google/wiki40b huggingface dataset:
נטליה טנה

ביוגרפיה

טנה נולדה לאם אנגלייה ולאב ספרדי במחוז סארי שבדרום-מזרח אנגליה. טנה דוברת ספרדית שוטפת. 
הופעת הבכורה שלה הייתה בדרמה הקומית "רווק פלוס ילד", בה גילמה את נערת הגראנג' אלי. ב-2005 שיחקה בתפקיד משני בדרמה הקומית "גברת הנדרסון גאה להציג".
בשנת 2007 הופיעה טנה בסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול" בתפקיד הקוסמת נימפדורה טונקס ממסדר עוף החול. טנה גילמה את הדמות גם בסרטי ההמשך. ב-2011 החלה לשחק את הפראית אושה בסדרה "משחקי הכס".
כלי

שימוש בכלים בקרב בעלי חיים

ישנם בעלי חיים שונים העושים שימוש בכלים - בעיקר יונקים, אך גם ציפורים (כמו העורב). ככל הידוע כיום, השימפנזה הוא בעל החיים העושה את השימוש הנרחב ביותר בכלים.

סוגי כלים נפוצים

ניתן לחלק כלים לפי מספר מאפיינים:
שנים עבריות א' - צ"ט

שנים עבריות א' (1) - צ"ט (99) התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 3761 לפנה"ס והסתיימו בשנת 3662 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.

נפטרו

ט"ו בניסן שנת מ"א. - הבל נרצח בידי קין
משפט משקה

משפט משקה (Maschke) הוא אבן הפינה של תורת ההצגות של חבורות סופיות. את המשפט הוכיח המתמטיקאי הגרמני היינריך משקה ב-1898.
המשפט קובע שאם  חבורה סופית ו- שדה שהמאפיין שלו אינו מחלק את סדר החבורה, אז אלגברת החבורה  פשוטה למחצה. פירושו של דבר הוא שכל מודול מעל אלגברת החבורה מתפרק לסכום ישר של מודולים אי-פריקים, ובמלים אחרות, כל הצגה של החבורה מתפרקת לסכום ישר של הצגות אי-פריקות. עובדה זו הופכת את ההצגות האי-פריקות להצגות היחידות שיש צורך ללמוד, משום שדרכן אפשר לפענח כל הצגה אחרת.
ככל אלגברה פשוטה למחצה ממימד סופי, כאשר המאפיין אינו מחלק את סדר החבורה, אלגברת החבורה עצמה מתפרקת לסכום ישר של חוגים פשוטים ארטיניים, שהם לפי משפט ודרברן אלגברות מטריצות מעל אלגברות חילוק. בפרט, אלגברת החבורה מעל שדה המספרים המרוכבים (או כל שדה סגור אלגברית אחר) היא סכום ישר של אלגברות מטריצות מעל שדה הבסיס עצמו, ומן הפירוק הזה אפשר לקרוא ישירות את ממדי ההצגות האי-פריקות.
משפט משקה נכון גם כאשר הפעולה באלגברת החבורה איננה טריוויאלית. אלגברת החבורה בעלת הכפל המעוות  היא האלגברה בעלת המבנה של אלגברת החבורה, פרט לכפל הנתון על ידי , עבור 2-קו-ציקלוסים  המקיימים . כעת, משפט משקה המוכלל קובע כי כאשר  הפיך ב-, האלגברה  היא פשוטה למחצה.
אם המאפיין של השדה מחלק את סדר החבורה אז אלגברת החבורה לעולם אינה פשוטה למחצה, ובמקרה זה, המכונה "המקרה המודולרי", תורת ההצגות אכן מסובכת בהרבה. לדוגמה, באלגברת החבורה של חבורה ציקלית מסדר ראשוני  מעל שדה ממאפיין , יש איבר נילפוטנטי מסדר :  על ידי ההצבה .
חרוט טיילור

חרוט טיילור הוא צורת החרוט אשר נצפה כאשר טיפת מים מושפעת על ידי שדה חשמלי חיצוני. חשיבותו נובעת מהשימושים הרבים שנגזרו מתופעה זו ומהעובדה שהטיפה המיוננת פולטת סילון של נוזל מעבר למתח סף מסוים, כגון תהליך הנקרא electrospraying (התזת נוזל על ידי שימוש במתח חשמלי), electrospinning (יצירת סיבים מנוזל) ותהליכי ריסוס הידרודינמיות שונות. בנוסף, חרוט טיילור חשוב במדחפי FEEP וקולואיד אשר משמשים בבקרה יעילה של דחף חלליות.

היסטוריה

תופעה זו תוארה על ידי סר ג'. א. טיילור בשנת 1964 מבחינה מתמטית במאמר. המאמר נבע מתופעות שתועדו במאמרים קודמים, כגון עבודתו של זלני, שצילם קונוס-סילון של גליצרין תחת שדה חשמלי גבוה, וכן עבודות אחרות של כמה מדענים אחרים: וילסון וטיילור (1925), נולאן (1926) ומקי (1931). טיילור היה מעוניין בעיקר בהתנהגות של טיפות מים בשדות חשמליים חזקים, כמו בסופות רעמים.

היווצרות חרוט טיילור

כאשר נפח קטן של נוזל מוליך חשוף לשדה חשמלי, צורת הנוזל מתחילה להתעוות מהצורה הסטנדרטית של טיפה, שנובעת ממתח פנים וגרוויטציה בלבד. שדה חשמלי קטן יגרום לטיפה להתחיל לקבל צורה של חרוט, עם צדדים קמורים וקצה מעוגל. עם הגדלת השדה החשמלי הקצה של החרוט מתחדד, עד שמתקבל חרוט עם קצה חד יותר במצב שיווי משקל, כאשר הזווית בקצה היא 98.6 מעלות. כאשר מגדילים את המתח (ובכך את השדה החשמלי) מעבר למתח סף מסוים נוצר היפוך בקצה החרוט ונפלט מהקצה סילון של הנוזל. זה נקרא חרוט-סילון ומהווה את תחילתו של תהליך ה-electrospraying, שבו הנוזל המיונן עשוי להיות מועבר לשלב הגז. נמצא כי על מנת להשיג קונוס-סילון יציב צריך להשתמש במתח גבוה במעט ממתח הסף. הפעלת מתח גדול בהרבה יכול ליצור מצבים אחרים של התפוררות החרוט.
אטרוריה (בריטניה)

אטרוריה (אנגלית: Etruria) הוא כיום פרבר של העיר סטוק און טרנט (סטוק שעל נהר הטרנט), במחוז סטפורדשייר באנגליה. 
אטרוריה הייתה המרכז העיקרי והסופי של חברת הקדרות והחרסינה וג'ווד. ב-1769 העביר ג'וזאיה וג'ווד את מרכז הייצור מברסלם לאטרוריה. המקום נקרא על שם המחוז האיטלקי ההיסטורי אטרוריה, שבו התגוררו האטרוסקים הידועים ביצירות האמנות שלה. אזור הייצור והמגורים כיסה 1400 דונם (או 360 אקר) ליד תעלת טרנט-מרזי. במקום, לצד האחוזה של וג'ווד (אטרוריה הול) היו גם בתי המלאכה של אטרוריה שהמשיכו לפעול כחלק מוודג'ווד עד 1950. כיום נמצא מפעל וג'ווד בברלסטון, כ-10 ק"מ דרומית לאתר אטרוריה המקורי.
בין תושבי אטרוריה הול היה גם חלוץ ענף הצילום, תומאס וג'ווד, ובאחוזה הוא פיתח רבות מן ההמצאות שלו.
לאחר שחברת וג'ווד עברה מאטרוריה, המקום הוזנח והתדרדר. בשנות ה-80 הפך האזור למוקד "פסטיבל הגנים של סטוק און טרנט" (Stoke-on-Trent Garden Festival) וכיום הוא מפותח. במקום גם מספר בתי דפוס לעיתונות המקומית של סטוק און טרנט. בנוסף, הוקם באטרוריה "המוזיאון התעשייתי של אטרוריה" (Etruria Industrial Museum), המוקדש לתקופת המהפכה התעשייתית, למוזיאון הוענק מעמד של מונומנט רשום.
ברייטברן

תקציר העלילה

הסרט בוחן את השאלה מה היה קורה לו ילד מעולם אחר נחת על פני כדור הארץ, אך במקום להיות גיבור האנושות, הוא היה מתגלה כישות יותר מרושעת?
בטוויסט אפל על סוגת גיבורי-על, זוג חסר ילדים מאמץ תינוק שהגיע מן הכוכבים, אך בעוד הזוג מנסה לגדל את הילד ולחנך אותו להשתמש בכוחות שלו למעשים טובים, רשע מתחיל לגדול בתוכו והוא מטיל את אימתו על הסובבים אותו.

הפקה

הסרט הוכרז בדצמבר 2017, כסרט אימה ללא כותרת, עם ג'יימס גאן כמפיק, בריאן ומארק גאן כתסריטאים ודייוויד ירובסקי כבמאי.
במרץ 2018, אליזבת בנקס, ג'קסון א. דאן, דייוויד דנמן, מרדית' האגנר ומאט ג'ונס לוהקו לצוות השחקנים, והצילומים החלו באותו חודש.

שיווק

היו תוכניות לקדם את הסרט במהלך כנס הקומיק-קון שנערך בשנת 2018, אך תוכניות אלו בוטלו בעקבות פיטורו של ג'יימס גאן מהפרויקטים של אולפני וולט דיסני ואולפני מארוול. ב-8 בדצמבר 2018, הטריילר הראשון של הסרט הופץ באופן מקוון. המבקרים סקרו את הטריילר כ"סרט אימה של סופרמן" בשל הדמיון המכוון לסיפור המקור של סופרמן. "Fast Company" ציינה כי "למרות שזה לא סרט של סופרמן באופן רשמי, הוא מוביל את הצופים בכל שלב של סיפור המקור של קלארק קנט, לפני שהוא פונה בפנייה חדה".

יציאה לאקרנים

הסרט יצא לאקרנים בבכורה עולמית ב-24 במאי 2019, למרות שבמקור היה אמור לצאת לאקרנים ב-30 בנובמבר 2018.
בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-23 במאי 2019.
קרוטונים

קרוטונים (על פי האקדמיה ללשון העברית: צְנִימוֹנִים) הם קוביות לחם מטוגנות ומתובלות המוספות לסלט (כגון סלט קיסר) או מרקים. מקור המילה "קרוטון" הוא במילה האנגלית: Crouton, שמקורה בצרפתית: Croûte (החלק הקשה של הלחם).
הקרוטונים משמשים להוספת טעם או תזונה לסלטים ומרקים ולעיתים גם כחטיף.
קרוטונים מוכנים על ידי חיתוך לחם לקוביות, טיגונם בחמאה או בשמן צמחי, או אפייתם בתנור לאחר שהוזלפו עליהם שמן זית ותבלינים.
הקרוטונים שמשו כדרך לחסכון ולשימוש בלחם ישן.
אורלנדו גיבונס

חייו

גיבונס נולד באוקספורד. בין 1596 ל-1598 שר במקהלה של קינגס קולג' בקיימברידג', שם היה אחיו ממונה על זמרי המקהלה; בשנת 1598 נכנס לאוניברסיטה וב-1606 סיים את לימודי התואר הראשון במוזיקה. המלך ג'יימס הראשון מינה אותו ל"אציל הקאפלה המלכותית", שם כיהן כנגן עוגב כבר בשנת 1615 ועד מותו. ב-1625 היה לנגן עוגב בכיר בקאפלה המלכותית עם תומאס טומקינס כנגן זוטר לצדו. כמו כן החזיק במשרות נגן כלי מקלדת בלשכה האישית בחצר הנסיך צ'ארלס (לעתיד המלך צ'ארלס הראשון) ונגן עוגב בכנסיית וסטמינסטר.
גיבונס נפטר בגיל 41 בקנטרברי משבץ. אשתו נפטרה זמן קצר אחריו, ואחיו גידל את ילדיהם. אחד מהם, כריסטופר גיבונס, הלך בעקבות אביו והיה לנגן עוגב ומלחין.
מצבה לזכרו הוקמה בקתדרלת קנטרברי. יום מותו מצוין מדי שנה בקאפלה של קינגס קולג' בקיימברידג' בתפילת ערבית מתוך מזמוריו.

יצירתו

גיבונס היה אחד המגוונים ביותר בקרב המלחינים האנגלים בני זמנו, וכתב יצירות רבות לכלי מקלדת, כשלושים פנטזיות לויולים, מספר מדריגלים (שהמוכר ביותר ביניהם הוא "ברבור הכסף") והרבה מזמורים שזכו לפופולריות. במוזיקה הכוראלית שלו בולטת שליטתו המוחלטת בקונטרפונקט, משולבת בכישרון למלודיה.
המזמור הנודע ביותר שלו הוא "זו עדות יוחנן", מוזיקה לטקסט מן הברית החדשה לסולו (קונטרה-טנור או טנור), לסירוגין עם מקהלה מלאה. הסולן נדרש להפגין יכולת טכנית גבוהה במקומות אחדים, והיצירה נותנת ביטוי לעוצמה הרטורית של הטקסט בלי לגלוש להפגנת רגשות או בומבסטיות. גיבונס גם כתב שתי יצירות מוזיקליות גדולות לתפילת ערבית, "הטקס הקצר" ו"הטקס השני". הראשונה כוללת נונק דימיטיס רב הבעה, והשנייה היא יצירה מורחבת המשלבת קטעי סולו וקטעי מקהלה. המזמורים המלאים של גיבונס כוללים את "אלי, בחרון אפך" ואת המזמור ליום העלייה השמיימה (Ascension Day) "מחאו יחדיו כפיים" לשמונה קולות.
גיבונס תרם ששה קטעים לאוסף המודפס הראשון של מוזיקה באנגליה, "פארתניה", שיצא לאור בסביבות 1611. הוא היה הצעיר משלושת התורמים, בהפרש ניכר מן השניים האחרים.
גיבונס היה המלחין האהוב על הפסנתרן הקנדי גלן גולד, שכתב עליו: "מאז שנות העשרה שלי המוזיקה שלו נגעה ללבי יותר מכל חוויה צלילית אחרת שאני יכול לחשוב עליה.".
מה הדיבור

מבנה התוכנית

"מה הדיבור" עוסקת בשפה כבמראה בעדה משתקפים חיינו, ומציפה את השקרים המניפולציות, האמיתות והתובנות שמצויות בשפה. 
התוכנית מיועדת לכל המשפחה והיא מאירה, מעירה ובוחנת את השאלות הללו באמצעות שיחה באולפן, ראיון עם אורח מומחה בכל נושא, ומערכונים שכתב ומשחק אילן פלד, בהם מוצג מבט נוסף, שנון וביקורתי על נושא התוכנית כפי שהוא בא לידי ביטוי במציאות חיינו. בנוסף מצויים באולפן צמד ראפרים המציגים גם הם את השפה באור שונה, וממחישים עד כמה השפה היא זירת משחק מלאת אפשרויות. 
שידור העונה הראשונה של התוכנית החל ב-3 ביולי 2017 והסתיים ב-13 בדצמבר אותה שנה.
מעבר לנהר ואל בין העצים

עלילה ומבנה הספר

הספר מתאר את חופשתו של ריצ'רד קנטוול, קולונל בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית, אשר באיטליה בסוף מלחמת העולם השנייה ומחלים מפציעה בשדה הקרב, בוונציה. קנטוול מנהל פרשיית אהבים עם רוזנת איטלקייה כבת תשע עשרה. קנטוול הסובל ממחלת לב, מהרהר לאורך הספר בחוויותיו מן הלחימה במלחמת העולם הראשונה, תחילה בשירות צבא איטליה כמפקד מחלקה בגדוד רגלים, ובהמשך בשירות בצבא ארצות הברית, וכן בחוויות הלחימה באירופה כמפקד חטיבת רגלים במלחמת העולם השנייה, בין היתר בפלישה לנורמנדי, במבצע קוברה ובשחרור פריז. לאורך הספר
קורותיו של קנטוול עולים במהלך השיחות שלו ותיאור מחשבותיו. כך מתברר כי קנטוול היה גנרל בצבא ארצות הברית קודם לחופשתו, אשר הורד בדרגה לאחר שחטיבתו ספגה אבידות רבות בקרב על יער הורטגן.
המטיט

המטיט במאדים

ב-2004 נאס"א מצאה חלקיקי המטיט במאדים בעזרת רכב השטח "אופרטוניטי". קוטר החלקיקים לא עלה על כמה מילימטרים. חוקרי נאס"א האמינו שההמטיט נוצר בנוכחות מים לפני מיליארדי שנים כשמאדים היה מכוסה באוקיינוסים.
ארטס אנד קרפטס

ארטס אנד קרפטס (באנגלית: Arts and Crafts, 'אמנות ואוּמנות') היא תנועה אמנותית שהתפתחה בבריטניה במאה ה-19. בראש התנועה עמד צ'ארלס רוברט אשבי. יחד אתו פעלו שלושה אדריכלים ומעצבים, אאוגוסטוס פוּגִ'ין, ג'ון ראסקין וויליאם מוריס, אשר התנגדו לייצור רהיטים במכונות משום שהוא ירוד והופך את המעצב למכני בעצמו ואין שמירה על האמנות.
התנועה יצאה נגד הקישוט המוגזם באותה תקופה ודיברו על חזרה לעבודה בגילדות כמו בימי הביניים.
מטרתם הייתה לעמוד כקבוצת לחץ כנגד רמתו הירודה של העיצוב התעשייתי, להגן על המעצב, על מעמדו וזכויותיו, ולשמור על סטנדרטים גבוהים של איכות וצורה.
הם בחרו במילה "גילדה" כי היא נתונה בהקשר של המבנה החברתי בימי הביניים, שבהם הוענקו כבוד ועצמאות לבעלי המלאכה והאמנים במסגרת הגילדה.
המחלוקת המרכזית שהועלתה בנוגע לתנועה הייתה שה"ארטס אנד קרפטס" מנסה להחזיר את השעון אחורנית, ושהיא אינה יכולה להיות מעשית בחברה מודרנית, אורבנית, צרכנית ומתפתחת. 
למרות מחלוקות מסוג זה, חלחלה התנועה ונפוצה באירופה. ההבדל בין ה"ארטס אנד קרפטס" האנגלי לבין זה שהתפתח בארצות הברית היה טמון במחיר המוצרים. התנועה האנגלית כאמור ייצרה אמנות בעבודת יד, שיווקה מוצרים אשר מחירם לא התאים לצרכן הפשוט, והוגבלה לקהל הצרכנות האמיד. לעומת זאת, התנועה בארצות הברית נעזרה בייצור ממוכן, דבר שהוזיל את מחירי המוצרים ופנה לקהל צרכנים רחב יותר.
שומרי האגדות

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתמקדת בקבוצת גיבורים, הכוללת את סנטה קלאוס (אלק בולדווין), ארנב הפסחא (יו ג'קמן), איש החול ופיית השיניים (איילה פישר) המאחדים כוחות עם ג'ק פרוסט (כריס פיין). הגיבורים חוברים יחד כדי להציל את העולם משד רע המכונה פיץ' (ג'וד לאו) אשר מנסה להשתלט על העולם.

הפקה

ב-2005 נודע כי ויליאם ג'ויס חבר לסטודיו Reel FX ויחד הם יצרו את מיזם "Aimesworth Amusements", במסגרת המיזם הם תכננו להפיק מספר רב של סרטי אנימציה באורך מלא, כאשר אחד מהם הוא שומרי האגדות שנקרא אז "שומרי הילדים". לבסוף הרעיון לא הפך לסרט אנימציה עלילתי באורך מלא, אך הם החליטו להפיק סרט אנימציה קצר - "האיש שבירח", הסרט הציג את הרעיון ושימש כהשראה לסרט המלא.
בתחילת 2008 מכר ג'ויס את זכויות הסרט לדרימוורקס אנימציות, זאת לאחר שהובטח לו כי הוא יהיה מעורב בתהליך היצירה. בנובמבר 2009 נחשף כי במאי הסרט יהיה פיטר רמזי ומי שיכתוב את התסריט הוא דייוויד לינדסיי אבייר, במאי הסרט תחילה היה ג'ויס אך הוא עזב את התפקיד לאחר מות ביתו מרי קתרין בעקבות גידול מוחי; ג'ויס המשיך כפיק בעוד רמזי השתלט על הבימוי ובכך הפך לבמאי האמריקאי-אפריקאי הראשון של סרט מונפש. בתחילת 2011 פורסם שם הסרט הרשמי והסופי, "שומרי האגדות".

ביקורת

הסרט קיבל ביקורות חיוביות בעיקר. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 74% המבוסס על 144 ביקורות, קונצנזוס האתר הסכים כי הסרט מיוחד ומעניין. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 57 מתוך 100 המבוסס על 34 חוות דעת. ב-CinemaScore קיבל הסרט ציון A. בעיתון The Philadelphia Inquirer קיבל הסרט שלושה וחצי כוכבים מתוך ארבעה. במגזין אמפייר קיבל הסרט ארבעה כוכבים מתוך חמישה. בעיתון וושינגטון פוסט קיבל הסרט שלושה כוכבים מתוך ארבעה. רוג'ר איברט נתן לסרט שלושה כוכבים תוך חמישה וכתב עליו כי "ילדים צעירים יאהבו את הפעולה המסחררת, היכולת הקסומה לעוף והגיבור הצעיר שעייף מלהיות שם" אך אמר גם כי "הורים וילדים בוגרים ימצאו כי 97 דקות זה יותר מידי זמן".

הכנסות

הסרט גרף כ-103.4 מיליון דולר בצפון אמריקה וכ-203.5 מיליון דולר מחוץ לצפון אמריקה, ברחבי העולם כולו גרף הסרט כ-306.9 מיליון דולר. בסוף השבוע הראשון שלו גרף הסרט כ-24 מיליון דולר ודורג במקום הרביעי בקופות לאחר "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2", "סקייפול" ו"לינקולן" ובכך הפך לסרט עם הפתיחה הכי פחות טובה של דרימוורקס אנימציות. כיוון שהסרט הכניס כ-306.9 מיליון דולר ותקציבו עמד על 145 מיליון דולר, ההכנסות לא כיסו את עלויות הייצור והשיווק הגדולות, מה שאילץ את דרימוורקס אנימציות לקחת הפחתה של 83 מיליון דולר; הסרט היווה את הפעם הראשונה מאז "סינבד: אגדת שבעת הימים" שדרימוורקס אנימציות מפסידים כסף על סרט. כתוצאה מהפסדי הסרט הודיעו דרימוורקס אנימציות בפברואר 2013 כי פוטרו 350 עובדים כחלק מארגון מחדש של החברה.

משחק וידאו

ב-20 בנובמבר 2012 יצא לאור על ידי D3 Publisher משחק וידאו המבוסס על הסרט בצפון אמריקה וב-23 בנובמבר 2012 ברחבי אירופה. המשחק זמין ל-Wii, ‏Wii U, ‏Xbox 360, ‏PlayStation 3, ‏Nintendo DS ו-Nintendo 3DS.
אסחאמה אבן אבג'אר

אסחאמה אבן אבג'אר או אל-נג'אסי היה לפי מקורות ערבים, קיסר (בכתב געז: ንጉሥ (נְגוּס); בערבית: النجاشي, והתעתיק: אל-נג'אסי) אקסום בתקופת נביא האסלאם מוחמד, ונתן מקלט למוסלמים אחדים שברחו לממלכתו מאימת אנשי מכה. 
השם "אסחאמה" (אסחמה אבן אבג'אר) כנראה תואם לשם בשפת געז סחם, סחאמה וניגזרותיו. וזהו שם מלך אקסומי הידוע ממטבעות.
על פי מחברים אחרים, אסחמה הוא אולי בעצם המלך האקסומי ארמה, או אביו או בנו. תדסה תמראת תיעד את תושבי וויקרו, שם נקרא אסחאמת אל-נגשי הטוענים שקברו ממוקם בכפרם וויקרו.
טימותי ריי בראון

תיאור החלמתו

בשנת 2007, בראון שהיה נשא HIV, עבר תהליך של השתלת מח עצם כטיפול ללוקמיה. מבין 60 תורמים פוטנציאליים הרופאים בחרו בתורם אחד בעל מוטציה גנטית בפרוטאין CCR5. שינוי גנטי זה העניק לתורם עמידות טבעית בפני נגיף האיידס, שכן הנגיף אינו יכול להיקשר לתאי מערכת החיסון שלו ולשכפל את עצמו. בערך ל-1% מאוכלוסיית אירופה יש את העמידות הזאת לאיידס, אך האחוז הוא נמוך משמעותית באוכלוסיות אחרות. השתלת מח העצם נעשתה בשנית לאחר שנה בה הלוקמיה של בראון החריפה. לאחר שלוש שנים מאז השתלת מח העצם בפעם הראשונה, ועל אף שבראון לא קיבל קוקטייל נגיד נגיף באיידס, הרופאים לא יכלו לאתר בדמו או בתאים אחרים בגופו את נגיף ה-HIV. נוגדנים ל-HIV בדמו של בראון גם הם פחתו באופן ניכר, מה שהעיד שהנגיף כבר לא היה בגופו. רופאים שחקרו את המקרה טוענים כי מדובר במקרה חריג בספרות הרפואית, וכי השתלת מח עצם דומה לא תהווה תרופה לאיידס.

בראון, "החולה מברלין", סבל ממחלת השתל נגד המאכסן וממחלה המדללת את החומר הלבן בתאי המוח (Leukoencephalopathy), מחלות שמקשות על השתלת איברים. כלומר, ההליך הרפואי שבראון עבר לא מתאים לנשאי HIV אחרים, גם אם יימצאו תורמים בעלי מוטציה גנטית ב-CCR5. ישנם חוקרים הסוברים כי דווקא מחלת השתל נגד המאכסן היא זו שניצחה את נגיף האיידס בגופו ולא השתלת מח העצם.
נכון לשנת 2017, שישה אנשים נוספים החלימו מנגיף האיידס לאחר שלקו במחלת השתל נגד המאכסן. רק אחד מהם קיבל השתלת מח עצם בעלת פגם בפרוטאין CCR5, כך שעולה בבירור שמחלת השתל נגד המאכסן היא זו שמביסה את נגיף האיידס. 
ביולי 2012 בראון הכריז על הקמת קרן שתוקדש למלחמה ב-HIV ובאיידס.
טטובו

היסטוריה

ממצאים ארכאולוגים אשר נמצאו העידו כי ההתיישבות באזור החלה כבר בשנים 1200–2200 לפני הספירה. בימי קדם, המקום כונה בשם "אוהנום" בו התיישבו שבטים אילירים. המקום היווה נקודה אסטרטגית אשר אפשרה מעבר בין איליריה למקדוניה. בתקופה שבין 500–850 לפני הספירה הדרדנים פלשו לאזור, וגרשו שבטים מקדונים מקומיים.
בשנת 171 לפני הספירה, חבר מלך איליריה האחרון גנטיוס לרפובליקה הרומית וביחד כבשו את אוהנום. שנתיים מאוחר יותר, גנטיוס בגד ברומאים, חבר לפרסאוס והם הצליחו להוביל את צבאותיהם לניצחון על הרומאים. העיר לא החזיקה מעמד בשליטתם זמן רב ונכבשה שוב על ידי הרומאים. מאוחר יותר, פרסאוס פלש לעיר, בזז אותה, וטבח באנשיה.
בשנת 168 לפני הספירה, הרומאים הביסו סופית את גנטיוס ואת פרסאוס והקימו את הפרובינציה איליריקום. בעקבות הפלישות של הקלטים של האוסטרוגותים בהנהגת תיאודריך הגדול ושל ההונים הרומים בנו ערים מבוצרות באזור. הנצרות התפשטה בשלב מוקדם יחסית באוהנום על ידי פאולוס. במאה ה-4 לספירה האזור הפך לחלק מהאימפריה הביזנטית.
לאחר התקפות סלאביות על האזור במאה ה-6, רוב המבצרים ננטשו והוחרבו. בסוף המאה ה-10, האזור הפך לחלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה. לאחר עשרות שנים של מאבק ולחימה, חזר האזור להוות חלק מביזנטיון שוב ב-1018. במהלך המאות ה-13 וה-14 האזור נשלט מספר פעמים על ידי משטר סרבי או בולגרי אך לא לאורך זמן ממושך.
לאחר שנות שליטה עות'מאנית מועטות, סקנדרבג וכוחותיו האלבנים כבשו את העיר. בסוף המאה ה-14 ולאחר מותו של סקנדרבג, האימפריה העות'מאנית כבשה את העיר בחזרה. בשנות השליטה העות'מאנית, העיר נודעה בשם קלקאנדלן (Kalkandelen) אשר בתרגום לעברית פירושו הוא חודר-שריון, כהוקרה לנפחי הנשק המקומיים.
לאחר נפילת האימפריה העות'מאנית העיר נשלטה על ידי אלבניה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה (1913-1915) נכבשה העיר על ידי סרביה. במהלך מלחמת העולם הראשונה בולגריה וסרביה נאבקו על שטח המקום, בתום המלחמה, לאחר ניצחון סרבי, האזור נכלל בשטח יוגוסלביה.
לאחר משאל העם בשנת 1991, מקדוניה פרשה מיוגוסלביה והפכה למדינה עצמאית. במהלך מלחמת קוסובו, טטובו הפך לבית לכ-100 אלף פליטים. בשנת 2013, העיר היא אחת מהבירות הכלכליות החינוכיות התרבותיות התיירותיות והספורטיביות של מקדוניה. במאה ה-21 החלה העיר סובלת מתהליכי פרבור, נכון לנתונים משנת 2009 יש בה אחוזי פשע מהגבוהים במדינה.
אדם אימריץ'

אדם אימריץ' (בסלובקית: Adam Imrich;‏ 1 בנובמבר 1897 - 11 בנובמבר 1975) היה יערן סלובקי. בעקבות תרומתו להצלת בני משפחה יהודית בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

קורות חיים

אדם אימריץ'  נולד ב-1 בנובמבר 1897,  התגורר בעיירה סבינוב שבסלובקיה,
היה נשוי לאמה ולזוג הייתה בת, ג'וזפינה. אדם עבד כיערן ומפקח ראשי בעיירת סבינוב.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

דסידריוס גרוסמן, היה רופא עיניים יהודי, בעיר קושיצה, היה נשוי לאליזבטה טאקאובה, ממוצא נוצרי קתולי.
כאשר קושיצה נכבשה על ידי הונגריה ב-2 בנובמבר 1938, עברו דסידריוס ואליזבטה לפרשוב, שנשארה בידי סלובקיה. בשנת 1943 נולדה בתם סוזנה.
כאשר פרץ המרד הסלובקי, עברה המשפחה לעיירה הסמוכה, סבינוב, בה חיה אמה - אחותה של אליזבטה ובעלה אדם אימריץ'. בני הזוג אימריץ' הסתירו את אליזבטה ודסידריוס בביתם.
בגלל קרבת המקום לחזית, הפך האזור למסוכן מאוד, וגרוסמן הלך להסתתר בהרים. אליזבטה וסוזנה נשארו בבית אחותה, והתחבאו במרתף במשך כל היום. אדם סיפק לגרוסמן מזון, ומדי פעם החזיר אותו אליו הביתה כדי לנוח.

לאחר המלחמה

האזור שוחרר על ידי הצבא האדום ב-19 בינואר 1945. לאחר המלחמה נשארו גרוסמן ומשפחתו בסלובקיה עד 1968, ולאחר מכן היגרו לגרמניה.
אדם אימריץ' נפטר ב-11 בנובמבר 1975.

הכרה והנצחה

ב - 2007 פנתה סוזנה בתו של גרוסמן, ליד ושם כדי להוקיר תודה לאדם אשר הציל את חייה ואת חיי הוריה. ב -18 ביוני 2007 הוכר אדם אימריץ' על ידי יד ושם  כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בברטיסלבה שבסלובקיה.
יוחנן אליחי

יוחנן אליחי (נולד ב-1926) הוא בלשן, מילונאי ומורה ישראלי ממוצא צרפתי, חוקר השפה הערבית הפלסטינית המדוברת ומחברם של ספרי לימוד ומילונים בתחום זה.

ביוגרפיה

אליחי נולד בשם ז'אן לרואה סמוך לפריז, וגדל במשפחה צרפתית קתולית. בשנת 1946 נסע ללבנון במסגרת שירות לאומי, עסק שם בהוראת השפה הצרפתית והחל בלימודי השפה הערבית. 
בשנת 1947 חזר לצרפת ולמד במרכז הדומיניקני ללימודי נצרות. עם תום לימודיו היה לנזיר והתקבל כחבר במסדר קתולי קטן, האחים הקטנים של ישוע. 
בשנת 1956 הגיע לישראל, התיישב ברמת גן ועבד בתחום הקרמיקה. לאחר מכן עבר ליפו. בשנת 1960 קיבל אזרחות ישראלית ושינה את שמו ליוחנן אליחי. 
בין השנים 1965–1967 התגורר בכפר תרשיחא שבגליל. בשנים 1965–1989 הקליט שעות רבות את תושבי הכפר והסביבה והקלטות אלו שימשו אותו כבסיס ללמידה שיטתית של השפה וכחומר גלם ראשוני לספרי הלימוד ולמילונים שחיבר מאוחר יותר.
בשנת 1967 החל להוציא לאור בהוצאה עצמאית סדרת ספרי לימוד לשפה הערבית המדוברת, המיועדת לדוברי צרפתית. בשנת 1973 השלים חיבור של מילון צרפתי-ערבי לערבית פלסטינית מדוברת.
בשנים 1968–1981 התגורר בעפולה. בתקופה זו חיבר אליחי מילון עברי-ערבי לשפה הערבית המדוברת, אשר יצא לאור בשנת 1977. בשנת 1980 פרסם גרסה אנגלית לסדרת ספרי הלימוד משנת 1967.
בשנים 1982–1985 עבד בבית דפוס בחיפה ובשנת 1986 עבר להתגורר בירושלים והחל לעבוד בהוצאת קסת. 
בשנים 1986–2001 פרסם אליחי ספרי לימוד לשפה הערבית המדוברת, ספרי לימוד ייחודיים לשפה העברית, מילון ערבי-עברי לשפה המדוברת והשתתף בחיבורם של מילונים וספרי עיון נוספים.
החל משנת 1999 שקד על חיבורו של מילון ערבי-אנגלי לערבית פלסטינית מדוברת. המילון יצא לאור בשנת 2004 תחת השם ‏‎ Olive Tree Dictionary.
בשנים 2005–2011 שקד על פרסום גרסאות נוספות של ספריו ללימוד ערבית וסייע בפיתוחו ובעריכתו של שיחון עברי-ערבי לרופאים וצוותי רפואה. הוא אף פרסם גרסה אנגלית, צרפתית ועברית מעודכנת של סדרת ספרי הלימוד "לדבר ערבית". 
בשנת 2008 הוענק ליוחנן אליחי תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה, כאות הוקרה על עבודתו רבת השנים בתחום חקר הערבית המדוברת והוראתה. בשנת 2019 הוענק לו פרס יגאל אלון
פסח בורשטיין

קורות חיים

בורשטיין נולד בשנת 1896 בעיר ורשה, בן לאב חייט חרדי. שמו ניתן לו מכיוון שנולד בחג הפסח. ב- 1905 היגרו הוריו לבֶּרדיַאנסק שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה) בשל חשש לפוגרום בורשה, שם התפרנס אביו כיצרן מעילי נשים. בגיל שש עשרה ברח מהבית והצטרף ללהקה נודדת יידית. במלחמת העולם הראשונה נעצר על ידי הרוסים בחשד לריגול, ואילו הוריו נרצחו במהלך שוד ב- 1921. בריחתו מהבית הצילה אותו מהגורל של הוריו ואחיו. 
בשנת 1923 הוא הובא לארצות הברית על ידי בוריס טומשבסקי מקובנה שם שהה באותו זמן לאחר נדודים בפולין, רוסיה וליטא, וחתם אחרי ההופעה הראשונה שלו עם קולומביה רקורדס על חוזה הקלטה ל-20 שנה. הוא זכור בעיקר בשל ביצועו לשיר "אודסה מאמא" (" אָדעסאַ מאַמע") והגרסה ביידיש ל-"Sonny Boy".
בורשטיין נישא פעמיים. אשתו השנייה הייתה ליליאן לוקס, שחקנית הצעירה ממנו ב-22 שנה, שהכיר במסגרת עבודתו בתיאטרון היידי בניו יורק. בשנת 1939 יצאו בני הזוג לסיבוב הופעות בפולין. בגין חוסר השקט באזור, הציע להם חבר בסגל הדיפלומטי לקחת חופשת קיץ מהופעות, והם עזבו לארצות הברית ימים ספורים בטרם הפלישה הגרמנית. הלהקה שיחקה בתיאטראות יידיש באפר איסט סייד בשדרה השנייה במנהטן, במימונו של טומשבסקי.
בשנת 1945 נולדו לפסח וליליאן תאומים, מייקל וסוזן (בנם היה לימים לשחקן הנודע מייק בורשטיין). כשהתאומים הגיעו לגיל שבע הם החלו להופיע בהצגה "חתונה בעיירה" והצגות נוספות ביידיש ברחבי העולם. למרות שסוזן לא נשארה בעסקי המשחק, המשפחה הופיע רבות גם ברצועת הבורשט. ובורשטיין פתח את התיאטרון שלו, "ההופקינסון", בברוקלין. להקתו (שהתפרסמה כ"ארבעת הבורשטיינים", כשהתאומים מופיעים תחת שמות הבמה "מוטל'ה וזיסל'ה") זכתה לשבחי הביקורת בברודוויי ובישראל עבור הביצוע ל"שירי המגילה" של איציק מאנגר.
אחרי השואה, בשל ירידה דרסטית במספרי קהל היידיש, בורשטיין מצא קהל בדרום אמריקה ומזרח אירופה וכן בישראל. תחילה התיישב בישראל, ובשנת 1959 אף התמודד בבחירות לכנסת הרביעית בראש מפלגת הבונד, אך היא לא עברה את אחוז החסימה. מאוחר יותר עזב את ישראל בשל המס שהוטל על התיאטרון היידי במטרה לקדם את השפה העברית.
בורשטיין גילם תפקיד קטן בסרט "שני קוני למל" בכיכובו של בנו, וכן שיחק בסרט "סלאח שבתי" וב"הבו בנות לאילת".
האוטוביוגרפיה שלו התפרסמה ביידיש בישראל ב-1980, ותורגמה לאנגלית בשנת 2003.
בורשטיין נפטר בשנת 1986, שבועיים לפני יום הולדתו ה-90, ונקבר בבית הקברות מאונט הברון שברובע קווינס בניו יורק. באותה השנה זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
במלאת 100 שנה להולדתו ביים הבמאי ארנון גולדפינגר סרט תיעודי על חייהם ועל הקריירות של משפחת בורשטיין. בשם הקומידיאנטים, שזכה בפרס אופיר בקטגוריה שלו.