google/wiki40b huggingface dataset:
שליח (תפקיד)

שליח הוא אדם שתפקידו להעביר הודעות, מכתבים או חבילות באופן אישי, תוך שהוא עובר באופן פיזי מהשולח אל המקבל. השימוש בשליחים היה נפוץ בעת העתיקה ובימי הביניים (אז כונו גם 'רצים') ודעך עם התפתחות מערכות דואר מסודרות. התפתחות דרכים להעברה אלקטרונית של מידע (טלקס, פקס, דואר אלקטרוני) צמצמה אף היא את הצורך בשליחים עם זאת, שרותי שליחים מופעלים גם היום כאשר יש צורך לשלוח חבילות או מסמכים חשובים במהירות.
שליח מפורסם מהעת העתיקה מתואר באגדה על פידיפידס, שרץ ממרתון עד אתונה כדי לבשר על ניצחון היוונים בקרב מרתון. ריצת המרתון מאזכרת אגדה זו.
בעבר היו מודיעים על קידוש החודש למקומות רחוקים על ידי שליחים. לשליחים אלו הייתה חשיבות רבה בכך שקביעת החגים הייתה על פיהם.

שירותי שליחויות

שליחויות הוא שירות לאנשים פרטיים וחברות על מנת להעביר מכתב או חבילה ממיקום א' למיקום ב' על פי עלויות שונות בהתאם למהירות העברת החבילה או המכתב בשיקלול משקל ואופי החבילה.
היתרון בשכירת חברה לצורך שירותי שליחויות הוא במקצועיות וניסיון החברה בהעברת החבילה בצורה הטובה ביותר.
קו סוקולניצ'סקאיה

היסטוריה

מכיוון שהקו הזה הוא הראשון במערכת, היסטוריית הפיתוח שלו חופפת עם היסטוריית הרכבת התחתית במוסקבה. הקו התחיל בפארק סוקולניקי, והמשיך דרך כיכר קומסומולסקאיה, ואחר כך דרך צמתות התנועה במרכז העיר: צומת השער האדום, קירובסקאיה, הלוביאנקה וכיכר מנז'. משם התחילה הסתעפות חדשה דרך רחוב ארבאט, ומאוחר יותר תחנת הרכבת קייבסקי. ב-1938 ההסתעפות הזאת נקראה כקו חדש: קו ארבטסקו פוקרובסקאיה. ואחר כך ב-1958, קו פיליובסקאיה. החלק שנשאר מהסתעפות פרונזנסקאיה המשך לכיוון החומה המערבית של הקרמלין ליד מוזיאון המדינה הרוסית ליד אתר הבנייה המוכנן של ארמון הסובייטים על גדת נהר המוסקבה ליד פארק גורקי.
אף על פי שהמטרו המוסקבאי מתגאה בעצמו בזכות הארכיטקטורה הסטליניסטית הטובה ביותר והניסיונות המוקדמים של הארט דקו, התחנות הראשונות היו מאוד רחוקות מכך. במקום זאת יש להן טעם מאוד קלאסי, שמשתלב בצורה נחמדה עם האווירה הנאו קלאסית של אמצע שנות השלושים. מה שעוד נכון זה שכול עבודות התכנון והעיצוב של התחנות הראשונות הללו, נתנו לתחנות של שנות הארבעים והחמישים להתפתח מהן. רוב התחנות הללו נחשבות כיום כמורשת ארכיטקטורית.
התפתחות נוספת נראתה בסוף שנות החמישים בזמן הבנייה של מקטע פרונזנסקי. הקו הורחב לתוך מחוז חמובניקי ובשנת 1957 לאצטדיון לוז'ניקי ואחר כך בשנת 1959 הקו הגיע לאוניברסיטת מוסקבה הנמצאת על גבעת הדרור. כדי להגיע לשם היה צורך לחצות את נהר המוסקבה על גשר גם לכלי רכב וגם לרכבת התחתית, בנוסף לכך נבנתה תחנה על הגשר. למרות זאת, בגלל הצורך בבניה ממחדש של הגשר ב-1984, נסגרה התחנה והיא נפתחה מחדש בשנת 2002. מקטע פרונזנסקי נשלם בשנת 1964 וההרחבה האחרונה שלו נעשתה לתוך ערי שינה חדשות לאורך שדרות ורנדסקי בדרום מערב מוסקבה.
בקצה ההפוך, היו שתי הרחבות: אחת ב-1965 ברחבי נהר היאוזה (דרך גשר) לכיכר פראוברז'נסקאיה והשנייה ב-1990 לתוך מחוז בוגורודסקאיה.

התפתחויות אחרונות ותוכניות עתידיות

נכון לעכשיו הקו כולל את התחנות העתיקות ביותר בשימוש, וכך מספר שיפוצים בוצעו באופן שיטתי. השינויים האחרונים כוללים כניסה שנייה לקרופוטקינסקאיה. ב-1998, שיפורי תאורה גדולים ל- תחנת אוחוטני ריאד וקרופוטקינסאיה.
בדרום, התקיימה הרחבה של הקו מתחנת יוגו-זפאדנאיה ב-2016, נוספו התחנות:טרופאריובו בדצמבר 2014, רומיאנצבו בינואר 2016 וסלאריבו בפבוראר אותה השנה.
בנוסף לכך, ב-20 ביוני 2019 נוספה הרחבה חדשה באורך של 11.6 קילומטרים ליישוב קומונארקה. ארבע תחנות נוספו: פילאטוב לוג, פרוקשינו,אולחובאיה, וקומונרקה. בעתיד תהיה אפשרות למעבר משם דרך הסתעפות סטולבובו לקו הטבעתי הגדול.
הרחבות מתוכננות בצפון מופרעות על ידי המיקום של התחנות צ'רקיזובסקאיה ובולוואר רוקוסובסקובו שנבנו במחשבה להיות חלק מהקו הטבעתי השני שנמצא בתכנון משנות ה-60. במנהרות של תחנת צ'רקיזובסקאיה יש הכנה לעוד תחנה שתתחבר עם הקו הטבעתי הגדול. מה שיאפשר לקו להגיע מזרחה לכיוון מחוז גוליאנובו ולהצטלב עם קו ארבטסקו-פוקרובסקאיה בתחנת שיולקובסקאיה. ההרחבה הזאת למרות הכול, לא מתוכננת להיבנות בקרוב.

סוג רכבות

שני דפו יש לקו, הראשון סברנויה והשני צ'רקיזובו.
משנת 1997 שני הדפו שודרגו לקרונות החדשים 81-717.5M/714.5M. כול הקרונות מסוג EF,EF1,EM-508,EM509 יצאו משימוש.
עם פתיחת הקו בשנת 1935, הרכבות כללה ארבעה קרונות בלבד. באמצע המאה העשרים התרחב מספר הקרונות לשבעה קרונות. בשנת 2018 מתכננת ברכבת התחתית להרחיב את כל הרכבות בקו לשמונה קרונות. מהלך זה יוסיף לקיבולת של הרכבת יותר מ-186,000 אנשים כול יום.
קלאוס פון אמסברג

ביוגרפיה

קלאוס נולד ב-6 בספטמבר 1926 בהיצאקר, לקלאוס פליקס פון אמסברג ולברונית גסטה פון דם בוסשה-הדנהאוזן. בנעוריו היה הנסיך חבר בתנועת הנוער ההיטלראי וכן שירת בוורמכט בתקופת מלחמת העולם השנייה בתפקידי מנהלה בדנמרק ובאיטליה. עם סיומה של המלחמה הוא נישבה על ידי כוחות ארצות הברית ב-1945 באיטליה וכששוחרר מהכלא עבר לבריטניה ומשם חזר לגרמניה.
קלאוס כיהן כדיפלומט מטעם מערב גרמניה, ובשנת 1965 הכיר את ביאטריקס, נסיכת אוראניה-נסאו בחופשת סקי בשווייץ. הרומן הורחק מעיני התקשורת ובסופו של דבר, למרות התנגדותו של העם ההולנדי עקב עברו הנאצי, אושרו הנישואין בידי המלכה יוליאנה, אמה של ביאטריקס ועל ידי הפרלמנט. החתונה נערכה ב-10 במרץ 1966, ולזוג נולדו שלושה בנים.
עקב חברותו של הנסיך בתנועת הנוער ההיטלראי בנערותו וכן עקב שירותו בוורמאכט, הוא זוהה על ידי העם ההולנדי כחלק מן העבר הגרמני הנאצי. במחאה ההמונית שהתעוררה בלטה הסיסמה "אני רוצה את אופני בחזרה", תזכורת להחרמת האופניים מן ההולנדים בידי הכובש הנאצי. בעת שחלפה כרכרת הזוג המלכותי ברחוב נזרקה לעברה פצצת עשן על ידי פעילים בתנועת פרובו, תנועה אנרכיסטית הולנדית. תקרית זו התפתחה לקרבות רחוב בין המשטרה למפגינים. אולם, ככל שחלפו השנים התמעטה דעת הקהל השלילית כנגדו והוא הפך לאחד מבני משפחת המלכות האהודים בהולנד.]
בשנים האחרונות לחייו התמקד הנסיך קלאוס בקידום נושא מדינות העולם השלישי. ב-6 באוקטובר 2002, בגיל 76, מת הנסיך קלאוס ממחלת פרקינסון ומדלקת ריאות. הוא נקבר במרתף הקבורה המלכותי שבכנסייה החדשה בעיר דלפט.
בית הנבחרים של רומניה

בית הנבחרים של רומניה (ברומנית: Camera Deputaților) הוא הבית התחתון בפרלמנט של רומניה אשר מכיל 412 נציגים שנבחרים בבחירות דמוקרטיות  מדי ארבע שנים (נכון לבחירות האחרונות שנערכו בדצמבר 2012). מתוך 329 הנציגים, 330 נבחרים במחוזות בחירה, כאשר כל מחוז בוחר נציג אחד, והשאר בבחירות ארציות יחסיות. הבחירות הבאות אמורות להתקיים בנובמבר 2016.  בפרלמנט ישנן כ-26 ועדות שונות שעוסקות במגוון נושאים ציבוריים.
המפלגה הגדולה בבית היא המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
כיום, בית הנבחרים שוכן בארמון הפרלמנט שבבירת המדינה - בוקרשט.
הסדר הקורינתי

הסדר הקורינתי הוא אחד משלושת הסדרים הקלאסיים באדריכלות יוון העתיקה. סדר זה התפתח משני הסדרים היווניים האחרים, הדורי והאיוני, והוא היה נפוץ במיוחד באדריכלות הרומית לעומת זו היוונית.
המאפיין הבולט ביותר בסגנון זה הוא כותרת העמודים הקישוטית העשוייה תבליטי עלים. העלים הם עלי צמח האקנתוס (Acanthus) וכך גם מכונים תבליטי האבן. את הכותרת הקורינתית המציא הפסל היווני קאלימאכוס. על פי האדריכל והסופר הרומי מרקוס ויטרוביוס פוליו, אשר תיעד את הסדרים הקלאסיים בספרו "De Architectura", האגדה מספרת כי מקור השראתו של קאלימאכוס לכותרת היה סלסלת קש שהונחה על יד קברה של ילדה מעל שיח אקנתוס קטן. בסלסלה היו כמה מצעצועיה, והם כוסו בלבנה מלבנית על מנת להגן עליהם מפני הגשם. אילוסטרציה של מקור ההשראה צוירה במאה ה-17 על ידי הצרפתי קלוד פרו (Claude Perrault) (בתמונה).
הדוגמה העתיקה ביותר לשימוש בעמודים קורינתיים נמצאת במקדש אפולו אפיקוריוס בבסאי שבארקדיה, שהושלם בשנת 420 לפנה"ס. המקדש נבנה אמנם על פי הסדרים האיוני והדורי, אך הופיע בו עמוד קורינתי אחד בודד במרכז אולמו המרכזי. ארכאולוגים משערים כי ייתכן שנבנה לראשונה כ"עמוד לדוגמה" בטרם ייעשה בו שימוש נרחב יותר. גם במקדשים היווניים שנבנו במאה השנים שלאחר מכן נעשה שימוש בעמודים קורינתיים, בעיקר בפנים המבנה. שימוש נרחב יותר בסדר הקורינתי בשלמותו נעשה בתקופה ההלניסטית ובתקופה הרומית. הרומאים אף פיתחו סדר משולב (Composite order) המשלב את עלי האקנתוס הקורינתיים עם הוולוטות של הכותרת האיונית.
הסדר הקורינתי עבר התפתחויות רבות בסגנונות אדריכלות אחרים באופן כזה שרוב חוקרי האדריכלות מתארים אותם כאסתטיים פחות. ככל הנראה, לאחר התפוררות האימפריה הרומית הלכה לאיבוד אוּמנות ייצור הכותרות הקורינתיות, ובדוגמאות שניתן למצוא כבר באדריכלות הביזנטית, נבנו עמודים המנסים לחקות את הכותרת הקורינתית ללא הצלחה להגיע לשלמות. אדריכלי הרנסאנס באיטליה גילו מחדש את הסגנון הקורינתי ושחזרו את השימוש בו. הסגנון היה פופולרי במיוחד גם במבנים נאו-קלאסיציסטיים ובאדריכלות האמריקאית במאה ה-19 בפרט.
שגרירות ארצות הברית בממלכה המאוחדת

מתחם השגרירות החדש

מאז שנות השמונים וביתר שאת לאחר פיגועי 11 בספטמבר הוגברה מאד האבטחה על השגרירות בכיכר גרוונר והוצבו בה מחסומים שהגבילו את התנועה בה. מציאות זו הביאה בסופו של דבר את הממשל האמריקאי לשקול את העברת השגרירות למיקום אחר. לאחר בחינת אפשרויות שונות נרכש באוקטובר 2008 מגרש באזור תעשייה לשעבר ברובע וונדסוורת' שבגדה הדרומית של התמזה לשם הקמת משכנה החדש של השגרירות. זהו המשכן הראשון של השגרירות שאיננו ממוקם בסיטי של וסטמינסטר, אם כי הוא איננו מרוחק מבנייני ממשלת בריטניה בוייטהול.
בשנת 2010 נבחר לאחר תחרות מתכנן למתחם - פירמת האדריכלים האמריקאית קירנטימברלייק (KieranTimberlake). האדריכלים תכננו מבנה קובייתי מצופה זכוכית בעל 12 קומות, המוקף בגן ובברכה. בניית המתחם החלה בנובמבר 2013 והמבנה נפתח לציבור כעבור ארבע שנים. עלות הפרויקט הגיעה לכמיליארד דולר ומומנה ממכירת נכסים אמריקאים בלונדון. טקס חנוכת המתחם נערך ב-16 בינואר 2018.
בנוסף לשגרירות מחזיקה ארצות הברית בבריטניה גם קונסוליות בערים אדינבורו ובלפסט.
ואלרי הרפר

השנים הראשונות

הרפר נולדה בבית החולים "השומרוני הטוב" במחוז רוקלנד שבניו יורק. אמה איווה, שנולדה בקנדה, הייתה אחות, ואביה, האוורד דונלד הרפר, היה מוכר של מוצרי תאורה. בילדותה משפחתה עברה ממקום למקום מדי כשנתיים, בשל עבודתו של אביה, והתגוררה בניו ג'רזי, קליפורניה, מישיגן ואורגון. בגיל 18 עברה הרפר לניו יורק כדי ללמוד בלט. היו לה אחות גדולה בשם ליאה, אח קטן בשם דון, ואחות למחצה בשם וירג'יניה, מנישואיו השניים של אביה.

קריירה בברודוויי

הרפר החלה להופיע על במות ברודוויי כרקדנית וכנערת מקהלה בסוף שנות החמישים. היא הופיעה במספר מחזות זמר כחלק מהצוות של הכוריאוגרף מייקל קיד, ובין היתר השתתפה במחזות לצדם של לוסיל בול וג'קי גליסון. שותפתה לדירה הכירה לה את תיאטרון האימפרוביזציה "Second City" ואת שחקן האימפרוביזציה ריצ'רד שאל, שהפך לאחר מכן לבעלה הראשון. ביחד עם התיאטרון ועם שאל יצאה לסיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית. שנים רבות לאחר מכן, בפברואר 2010, חזרה להופיע על במות ברודוויי, כשגילמה את דמותה של טלולה בנקהד במחזהו של מת'יו לומברדו "Looped" בתיאטרון ליציום.

ההצלחה בטלוויזיה

ב-1970, בעת ששיחקה בתיאטרון קטן בלוס אנג'לס, הוזמנה למבחן בד לתפקיד היהודיה הניו יורקית רודה מורגנשטרן, בקומדיית המצבים המצליחה של רשת CBS "המופע של מרי טיילר מור". הרפר גילמה את דמותה של רודה בסדרה בתפקיד משנה בשנים 1974 - 1970, ולאחר מכן המשיכה וגילמה את דמותה של רודה בתפקיד הראשי בסדרת הספין אוף "רודה", ששודרה ברשת CBS במשך חמש עונות בשנים 1978 - 1974. בשתי העונות הראשונות זכתה הסדרה למדרוג גבוה, כשדורגה במקומות ה-6 וה-8 בהתאמה בדירוג השנתי. על גילום דמותה של רודה זכתה הרפר בארבעה פרסי אמי (והייתה מועמדת לפרס ארבע פעמים נוספות) ובפרס גלובוס הזהב (והייתה מועמדת לפרס שלוש פעמים נוספות).
ב-1986 חזרה להופיע בתפקיד ראשי בקומדיית מצבים, כשגילמה את דמותה של ואלרי הוגאן בסדרה של רשת NBC "ואלרי". בעקבות מחלוקת בינה ובין הרשת וחברת ההפקה "לורימר" בנוגע לשכרה, היא פוטרה מן הסדרה ב-1987, בתום העונה השנייה, והסדרה המשיכה בלעדיה עוד מספר עונות בשם החדש "משפחת הוגאן", כשלצופים נמסר שהדמות שגילמה נפטרה. הרפר תבעה את NBC ואת "לורימר" על הפרת חוזה, וחבר המושבעים קבע שהיא פוטרה שלא כדין ופסק לה פיצויים של 1.4 מיליון דולר ו-12.5% מרווחי הסדרה.
הרפר הרבתה להופיע בטלוויזיה ובתיאטרון ומיעטה להופיע בקולנוע, אך היו לה שני תפקידי משנה משמעותיים על המסך הגדול: בסרטו של ניל סיימון "פרק שני" ב-1979, תפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב, ובסרטו של סטנלי דונן "בגידות בריו" ב-1984, לצדו של מייקל קיין.

קריירה מאוחרת

הרפר הייתה חברה פעילה בגילדת שחקני המסך וכיהנה במועצת המנהלים שלה. ב-2001 התמודדה על תפקיד נשיאת הגילדה, אך הפסידה למליסה גילברט.
בשנים 2006–2005 הופיעה ברחבי ארצות הברית עם הצגת היחיד "המרפסת של גולדה", שסיפרה את סיפור חייה של ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר. המחזה הוסרט והפך לסרט קולנוע ב-2007.
בשנים 2008–2010 גילמה את דמותה של טלולה בנקהד במחזהו של מת'יו לומברדו "Looped". המחזה הוצג בקליפורניה, בוושינגטון די. סי. ובמשך כשלושה חודשים גם בברודוויי. על תפקידה זה הייתה מועמדת ב-2010 לפרס טוני בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר במחזה.

חייה האישיים

ב-1964 הרפר נישאה לשחקן ריצ'רד שאל. השניים התגרשו בינואר 1978. ב-8 באפריל 1987 נישאה בשנית, לשחקן והמפיק טוני קקיוטי, אותו פגשה כשהפיק את הסדרה "ואלרי" בכיכובה. בני הזוג אימצו בת בשם כריסטינה, שנולדה ב-1983, אף היא שחקנית.
נפטרה ב-30 באוגוסט 2019.
אוסטרלאסיה

אוסטרלאסיה (Australasia) היא אזור באוקיאניה הכולל את אוסטרליה, גינאה החדשה, ניו זילנד והאיים הפזורים בסביבה. מושג זה רופף למדי ויכול לכלול את כל אוקיאניה או רק את שטחי המדינות שהוזכרו לעיל, תלוי באיזה הקשר מדובר.
בעבר המושג שימש במשחקים האולימפיים וניתן למשתתפים מאוסטרליה וניו זילנד יחדיו. דוגמה לכך היא בשנים 1905 ו-1913 כאשר אוסטרליה וניו זילנד חברו ביחד והביאו את שחקני הטניס הטובים ביותר של שתי המדינות לשחק באותה נבחרת בגביע דייוויס.

אקולוגיה

מבחינה אקולוגית אוסטרלאסיה הוא אזור אקולוגי נפרד בעל פלורה ופאונה ייחודית. בהקשר זה אזור אוסטרלאסיה מוגבל לאוסטרליה, גינאה החדשה והאיים הסמוכים, ובהם האיים האינדונזיים מלומבוק וסולאווסי מזרחה. קו דמיוני הנקרא קו וולאס, שעובר בארכיפלג המאלאי בין בורנאו, ומזרח באלי, מפריד מבחינת היצורים הביולוגיים, מאלו החיים באסיה. ניו זילנד מהווה אזור אקולוגי נפרד, מאחר שהיא הייתה מבודדת משאר העולם, ובפרט משאר אוסטרלאסיה.
פונקציה קבועה

פונקציה קבועה היא פונקציה שמחזירה את אותו ערך לכל איבר של תחום הגדרתה. כלומר לכל x ו-y בתחום מתקיים .
דוגמה: הפונקציה , שלכל ערך מחזירה 1, היא פונקציה קבועה. לעומת זאת, הפונקציה  מאוסף המספרים הממשיים לעצמו איננה קבועה משום שלמשל .
הפונקציה הריקה, כלומר הפונקציה שהתחום שלה הוא הקבוצה הריקה, היא פונקציה קבועה באופן ריק, משום שאין x, y המקיימים . יש שמגדירים פונקציה קבועה ככזו שהתחום שלה אינו ריק.

פונקציה קבועה מקומית

במרחב טופולוגי כללי, פונקציה נקראת קבועה באופן מקומי אם לכל נקודה קיימת סביבה שבה הפונקציה קבועה. פונקציות כאלו הן תמיד רציפות. אם המרחב קשיר אז פונקציה קבועה באופן מקומי היא קבועה. עובדה זו פשוטה להוכחה ישירות מן ההגדרה. נניח  מרחב קשיר. נבחר . מהקביעות באופן מקומי נובע ש- ו- הן קבוצות פתוחות וזרות שאיחודן הוא . הקבוצה הראשונה אינה ריקה (a איבר שלה) ולכן מהקשירות נובע שהקבוצה השנייה ריקה. כלומר  לכל .
במרחבים לא קשירים יש פונקציות קבועות מקומית שאינן קבועות. למשל הפונקציה  קבועה באופן מקומי במרחב המספרים הרציונליים .
אאורקה

אֵאוּרֵקָה (ביוונית: Εὕρηκα – "מצאתי"; מבוטא הֵאוּרֵקָה ביוונית עתיקה ואֶבְרִיקָה ביוונית מודרנית) היא אמרתו המפורסמת של ארכימדס, המיוחסת לו לאחר גילוי חוק הציפה שעל שמו. הביטוי משמש בהשאלה לציון גילוי חשוב או תובנה חשובה ומפתיעה.
מקור המילה באגדה מפורסמת שמופיעה בכרך התשיעי של הספר "על אודות האדריכלות" מאת ויטרוביוס, ובה מסופר על הדרך שבה הצליח ארכימדס לגלות האם הכתר של המלך היירון השני עשוי מזהב טהור. כדי למצוא את הרכב כתר המלך היה צריך להשוות את נפחו לנפח של כתר זהב באותו משקל, אולם אז לא ידעו איך למדוד את נפח הכתר. בעת שארכימדס רחץ בבית מרחץ ציבורי הוא הבין שגופו השקוע באמבט דוחה כמות מים השווה לנפח גופו. בדרך זו הוא למד כיצד למדוד נפח של גוף כלשהו. מרוב התלהבות יצא בריצה לרחוב כשהוא עירום וצועק "אאורקה!" (מצאתי). הסיפור ככל הנראה לא מדויק משום שהבדלי הנפח בין כתר זהב לכתר מזויף באותו משקל, שלצורך הדוגמה חציו זהב וחציו כסף, יגרמו לעליית פני המים בהפרש קטן מדי מכדי שיבחינו בו במכשירי המדידה של אותם ימים.
הביטוי הוא מוטו של מדינת קליפורניה שבארצות הברית, וזאת כדי לסמל את הבהלה לזהב של שנת 1848.
קרל פון שטירגק

ביוגרפיה

שטירגק נולד ב-30 באוקטובר 1859 בגראץ, ומוצאו היה ממשפחה אצילית משטיריה (במקור מאזור פפאלץ העילית של בוואריה), אשר הועלתה למעמד של רוזנות קיסרית בשנת 1721. הוא היה בעל אחוזות גדולות בהלבנריין ונבחר כחבר המועצה הקיסרית האוסטרית בשנת 1891. מ-1909 עד 1911 הוא כיהן כשר החינוך בקבינט של ריכרד פון בינרט-שמרלינג ופאול גוטש פון פרנקנטורן.
גוטש התפטר כאשר עליית המחירים גרמה לתסיסת דמים בווינה ואפילו לירי בפרלמנט (הכדורים החמיצו את שטירגק), לאחר מכן פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה מינה אותו לראש ממשלת החלק האוסטרי באימפריה ב-3 בנובמבר 1911. הוא המשיך לשלוט באדמות האוסטריות של הקיסרות באופן אוטוקרטי: ב-16 במרץ 1914 הוא השתמש בפיליבסטר המתמשך בפרלמנט כדי לדחות את ישיבות המועצה הקיסרית ולהעביר חוקים לפי צווי חירום. חיסול זה למעשה של הגוף המחוקק התברר כקטלני במשבר יולי הבא, כאשר עם ההתנקשות בארכידוכס פרנץ פרדיננד מאוסטריה הצירים לא היו מסוגלים לקיים אינטראקציה עם הממשלה בדרך למלחמת העולם הראשונה.
שטירגק יחד עם שר החוץ, לאופולד פון ברכטולד והרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף, תמכו במכה מונעת נגד סרביה, בעיקר מסיבות פנימיות, כדי להתגונן מפני הפאן-סלאוויזם באדמות הכתר הבוהמי, הקרניולי והקרואטי. לאחר הכרזת המלחמה ב-28 ביולי הפעיל שטירגק צנזורה חריפה והמשיך לסרב לשכנע את הפרלמנט.
הוא כיהן כראש הממשלה עד שנורה ונהרג בידי פרידריך אדלר, בנו של יו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ויקטור אדלר, בעת ארוחת צהריים במלון בווינה. פעולתו של אדלר הייתה מחאה נגד ממשלתו של שטירגק ללא הגוף המחוקק. הקיסר פרנץ יוזף מינה את ארנסט פון קרבר ליורשו, אחד ממעשיו הרשמיים האחרונים, קודם מותו ארבעה שבועות לאחר מכן. אדלר נידון למוות, אולם נחון על ידי הקיסר קרל הראשון, ולבסוף זכה לחנינה אחרי המלחמה.
ערפילית הינשוף

היסטוריה

הערפילית התגלתה ב-16 בפברואר 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, עוזרו וידידו של האסטרונום שארל מסיה. מסיה עצמו צפה בערפילית רק ב-24 במרץ וצירף אותה לקטלוג מסיה כשהוא מתאר אותה כערפילית בדובה הגדולה ליד מראק, שהיא קשה לצפייה, אורה חלש ואין בה כוכבים. ויליאם הרשל צפה בערפילית בשנת 1789 וציין שהיא בהירה למדי, עגולה ושבהירותה אחידה. ג'ון הרשל צפה בה ב-1831 וציין שהיא עגולה ואחידה, ושבהירותה דועכת בשוליה במהירות עד להעלמותה, אך ללא גבול חד. בשנת 1844 ויליאם פרסונס צפה בה באמצעות הטלסקופ בקוטר של 36 אינץ' שלו ושרטט אותה. השרטוט, שנראה כמו פנים של ינשוף נתן לה את שמה. פרסונס גם זיהה שבמרכז הערפילית יש כוכב. ויליאם האגינס זיהה בשנת 1866 שספקטרום האור הנפלט מהערפילית מורכב בעיקר משני פסי פליטה בהירים.

תצפית

ערפילית הינשוף נמצאת כ-2.25 מעלות ממזרח-דרום-מזרח למראק (β בדובה הגדולה) וכ-5.8 מעלות ממערב לפקדא (γ בדובה הגדולה). עם בהירות נראית מדרגה 9.9 נדרש טלסקופ כדי להבחין בה וכדי לראות את פני הינשוף או את הכוכב שבמרכזה נדרש טלסקופ גדול או צילום ארוך חשיפה. בשל הספקטרום של הקרינה הנפלטת ממנה, שחלק ניכר ממנו נמצא בסמוך לשיא הרגישות של העין האנושית, הערפילית נראית יותר בהירה בתצפית ישירה מאשר בצילום.
כ-50 דקות קשת מצפון-מערב לערפילית הינשוף נמצאת הגלקסיה M108.

תכונות

ערפילית הינשוף נחשבת כאחת הערפיליות הפלנטריות המורכבות ביותר. צורתה נובעת משתי מעטפות של גז דליל ומיונן, הפנימית בצורת טורוס שמן או גליל עבה וקצר, שמישורו נטוי ביחס לקו הראייה אליו, והחיצונית כדורית. מרבית הקרינה הנפלטת מהערפילית נמצאת בשני תחומים של אורכי גל: תחום אחד מורכב משני פסי פליטה סמוכים בצבע ירוק עם אורכי גל של 5,007Å ו-4,959Å שנפלטים מחמצן מיונן פעמיים ([O III]) והתחום השני מורכב משלושה פסי פליטה סמוכים בצבע אדום עם אורכי גל של 6,584Å ו-6,548Å הנפלטים מחנקן מיונן פעם אחת ([N II]) ו-6,563Å (קו Hα) הנפלט ממימן מיונן ([H II]). מסתה של הערפילית מוערכת בכ-0.15 מסות שמש ומסת הכוכב שבמרכזה מוערכת בכ-0.7 מסות שמש. הכוכב המרכזי הוא ננס לבן עם בהירות נראית מדרגה 16 בלבד, שכן בשל טמפרטורת פניו שמגיעה לכ-95,000 קלווין, רובה המוחלט של קרינתו היא בתחום העל-סגול והיא שמעוררת את הערפילית ומאפשרת את הארתה. מרחקה של הערפילית ממערכת השמש לא ידוע במדויק, שכן שיטות מדידה שונות נותנות תוצאות שונות. התוצאות השונות נותנות טווח של בין 2,000 ל-3,600 שנות אור, שעבור גודלה הזוויתי של כ-3.4 דקות קשת, נותן לה קוטר שנע בין 2 שנות אור ל-3.5 שנות אור. מדידות של הסחת דופלר של פסי הפליטה מראות שהמעטפת מתפשטת במהירות של 60-70 קילומטר בשנייה כך שהערפילית נוצרה לפני 4,500 - 8,000 שנים.
שמואל דיין

ביוגרפיה

נולד בעיר ז'אשקוב בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום ז'אשקיב (Жашків) במרכז אוקראינה) לרב אברהם דיין ולחיה לבית קיטאיגורודסקי. כבר בגיל צעיר הצטרף לתנועה הציונית, ועלה לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה ב-1908.
משנת 1908 ועד 1911 עבד כחקלאי בפתח תקווה, ברחובות, ביבנה ובחוות כנרת. משנת 1911 הוא היה פעיל במפלגת הפועל הצעיר. ב-1911 הצטרף לקבוצת דגניה א' (שהוקמה ב-1910). בדגניה א' נשא את אשתו דבורה (1891–1956), בתו של יחיאל זאב זטולובסקי, שעלתה ארצה שנה קודם לכן מאוקראינה. שם גם נולד בנו משה. ב-1920 (חנוכה תרפ"א) היה ציר בוועידת היסוד של ההסתדרות. שמואל דיין ואשתו היו חברי דגניה עד 1921. יחד עם אשתו, דיין היה ממייסדי נהלל, מושב העובדים הראשון בארץ, שהוקם בשנת 1921.
יצא בשליחויות היישוב היהודי לפולין ולארצות הברית, והיה מראשי תנועת המושבים.
בשנת 1949 נבחר לכנסת הראשונה מטעם מפא"י, וכיהן כחבר הכנסת בכנסות הראשונה, השנייה והשלישית. בכנסת השלישית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. כיהן כחבר הכנסת עד שנת 1959, ולא הצליח להיבחר לכנסת הרביעית.
שמואל דיין הוא אביהם של משה, זוהר (זוריק) דיין ואביבה גפן. סבם של יעל, אודי, אסי, ועוזי דיין, ושל יהונתן גפן. בין ניניו ליאור דיין, אביב ושירה גפן. כלתו, רות דיין, היא אחותה של ראומה ויצמן, אלמנת נשיא המדינה השביעי עזר ויצמן.
נקבר בנהלל. בהלווייתו נכחו אלפים.
המכשף האחרון

המכשף האחרון הוא עיתון פנטזיה ומשחקי תפקידים ישראלי, אשר יצא לאור בארבעה גליונות בלבד (העיתון יצא על בסיס דו-חודשי מדצמבר 1993 עד יוני 1994). אף על פי כן נודע בקרב קהילת משחקי התפקידים בארץ, ואף הפך לפריט נפוץ בקרב שחקנים רבים, עקב תפוצתו הרחבה והבאתו לידיעת הכלל על ידי הנפקה גדולה וחלוקה כשי בידי מגזינים וארגונים שונים.
Duke

Duchess

Duchess הוא חלק מהאלבום הנקרא "סוויטה סודית" בכך שהשירים מחוברים לשני בהם: Behind the Lines, Guide Vocal, Turn It on Again, Duke's Travel ו-Duke's End, השיר מספר את עלייתה ונפילתה של דיווה מהתחלת הקריירה שלה, להצלחתה, ולירידתה בדעת הקהל. זהו השיר הראשון שבו ג'נסיס השתמשו במכונת תופים.
הוידאו קליפ של השיר מראה את פיל קולינס, טוני בנקס ומייק ראת'רפורד מנגנים במקומות שונים בתיאטרון הקהילתי של ליברפול, וצופים בדוכסית המבצעת את השירים שלה, כשקולינס מהנהן בראשו בהסכמה. מכונת התופים שבה השתמשו בשיר (Roland CR-78) מוצגת בתחילת הווידאו.

Turn It On Again

Turn It On Again הוא סינגל נוסף מהאלבום. הגיע למקום ה-8 במצעד הסינגלים הבריטי.
המילים נכתבו על ידי בסיסט וגיטריסט הלהקה מייק ראת'רפורד. המילים עוסקות באדם אשר לא עושה כלום מלבד לצפות בטלוויזיה. הצפייה בטלוויזיה הופכת אותו לאובססיבי, עד שהוא משוכנע כי האנשים שהוא רואה בטלוויזיה הם החברים שלו.
השיר מתאפיין גם במבנה אופייני מורכב קצבי למוזיקת פופ, עם חלקי בתים ופזמון ומשקלים א-סימטריים, 6/4 עד 7/4 (13/4), ואילו חלקי הפתיחה וגשר הם ב4/4 ו 5/4 (9/4).
"Turn It On Again" הפך לאחד מהשירים האהובים ביותר בהופעות של הלהקה. כתוצאה מכך, אלבום האוסף של הלהקה מ-1999 Turn It On Again: The Hits קרוי על שם השיר. גם פרויקט האיחוד של הלהקה Turn It On Again; The Tour, קרוי על שם השיר. השיר עצמו נכלל בסיבוב ההופעות של 2007, אך שינה את מקצבו בשל העמקת קולו של פיל קולינס במשך השנים.
"Turn It On Again" הפך למוזיקת הרקע לפרסומת של ג'נרל מוטורס. השיר גם הפך לחלק מן המשחק של Vice City Stories בסדרת המשחקים Grand Theft Auto. להקת דרים ת'יאטר ביצעה את השיר כחלק מן המחרוזת הגדולה (Big Medley) באלבומם A Change of Seasons.
דווייט פאוול

נעורים וקריירת מכללות

פאוול נולד וגדל בטורונטו שבפרובינציית אונטריו, קנדה, ובנעוריו עבר ללמוד ב"אקדמיית הספורט IMG" אשר בבריידנטון, פלורידה.
בין השנים 2010–2014 למד פאוול באוניברסיטת סטנפורד. בעונתו השלישית בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה נבחר לחמישיית העונה של "מחוז Pac-12" לאחר שהעמיד ממוצעים של 14.9 נקודות ו-8.4 ריבאונדים למשחק. בעונת 2013/2014 רשם ממוצעים דומים, נבחר בשנית לחמישיית העונה והוביל את קבוצתו לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("Sweet Sixteen") בפעם החמישית בלבד בתולדותיה. ברבע הגמר הוליך את קלעי סטנפורד עם 15 נקודות בניצחון על אוניברסיטת קנזס העדיפה, בה שיחקו אנדרו ויגינס וטאריק בלאק. במשחק שמינית הגמר הפסידה הקבוצה מול אוניברסיטת דייטון, על אף 17 נקודות ו-9 ריבאונדים של פאוול.

בוסטון סלטיקס

בדראפט ה-NBA‏ 2014 נלקח פאוול בבחירה ה-45, על ידי שארלוט הורנטס. כחודש לאחר מכן נשלח בטרייד לקליבלנד קאבלירס, ובספטמבר 2014 הועבר בטרייד נוסף לבוסטון סלטיקס. בתקופתו עם בוסטון נשלח מספר פעמים לקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – מיין רד קלאוס – ובארבעת משחקיו במדיה רשם ממוצעים של 21.5 נקודות ו-10.5 ריבאונדים למשחק. עם הסלטיקס שיחק פאוול בחמישה משחקים בלבד, וזכה ל-1.8 דקות בממוצע למשחק.

דאלאס מאבריקס

בדצמבר 2014 הועבר פאוול יחד עם ראז'ון רונדו בטרייד לדאלאס מאבריקס, בתמורה לג'יי קראודר, ג'מיר נלסון, ברנדן רייט ושתי בחירות דראפט עתידיות. עד לסיום עונת הרוקי שלו שותף בשמונה משחקים עם קבוצת הבת של המאבריקס, טקסס לג'נדס, והציג כשחקנה יכולת מצוינת עם ממוצעים של 28.3 נקודות, 9.4 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק. בסיום עונת 2015/2016 חתם על הארכת חוזה בקבוצה ל-4 עונות נוספות עבור כ-37 מיליון דולר.
ב-3 העונות הבאות ביסס את מעמדו כשחקן ספסל מוביל בדאלאס, עם כ-20 דקות בממוצע למשחק, ומאז עזיבתו של דיאנדרה ג'ורדן בפברואר 2019 משמש כסנטר הפותח של הקבוצה. ב-6 במרץ 2019 קלע שיא קריירה של 26 נקודות במשחק מול וושינגטון ויזארדס.
ביולי 2019 חתם על הארכת חוזה בדאלאס ל-3 עונות נוספות, החל מעונת 2020/2021, עבור 33 מיליון דולר.

נבחרת קנדה

פאוול יצג לראשונה את נבחרת קנדה בכדורסל באליפות האמריקות 2015, שבה זכתה נבחרתו במדליית הארד. בתשעת משחקיו בטורניר קלע פאוול 4.7 נקודות והוריד 3.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.