הונגריה העליונה

הונגריה העליונה (בהונגרית: Felső-Magyarország, או Felföld או ‏Felvidék רבתי, בסלובקית: Horné Uhorsko, בלטינית: Partes regni Hungariae superiores) הוא מונח הונגרי המציין את האזור שהיווה בעבר את החלק הצפוני של ממלכת הונגריה, בימינו רובו משתייך לסלובקיה וחלקו - במזרח - לחבל זקרפטיה שבאוקראינה.
בימי המלחמות עם האימפריה העות'מאנית, המונח "הונגריה העליונה" התייחס רק לאזורים הצפון-מזרחיים של ממלכת הונגריה. האזורים הצפון-מערביים (בימינו - מערבה ומרכזה של סלובקיה) נחשבו על ידי ההונגרים לחלק מ"הונגריה התחתונה".
במהלך המאות 18–19 הורחבה משמעות המונח "הונגריה העליונה" אל כל האזורים הצפוניים של הממלכה.
אוכלוסיית ה"הונגריה העליונה" כללה מספר עמים:סלובקים, הונגרים, גרמנים (לרבות גרמנים קרפטיים או ציפסרים), רוסינים (רוטנים), יהודים וצוענים.
הנתונים הדמוגרפיים הראשונים המורכבים מן המאה ה-18 מצביעים על הסלובקים כרוב באזור הזה. אכן הסלובקים קראו לאזור המאוכלס על ידיהם "סלובנסקו", כלומר סלובקיה, שם המופיע בתעודות כתובות החל מן המאה ה-15, אבל לא היה מוגדר במדויק ולא נהנה מאף מעמד מוגדר חוקי, חוקתי או פוליטי בממלכה ההונגרית. הונגריה העליונה כללה בצפון-מזרח אזורים השייכים לחבל זקרפטיה, שהוא בימינו חלק מאוקראינה ואזורים השייכים לצפון טרנסילבניה ולמרמורוש, שהם בימינו חלק מרומניה.

בימינו

בימינו - "אויווידק" במובן הצר הוא הרצועה בדרום סלובקיה, לאורך הגבול עם הונגריה, המאוכלסת בהונגרים, המהווים בה רוב או אחוזים משמעותיים בקרב התושבים.
אמנם המונח Felvidék משמש לפעמים בפי ההונגרים שם נרדף לסלובקיה, ובנוגע לתקופת ימי הביניים מופיע באופן אנכרוניסטי (גם כשמדובר בתקופות שלפני היווצרות המונח) רק בספרות ההיסטורית ההונגרית.
שלושת המחוזות שנותרו בשטח הונגריה אחרי מלחמת העולם הראשונה לא נקראים שוב בימינו "הונגריה עליונה" אלא "צפון הונגריה" (Észak-Magyarország).
כל שימוש במילה "פלווידק" Felvidék לגבי סלובקיה נחשב בעיני הסלובקים כפוגעני ואף בעיני חלק מההונגרים נחשב לבלתי מתאים. עם זאת, בפי בני המיעוט ההונגרי החשוב באזור הספר הדרומי של סלובקיה הוא ממשיך לשמש כציון השטחים בדרום סלובקיה שבהם קיים רוב או אחוז משמעותי של הונגרים. חלק מתושבים הונגרים אלה בסלובקיה קוראים לעצמם "ההונגרים מן הארץ העליונה" felvidéki - magyarok
בנוסף, בלי קשר למונח הגאוגרפיה ההיסטורי, המונח Felvidék מציין כאמור את אזור הגבעות הסמוך לאגם בלטון - Balaton-felvidék. ("הארץ העליונה של בלטון)

ימי הביניים

בימי הביניים האזור הקרוי יותר מאוחר "הונגריה העליונה" נקרא בשפה הלטינית " Partes Danubii septentrionales (השטחי שמצפון לדנובה) או Partes regni superiores - שטחי הממלכה הצפוניים.
המונח ההונגרי "הונגריה העליונה" בא מן הכינוי האחרון על ידי תרגומו להונגרית. הוא משמש את ספרי ההיסטוריה ההונגריים באופן אנכרוניסטי.
במאה ה-15 ה"גבול" העליון של השטח המאוכלס בהונגרים היה הקו העובר דרך היישובים שאמורין, טרנבה, הלוהובץ, ניטרה, לוויצה, לוצ'נץ, רימבסקה סובוטה, רוז'נאבה, יאסוב, קושיצה, סצ'ובצה, מיכלובצה.

הסיפוח להונגריה

במאה ה-8 קמה באזור הנסיכות הסלבית של ניטרה - נסיכות ניטרה שהפכה לעצמאית אף איבדה די מהר את עצמאותה. ישות פוליטית זו התקיימה עדיין בתחילת המאה ה-9 בשטחים הצפוניים-מערביים של סלובקיה של ימינו.

במאות 17-16

המונח "הונגריה העליונה" הופיע במאה ה-16 אחרי הכיבוש העות'מאני של הונגריה המרכזית על ידי האימפריה העות'מאנית. המונח "הונגריה העליונה" (Felső-Magyarország) התייחס לאזורים הצפון-מזרחיים של ממלכת הונגריה, דהינו מזרח סלובקיה של ימינו והשטחים הסמוכים בשטחי הונגריה הנוכחית, בדרום אוקראינה ובצפון רומניה של ימינו שלא נכבשו על ידי הטורקים. שטחים אלה היוו מחוז מנהלי-צבאי נפרד שנקרא "הקפיטנות הראשית של הונגריה העליונה"
Felső-magyarországi főkapitányság) (1686-1564);
בלטינית:supremus capitaneatus (confiniorum) partium regni Hungariae superiorum) עם הבירה בעיר קושיצה (בהונגרית:קאשה Kassa). הקפיטנות הייתה חלק מממלכת הונגריה שבשליטת בית הבסבורג האוסטרי. לעומת זאת - מערב סלובקיה של ימינו ולפעמים כל שאר שטחי ממלכת הונגריה מדרומה לה, שהיו בשליטת ההבסבורגים, כונו "הונגריה התחתונה" (Alsó-Magyarország) (בגרמנית:
Niederungarn, בסלובקית:Dolné Uhorsko)
בהיותו אזור מבורך ביערות, במחצבים ובמשאבים אחרים, הונגריה העליונה הייתה אחד החלקים המבוססים יותר מבחינה כלכלית של ממלכת הונגריה. במאות -16-17 בעקבות כיבוש הונגריה המישורית המרכזית על ידי העות'מאנים, חלק גדול מהאצילות ההונגרית עברה לגור יחד עם החצרות, הארכיונים ונכסיה להונגריה העליונה. אצילים אלה הקימו שם ערים ומצודות חדשות.
בשנות ה-1680 התקיימה לזמן קצר באזור הונגריה העליונה נסיכות בראשות אימרה טקיי, בחסות עות'מאנית.
השימוש במושגים "הונגריה העליונה" ו"הונגריה התחתונה" נפוץ היה בטקסטים הונגריים מסביבות 1800.
למשל צויין בהם כי בית הספר לכורים בבנסקה שטיאבווניצה (שלמצבאניה או שמניץ), כעת במרכז סלובקיה, הוקם ב"הונגריה התחתונה". גם ברטיסלאבה (בהונגרית:פוז'ון) נחשבה לחלק מ"הונגריה התחתונה".

מן המאה ה-18 עד תחילת המאה ה-20

החל מן המאה ה-18 (עם זאת, בטקסטים רבים רק אחרי סביבות שנת 1800) ועד 1920, שטחי הונגריה מצפון לטיסה ולדנובה, הכוללים את סלובקיה של ימינו, חבל זקרפטיה והמחוזות ההונגריים של ימינו
נוגרד, הווש ובורשוד-אבאוי-זמפלן נקראו לא רשמית "הונגריה העליונה" (Felső-Magyarország)
או "הארץ העליונה" (Felvidék). למרות הגדרתו הלא מדויקת, השם האחרון Felvidék הפך לשכיח, עד כדי כל שפורסם לפחות ספר אחד שהוקדש לאזור תחת שם זה.(בלה גרינוואלד - A Felvidék: politikai tanulmány - "הארץ העליונה:עיון פוליטי", 1878).
עמים אחרים השתמשו במקביל במונחים "הונגריה העליונה" (לגבי צפון מלכת הונגריה),"סלובקיה" (רק לגבי השטחים המאוכלסים על ידי סלובקים) ו"רותניה" (לגבי זקרפטייה, האזור המאוכלס בעיקר על ידי רוסינים).
הסלובקים כינו את שטחי ממלכת הונגריה שמדרום לסלובקיה "הארץ התחתונה" - Dolná zem.
במהלך היווצרותה של צ'כוסלובקיה בסוף מלחמת העולם הראשונה, ביקשה בהתחלה המדינה החדשה שכל "הונגריה העליונה" לרבות השטח בין נהר הטיסה לסלובקיה של ימינו, תסופח לצ'כוסלובקיה.
עם זאת הכוונה הייתה לשטחים שבהם חיים סלובקים.

האוכלוסייה במאה ה-18

בשנת 1720 מקרב 63 הערים הגדולות בשטח הנוכחי של סלובקיה, עם לפחות 100 בתי אב משלמי מיסים, ב-40 היה רוב סלובקי, ב-14 רוב גרמני וב-9 רוב הונגרי.

האוכלוסייה במאה 19

הנתונים לגבי הקבוצות האתניות בכל ממלכת הונגריה לפי מחוזות פורסמו בשנת 1842.
לפי מפקד אוכלוסין זה, כלל אוכלוסיית המחוזות בהונגריה העליונה היית מעל 2,4 מיליון תושבים, עם החלוקה האתנית הבאה: 59.5% - סלובקים, 22% - הונגרים, 8.3% - רוסינים, 6.7% - גרמנים ו- 3.6% -יהודים.

האוכלוסייה במאה ה-20

הונגריה העליונה כללה במאה ה-20 את המחוזות פוז'ון (Posoniensis),ניטרה (Nitriensis)
הונט (Honthum), טרנצ'ן (Trentsiniensis), טורוץ (Thurociensis), בארש (Barsiensis), ארווה (Arvensis), ליפטו (Liptovium), זויום (Zoliensis),גמר וקיש-הונט (Geomoriensis et Kishonthensis], ספש (Scepusium), אבאוי-טורנה (Abaujvariensis et Tornensis), שארוש (Sarossiensis) וזמפלן (Zemplinum).
במיפקד האחרון בשנת 1910 שנערך בממלכת הונגריה תחת השלטון האוסטרו-הונגרי, נמצא כי דוברי השפה הסלובקית היו רוב במרבית המחוזות הנ"ל.