google/wiki40b huggingface dataset:
פארק מורנינגסייד

פארק מורנינגסייד (Morningside Park) הוא פארק הנמצא בחלק הצפוני של ניו יורק ברובע מנהטן. הפארק משתרע על שטח של 120 דונם ונמצא בין רחוב 110 ל-רחוב 123 בגבול בין שכונת הארלם למורנינגסייד הייטס.
הייחוד הגאוגרפי של הפארק הוא צוק סלעי אבן צפחה במנהטן. הפארק הוקם כאמצעי לחיסכון בעלויות, וזאת כדי למנוע את ההוצאות של הרחבת רשת הרחובות על פני שטח סלעי קשה. הוא מופעל על ידי מחלקת הגנים של העיר ניו יורק.

היסטוריה

רעיון יצירת הפארק הוצע בשנת 1867. עקב השפל הכלכלי באותה תקופה נדחה התכנון והביצוע עד ל-1887. פרדריק לו אולמסטד, וידידו קלוקט וו נתבקשו לתכנן מחדש את תוכניתם המקורית ולהתאימה לתקופה החדשה תוך תכנון תחנת רכבת עילית ברחוב ה-116 והשדרה השמינית.

אירועים היסטוריים

הפארק נכנס להיסטוריה של העיר ניו יורק עקב הכוונה של אוניברסיטת קולומביה להתרחב על חשבון הפארק בשנת 1968 ולבנות אולם התעמלות. הפארק שימש אז מוקד להפגנות מאחר שנראה היה שהכוונה היא גזענית במטרה ליצור הפרדה בין שחורים ולבנים. האוניברסיטה ניסתה לשכנע שהכוונה הייתה הפוכה ורצתה ליצור אינטגרציה ולא הפרדה, נטשה את רעיון הבנייה עקב כך.
פלגת הארמייה B (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

ב-19 בספטמבר 1914 הוקמה פלגת הארמייה B, בפיקודו של גנרל הנס גדה. פלגת הארמייה הגנה באזור אלזס, במקום הארמייה השביעית שהועברה צפונה. ב-3 בספטמבר 1916 פרש גדה מתפקידו עקב מחלה קשה, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל אריך פון גינדל שפיקד על פלגת הארמייה עד לסיום המלחמה.
ב-11 בנובמבר 1918 עם שביתת הנשק, פורקה פלגת הארמייה.
מינה (מטבע)

מִינָה (או במקרא: מָנֶה) היא יחידת משקל או מטבע שנעשה בה שימוש ביוון העתיקה. המינה הייתה שווה לחמישים שקלים כיחידת משקל, ולמאה דרכמאות כמטבע.
מקורה של יחידת משקל זו בשומר, שם מינה הייתה שקולה ל-1/60 של כיכר וכן לשישים שקלים. בתקופה האכדית, 2 מינות היו שקולות לסילה אחת של מים.
קטנזארו

היסטוריה

הנחות מסוימות גורסות כי מקור העיר בקולוניה יוונית עתיקה. השערות אחרות אומרות שקטנזארו התפתחה מהתיישבויות אחרות שהיו מפוזרות באזור של קטנזארו. תגליות ארכאולוגיות מראות שהעיר הייתה עיר פעילה עוד מתקופת הברזל. גנרל ביזנטי בשם ניקפורוס פוקאס נתן לעיר את השם "האבן של ניקפורו". הפיכתה של קטנזארו לעיר מבוצרת החלה על ידי גנרל בשם פלגיסיו שהתחיל בבניית טירה. בתחילת המאה ה-10 (כנראה שנת 903) העיר הביזנטית נכבשה בידי הסרצנים, מי שמצאו את האמירות ונתנו לעיר את השם הערבי קאטאנסאר. עדות לנוכחות הערבית המקום הייתה מציאת נקרופוליס מהמאה ה-8 שהיו בו כתובות ערביות.
בסביבות 1050 תושבי העיר מרדו כנגד הסרצנים והעיר חזרה להיות בשליטה ביזנטית. ב-1069, קטנזארו נותרה העיר האחרונה בקלבריה, לאחר התנגדות ארוכה, ליפול למצור של הנורמנים, שבנו את הטירה הנורמנית שקיימת עד היום. חלוצי אומנויות ומלאכות, ובמיוחד עיבוד של משי, סחרו עם מקומות אחרים באיטליה, ומדינות נוספות ממערב אירופה.
באמצע המאה ה-13, פרידריך השני, גרם לכך שקטנזארו תחזיק ישירות בכתר. במשך 14 שנה היה המקום תחום השלטון של לדיסלאוס מנאפולי, וב-1420 הועבר לניקולאס רופו. לאחר מרד של האנשים הכפריים, אלפונסו החמישי מאראגון לקח שליטה על העיר. ב-1528, קרל החמישי נתן אישור לקטנזארו להפוך את הנשר המלכותי לסמל המתאר את הגבעות שבראש העיר.
ב-1970 ירשה העיר את תואר בירת קלבריה מרג'ו די קלבריה.
המסדרון הצפוני דרומי

המסדרון הצפוני דרומי הוא רצף נתיבי תחבורה בינלאומי המורכב מנתיבי ספינות, מסילות רכבות, ומסלולי כבישים. מטרתו היא הפחתת זמן העברת מטענים בין הודו, רוסיה, איראן, אירופה ומרכז אסיה. מטרת המסדרון היא להגדיל את נפח הסחר בין ערים גדולות כמו מומבאי, מוסקבה, טהרן, באקו, בנדר עבאס, אסטרחן ועוד.
בשנת 2014 נבחנו שני מסלולים: הראשון היה ממומבאי לבאקו דרך בנדר עבאס והשני היה ממומבאי לאסטרחן דרך בנדר עבאס, טהראן ובנדר אנזאלי. מטרת המחקר הייתה לזהות צווארי בקבוק אפשריים ודרכים לפתרונם. תוצאותיו הראו הפחתת עלויות הובלה ב-"2,500 דולר לכל 15 טונות של מטען". נתיבים אחרים נדונים כוללים מעבר דרך ארמניה, קזחסטן וטורקמניסטן.
יבגני קיסין

ביוגרפיה

קיסין נולד בשנת 1971 למשפחה יהודית במוסקבה. אביו, איגור אוטמן, היה מהנדס, ואימו, אמיליה קיסינה, היא מורה לפסנתר. בגיל שנתיים החל לנגן משמיעה ולאלתר על הפסנתר. בגיל שש נרשם לבית-ספר מיוחד לילדים מחוננים, בית-הספר גנסין למוזיקה במוסקבה, שם למד אצל אנה פבלובנה קנטור שהייתה המורה היחידה שלו למוזיקה. בגיל עשר הופיע עם התזמורת הפילהרמונית מאוליינובסק בביצוע הקונצ'רטו העשרים של מוצרט (קכל 466) ושנה לאחר מכן (בגיל 11) נתן את הרסיטל הראשון שלו. בגיל 12 הגיע להכרה בינלאומית כאשר הקליט וניגן עם התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה את שני הקונצ'רטי של שופן בניצוחו של דימטרי קיטאיינקו. בגיל 13 הופיע לראשונה מחוץ לרוסיה, בבריטניה, בניצוחו של ואלרי גרגייב והכנרים מקסים ונגרוב וודים רפין. בגיל 14 יצא לסבב הופעות ביפן, ובגיל 16 הופיע בביצוע הקונצ'רטו הראשון של צ'ייקובסקי בניצוחו של הרברט פון קאראיין והפילהרמונית של ברלין בקונצרט השנה החדשה. בגיל 18 הופיע בביצוע שני הקונצ'רטי של שופן בניצוחו של זובין מהטה והתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, אז גם הופיע לראשונה בקרנגי הול.
המוזיקליות של קיסין, הפרשנות העמוקה, הפיוטית והנבונה שלו מבליטים אותו כאחד הפסנתרנים הבולטים והמצטיינים כיום. הוא מופיע בסיורי קונצרטים באירופה, אסיה ואמריקה ומופיע עם מוזיקאים ומנצחים מהדרג הראשון. יבגני קיסין הופיע גם בישראל בחגיגות השבעים לתזמורת הפילהרמונית הישראלית ברסיטל חגיגי שבו ניגן את הסונאטה במי במול מז'ור של שוברט, 32 וריאציות של בטהובן ויצירות של ברהמס ושופן. כמו כן, הופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע הקונצ'רטו של רוברט שומאן.
בשנת 2013 הוא ביקש וקיבל אזרחות ישראלית, והצהיר שבתור יהודי זאת המדינה שאותה הוא רוצה לייצג בהופעותיו. בנוסף, קיסין הוא בעל אזרחות רוסית ובריטית.
קרייג הריסון

כצלף

הפעם הראשונה בה הריסון ירה ברובה צלפים הייתה במחנה אימונים בספליט, קרואטיה, הרובה היה מדגם דרגונוב שמיוצר ברוסיה. בספרו האוטוביוגרפי תיאר הריסון את הרובה כקלצ'ניקוב "מוארך" וכן שלאחר שפגע בעץ בעזרת הרובה התבקע זה באמצעו.

שיא הצלפות

בנובמבר 2009 פגע הריסון ביריה אחת בשני מקלענים של ארגון הטאליבן בעיר מוסה קאלה שבאפגניסטן ממרחק של 2,474 מטרים, הירי הושג באמצעות רובה צלפים בריטי מדגם L115A3 (הדגם של צבא בריטניה של רובה האקורסי אינטרנשיונל ארקטיק וורפר מגנום (AWM)). בראיון לרשת BBC, סיפר הריסון כי נזקק לתשע יריות איכון בטרם ירה את הקליע הקטלני. לאחר מכן ירה ירייה מדויקת לעבר המטרה ופגע ב"מכה אחת" בשני המקלענים. המחבל הראשון נורה בבטנו והשני נורה מצד הגוף. מאוחר יותר באותו היום, חג מסוק אפאצ'י מעל נקודת הפגיעה במחבלים ובעזרת מכשירי לייזר נקבע מרחק הצליפה במדויק, וכך הושג האישור שמדובר בצליפה המרוחקת ביותר בהיסטוריה. הריסון הוסיף וסיפר שבעת הירי התנאים היו אידיאליים לצליפה מושלמת: רוח אפסית, מזג אוויר נעים וראות מרבית.
קריטריון קרטן

באלגברה מופשטת, קריטריון קרטן הוא קריטריון להיותה של אלגברת לי פתירה. ממנו נובע תנאי הכרחי ומספיק להיות של אלגברת לי פשוטה למחצה, בעזרת תבנית קילינג.

ניסוח

תהי  תת-אלגברת לי של אלגברת האנדומורפיזמים  של מרחב וקטורי  מממד סופי, מעל שדה סגור אלגברית ממאפיין אפס. אז  פתירה אם ורק אם .

הוכחה

קודם נניח כי  פתירה. משפט לי קובע כי אם  פתירה אז ניתן להציג כל איבר בה כמטריצה משולשית עליונה. מסקנה נוספת ממשפט לי קובעת כי אם  פתירה אז  נילפוטנטית, ומשפט אנגל קובע כי כל איבר של אלגברת לי נילפוטנטית ניתן להציג כמטריצה משולשית עליונה ממש (עם אפסים באלכסון). לכן, מכפלה של איבר מ- באיבר מ- ייתן מטריצה משולשית עליונה ממש, והעקבה שלה היא אפס, כדרוש.
כדי להוכיח את הכיוון השני, יש להיעזר בלמה:
למה: יהיו , ונביט ב-. לכל , אם מתקיים , אז  נילפטונט.
(הוכחה ללמה ראו בקריאה נוספת).
כדי להוכיח את הקריטריון, כלומר כדי להוכיח ש- פתירה, מספיק להוכיח כי  נילפטונתית (כי אז היא גם פתירה ואז גם  פתירה). לפי משפט אנגל מספיק להוכיח כי כל איבר ב- נילפוטנט. כדי לעשות זאת, נשתמש בלמה עם . כאן , ומתקיים . כדי להסיק מהלמה שכל איברי  נילפוטנט, מספיק להוכיח כי . אכן מתקיים  - המעבר האחרון נכון כי לפי ההנחה ש-z ב- ולכן , ולכן אפשר להשתמש בנתון.

מסקנה לכל אלגברת לי

קריטריון קרטן כפי שנוסח לעיל נכון רק לתת אלגברות של אלגברת האנדומורפיזמים (אחרת אין משמעות לעקבה של האיברים). ההכללה הטבעית היא:
מסקנה: תהי  כל אלגברת לי, כך ש-, כאשר  הוא ההצגה הצמודה. אז  פתירה.
הוכחה: נפעיל את קריטריון קרטן עבור, ונקבל כי  פתירה. לפי משפט האיזומורפיזם הראשון עבור ההעתקה  נקבל כי  פתירה (כאשר  הוא המרכז של ); אבל  אבלית ולכן פתירה, ולכן גם  פתירה כדרוש.
הפונדקאים

הפונדקאים הייתה להקת פולק/קאנטרי שפעלה בישראל משנת 1976 ועד לשנת 2002, הופיעה בכל פסטיבלי הפולק ואירועי הפולק שהתקיימו בארץ. הלהקה הופיעה במשך שנים רבות בפסטיבל הפולק/קאונטרי החשוב בארץ, "סולם יעקב" (Jacob's Ladder), כמעט מזמן היווסדו, ונחשבה במשך שנים כלהקה המצליחה ביותר בפסטיבל זה.

ייחודיות הלהקה

הפונדקאים, שרוב חבריה עלו מארצות דוברות אנגלית, הייתה הלהקה הראשונה בארץ שהשתייכה בלעדית לז'אנר הפולק והקאנטרי והופיעה באופן מקצועי במשך שנים, הקליטה מספר אלבומים והשאירה את רישומה והשפעתה על אמנים שהופיעו בהמשך, ומעל לכל תרמה תרומה מכריעה להתפתחותו של "פסטיבל סולם יעקב" שהיה ועודנו האירוע הראשון במעלה בחשיבותו והיקפו לקהילת דוברי האנגלית בארץ ולעולים מהארצות דוברות האנגלית.

היסטוריה

הלהקה נוסדה בשנת 1976 על ידי דייוויד דקלבאום, שי טוחנר, דייוויד סטייסי ודייוויד מנצ'ר.
במקביל לנגינתו בלהקה זו, ניגן שי טוחנר בארץ עם וירטואוז החליליות אלישע אבשלום עד שההרכבים אוחדו. בשנת 1981 פגשו חברי הלהקה את יונתן מילר ופול מור והחליטו ללכת לכיוון יותר מקצועי דבר שהביא לפרישתו של דייוויד מנצ'ר מהלהקה. בשלב זה דייוויד סטייסי חזר לבריטניה לצורך השלמת לימודיו הגבוהים בארכאולוגיה ואז נוצר ההרכב הקלאסי שמנה את ד"ר דייוויד דקלבאום, שי טוחנר, פול מור, יונתן מילר, אלישע אבשלום ודייוויד גולד הקונטרבסיסט יליד ליברפול. בסוף שנת 1981 השתתפה הלהקה בסרט הטלוויזיה "עמק הנהר האדום" בבימוי דן בירון יחד עם מספר זמרי צמרת בארץ באותה תקופה, והדבר הביא ללהקה את פרסומה. בסרט השתתפו בין השאר מתי כספי, ריקי גל, בני אמדורסקי, דורי בן זאב, דפנה ארמוני ועוד.
הלהקה הייתה המזוהה ביותר עם המוזיקה האנגלו-סאקסית בארץ, והתמחתה בשירים איריים, קנדיים, אמריקאיים ובנגינה האינסטרומנטלית הווירטואוזית של חבריה, בעיקר יונתן מילר (כינור, מנדולינה וקלרינט), שי טוחנר (גיטרה ומפוחיות), אלישע אבשלום (חליליות ושריקות) ונגן הבנג'ו בסגנון ה-old time דייוויד דקלבאום.
במשך השנים, כשיונתן מילר היה עסוק עם פרויקט "כמו צועני" ו"הופה היי" עם יגאל בשן ועוזי חיטמן הוא הוחלף על ידי הכנר-מנדולינאי-גיטריסט רובי האריס המנגן כיום בשיקגו. במשך מספר שנים שרה עם הלהקה הזמרת הסקוטית מורג מק'ליי (Morag Maclay) ששהתה בארץ ועבדה כמיילדת בבית החולים הדסה הר הצופים בירושלים.
בשנת 1991 השתתפה הלהקה בפרויקט "שירים מהחבית" שכלל תרגומים לשירים איריים ואמריקאיים לעברית שנעשו ברובם על ידי קובי לוריא בשיתוף דני שלם, ישראל גוריון ובני אמדורסקי.
הלהקה חדלה למעשה מלהתקיים כלהקה בשנה 2002, אולם חלק מחבריה המשיכו להופיע ביחד עוד מספר שנים, יונתן מילר ושי טוחנר בהרכב הקאונטרי רוק שנקרא "הטוחנים" ואילו אלישע אבשלום ושי טוחנר המשיכו ללהקות איריות "אמראלד", "אייריש מלודי" ו"סינרגיה קלטית". שתי האחרונות פעילות עד היום.
במשך השנים ניגנו לפעמים ושרו עם הלהקה בתו של דייוויד דקלבאום, יעל דקלבאום, אחיה רון שחי כיום בארצות הברית, שולי נתן, סוזי מילר ועוד אחרים. כן הופיעו חברי הלהקה בירושלים עם המוזיקאי האמריקאי המפורסם אנדי סטטמן בקונצרט באמפיתיאטרון גן הפעמון.
אנטוניו צ'סטי

חייו

צ'סטי נולד בארצו ולמד אצל כמה מוזיקאים מקומיים. ב-1637 הצטרף למסדר הפרנציסקנים. בתקופת שהותו בוולטרה החל לגלות יתר עניין במוזיקה חילונית, כנראה הודות לחסותה של משפחת מדיצ'י רבת העוצמה. כאן גם בא במגע עם סלבטור רוזה, שכתב ליבריות לכמה מן הקנטטות של צ'סטי. בשנת 1650 
הביאה ההתנגשות בין ייעודו של צ'סטי כנזיר לבין הצלחתו כזמר ומלחין אופרות לידי נזיפה רשמית. ב-1652 התקבל לחצר הארכידוכס פרידריך קרל מאינסברוק. אחרי שכיהן במשרה אי שם בפירנצה כמאסטרו די קאפלה (מנצח תזמורת), נכנס בשנת 1660 לקאפלה של האפיפיור. בשנת 1666 התמנה לסגן קאפלמייסטר בווינה. צ'סטי מת בוונציה ב-1669.

מוזיקה

צ'סטי ידוע בעיקר כמלחין אופרות. החשובות ביותר ביניהן הן "הדון" (ונציה, 1663),Il Pomo d'oro (וינה, 1668) ו"אורונטאה" (1656). "איל פומו ד'אורו" ("תפוח הזהב") בוצעה לכבוד כלולות הקיסר ליאופולד הראשון. היא הייתה משוכללת הרבה יותר מן האופרות הוונציאניות של אותם ימים וכללה תזמורת גדולה, קטעי מקהלות רבים וכל מיני מתקנים מכניים, ששימשו להצגת אלים היורדים מן השמיים ("דאוס אקס מאכינה"), קרבות ימיים וסערות. "אורונטאה" חזרה לבמה שבע-עשרה פעמים בשלושים השנים הבאות והייתה לאחת האופרות המוצגות בתכיפות הרבה ביותר ביבשת אירופה באמצע המאה ה-17. אפילו סמיואל פיפס החזיק בעותק של הפרטיטורה.
צ'סטי חיבר גם קנטטות קאמריות והאופרות שלו נודעות בסגנון הזך והמעודן של האריות, המתאימות יותר לביצוע קאמרי בחדרי ארמון מאשר לבימה. הוא כתב בסגנון בל קאנטו של המאה ה-17 ויצירותיו הושפעו מאוד מן הקריירה שלו כזמר מקצועי. כתיבתו המוזיקלית של צ'סטי חבה רבות לטונאליות, שהחלה להופיע אותו זמן.
טודור קנטארדז'ייב

תחילת הקריירה

קנטארדז'ייב סיים את בית הספר הצבאי בסופיה בשנת 1884 והוצב לשרת בגדוד חיל רגלים. במהלך מלחמת בולגריה-סרביה (1885) פיקד על פלוגה שהשתתפה בהדיפת הסרבים אל מחוץ לשטחי ממלכת בולגריה ובהמשך נטל חלק בכיבוש העיר פירוט אשר בסרביה גופא. בשנת 1889 נשלח ללימודים באקדמיה הצבאית בבלגיה, אותם סיים ארבע שנים מאוחר יותר, ובמקביל קודם לדרגת קולונל ומילא שורת תפקידי פיקוד על חטיבות חיל רגלים. במלחמת הבלקן הראשונה פיקד על חטיבת חיל רגלים, אשר לחמה בגזרת לולבורגז מול הצבא העות'מאני, ובמלחמת הבלקן השנייה פיקד על חטיבתו בגזרת מקדוניה, אל מול הצבא הסרבי. ב-14 בפברואר 1914 קודם לדרגת מאיור גנרל וביולי פרש מן השירות הצבאי.

מלחמת העולם הראשונה

באוקטובר 1915, עם כניסתה של בולגריה למלחמת העולם הראשונה, גויס קנטארדז'ייב מחדש ומונה לאחראי הלוגיסטי של הארמייה הבולגרית השלישית. בראשית שנת 1916 מונה למפקד מוצב וארנה, ועם הכרזת המלחמה של רומניה על אוסטרו-הונגריה ב-27 באוגוסט 1916 וההכרזה הנגדית של מעצמות המרכז ב-1 בספטמבר, הקים, מאלמנטים מהארמייה השלישית, את אוגדת חיל הרגלים הכללית. האוגדה נותבה ללוחמה בגזרת הדנובה של חבל דרום דוברוג'ה, ובמסגרת זו היה אחד ממפקדי קרב דובריץ' בו הביסו הבולגרים את הרומנים והרוסים, כבשו את חבל דרום דוברוג'ה וגרמו לנסיגת כוחות מדינות ההסכמה עד לגזרת קובאדין. לאחר נפילת בוקרשט ותבוסת רומניה, הועברה אוגדתו של קנטארדז'ייב לחזית המקדונית וב-15 באוגוסט 1917 הועלה לדרגת גנרל. חודשיים מאוחר יותר סיים את שירותו הצבאי. קנטארדז'ייב לא עסק בפעילות ציבורית לאחר תום שירותו והלך לעולמו בסופיה ב-25 בינואר 1945. בנו הפרופסור אסן קנטארדז'ייב היה ממייסדי הארגון האנטישמי ראטניק.
פליט

אמנת הפליטים קובעת כי פליט הוא מי שיש לו חשש מבוסס מפני רדיפה על רקע גזע, דת, לאום, השקפתו הפוליטית או השתייכותו לקבוצה חברתית מסוימת (קבוצה חברתית מסוימת היא קטגוריה עמומה במידה מסוימת אך ברוב מדינות העולם נהוג להכניס נשים לקטגוריה זו).

אטימולוגיה

המילה העברית "פליט" מופיעה מספר פעמים במקורות.
לראשונה היא מוזכרת בפרשת לך לך בספר בראשית, פרק י"ד, פסוק י"ג: "ויבוא הפליט ויגד לאברם". על פי רש"י הכוונה היא לעוג מלך הבשן שנקרא כך משום שנפלט (ניצל) מהמבול.
בספר מלכים ב' מורה יהוא: "אִם-יֵשׁ נַפְשְׁכֶם--אַל-יֵצֵא פָלִיט מִן-הָעִיר, לָלֶכֶת לגיד (לְהַגִּיד) בְּיִזְרְעֶאל".
ספר ירמיהו, פרק מ"ד: "וְלֹא יִהְיֶה פָּלִיט וְשָׂרִיד, לִשְׁאֵרִית יְהוּדָה, הַבָּאִים לָגוּר-שָׁם, בְּאֶרֶץ מִצְרָיִם".
המילה גם מופיעה במקומות נוספים בספרי ירמיהו, עמוס ואיכה.
הפרוש התנ"כי מכוון לפועל "להפלט" ואילו הפרוש המודרני קרוב יותר למשמעות "עיר מפלט", שהיא התוצא של אותה פעולה. בכך הוא חופף למשמעות המילה באנגלית ורוב השפות הרומאניות המבוססת על Refugium הלטיני. בגרמנית (Flüchtling) ובשפות קרובות המילה שבשימוש מבוססת על הפועל "להימלט".
קיים הבדל בין פליט למבקש מקלט, על אף שכיום ההקבלה בין המונחים אוטומטית ברוב המקרים. אדם הוא פליט מעצם העובדה בשטח, בעוד שבקשת מקלט וקבלתה הם מונחים הקשורים בהכרתו ככזה על ידי המדינה המארחת. ברוב השפות המדוברות במערב, המונח המשמש עבור מקלט מדיני מבוסס על המילה הלטינית Asylum.
נערת בונד

נערת בונד היא דמות בדיונית של אישה המשמשת מושא תשוקה לג'יימס בונד ברומן או סרט מסדרת ג'יימס בונד, וכן השחקנית המגלמת דמות זו.
לעיתים קרובות בונד יציל את "נערת בונד" ממוות, והיא תסייע לו לעיתים כסוכנת חשאית נוספת. "נערת בונד" יכולה גם לשמש כאויבת של בונד, כחברה בארגון רשע, לעיתים קרובות כעוזרת קרובה של מנהיג הארגון, "הנבל הראשי", ואף כמאהבת שלו. חלק מנערות בונד משמשות כדמויות משנה יפות בלבד, ללא השפעה קריטית על התפתחות העלילה, וחלק הן בעלות תפקיד קריטי בעלילה ומסייעות בהצלחת המשימה.
בסיפורי בונד מספר דמויות נשיות קבועות שאינן נחשבות כנערות בונד, כ-"M" או מאניפני. "נערת בונד" הראשונה הייתה אורסולה אנדרס, אם כי נוטים להזכיר גם את יוניס גייסון (Eunice Gayson), שגילמה את דמותה של סילביה טראנץ' בסרטים "ד"ר נו" ו"מרוסיה באהבה".סילביה טראנץ' היא הראשונה שחילצה מבונד את שמו בסגנון המפורסם: "בונד, ג'יימס בונד".
כמעט כל הרומנים של איאן פלמינג מכילים דמות אחת או יותר המזוהות כנערת בונד. למרות שקיימים ביניהן הבדלים, לרוב הגדול של נערות בונד, במיוחד בספרות, יש מספר קבוע של מאפיינים משותפים. אחד המאפיינים הוא הגיל. נערת בונד תהיה בדרך כלל בשנות העשרים המוקדמות שלה, צעירה בכעשר שנים מבונד עצמו. 
שיערן של נערות בונד מופיע בכל מגוון הצבעים אך התספורת היא בדרך כלל פשוטה. צבע העיניים של נערות בונד הוא בדרך כלל כחול, ולעיתים מופיעים גם צבעים יוצאי דופן כגון אפור-מתכתי ואף סגול. תווי הפנים של נערות בונד, כגון עיניים ואף, בדרך כלל יתאפיינו במושגים של "רוחב".
עוד מאפיין בולט נוסף של נערות בונד הוא שמן, שפעמים רבות הוא בעל משמעות כפולה. משמעות זו תלויה בפירוש המילולי של השם באנגלית, ולכן בעברית מאפיין זה מאבד את משמעותו פעמים רבות.
נערות בונד הן בדרך כלל מנוסות מינית, אם כי הניסיון שלהן הוא לא תמיד חיובי. נערות בונד רבות (אם כי לא כולן) חוו סוג של התעללות מינית ולעיתים קרובות חוויה זו אף גרמה להן להתנזר מגברים עד בואו של בונד. המוטיב האפל הזה הושמט מרוב הסרטים המוקדמים שנעשו לג'יימס בונד. ההתנזרות הזו מסתיימת כשהנערות פוגשות את בונד ושוכבות איתו בהסכמה, ואף בתשוקה רבה.
כמעט כל נערות בונד הן נשים עצמאיות, או בעלות קריירה שלא נחשבת מתאימה לאישה בשנות החמישים. רבות מהן הן סוכנות חשאיות, ואחרות הן פושעות המנהלות ארגוני פשע. גם כשיש לנערת בונד עבודה "מסורתית" היא בדרך כלל מראה עניין בבנייה של חיים עצמאיים ללא קשר לגברים.
Annalen der Physik

שנתון הפיזיקה (בגרמנית: Annalen der Physik) הוא כתב עת מדעי, מהמוכרים והוותיקים ביותר בעולם. החל בהפצה בשנת 1790 תחת השם Journal der Physik, בעריכת פרידריך אלברכט קארל גרן, פיזיקאי הידוע בעיקר בשל ניסוייו בנוגע לתאוריית הפלוגיסטון. עורך כתב העת כיום הוא אולריך אקרן.
כתב העת מפרסם מאמרים מקוריים בנושאי ניסוי, תאוריה, מתמטיקה פיזיקלית ותחומים דומים. כל המאמרים נבחנים תחת ביקורת עמיתים קפדנית טרם פרסומם, ומשקפים את ההתקדמות שנעשתה בתחומי הפיזיקה השונים.
מאמרים חשובים רבים אשר הכריזו על ממצאים מדעיים חדשניים התפרסמו לראשונה בכתב העת, כולל מאמרי שנת הפלאות שכתב אלברט איינשטיין ב-1905 אשר קבעו רבים מהיסודות הקיימים היום בפיזיקה המודרנית. רבים זוקפים לזכותו של מקס פלאנק, ששימש כמדען ראשי מטעם "קהילת הפיזיקאים הגרמנית", את הפניית תשומת לבו של העורך באותה עת, פאול דרוד, אל מסמכי איינשטיין והצביע על חשיבותם.
בראשית המאה ה-20 הייתה גרמניה מרכז מחקר הפיזיקה בעולם. שנתון הפיזיקה הופץ בגרמנית, בדומה לרוב הכתבים בנושאי פיזיקה באותה תקופה. מאז, אנגלית הפכה לשפה השלטת בפיזיקה וחשיבות השנתון התערערה. כיום הוא כתוב כולו באנגלית.
איסוף מטבעות

איסוף מטבעות  הוא תחביב של איסוף מטבעות מארצות ומתקופות שונות.
ישנם אספנים המחפשים אחר מטבעות נדירים מתקופות קדומות, ממדינות שאינן קיימות עוד, מסדרות מיוחדות שהונפקו ועוד. ישנם אספנים המרחיבים את האוספים שלהם ומצרפים גם שטרות.
מטבעות נדירים נרכשים במכירות פומביות או מוחלפים באירועי אספנות, וכיום גם ברשת האינטרנט. 
ישנם אספנים שאוספים גם מטבעות מהתקופה שלנו, מארצות שונות, ומשקיעים בכך כסף רב.

מטבעות זיכרון

מטבעות זיכרון הם מטבעות אשר הוטבעו בכמות קטנה ,על מנת לציין אירוע כל שהוא שאירע במדינה. 
לדוגמה במטבעות השקל החדש ניתן לראות את זה על מטבעות ה-10 שקל חדש עם הטבעה של ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר ועל מטבעות נוספים.
על מטבעות ה2 אירו מדינות מטביעות פעם או פעמיים בשנה לציון אירוע שהיה במדינה או ליום השנה לציון אירוע מסוים.
עיר השמש

מבנה הספר ועלילתו

הספר בנוי כדיאלוג בין חבר במסדר ההוספיטלרים לבין "איש ג'נובה", אחד מספניו של קולומבוס. לפי סיפור המסגרת, בעת שהקיף את העולם, נקלע הספן לאי (או יבשת) ליד קו המשווה בשם טַפּרוֹבַּאנָה. ילידי המקום לקחו אותו ל"עיר השמש" והסבירו לו את מנהגיה וחוקיה. תבניתה הגאוגרפית של העיר מרמזת על המודל ההליוצנטרי:
העיר נחלקת לשבעה מעגלים גדולים ביותר, הקרויים בשמות שבעת כוכבי הלכת, וממעגל אחד למשנהו אפשר לעבור דרך ארבעה שערים הפונים אל ארבע כנפות הארץ. והעיר בנויה באופן כזה, שאילו נפרץ המעגל הראשון, יהיה קשה יותר לפרוץ את השני, וכך הלאה, וכדי לכובשה יש לתקוף את חומותיה ולגבור עליהן שבע פעמים. אך סבורני שלא ניתן לפרוץ אפילו את החומה הראשונה, כי היא עבה מאוד ומחוזקת בדָיֵיק, ויש בה מגדלים ותותחים, ומִסביבה תעלות.
העיר קרויה "עיר השמש", כיוון שבראשה עומד כהן ושמו 'שמש' (Metaphysicus) אותו כהן הוא הסמכות העליונה במדינה השולט שלטון ללא מצרים וללא הגבלות כל שהן. המנהיג בעיר השמש חייב להיות בקי בתולדות העמים, חוקיהם ודיניהם, לדעת את כל המלאכות ידיעה טובה, גם אם לא ברמה של בעל המלאכה עצמו. בנוסף עליו לקנות ידע נרחב במדעי הפיזיקה המתמטיקה האסטרונומיה, ובעיקר ידע במטאפיזיקה ותאולוגיה כדי לדעת את רצון הבורא. גם ידיעה באסטרולוגיה חשובה מאוד בעיר השמש.
כל פקידי העיר בעיר השמש קרויים בשם המידה הטובה אותה הם מייצגים, ושהתגלתה בהם בעודם נערים: "פקיד אחד נקרא נדיבות, שני חסד, שלישי צניעות, רביעי עוז-רוח, חמישי משפט-צדק (פלילי ואזרחי), שישי שקדנות, ויש גם אמת, צדקה, הכרת תודה, חמלה וכך הלאה." (מקורותיה של גישה זו ברומן הוורד מימי הביניים).
החינוך בעיר זו מושג בדרך מקורית. על חומות העיר מצוירים תמונות ותרשימים המציגים, למעשה, את רעיונות המדע ומסקנותיו. בצורה זו הילדים למדים את המדעים השונים בלי לדעת שהם לומדים ידיעות מדעיות, והידע נקנה להם בצורה טבעית.
בעיר השמש אין קניין פרטי היות שהקניין הפרטי מהווה את הגורם העיקרי לפילוג החברה. בנקודה זו קמפנלה מסתמך על שיטתם של סוקרטס ואפלטון. כמו כן אין עבדות בעיר השמש, והחובה לעבוד מוטלת על כולם בשווה. אולם זמן העבודה מוגבל לארבע שעות בלבד, ובשאר הזמן האזרחים עוסקים בלימוד, טיולים ואימון הגוף והנפש.
גם המשפחה נתפסת כחלק מהקניין הפרטי, ולכן בעיר השמש אין לה מקום. למעשה, החוק בעיר הוא הקובע מי יתאחד ועם איזו אישה, כאשר טובת הכלל, כלומר השבחת הצאצאים, היא הגורם המכריע בעניין זה. גם עיתוי הזיווג נקבע על ידי האסטרולוגים בזמן המתאים ביותר להולדת הצאצאים המוכשרים ביותר. לעיר עצמה יש זכות על הילדים יותר מהוריהם. במקרה שאדם מתאהב באשה, או להפך, מותר להם לשוחח לשחק יחד או לתת מתנות אחד לשני וכדומה, אך זיווגם מסור בידי רשויות החוק, ואם יתברר כי זיווגם לא יעלה יפה, זיווגם נאסר אלא אם כן האישה הרה או עקרה. בחוקים אלו באה לידי ביטוי ההתערבות הקיצונית ביותר של המדינה בחיי הפרט.
מייקל סקריץ'

מייקל אנדרו סקריץ' (באנגלית: Michael Andrew Screech;‏ 2 במאי 1926 – 1 ביוני 2018) היה איש דת ופרופסור לספרות צרפתית, שעסק בעיקר ברנסאנס, במישל דה מונטן ובפרנסואה רבלה.
סקריץ' שירת בצבא הבריטי בשנים 1944 עד 1947. לאחר מכן למד, עד שנת 1951 ביוניברסיטי קולג' לונדון. כשסיים את לימודיו שימש מרצה ולאחר מכן מרצה בכיר באוניברסיטת ברמינגהאם . ב-1966 מונה ל"קורא" (Reader; הדרגה מקבילה לפרופסור חבר בישראל) ביוניברסיטי קולג' לונדון, ובשנים 1971–1984 היה פרופסור לשפה וספרות צרפתית באוניברסיטה זו. משנת 2003 עד 2018 היה עמית אמריטוס במכללת אול סואלס  של אוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1992 נבחר לאביר בלגיון הכבוד הצרפתי.
אורטל אורן

ביוגרפיה

אורן, בוגרת מחלקת הנערות של אליצור חולון. היא זכתה עם קבוצת הנערות של המועדון באליפות וגביע, ובגיל 16 כבר צורפה לסגל הבוגרות.
הוליכה את "תיכון קריית שרת חולון" לאליפות בליגת העל לתיכונים והייתה השחקנית הדומיננטית בקבוצה. אורן שיחקה בכל הנבחרות הצעירות של ישראל, כולל הופעה בנבחרת העתודה, שהייתה רחוקה בקיץ 2004 סל אחד מעלייה היסטורית לאליפות אירופה, והשתתפות בנבחרות הבוגרות.
לאחר שתי עונות בסגל הקבוצה הבוגרת של אליצור חולון, המשיכה ל"אוניברסיטת UCLA". (במקביל למדה לתואר ראשון בפסיכולוגיה), שם שיחקה ארבע שנים וזכתה באליפות קונפרנס הפאק-10 עם ניצחון 76:85 בהארכה על סטנפורד ב-2006.
בעונת 2006/07 חזרה לישראל והצטרפה לקבוצת בנות השרון לעונה אחת.
ביוני 2007 חתמה בקבוצת מכבי בנות אשדוד. בעונת 2008/09 חתמה באליצור רמלה ושיחקה שם במשך שתי עונות. לאחר מכן חתמה באליצור נתניה לעונה אחת. ובחודש אוגוסט 2011 חזרה למכבי אשדוד לקדנציה שנייה, בה זכתה עם הקבוצה ב"דאבל היסטורי" בעונת 2011/12.
ב-2013 זכתה באליפות עם אליצור רמלה מול קבוצתה הקודמת מכבי אשדוד. אחר-כך שיחקה בבנות הרצליה.
ב-2014-15 חזרה לאליצור חולון.
בעלת תואר שני בייעוץ ארגוני מהמרכז הבינתחומי הרצליה. עובדת כרכזת תוכנית אלפא למחוננים, בעבר עבדה כמנהלת שיווק וגיוס בנוער שוחר מדע באוניברסיטת תל אביב.
סיימה בהצטיינות לימודי עיצוב פנים בסטודיו 6B והיא בעלת עסק עצמאי לעיצוב פנים באזור המרכז.

נבחרת ישראל

אורטל אורן השתייכה לסגל נבחרת ישראל בשנים 2003–2017.
יואל רוזנקיאר

ביוגרפיה

נולד בקיבוץ יחיעם. התחנך בקיבוצו ובמוסד החינוכי "אופק" שבקיבוץ עברון, במהלך הלימודים הופיע באירועים של המוסד בערבי תרבות.
שירת בצה"ל בסיירת גולני. למד משחק בסמינר הקיבוצים. במהלך לימודיו הופיע במספר סרטים קצרים של אחיו הבמאי יונה רוזנקיאר.
לאחר סיום לימודיו התקבל רוזנקיאר להופיע במספר הצגות על תקן שחקן משלים ולרבות ההצגה "אהבה וכסף". בהמשך התקבל כשחקן בתיאטרון חיפה והופיע בין היתר בהצגות "איך לקום מהכיסא", "אמסטרדם" ועוד.
יואל כתב והופיע בקטעי סטנד-אפ לצד חברים מקיבוץ יחיעם.
ב-1 באוגוסט 2018 הוקרן סרט הביכורים של יונה רוזנקיאר "הצלילה" בפסטיבל הקולנוע ירושלים, בו מככב יואל בתפקיד הראשי לצד שני אחיו. על משחקו בסרט זה קיבלו יואל את פרס השחקן המצטיין של הפסטיבל יחד עם שני אחיו. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בישראל בקיץ 2019.