך שלושה ימים, אחרת זה סופו. בינתיים מתפתחת מריבה בין הכלבים של סייקס לחבורה של דודג'ר, שמסתיימת לאחר שהחבורה הגנה על אוליבר מפני הכלבים המסוכנים. כשפייגין המיואש חוזר לביתו, הוא נשכב לישון ומאמץ את אוליבר יחד עם כלביו.
למחרת, תוך כדי ניסיון להשיג כסף בשביל פייגין, נופל אוליבר לידיה של ג'יני, ילדה המתגוררת בניו יורק. היא מביאה אותו לביתה הגדול, שם הוא פוגש את הכלבה השחצנית ז'ורז'ט שרק מחפשת איך להיפטר מאוליבר. בינתיים, החבורה של דודג'ר מחליטה להחזיר את אוליבר, והם מצליחים להיכנס לבית הגדול ובעזרת ז'ורז'ט, מצליחים להתחמק מוינסטון, המשרת, ולקחת את אוליבר איתם. אוליבר לא מסכים להישאר עם החבורה, כי היה לו כיף בבית של ג'יני והוא מתחיל לצאת מהבית אך בדיוק באותו זמן חוזר פייגין המיואש מנסיונותיו להשיג כסף שלא הצליחו. כשהוא מגלה את הקולר על צווארו של אוליבר, הוא מתמלא שמחה וכותב מכתב שמבקש מהמשפחה העשירה, בעלת החתול, כופר תמורתו. הוא מודיע לסייקס על "תוכניתו".
במקום הקבוע מראש פוגשת ג'יני את פייגין (היא עדיין לא יודעת שהוא ה"חוטף") ומספרת לו על החתול האובד. פייגין מתמלא רחמים ומחזיר לה את החתול מבלי לקבל את הכסף תמורתו. אלא שמיד אחרי שהיא קיבלה אותו, מגיע סייקס במכוניתו וחוטף אותה ואת אוליבר משליך החוצה. הוא מודיע לפייגין שאם הוא לא מגלה כלום, החוב שלו מבוטל ומיד לאחר מכן בורח. החבורה מצליחה להיכנס לתוך מעונו של סייקס ולהציל את ג'יני, וברגע האחרון מגיע פייגין על האופנוע שלו והם בורחים. מכוניתו המהירה של סייקס משיגה אותם במהירות והם נקלעים לרדף המתרחש על פסי רכבת. ג'יני עפה על המכונית וברגע האחרון קופץ אוליבר ונושך את ידו של סייקס ומציל אותה מידו הקשה. דודג'ר נחלץ לעזרתו של אוליבר משני הכלבים הזועמים שלאחר קרב קשה נופלים מהמכונית. לאחר ניסיונות נוספים של סייקס לתפוס את ג'יני, היא מצליחה לחזור לאופנועו של פייגין. כשהמכונית עוברת על גשר, אוליבר ודודג'ר נזרקים ממנה, ורכבת שמגיחה ממול מתנגשת בעוצמה במכונית שנשרפת כליל. לאופנוע של פייגין, שעל ידי נהיגתו של טיטו הכלב סטתה מהפסים לא קרה כלום. לאחר שהם חוזרים, מגיע דודג'ר עם אוליבר, שלאחר שג'יני מחבקת אותו הוא פוקח את עיניו והיא שמחה על שהוא בחיים.
בסוף הסרט רואים את כל החבורה ביום הולדתה של ג'יני, שלאחר כמה זמן הולכת ומשאירה את אוליבר בביתה של ג'יני, איפה שהוא הכי רצה.
היכל הספורט סוקולניקי

היסטוריה

ההיכל נפתח ב-14 באפריל 1956 בשטחו של מונומנט פארק התרבות והמנוחה. במקור המקום כלל מגרש להוקי, מוקף ספסלים. בשל כך, בעקבות הבחירה במוסקבה לאירוח אוניברסיאדת 1973 הוחלט לשפץ אותו וכתוצאה מכך נוסף גג.
בשנת 1975 הוחלט כי "סוקולניקי" ישמש כאחד מזירות הספורט של המשחקים האולימפיים ב-1980. במהלך שנתיים של שיקום תחת הגג נבנה סניין בן חמש קומות שכלל אולמות כושר, חדרי הלבשה עבור ספורטאים, אזורים עבור המאמנים, מנהלה, מרכז עיתונות, ברים, מזנונים, מסעדה, חנות ספורט. כמו כן, האולם היה מצויד בשני לוחות אלקטרונים. במהלך המשחקים האולימפיים סוקולניקי אירח את טורניר הכדוריד.
כיום ישנם שני מגרשי טניס, היכל לאימוני החלקה עם קרח מלאכותי, מגרשים לכדוריד וקטרגל, מרכז אימון גופני עם ציוד מלא, ציוד להתעמלות מכשירים, כמו גם שני חדרי כושר ושני אולמות כוריאוגרפיה.
סוקולניקי משמש כבסיס האימונים הראשי עבור הספורטאים מאגודת "ספרטק" בעיקר בענפי הוקי קרח והחלקה אמנותית על הקרח.
דל קרי

תיכונים ומכללות

קרי נולד בעיר הריסונבורג שבווירג'יניה, והוביל את קבוצת התיכון בה למד לאליפות התיכונים של וירג'יניה הן בכדורסל והן בבייסבול. בעונת 1981/1982, האחרונה של קרי בתיכון, נבחר להשתתף במשחק ה"מקדונלד'ס אול-אמריקן". הודות להצטיינותו כמגיש (Pitcher) בבייסבול, נבחר על ידי קבוצת ה-MLB טקסס ריינג'רס בדראפט 1982.
בתקופת המכללות למד בווירג'יניה טק ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה במשך 4 שנים, במהלכן העמיד ממוצעים של 19.0 נקודות למשחק. בעונתו האחרונה, 1985/1986, קלע 24.1 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר השחקן המצטיין של "מחוז מטרו". בתקופתו של קרי משחקי ליגת המכללות לא כללו קשת שלוש, כך שיכולת הקליעה מרחוק בה ניחן לא באה לידי ביטוי במלואה. את קריירת המכללות שלו סיים קרי כחוטף המוביל בתולדות וירג'יניה טק עם 295 חטיפות, ובמקום השני בטבלת הקלעים עם 2,389 נקודות. בסיום לימודיו נבחר קרי בשנית בדראפט ה-MLB, הפעם על ידי קבוצת בולטימור אוריולס, אך בחר להמשיך בקריירת כדורסל.
בשנת 1986 העלתה אוניברסיטת וירג'יניה טק את גופייתו של קרי, עם המספר 30, לתקרת אולם הכדורסל של הקבוצה.

קריירה מקצועית

קרי נבחר על ידי יוטה ג'אז בבחירה ה-15 בדראפט ה-NBA לשנת 1986. בעונתו היחידה ביוטה קלע 4.9 נקודות למשחק, ובסיומה נשלח בטרייד לקליבלנד קאבלירס, יחד עם קנט בנסון, בתמורה לדריל דוקינס. בעונת 1987/1988 שיפר את תפוקתו תחת המאמן לני וילקינס ל-10.0 נקודות למשחק, כמחליפו של הקלע רון הארפר. לפני עונת 1988/1989 נבחר על ידי שארלוט הורנטס כבחירתה הראשונה בדראפט ההרחבה של שנת 1988, ובכך היה למעשה שחקנה הראשון של הקבוצה אי פעם. קרי שיחק עבור ההורנטס ב-10 העונות הבאות, עד 1997/1998, בעיקר כשחקן ספסל המתמחה בקליעת שלשות. בתקופה זו היה אחד משחקני הספסל הבולטים בליגה, ובעונת 1993/1994 אף זכה בפרס השחקן השישי של העונה לאחר שקלע 16.3 נקודות בממוצע למשחק. נכון לשנת 2018, מדורג קרי במקום השני בתולדות ההורנטס בנקודות (9,839) ושלשות (929), ובמקום הראשון במשחקים (701), סלי שדה (3,951) ועבירות (1,357).
במהלך עונת 1998/1999 חתם במילווקי באקס עד סיום העונה, ובשלוש העונות הבאות שיחק עבור טורונטו ראפטורס כמחליפו של וינס קרטר. בתום עונת 2001/2002 הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 37. לאורך הקריירה עברה קבוצתו של קרי סיבוב פלייאוף פעמיים בלבד - ההורנטס בעונת 1992/1993 והראפטורס בעונת 2000/2001. בעת פרישתו היה הקלע המוביל בתולדות שארלוט הורנטס, וכן דורג במקום העשירי בטבלת קלעי השלשות ב-NBA, עם 1,245 בסך הכול.
ראידה אדון

הצגת יחיד

ב-2001 הופיעה בהצגת היחיד "פסאתין" (בערבית: שמלות) הציגה בכיכר שייח עבדאללה בעכו וזכתה עליה לציון לשבח כיוצרת וכשחקנית בפסטיבל עכו ואדון הוכרזה כתגלית הפסטיבל. ההצגה בבימוי מאזן ג'אטס. זוהי הפקה של אדון, בהשראת עבודת הווידאו שלה בשם: "פסאתין". ההצגה שילבה משחק ואמנות פלסטית. ברקע הוקרן מיזם הווידאו ארט שלה לקול צלילי נגינתו של יוסף חביש. זהו סיפור אמיתי על בחורה שגרה בעבר בעכו ויוצאת מהעיר באישון לילה בחברת שני בחורים, השלושה מגיעים ללבנון, שם הם לומדים להילחם וחוטפים מטוס. הישראלים תופסים אותה, היא נכנסת לכלא ובמסגרת חילופי שבויים היא משתחררת, אך לא חוזרת לישראל, אלא מוגלית לארץ אחרת. אדון משחקת אותה ומספרת את סיפורה ולובשת כל פעם שמלה שחורה. בכל שמלה שהיא לובשת היא מספרת סיפור אישי על אישה שחיה בשנת 1948. בסוף הסיפור הבחורה שהיא אחת הדמויות שהיא מגלמת דמות שנתפסה בידי הישראלים, ואז חוקר ישראלי חוקר אותה ואונס אותה. ההצגה הופיעה בכיכר עבדאללה, בעיר העתיקה של עכו, השכונה בה נולדה אדון.
לימדה דרמה ב"יד ביד", בית ספר דו-לשוני ערבי-יהודי בירושלים, לימדה אמנות בהוסטל לחולי נפש ובמוזיאון ישראל, בירושלים.
9 שעות ושיר

9 שעות ושיר הייתה תוכנית טלוויזיה מוזיקלית ששודרה בערוץ 24 בשנת 2004. בתוכנית השתתפו אמנים שנדרשו להלחין ולהקליט שיר חדש, לפי מילים כתובות מראש, בתוך תשע שעות. בסיום כל פרק הוקרן קליפ לשיר החדש. התוכנית מפגשיר, שעלתה בערוץ 24 בשנת 2005, הייתה המשך לסדרה זו. התוכנית קוריינה על ידי במאי התוכנית, יואב רודה וזהר וגנר, והשתתפו בה יוצרים כאלון אולארצ'יק, מוקי, פילוני ושב"ק מיוזיק, חמי רודנר, ירמי קפלן, נימרוד לב ולהקת RBS, צביקה פיק, חיים צינוביץ', יוסי בנאי, אפרים שמיר ואחרים. 
השיר האחרון לפני מותו שהקליט יוסי בנאי עם מיכה שטרית היה השיר "תרנגול כפרות". שירים נוספים שהתפרסמו בעקבות התוכנית: "כל כך טוב להיות לבד" של ירמי קפלן, "אש בנשמה" של פילוני ושב"ק מיוזיק, "שוב לא יהיה לי רגע" של חמי רודנר ו"בואי נתחבק" של אלון אולארצ'יק.
עוז פרץ

קריירה

פרץ התחיל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל באר שבע, ובגיל 15 עבר עם משפחתו לגור בראש העין והצטרף למחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה. ב-9 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון בליגה הלאומית, בניצחון 1–0 על הפועל רעננה. ב-11 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על הפועל עכו ב-3 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 5–0 על מ.ס. אשדוד. בעונת 2014/2015 צורך באופן רשמי לסגל הקבוצה הבוגרת, וכבש ארבעה שערים ב-27 הופעות ליגה כאשר הקבוצה סיימה את העונה בפלייאוף העליון.
בעונת 2015/2016 התערער מעמדו של פרץ במכבי פתח תקווה, והוא כבש שער אחד בתשע הופעות ליגה, וב-31 בינואר 2016 הושאל להפועל עכו, במדיה ערך עד תום העונה 11 הופעות וכבש שער אחד. בעונה זו גם ערך שלוש הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל. בתחילת עונת ב2016/2017 שב למכבי פתח תקווה, אך לא מצא את מקומו בהרכב הקבוצה.
בינואר 2017 חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, במדיה שיחק שנה, וב-31 בינואר 2018 חתם בהפועל כפר סבא.
ב-26 ביולי 2018 חתם פרץ בהפועל חדרה, העולה החדשה לליגת העל.
ב-31 בינואר 2019 פרץ חתם בהפועל אשקלון.
ממד (פיזיקה)

בפיזיקה, הממד משקף את מספר דרגות החופש של תנועה במרחב. מספר הממדים של מרחב הוא מספר הקואורדינטות המינימלי שצריך כדי לתאר אותו, ומספר הכוונים הנפרדים בהם אפשר לנוע (כוונים נפרדים הם כוונים בלתי-תלויים, למשל כוונים ניצבים).
העולם כפי שאנו מכירים אותו הוא בעל שלושה ממדים מרחביים. לקו ישר יש ממד אחד כיוון שיש לו רק דרגת חופש אחת. למישור יש שני ממדים.
לפי תורת היחסות, ליקום ארבעה ממדים: שלושה הממדים המוכרים (אורך, רוחב ועומק), וממד הזמן. לארבעת הממדים הללו ניתן השם "מרחב-זמן". את הנקודות במרחב-זמן, הנקראות "מאורעות", אפשר לתאר כרביעייה סדורה, ולה הקואורדינטות (t, x, y, z).

תאוריות נוספות

ישנן תאוריות נוספות, שאינן נתמכות בניסויים, שגורסות שביקום שלנו ישנם יותר מארבעה ממדים. כך לדוגמה בניסוחים מוקדמים של תורת המיתרים גרסו שהיקום מורכב מ-10 ממדים. מאוחר יותר, לאחר ששופרו המשוואות, הגיעו למסקנה שהיקום מורכב מ-11 ממדים - מתוכם 10 ממדים הם מרחביים, וממד זמן אחד, ואולם ישנן תורות אחרות שלפיהן מספרים אחרים של ממדים. לפי תורות אלו הממדים הנוספים (נוסף על ארבעת הממדים המוכרים) הם, ככול הנראה, קומפקטיים ומזעריים, ולכן איננו מבחינים בהם ביום יום. לפי פיתוחים בתורת העל-מיתר ותורת M הדרך היחידה שלנו לחזות בממדים הנוספים היא באמצעות כוח הכובד. זאת מכיוון שהגרביטון, החלקיק הנשא של הכבידה, הוא היחיד המסוגל "לגלוש" לממדים הנוספים, בעוד החלקיקים הנשאים של שאר הכוחות, או חלקיקי החומר אינם מסוגלים לעשות זאת, והם "כבולים" לשלושת ממדי המרחב הפרוסים. ישנן תקוות שניתן יהיה לחזות בממדים הנוספים, ואולם עד כה עדיין לא נמצאו עדויות נסיוניות לקיומם של ממדים נוספים.
מודל שהציעו נימה ארקני-חאמד, סאבאס דימופולוס וגאורגי (גיה) דבלי מתאר אפשרות לבנות את חוקי הפיזיקה בעולם עם חמישה ממדים שבהם הממד החמישי אינו ממוזער, אך מתנהג באופן שונה משאר הממדים, ובו רק חלקיקים מסוימים יכולים לנוע. גם מודל זה זכה למחקרים תאורטיים רבים אך לא אושש בניסויים עד כה.
אלחנן מאיר

קורות חייו

נולד בשנת 1936 בירושלים. לאחר סיום לימודיו בתיכון למד בישיבת קול תורה, שבה לימד הרב שלמה זלמן אוירבך, במשך כחודשיים. הוא גויס לנח"ל והשתחרר בשנת 1956, לפני מבצע קדש. לאחר שחרורו מצה"ל הלך ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. מכיוון שבאותה עת לא היה קיים באוניברסיטה העברית חוג לפסיכולוגיה, מאיר חשב ללמוד חינוך וסוציולוגיה. הכלכלן משה זנבר שכנע אותו ללמוד סטטיסטיקה במקום חינוך. בשנה השנייה ללימודיו באוניברסיטה נפתח חוג לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית. מאיר נרשם לחוג זה ולמד בשלושת החוגים במקביל. במהלך לימודיו לתואר ראשון בפסיכולוגיה, סטטיסטיקה וסוציולוגיה, עבד בהכוונת נערים לעבודה בלשכת העבודה לנוער ולאחר מכן החל לעבוד במכון הדסה לייעוץ, במשרה חלקית. במכון הדסה עבד במשך 35 שנים. 
לאחר סיום לימודיו לתואר שני, לימד מאיר באוניברסיטת תל אביב במשך 39 שנים והגיע לדרגת פרופסור מן המניין. בין היתר היה אחראי על התוכניות המיוחדות באוניברסיטה ועוד תפקידים שונים. במקביל לעבודתו באוניברסיטה פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת נחשבים בפסיכולוגיה תעסוקתית. מאיר כיהן כיושב ראש הסתדרות הפסיכולוגים בישראל במשך עשר שנים ולאחר מכן, במינוי של שר הבריאות, כיהן כיושב ראש מועצת הפסיכולוגים במשך שש שנים. בשנת 1996 עזב את עבודתו במכון הדסה. במהלך עבודתו באוניברסיטה הדריך 103 עבודות גמר; קרוב ל-40% מעבודות אלו פורסמו כמאמרים בכתבי עת בינלאומיים.
נישא בשנת 1963 לרחל מאיר (לבית דה פריס, ביתו של ‏הרב פרופ׳ בנימין דה פריס) ונולדו להם חמישה ילדים. כלתו, דפנה מאיר, נרצחה בינואר 2016 בחדירת מחבל לביתה בעתניאל.
בעקבות שיחה מקרית, כשנתיים לפני יציאתו לגמלאות, החליט מאיר ללמוד בישיבת עתניאל. בשנה הראשונה הוא לימד כמרצה מן החוץ באוניברסיטת בן-גוריון ובערבים למד עם חברותא בישיבה. בשנותיו האחרונות למד בישיבה כתלמיד מן המניין והעביר אחת לשבוע שיעור על פרשת השבוע.
מאיר נפטר ב-17 בפברואר 2014, י"ז באדר א' ה'תשע"ד.

ספריו ועבודתו

במהלך עבודתו באוניברסיטה פרסם מאיר עשרות מאמרים ואת הספר "יסודות הסטטיסטיקה למדעי התנהגות" (הוצאת "דיונון", מהדורה 16, 2000).
במהלך לימודיו בעתניאל פרסם חמישה ספרים בסדרת "שבת וינפש, פרשיות השבוע בניתוח פסיכולוגי" (הוצאת גילוי), "דמויות משנה בספר בראשית: ניתוח פסיכולוגי" (הוצאת גילוי, 2011) שיצא לאור גם בשפה האנגלית, ו"לימוד הלכה לפי מרכיבים" (הוצאת גילוי, 2013).
בשנת 2007 פרסם כתב העת המדעי "Journal of Vocational Behavior" מאמר שבדק את כמות הפרסומים בתחום חקר הקריירה המקצועית במשך 34 השנים שקדמו לפרסום המאמר; אוניברסיטת תל אביב דורגה במקום הראשון בדירוג האוניברסיטאות, ומאיר דורג במקום הראשון בדירוג החוקרים המפרסמים.
Black Ice

הפקת האלבום

גיטריסט הלהקה מלקום יאנג אמר בראיון בינואר 2006 שהלהקה מתחילה לעבוד על אלבום חדש. שלושה חודשים לאחר מכך קליף ויליאמס, בסיסט הלהקה, נפצע בידו ולא היה יכול לנגן במשך 18 חודשים. האלבום נדחה למשך שנה וחצי. בראיונות שנתנו אחרי הוצאת הדיסק טענו חברי הלהקה אנגוס יאנג ובריאן ג'ונסון שדחיית האלבום עזרה מאד לכתיבת שירים אך מעריצי AC/DC היו צריכים לחכות זמן רב מכיוון שזה האלבום הראשון שלהם מאז שחרורו של Stiff Upper Lip בשנת 2000, הפער הארוך ביותר עד כה בין שני אלבומים AC / DC. הלהקה הקליטה אותו בוונקובר שבקנדה, כמו האלבום הקודם.
כ-1,762,000 יחידות של האלבום נמכרו בשבוע הראשון. האלבום היה מספר אחד במצעדי המכירות ב-29 מדינות שונות, כולל אוסטרליה, קנדה, בריטניה וארצות הברית. במאי 2009, חצי שנה בלבד אחרי שהאלבום יצא, נמכרו 7.2 מיליון עותקים ברחבי העולם והוא אלבום השני הכי נמכר ב-2008. בריאן ג'ונסון, סולן הלהקה, תיאר את האלבום בתור "אחד הטובים ביותר שעשינו".

סינגלים

לאלבום ייצאו ארבעה סינגלים. הסינגל הראשון Rock 'N Roll Train, ייצא ב-28 באוגוסט 2008. השיר זכה במקום הראשון במצעד 100 שירי ההארד רוק של השנה בארצות הברית על פי בילבורד. הקליפ של הסינגל צולם בלונדון ב-15 באוגוסט 2008. מאה האנשים ששלחו לאתר AC/DC את הסרטונים הטובים ביותר של הדרך שבה הם עברו כדי ללכת להופעה של AC/DC זכו לטיסה ללונדון ולהיות הקהל בקליפ. AC/DC איחדה את הסרטונים לסדרה בת שבעה פרקים ששודרה באתר בשם "rock n roll fannation". הסינגל השני "Big Jack" ייצא שבועיים אחרי הראשון וזכה להצלחה רבה באירופה. הסינגל השלישי היה "Anything Goes", הקליפ שלו צולם בלונדון אך הקהל בקליפ צולם בהופעה אמיתית של הלהקה שצולמה בפריז. השיר לא זכה להצלחה רבה. הסינגל הרביעי והאחרון, "Money Made" ייצא שבועיים לפני צאת האלבום. השירים "Black Ice" ו"War Machine" זכו להצלחה גדולה יחסית אף על פי שאינם היו סינגלים של האלבום, שירים אלו נכללו במסע ההופעות של האלבום.
מסע ההופעות העולמי של האלבום החל ב-28 באוקטובר 2008 ונמשך עד יוני 2010. השלב הראשוני, צפון אמריקה, הסתיים בנאשוויל ב-31 בינואר 2009, אך עקב הדרישה הלהקה חזרה לארצות הברית בקיץ של אותה שנה. הסיור התרחש גם ברוב אירופה, בדרום אמריקה, בחלקים מאסיה, בניו זילנד ובאוסטרליה.
מפלגת העצמאות

היסטוריה

בבחירות לכנסת ה-18 (2009) זכתה מפלגת העבודה ב-13 מנדטים. המפלגה הצטרפה לקואליציית הימין בראשות בנימין נתניהו, כשבאופוזיציה נותרה קדימה. הישארותה של מפלגת העבודה בקואליציה הביאה למחלוקת פנימית מתמשכת בתוך הסיעה.
במסיבת עיתונאים שבה הכריז על הקמת הסיעה הציג ברק את מניעי הפילוג ממפלגת העבודה: "אנחנו עוזבים מפלגה ובית שאנחנו אוהבים ומכבדים את חבריו. רבים מהחברים הללו חוו יחד איתנו את קשיי היומיום במפלגה, והיו גם הם קורבן לריב האינסופי בתוכה. הגענו למסקנה שהאנומליה הזאת בחיים הפוליטיים, בה היו למעשה שתי סיעות עבודה - חייבת להיפסק".
על המשך דרכם הודיעו חברי הסיעה: "הסיעה העצמאית תהיה סיעה מרכזית ציונית ודמוקרטית ותקדם רעיונות אלה בכנסת ובממשלה ובבוא היום בציבור - באמצעות הקמת מפלגה חדשה". לאחר הפילוג, שהביא להתפטרות שרי מפלגת העבודה, מונו מתן וילנאי ואורית נוקד לשרים מטעם סיעת "עצמאות" (בנוסף לברק ושלום שמחון, שכיהנו כשרים עוד לפני הקמת הסיעה).
באפריל 2011 נרשמה המפלגה ברשם המפלגות, כשהיא מתבססת על הרישום של "מפלגת המדף" הדרך השלישית, מפלגת מרכז שחדלה מלכהן בכנסת ב-1999 אך נותרה מפלגה רשומה. ועדת הכנסת אישרה את בקשת הסיעה לייצג את מפלגת הדרך השלישית, ייצוג הנדרש לקבלת מימון מהמדינה.
במאי 2011 התקיים כנס היסוד של מפלגת העצמאות, במעמד חמשת נציגי המפלגה בכנסת ושמונים חברי מועצת המפלגה ובו אושרו תקנון המפלגה. במקביל, אושר מינויו של אהוד ברק לתפקיד יושב ראש התנועה.
באוגוסט 2011 שונה באופן רשמי שם המפלגה ברשם המפלגות למפלגת העצמאות.
בפברואר 2012 התפטר השר להגנת העורף מתן וילנאי מחברותו בכנסת, לקראת מינויו לתפקיד שגריר ישראל בסין ובמקומו הושבע שכיב שנאן.
בדצמבר 2012, בעקבות הודעת יו״ר המפלגה אהוד ברק כי הוא פורש מהחיים הפוליטיים, בחרו יתר חברי "העצמאות" שלא להתמודד על מקום בכנסת הבאה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20, ביקש שכיב שנאן להתמודד מחדש בפריימריז של מפלגת העבודה, אך מועמדותו נפסלה על ידי מזכירות לשכת המפלגה.

בבחירות לכנסת העשרים ושתיים, הודיע מנהיג המפלגה אהוד ברק על הקמת מפלגה חדשה בראשותו ישראל דמוקרטית, אולם בפועל לא הוקמה מפלגה כזו והיא נשענת על התשתית של מפלגת העצמאות שהגישה יחד עם מרצ והתנועה הירוקה את רשימת המחנה הדמוקרטי.
גדעון הוד

ביוגרפיה

מ-1949, ובשנות ה-50, השתתף בחידוני מוזיקה ששודרו ב"קול ישראל", שאותם ערכו יצחק שמעוני ואלון שמוקלר, וכן בחידוניו של שמוליק רוזן, שבהם בלט בתחומי ידע מגוונים לצידו של שמואל חביבי.
שירת בחיל האוויר.
במסגרת השירות הצבאי, השתתף בקורס טיס. בזכות השתתפות ערנית בנבחרות הכדור של חיל האוויר ובתחרויות אתלטיקה, עבר מקורס הטיס לקורס מדריכי ספורט ונשאר בחיל כמד"ס(מדריך ספורט)
בוגר "המדרשה למורי החינוך הגופני" (1957) ב"מחנה יונה" בתל אביב  (מקום בו נמצא היום מלון "הילטון")
עבד כמורה לחינוך גופני במשך אחת עשרה שנה, בבתי ספר יסודיים ועל-יסודיים, ברחבי הארץ.
ב-1954, השתתף בקורס של קרייני רדיו בניהולה של ראומה אלדר.
ב-1955 החל לעבוד ב"קול ישראל" בתפקידי הגשה וקריינות.
במשך עשרות שנים ליווה קולו את שידורי הכדורסל של מכבי תל אביב ושל משחקי הנבחרת, אותם הגיש בשטף במיומנות ותיאור נקודתי של האירועים החשובים במגרש ברגע נתון.
גם לאחר פרישתו משידור משחקים, הוא (נכון ל-2015) מגיש לסירוגין את פינת הספורט ביומן הלילה של מחלקת החדשות.
בטקס "אנשי מופת בספורט הישראלי 2014" הוענק לגדעון הוד גביע ע"ש יואל כץ, על ידי ועדת ההוגנות בספורט של עמותת אומ"ץ, כהוקרה והערכה, "על תרומתו הרבה להתפתחות הספורט בישראל כשדר רדיו משנות החמישים ועד היום ועל הקניית ערכי ההוגנות בספורט במהלך השידורים".
נשוי לאילנה, אב לבת ולבן, וסב לחמישה נכדים.
זימבבואה במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של זימבבואה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה המשלחת הגדולה ביותר שזימבבואה שלחה עד כה. המשלחת כללה 27 ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה שהעפילה לגמר ריצת 100 מטר נערים וריצת 3000 מטר נערות. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, טריאתלון, כדורגל ורכיבה וסיימו במקומות האחרונים.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה עשרה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפים. המשלחת הגיעה להישגים פחות לעומת אולימפיאדת הנוער סינגפור בענף האתלטיקה כאשר העפילה רק לגמר ריצת 1500 מטר נערות. אולם, היא שיפרה את מיקומה בענף הרכיבה. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים חתירה, טריאתלון ושחייה.
רוג'ר יאנג

ביוגרפיה

יאנג נולד ב-28 באפריל 1918 בטיפין, אוהיו, ארצות הברית לניקולס יאנג. במהלך ילדותו נהג יאנג לצאת לציד, דבר שפיתח את כישורי הירי שלו.
בבית הספר התיכון, שיחק יאנג בנבחרת הכדורסל של בית ספרו ובמהלך משחק נפצע בראשו ושמיעתו וראייתו נפגעו, דבר שהביא לנשירתו מהתיכון.
ב-1938, בגיל עשרים, הצטרף יאנג למשמר האזרחי של אוהיו, לשם התקבל על אף מצבו הבריאותי.
באוקטובר 1940 היחידה של יאנג נקראה לשירות במסגרת ההכנות של צבא ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, ולאחר מספר חודשים הועלה בדרגה והיה למפקד כיתה.
במהלך האימונים לקראת הקרב על ניו ג'ורג'יה, שם לב יאנג שראייתו ושמיעתו הולכות ונהיות גרועות יותר. הוא פנה למפקדו בבקשה שידיחו לדרגת טוראי מחשש שמצבו הרפואי יסכן את חיי חייליו.
על אף בקשתו של יאנג, הוא המשיך לפקד על כיתה.
ב-31 ביולי 1943, במהלך הקרב על ניו ג'ורג'יה, נקלע הסיור של יאנג למארב, וארבעה חיילים נהרגו. על אף שנפקד עליו לסגת, הסתער יאנג לבדו על עמדת מכונת הירייה, בעודו זורק רימוני יד ומושך אש, ובכך פוגע בכוחות היפניים ומציל את חייהם של חיילים אמריקנים. יאנג נהרג במהלך ההסתערות.
על פעולותיו של יאנג ניתנה לו מדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית.