google/wiki40b huggingface dataset:
גופנה

היסטוריה

יער לא ברוא בתקופה הכנענית - כמתואר בתשובת יהושע בן נון לתלונת בני יוסף על הנחלה הקטנה לה זכו: "אם עם רב אתה, עלה לך היערה ובֵרֵאת לך שם... כי הר יהיה לך כי יער הוא, ובראתו והיה לך תוצאותיו", היה תחת עבודת אדמה יהודית החל בתקופת בית ראשון, ימי נחלת שבט אפרים, לבירת חבל יהודי גדול ופורה בשומרון שהתקיים כל תקופת בית שני. נודעה בגפניה ועצי הזית, משבעת המינים בהם נתברכה ארץ ישראל ובתעשיית היין בהובלת משפחות כהנים ידועות. בתוספתא מכונה העיר בשם "בית גופנין". 
בספר חשמונאים א' ב' ט"ו-כ"ז ; נמסר אודות הימלטותו בשנת 167 לפנה"ס של מתתיהו החשמונאי ובניו להרים לאחר שהתקומם כנגד גזרות אנטיוכוס אפיפנס, פרופ' מיכאל אבי-יונה זיהה את מיקום אותם הרים אליהם נמלט מתיתיהו כהרי גופנה .
גופנה נזכרת רבות בכתביו של יוסף בן מתתיהו. תחילה, נזכרת העיר בתיאור קרבותיו של יהודה המכבי. לאחר מכן נזכרת העיר בהקשר למכירתה בידי הרומאים לעבדים, ופדיונה לאחר שלא עמדה בעול המיסים שהוטל עליה על ידי קסיוס, טרם תקופתו של הורדוס.
בתיאור פרובינקיה יהודה מציין יוספוס את גופנה כמחוז השני בסדר המחוזות (טופארכיות) לאחר ירושלים, וכן מתאר כיצד נפלו העיר והמחוז שלה בידי גייסותיו של אספסיאנוס. לאחר מכן, מתאר יוספוס כי טיטוס עבר בגופנה הכבושה בדרכו לכיבוש ירושלים.
בזמן המרד הגדול נזכר יוחנן בן חנניה כמי שהתמנה למפקד המורדים במחוז גופנה ובמחוז עקרבת. 
נראה שגם לאחר כישלון המרד המשיכה העיר להתקיים כיישוב יהודי. בתלמוד הירושלמי נזכר בית כנסת שבנו בני גופנה בציפורי, המכונה "כנישתא דגופנא דציפורין", ויש המשערים שהיו אלו בני גופנה שהוגלו לגליל לאחר דיכוי מרד בר כוכבא.
העיר עדיין שגשגה תחת השלטון הביזנטי והערבי בשל מיקומה על נתיב סחר.
במאה ה-20 הוצע לזהות את הכפר הערבי נוצרי ג'יפנה - ממשיכה של גופנה - עם העיר המקראית עפני. אולם זיהוי זה הוא אינו ודאי.
נמל התעופה הבינלאומי זאגרב

היסטוריה

נמל התעופה הנוכחי נבנה ב-1962 ליד העיירה פלסו. בתחילה כלל הנמל מסלול המראה באורך 2,500 מטר וטרמינל נוסעים בשטח של 1,000 מטר רבוע. בשנת 1966 נבנה טרמינל חדש ומודרני יותר בשטר של 5,000 מטר רבוע. ב-1974 הוארך מסלול ההמראה לאורך 3,252 מטר והטרמינל הורחב לשטח 12,000 מטר רבוע. ב-12 באפריל 2012 קיבלה חברת "נמלי תעופה פריז" זיכיון להפעלת התעופה ל-30 שנה מאת ממשלת קרואטיה. במסגרת ההסכם על החברה המפעילה לבנות טרמינל חדש. ואכן, ב-2013 החלה בנייתו של טרמינל חדש בשטח 70,000 מטר רבוע, שנגמרה בחודש מרץ 2017.
אוסקר קלמן

חייו

קלמן נולד במשפחה יהודית וסיים את לימודיו בתיכון עם תעודת בגרות, עבד כפקיד בעיר לוגוש, למד מוזיקה באופן פרטי ושר במקהלה מקומית. לימים הוא למד פיתוח קול במינכן. לאחר תקופת ניסיון התקבל לבית האופרה של בודפשט בשנת 1913. הוא הופיע לראשונה בתור "רוח הרפאים של אבי המלט" (תומאס:המלט), אך תפקידו העיקרי הראשון היה ב־14 במאי 1914 כסארסטרו (מוצרט: חליל הקסם ).
בשנת 1918 הייתה הפרמיירה הראשונה והמפורסמת של ברטוק ב 24- במאי, לשביעות רצונו המלאה של המלחין, אך הקהל קיבל את היצירה החדשה בצורה תמוהה ולא הבין אותה. בשנת 1927 אוטו קלמפרר חתם איתו חוזה בבית האופרה של ברלין הקרולאופר. הוא השתתף גם שם בבכורות אחדות, למשל האופרה של פאול הינדמית (8 ביוני 1929). בסתיו 1929 חזר לאופרה של בודפשט, שם נשאר עד 1940, עד החוק היהודי השני. לאחר מכן הוא יכול היה להופיע רק ב- אומיקה.
משנת 1945 ועד פרישתו לגמלאות בשנת 1954 הוא הפך שוב לזמר בית האופרה. הוא הופיע בקונצרטים ובאורטוריות כמעט כל שבוע במשך עשרות שנים. הוא גם שיחק הרבה כזמר. הוא הציג את "המנגינות המאוחרות" של זולטאן קודאי ב־7 במאי 1918 (עם ברטוק ליד פסנתר). בתור זמר אופרה ואורטוריות הוא הופיע בערים רבות בגרמניה ובפראג.
הוא נטמן בחלקת האמנים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
צורית

הקמת היישוב

מקימי היישוב התגבשו במרכז הארץ ב-1979 כ"גרעין סחלב". "צורית" עלתה לקרקע כמצפה ב-13.4.1981.

מקור השם

שם היישוב הוא על שמו של צמח בר נפוץ באזור. צבע הפרח ירקרק או לבן צהבהב, גדל בסדקי סלעים ובערימות אבנים. נפוץ ברוב חלקי צפון הארץ ומרכזה.

שירותים קהילתיים

ילדי הגנים לומדים בגני ילדים אשר ממוקמים ביישוב.
על ההר קיים בית הספר היסודי "הר גילון", שם לומדים ילדים מהמועצה האזורית. תלמידי חטיבת הביניים והתיכון לומדים בבית ספר השוכן בלב המועצה האזורית, ברקפת, בית הספר "על יסודי משגב".
תנועת הנוער הפועלת ביישוב היא "האיחוד החקלאי" אשר קהל היעד שלו הוא לתלמידי כיתה ד' ומעלה.
ביישוב קיימים בית כנסת, ספרייה, מועדון נוער, אמפיתיאטרון פתוח ומכולת.

תיירות

בשנת 2016 הוקם שביל אופניים וטיולים לתיירים ולתושבי היישוב הנקרא "סובב הר גילון" אשר מקיף את ההר ואורכו כ- 12.5 ק"מ. הנוף הנראה מן השביל הם יישובי משגב השונים.
מרכז התערוכות ארלז קורט

הקמת המבנה

היוזמה להקמת אתר תערוכות באזור הייתה של היזם ג'ון רובינסון ויטלי (John Robinson Whitley), בשל הקרבה לתחנות רכבת והרכבת התחתית של לונדון. ויטלי לא זכה להצלחה רבה ביוזמתו, אולם בשלהי המאה ה-19 שימש האזור כאתר מופע המערב הפרוע של באפלו ביל - מופע שזכה להצלחה רבה, ואף המלכה ויקטוריה צפתה בו פעמים רבות.
בשנת 1935 הוחלט להקים במקום מרכז תערוכות אשר יתחרה באולם התערוכות אולימפיה הסמוך. יזמי המבנה תכננו להקים במקום את מרכז התערוכות הגדול ביותר באירופה, אולם משיקולי תקציב צומצם המרכז. המבנה, שתוכנן על ידי האדריכל האוור קריין, והוקם בעלות של 1.5 מיליון ליש"ט, פתח את שעריו ב-1 בספטמבר 1937. כיום מבנה זה מכונה "ארלז קורט 1" (Earls Court One).

ארלז קורט 2

בעקבות הצלחת מרכז התערוכות הוחלט על הקמת מתחם נוסף בצמוד אליו. מתחם זה, שנקרא "ארלז קורט 2" (Earls Court Two), הוקם בעלות של 100 מיליון ליש"ט. שטחו של האולם 17,000 מטר רבוע. האולם נפתח ב-17 באוקטובר 1991 בנוכחות דיאנה, נסיכת ויילס.

סגירתו

ב-2014 הוחלט לסגור ולהרוס את האולם, לאחר שקיום הופעות בו הפך נדיר, לאחר שאולם הקונצרטים O2 ארנה תפס את מקומו.

ספורט

המתחם אירח את משחקי הכדורעף במסגרת המשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון ב-2012. באולימפיאדת לונדון של 1948 אירח את תחרויות ההרמת משקולות, היאבקות, התעמלות והאגרוף.
פורמולה 1: המרוץ לניצחון

הפקה

הרעיון להפיק את הסדרה פורסם לראשונה על ידי קבוצת פורמולה 1 ב-24 במרץ 2018, יום לפני פתיחת העונה. הסדרה הופקה בידי ג'יימס גיי-ריס, שהפיק בשנת 2010 את הסרט "Senna" על חייו של איירטון סנה, אליו הצטרף המפיק פול מרטין. הצילומים נערכו במפעלים, במשרדים ובשטחי הכינוס של כל הקבוצות, למעט מרצדס ופרארי שסירבו להכניס מצלמות לתחומי שטח הקבוצה.
ביולי 2019 הוכרז על עונה שנייה שצפויה לעלות לשידור בתחילת שנת 2020. בעונה זו ישתתפו כל עשר הקבוצות.
ספיקה (כוכב)

מאפיינים

ספיקה הוא למעשה כוכב זוגי במרחק של כ-260 שנות אור, המורכב מזוג כוכבים כחולים המקיפים זה את זה במרחק קטן של כ-0.12 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-4 ימים. המרחק הקטן והמסה הגדולה יחסית של הכוכבים גורמת לכוח גאות חזק ביניהם שהופך את צורתם לאליפסואידית. כתוצאה מכך גודלם הזוויתי של הכוכבים כפי שהוא נצפה מכדור הארץ משתנה גם כן במחזוריות של 4 ימים וגורם לשינוי מחזורי של כ-0.1 דרגות בבהירות הנראית של הזוג. בעבר חשבו שהשינוי בבהירות נובע מליקוי מאורות שבו עובר הכוכב הפחות בהיר על פני הכוכב השני וגורם לירידה בבהירות הכוללת. בשל קרבתו למישור המלקה מוסתר הכוכב מדי פעם על ידי הירח ולעיתים נדירות על ידי כוכב חמה ונוגה.

מאפייני ספיקה A

ספיקה A הוא כוכב כחול שמאסתו כ-11 מסות שמש, רדיוסו כ-7.8 רדיוסי שמש ומאיר בעוצמה חזקה יותר מפי 2000 ממנה בתחום הנראה. עם זאת, בשל הטמפרטורה הגבוהה שלו - כ-22,400 קלווין, רוב הקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל סגול ועוצמת הארתו הכוללת היא פי 13,400 מן השמש. הכוכב בשלב סיום המימן שבליבתו והוא צפוי לעבור להתיך הליום תוך התנפחות והתקררות שתוציא אותו מהסדרה הראשית ותהפוך אותו לענק. הכוכב היה בעבר כוכב משתנה מהסוג של β בקפאוס ובהירותו הייתה משתנה בכ-0.015 דרגות בהירות במחזוריות של כ-6.5 שעות, אך מאז 1970 ההשתנות פסקה. מסתו היא על גבול הפיכה לסופרנובה כך שגורלו אינו ידוע.

מאפייני ספיקה B

ספיקה B הוא כוכב הסדרה הראשית - כחול שמסתו כ-7 מסות שמש, רדיוסו כ-4 רדיוסי שמש ומאיר בעוצמה חזקה יותר מפי 500 ממנה בתחום הנראה. בדומה לספיקה A, חלק ניכר של הקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל־סגול ועוצמת הארתו הכוללת היא פי 1,700 מאשר השמש. כוכב זה צפוי לסיים את חייו כננס לבן.
קונרד ציכוריוס

קונרד ציכוריוס (בגרמנית: Conrad Cichorius;‏ 25 במאי 1863 בלייפציג – 20 בינואר 1932 בבון) היה היסטוריון ופילולוג גרמני, שהתמחותו העת העתיקה והשפות הקלאסיות. הוא ידוע בעיקר בשל מחקרו המקיף את התבליטים המעטרים את עמוד טראיאנוס, חיבור המוסיף לשמש גם כיום בסיס למחקרים חדשים.

קורות חייו

ציכוריוס למד בבית הספר ניקולאס בעיר הולדתו לייפציג מ-1882 עד 1887 ואחר כך באוניברסיטאות פרייבורג, לייפציג וברלין. ב-1883 התקבל כחבר באחוות הסטודנטים Corps Suevia Freiburg.
ב-1887 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת לייפציג. שנה אחר כך השלים פוסט דוקטורט באותה אוניברסיטה, כשנושא התזה הוא "רומא ומיטילנה". הוא החל לעבוד בה כמרצה, וב-1895 התמנה בה לפרופסור חבר. ב-1900 עבר לאוניברסיטת ברסלאו וב-1916 לאוניברסיטת בון, בה שימש רקטור בשנה האקדמית 1923/24. 
קונרד ציכוריוס סבור כי מכתב שכתב קיסר ב-47 לפנה"ס, בו הוא מספר על ניצחונו על פארנאקס השני שליט ממלכת בוספורוס ומופיע המשפט המפורסם "Veni Vidi Vici" ("באתי, ראיתי, ניצחתי") היה ממוען אל גאיוס מאטיוס.
ציכוריוס היה ההיסטוריון הגרמני הראשון שפרסם מחקר אודות תבליטי עמוד טראיאנוס. בין תלמידיו בברסלאו היו אוטו ולטר והלמוט ברווה.
צ'רג'ינו

צ'רג'ינו, בפיזיקת חלקיקים, הוא שותף-על טעון, כלומר, פרמיון טעון חשמלית מסוג חדש (עם ספין 1/2), הנחזה על ידי תאוריות של סימטריית-על. ווינו והיגסינו טעון הם דוגמאות לחלקיקים כאלו.
אוכלי חרקים

מאפיינים

אוכלי החרקים הם יצורים קטנים, הולכי-כפות בהן חמש אצבעות. שיניהם בעלות חודים, ניזונים בעיקר מחרקים וזוחליהם, והם חופרים קינים באדמה. לאחר הריון קצר בן עשרות ימים הם ממליטים במאורה גורים אחדים חסרי ישע. תפוצתם היא בכל העולם, חוץ מאוסטרליה.
המין הגדול בסדרה הוא סולנודון קובני (Solenodon cubanus) ששוקל עד 1 ק"ג. הקטן ביותר בסדרה הוא גם הקטן ביונקים (לאחר עטלף הדבורה) - חדף זעיר (Suncus etruscus) ששוקל עד 2.1 גרם.

משפחות שהיו בעבר במשפחה

משפחות החפרפזיים (Chrysochloridae) והטנרקיים (Tenrecidae), עברו יחד לסדרת הטנרקאים (Afrosoricida) ומשפחת חדפי הפיל (Macroscelididae) עברו לסדרות עצמאיות, כולם בקבוצת אפרותריה הקרובה לפילים. משפחת חדפי העצים או הטופיות (Tupaiidae) ומשפחת הגלשניים (Cynocephalidae) עברו לסדרות עצמאיות, שניהם מקבוצת אאוארכונטוגליריים הקרובה לקופים.
OpenFlight

OpenFlight (קבצים בסיומת flt.) הוא פורמט קבצים לייצוג מודל גאומטרי תלת-ממדי שפותח במקור על ידי Software Systems Inc עבור מודלי MultiGen זמן-אמת התלת-ממדיים שלה, ב-1988. הפורמט נקרא במקור Flight (טיסה), ותוכנן לשימוש חופשי של מודל 3d עבור תוכנות המייצרות סימולציה חזותית רבודה. שם הפורמט שונה מאוחר יותר ל"OpenFlight" כדי לציין את השימוש החפשי ליצירת תמונה (IG).
חבילת המודלים MultiGen  (הידועה כיום בשם Creator) והפורמט OpenFlight אומצו במהירות בתעשיית מאמני הטיסה בשנות ה-80 וה-90 המוקדמות. מרכז המסחר איימס היה הלקוח הראשון של חבילת המודלים MultiGen.
קלימקס

קלימקס הוא מצב בו כלל האורגניזמים בבית גידול מסוים נמצא בשיווי משקל, כך שכל אורגניזם שמת מוחלף באורגניזם דומה.
בבית גידול ריק מתפתחים החיים בדרך כלל באופן הנקרא סוקצסיה. באופן זה, כל חברת אורגניזמים משנה מעט את תנאי בית הגידול, ומאפשרת את כניסתה של החברה הבאה. בשלב האחרון מגיעה המערכת לשיווי משקל, בו אין עוד שינוי בתנאים, והחברה לא משתנה עוד. חברה זו נקראת חברת קלימקס, או חברת שיא.
מבחינים בין שני סוגי קלימקס. קלימקס אקלימי, הוא מצב בו חברת האורגניזמים הקיימת נקבעת בראש ובראשונה על ידי האקלים באזור. לעומתו, קיים גם קלימקס אדפי, בו נקבע אופי החברה בעיקר על ידי תנאי הקרקע, המגבילים את כניסת החברה הבאה בטור הסוקצסיוני, על אף שהאקלים מאפשר זאת.
מספר מדומה

מספר מדומה (או "מספר דמיוני" הפחות מקובל) הוא מספר שריבועו הוא מספר ממשי שלילי. כל מספר מדומה אפשר להציג כמכפלה , כאשר  הוא מספר ממשי, ו- הוא "היחידה המדומה" (שהיא אחד משני השורשים,  ו- של מינוס אחת: ).
כיוון שהריבוע של כל מספר ממשי הוא חיובי או אפס, למינוס אחת (שהוא מספר שלילי) אין שורש ממשי. על ידי 'המצאה' של מספר שאינו ממשי, , ושילובו עם שדה המספרים הממשיים, מתקבל שדה גדול יותר, הנקרא "שדה המספרים המרוכבים". מספר מרוכב בנוי מחלק ממשי וחלק מדומה בצורה  כאשר  מספרים ממשיים. 
שדה המספרים המרוכבים סגור להוצאת שורש בכלל, ולהוצאת שורש ריבועי בפרט.

היסטוריה

כיוון שלמספר שלילי אין שורש ריבועי בשדה המספרים הממשיים, מתמטיקאים התייחסו אל משוואה כגון  כאל משוואה שאין לה פתרון. הצורך בהתייחסות שונה לשורש של מספר שלילי התעורר כאשר ג'ירולמו קרדאנו גילה, בתחילת המאה ה-16, שהדרך לפתרון משוואה ממעלה שלישית, גם כאשר פתרון זה הוא מספר ממשי, מובילה אותו לנוסחה שבה מופיעים שורשים של מספרים שליליים.
בעקבות קרדאנו הוגדרו המספרים המרוכבים במפורש, בשנת 1572, על ידי רפאל בומבלי (Rafael Bombelli). באותה עת נחשבו מספרים כאלה לבלתי קיימים. מתמטיקאים התקשו לקבל את המושג החדש, והדבר בא לידי ביטוי גם בשם שניתן למספרים אלה. רנה דקארט, הראשון שהשתמש במושג "מספר מדומה" בשנת 1637, התייחס בכך למה שקרוי כיום "מספר מרוכב". את האות i (בעקבות המילה imaginary), שהפכה לסימון המקובל במתמטיקה עבור היחידה המדומה, בחר אוילר ב-1777; מהנדסי חשמל מעדיפים לסמן מספר זה באות j, כדי לא להחליף בינו לבין זרם, המיוצג גם הוא באות i.

מאפיינים אלגבריים

קבוצת המספרים המדומים, כלומר קבוצת כל המספרים מהצורה  כאשר  הוא מספר ממשי, סגורה תחת חיבור:  (כחבורה חיבורית, הקבוצה איזומורפית לקבוצת הממשיים), אך אינה סגורה תחת כפל, משום שמכפלת שני מספרים מדומים היא מספר ממשי.
פעולת ההעלאה של היחידה המרוכבת i בחזקת מספר מדומה היא תמיד ממשית: .
פולינה אדמוב

פּוֹלינה אָדָמוֹב (ברוסית: Полина Адамова; נולדה ב-1970) היא מעצבת ספרים, תפאורה ותלבושות לתיאטרון ישראלית.

ביוגרפיה

פולינה אדמוב נולדה וגדלה במוסקבה. אביה היה פרופסור ולימד עיצוב ספרים באקדמיה לעיצוב גרפי ודפוס במוסקבה, ואמה היא ציירת, אשר שימשה שנים רבות כמעצבת ראשית בהוצאת ספרים במוסקבה. אדמוב למדה במשך חמש שנים עיצוב ספרים באקדמיה לעיצוב גרפי ודפוס במוסקבה והיא בעלת תואר שני בנושא. למדה בקורס עיצוב תיאטרון במשך שנה. עלתה לישראל בשנת 2001.
אדמוב מעצבת תפאורה ותלבושות לתיאטראות שונים בחו"ל החל משנת 1995, תיאטראות "סדנת פטר פומנקו" ותיאטרון ע"ש וכטנגוב במוסקבה, תיאטרון "מולודוי", תיאטרון סוזירה והתיאטרון הלאומי ע"ש פרנקו בקייב ו-Takoi Teatr בסנקט פטרבורג.
לתיאטראות שונים בישראל החל משנת 2003: תיאטרון מלנקי, התיאטרון הערבי-עברי ביפו, הבימה הייניקן קלאב, תיאטרון הבימה, תיאטרון הסמטה, אופרה בפרינג', תיאטרון צוותא, תיאטרון קונטקסט, תיאטרון החאן ותיאטרון היידישפיל. עסקה בעיצוב תפאורה ותלבושות בפרויקטים שונים בבתי ספר לתיאטרון בישראל (2001–2005). היא גם עיצבה לכל התיאטראות את התוכניות, העלונים, הכרזות ואתרי האינטרנט.
אדמוב הייתה מעצבת פרסומות בהוצאת "קומרסנט", מוסקבה. שימשה כמעצבת ספרים בהוצאות "איוון פרס" ו"רוסמן", "מיסל", ו"המוזיאון ע"ש פושקין" במוסקבה ובארגון ג'וינט ירושלים-מוסקבה, בהוצאות "ספרית מעריב", "ידיעות אחרונות" ו"גשרי תרבות". הייתה מעצבת ראשית במגזינים "זנווס", "מדווד", "מחא"ט הוצאה לאור" ו"ארכידום" במוסקבה. במגזינים "סלון" ו"קינותיאטר" בקייב ובמגזין "Time-Out" ישראל בשפה הרוסית. שימשה כמעצבת הגרפית הראשית לחלק מהצגות תיאטרון "גשר", מעצבת גרפית לתיאטרון קונטקסט ועיצבה כרזות ותוכניות לתיאטרון החאן.
מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה, הסופר והמתרגם רועי חן, ולהם בן אחד.
עמירם סיון

ביוגרפיה

סיון נולד בתל אביב. בשנת 1965 סיים לימודי כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית, ובמקביל עבד במשרד האוצר, במינהל הכנסות המדינה. לאחר סיום לימודיו עבד ככלכלן בלשכת היועץ הכלכלי לשר האוצר, וב-1969 מונה לסגן הממונה על התקציבים לענייני חברה ורווחה. בשנת 1974 מונה למנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, וב-1976 מונה למנכ"ל משרד האוצר, על ידי שר האוצר, יהושע רבינוביץ. ב-1980 פרש משירות המדינה ומונה ליו"ר חברת תיעוש (תיעוש אזורי פיתוח בע"מ, קונצרן שהוקם בשנת 1958 כשותפות של הממשלה וההסתדרות הכללית במטרה לפעול לתיעוש אזורי הפיתוח. בשנת 1967 עברה מלוא הבעלות לידי חברת העובדים), שהחזיקה מפעלי תעשייה באזורי פיתוח. בין השנים 1973‏-1978, ובשנית בין 1983‏-1989, היה חבר מועצת עיריית ירושלים.
ב-1 ביוני 1986 מונה ליו"ר הנהלת בנק הפועלים, בעקבות התפטרותו של מנהל הבנק הקודם, גיורא גזית, על פי מסקנות ועדת בייסקי בפרשת ויסות מניות הבנקים. סיון שיקם את הבנק והביא אותו ממצב של משבר לרווחיות גבוהה. בתקופתו עברו ביצועי בנק הפועלים את אלה של בנק לאומי. בשנת 2000 הגיע הבנק לרווח של מיליארד ושש מאות מיליון שקלים, רווח שיא לחברות ישראליות עד לאותו מועד. הוא גם תוגמל בהתאם והשתכר כ-10 מיליון שקלים באותה שנה.
ב-1997 עברה השליטה בבנק הפועלים לידי קבוצת אריסון-דנקנר. בעלי השליטה החדשים השאירו את סיון בתפקיד המנכ"ל, והוא עמד בראש הבנק עד פרישתו ב-1 באפריל 2002. למעשה, הודח סיון מתפקידו עקב מחלוקת שהייתה לו עם הבעלים של הבנק. החליף אותו בתפקיד אלי יונס. בתקופת עבודתו בבנק הפועלים הוביל את הבנק לראש דירוג הבנקים בישראל, ונחשב בשנות ה-90 של המאה ה-20 לבנקאי הבכיר בישראל. לאחר פרישתו ניסה סיון להקים קרן השקעות בישראל, אך לא הצליח בגיוס ההון הדרוש. 
לאחר מותו הוקם לזכרו "המרכז למפעלות חברתיים על שם עמירם סיון" הפועל באוניברסיטת תל אביב ואשר מטרתו להגדיל את נגישותן של קבוצות חברתיות שונות להשכלה גבוהה. זכרו הונצח גם ברחוב על שמו בשכונת רמת בית הכרם בירושלים.
Number 1 to Infinity (סיבוב הופעות)

רקע

קארי הודיעה על סבב ההופעות במהלך התוכנית של אלן דג'נרס זאת לאחר שסלין דיון ביטלה את הופעותיה במקום. לאחר מכן באביב של 2015 לאחר מספר הופעות קארי אמרה כי היא מתכוונת להמשיך לסדרה נוספת של הופעות לתוך הקיץ. על ההופעות קארי אמרה: "אני עומד לעשות את הרסדיני הראשון שלי בווגאס. זה אירוע מיוחד בשבילי, ושוב אני צריכה לקוות שהמעריצים ייהנו מזה שאני הולך להופיע, המופע הוא בהשראת אלבום האוסף שלי '‎#1 to Infinity' שעכשיו הוא בגרסתו המעודכנת ומכיל את כל 18 השירים. אני מקווה שאנשים אחרים ייהנו מזה, אף פעם לא עשיתי את זה". הכרטיסים יצאו למכירה החל מ-15 בינואר 2015.

ביקורות

רובין ליץ' מ-"Las Vegas Sun" שיבח את הופעת הפתיחה שלה כאשר כתב עליה כי היא "זמרת הפופ המודרנית הטובה ביותר של העשור".
תחנת הרכבת בית יהושע

היסטוריה

תחנת הרכבת בית יהושע נפתחה במאי 1953. 
בתחילת שנות ה-90 שופצה התחנה, ונוספו לה מעבר תת-קרקעי ורציף נוסף.
בקיץ 2002, נערך שיפוץ נוסף בתחנה אשר כלל התקנת מעליות ושילוט מעודכן.
בתחנה עוצרת הרכבת הפרברית בקו בנימינה - רחובות - אשקלון. נוסף על כך עוצרות רכבת בקו בית שמש-נתניה

מבנה התחנה

בתחנה שני רציפים: רציף צד אשר ממוקם בכניסה לתחנה (בצד המזרחי) במבנה הראשי ורציף צד נוסף. 
לתחנה יש שתי כניסות: בצד המזרחי מבית יהושע ובצד המערבי מאזור התעשייה פולג של העיר נתניה. 
משני צדי החניה קיימים חניונים לרכבים פרטיים, הגדול שבהם נמצא בצדו של פולג. ישנה תחנת מוניות.
דם בתולים

בהלכה, דם בתולים הוא דם שיוצא מגופה של בתולה שלא קיימה מעולם יחסי אישות, בעקבות ביתוק קרום הבתולים במהלך יחסי אישות או לחלופין באמצעי אחר. דם בתולים אינו מטמא את האישה כלל, אבל כיום נהוג על פי ההלכה לפרוש מיד אחרי קיום יחסי האישות לראשונה.

פרישה לאחר בעילת בתולה

על פי ההלכה, יש לפרוש מיד אחרי קיום יחסי האישות הראשונים שמקיימים אחרי החתונה, אם האישה הייתה בתולה ולא קיימה יחסי אישות לפני החתונה, ויצא ממנה דם בתולים. ולמרות שדם בתולים אינו מטמא, יש לנהוג בו דיני טומאה. ועל פי זה נפסק בהלכה ש"חתן בועל בעילת מצווה - ופורש".
אישה בתולה נטמאת מגזירת דם בתולים גם אם לא דיממה; זוהי גזירה שמא דיממה, והדם התערבב בזרע ואינו ניכר. ישנה מחלוקת בין הפוסקים מהו השלב בתשמיש שמחיל את הגזירה: לדעת השולחן ערוך, פורש לאחר הבעילה, מכיוון שיש לחשוש שיצא דם וחיפהו שכבת זרע. אך לדעת הרמ"א, אפשר להקל, וכל עוד לא יצא דם או שהאיש לא גמר את הביאה (הזריע) - הרי הם מותרים ואינם צריכים לנהוג בדיני טומאה.
בקרב מפרשי התלמוד קיימים שתי פרשנויות לטומאה זו. יש הסבורים שהטעם הוא מפני שחששו חז"ל שמא נתערב בדם הבתולים דם נידה ויש סבורים שחז"ל גזרו טומאה מדרבנן על דם בתולים.
נחלקו הראשונים האם מותר לפרוש מיחסי האישות הראשונים כשה"אבר" עדיין "חי", יש הסבורים שבשונה ממי שקיים בטעות יחסי אישות עם אשתו כאשר היא טמאה בטומאת נדה שעליו לפרוש ב"אבר מת", כדי שלא יהנה מגופה של נדה דבר הכרוך באיסור כרת, התירו חז"ל לפרוש מגופה של כלה בתולה ב"אבר חי" ויש חולקים.
תעלת מונאק

תעלת מונאק היא אמת מים באורך 102 קילומטר, במדינות הריאנה ודלהי שבהודו. התעלה מעבירה מים מנהר היאמונה דרומה למספר יעדים ועד היידרפור שבדלהי.
התעלה היא אחד המקורות העיקריים של מי שתייה לדלהי. מזכר הבנות בנושא נחתם בין שלטונות הריאנה ודלהי בשנת 1996 והתעלה נבנתה על ידי הריאנה בין 2003 ל-2012 במימון דלהי.
בפברואר 2016 סבלה התעלה חבלות במהלך הפגנה של בני הג'אט. החבלות הובילו למשבר אספקת מים חמור בדלהי. השליטה על התעלה עברה לידי הצבא ההודי כדי לאפשר זרימת מים תקינה.
עמוס אטינגר

ביוגרפיה

נולד בתל אביב וגדל ברמת גן, בנם של יוסף ורבקה אטינגר. אביו נמנה עם מקימי תחנת הכוח של חברת החשמל בנהריים. בנעוריו היה חניך בקן השומר הצעיר ברמת גן. שירת בלהקת פיקוד המרכז לצד אילי גורליצקי, שייקה לוי, עודד קוטלר ועודד תאומי. בשנת 1959 התקבל בעזרתה של רבקה מיכאלי לעבודה בקול ישראל. בשנת 1966 החל להגיש את התוכנית "אלה הם חייך" על פי מודל בריטי. בהמשך עברה התוכנית לטלוויזיה הישראלית בשם "חיים שכאלה". בתוכנית זו אירח עשרות אישים ביניהם: עזר ויצמן, גולדה מאיר, יעקב חודורוב ועוד, וכן את הדודאים ותזמורת צה"ל. המשפט בתוכנית שהפך למטבע לשון היה: "מה אומר לך הקול הבא?", שאלה שהיה נשאל אורח התוכנית והיה עליו לזהות לפי הקול את מי יזמין אטינגר לשולחן התוכנית. במשך 30 שנה שודרו בטלוויזיה 80 תוכניות של "חיים שכאלה". בשנת 2000 שודרה התוכנית האחרונה בה התארח העיתונאי שייקה בן פורת.
בשנת 2002 פרש לגמלאות מרשות השידור.
בשנת 2009 זכה בפרס אקו"ם על מפעל חיים בתחום הזמר העברי למחבר.
בין ספריו, ספרי השירה "רבע לפני חצות", "רבע אחרי המלחמה", "רבע לפנות בוקר" ו"רבע לפני הגיוס".
עמוס אטינגר כתב שירים רבים בזמר העברי. בין המוכרים: "טיול לילי" ללחן של מאיר נוי, "כבר אחרי חצות" ללחן של נורית הירש, "נערה ושמה כנרת", "יש מקום" ו"יפו" למחזמר "קזבלן", שלושתם ללחן של דובי זלצר, "גולני שלי" ו"המנון גבעתי" (אפי נצר), "ברח המלך" ללחן של יוסף הדר, הפזמון "המורה לזמרה" (מאיר הרניק) שבו כיכבה יונה עטרי, "אם רק תבואי בחמש" (יוחנן זראי), "אמא אמא" (משה וילנסקי) ו"כשאור דולק בחלונך" (סשה ארגוב).

חיים אישיים

אטינגר היה נשוי במשך 30 שנה לעיתונאית תמר אבידר, המבוגרת ממנו ב-7 שנים. בנו מנישואים אלה הוא הקומיקאי אבי אטינגר.
לאחר גירושיו מאבידר נישא לשריל, אמריקאית הצעירה ממנו ב-15 שנים, והתגרש לאחר כ-4 שנים. בשנת 2004 נישא לזמרת אוקראינית בשם לנה (ילנה), הצעירה ממנו ב-45 שנים. השניים נפגשו במקהלת הנוער של קייב שם ראה אותה שרה בעברית את אחד משיריו.
פרדוקס ברס

פרדוקס בְּרָס (Braess's paradox), הנקרא על שם המתמטיקאי הגרמני דיטריך ברס, הוא דוגמה למצב שבו הוספת קשת נוספת לרשת שבה הישויות הנעות בוחרות את מסלול הזרימה האופטימלי באופן אנוכי, יכולה לגרום לירידה בביצועים הממוצעים של הרשת (זאת כמובן על אף האינטואיציה שאומרת שיותר מסלולים תמיד יובילו לביצועים משופרים).

הגדרה

נתבונן ברשת כבישים. נניח שעבור כל צומת ברשת ידוע מספר המכוניות שיוצאות ממנו (דרגת היציאה) ומספר המכוניות שנכנסות אליו (דרגת כניסה). תחת תנאים אלה נרצה לשערך את התפלגות התנועה ברשת. ההחלטה אם לנסוע בכביש כזה או אחר תלויה לא רק באיכות הכביש, אלא גם בצפיפות התנועה עליו. אם כל נהג יבחר בדרך שנראית לו אופטימלית (עבורו בלבד) התוצאה לא בהכרח תהיה אופטימלית עבור כל הנהגים. יתר על כן, קיימת דוגמה שבה הרחבת רשת הכבישים אינה גורמת לקיצור זמני הנסיעה ואף מאריכה אותם.

דוגמה

נסתכל על מערכת כבישים כמו בציור. יש 4,500 מכוניות הנוסעות מהמקור אל היעד. הזמן שלוקח לעבור כל כביש מצוין באיור, כאשר T הוא מספר המכוניות שנמצאות על אותו הכביש. על שניים מהכבישים זמן הנסיעה קבוע, ואילו על השניים האחרים זמן הנסיעה תלוי בעומס.
נניח בתחילה שהכביש המקווקו אינו קיים. אם A נהגים עוברים דרך נקודה A זה לוקח  דקות ואם B נהגים בוחרים לעבור דרך נקודה B זה לוקח להם  דקות. המקרה הגרוע ביותר הוא כאשר כל הנהגים יבחרו לנסוע באותו הנתיב. אז ההאטה מקסימלית והנסיעה כולה לוקחת 90 דקות. אך בחירה אקראית באחד הנתיבים תוביל לתוצאה טובה יותר. אילו חצי מהנהגים יסעו בכל אחד מהנתיבים הזמן של הנסיעה יתקצר ל-. (זהו שיווי משקל נאש.)
כעת נניח שבונים כביש נוסף שמחבר את A עם B וזמן הנסיעה בו כל כך קצר שניתן אפילו לומר שהוא 0. במקרה כזה, הנהג האנוכי, אשר מנסה לשפר רק את מצבו שלו, יבחר לנסוע קודם לנקודה A (שם רק במקרה הגרוע הדרך לוקחת 45 דקות) אז יעבור בזמן 0 לנקודה B ומשם ימשיך ליעד (שוב, רק במקרה הגרוע הדרך תיקח 90 דקות). כלומר הנהג שמנסה לשפר את הדרך שלו בלבד, יבחר בדרך שרק במקרה הגרוע נמשכת 90 דקות, על פני מסלול שתמיד לוקח 90 דקות. אבל מאחר שכל הנהגים יבחרו באותה האסטרטגיה, יסעו קודם ל-A, אז ל-B ולבסוף ליעד, יתממש המקרה הגרוע ביותר שבו הדרך נמשכת 90 דקות. אז הוספת הכביש לא רק שלא שיפרה את ביצועי המערכת, אלא אף החמירה אותם. כאן הפתרון האופטימלי למערכת אינו יציב.
הביתה, הלוך חזור

תוכן האלבום

שני התקליטורים הראשונים באלבום נקראים "ההופעה - חלק 1" ו"ההופעה - חלק 2". נכללים בהם ביצועים לשירים מסיבוב ההופעות של ההרכב "בין קירות ביתי", שהוקלטו בין 2009 ל-2011. בניגוד לאלבומי ההרכב, שבהם משתתפים זמרים ונגנים שונים בכל שיר, בסיבוב ההופעות הורכב "הפרויקט של עידן רייכל" מצוות זמרים ונגנים קבוע. הזמרים בהופעות אלו היו עידן רייכל, כברה קסאי, מאיה אברהם, רביד כחלני ואבי ווגדרס ואסה. בחלק מהשירים השתתפו זמרים אורחים.
על העיבודים וההפקה המוזיקלית היו אחראים רייכל וגלעד שמואלי. רייכל ביצע גם את העיבודים לכלי מיתר, במשותף עם אסף דר ואדם גורליצקי, ואת העיבודים לכלי נשיפה, במשותף עם ניב תואר.
התקליטור השלישי מורכב בחלקו מהקלטות של ההרכב במסגרות שונות שלא נכללו קודם לכן באחד מאלבומיו, ביצועים לשירים מאלבומי ההרכב מתוך סיבוב ההופעות האקוסטי "מנגנים בשקט" וכן מעט שירים חדשים.

שירי האלבום

מילים ולחנים מאת עידן רייכל, אלא אם צוין אחרת.