ליפידמה

ליפידמה (באנגלית: Lipedema) היא הפרעה שבאה לידי ביטוי בהגדלה של שתי הרגליים עקב שקיעת שומן מתחת לעור. בדרך כלל המצב יוחמר עם הזמן, הכאב עשוי להיות נוכח, אנשים נפצעים בקלות. הגורם אינו ידוע, אך הוא קשור לגנטיקה וגורמים הורמונליים. לעיתים קרובות זו הפרעה תורשתית. עודף משקל או השמנת יתר מעלים את הסיכון לסבול מהפרעה זו. ישנם מספר טיפולים שעשויים להיות יעילים, כמו פיזיותרפיה ופעילות גופנית. ניתוח יכול להסיר רקמת השומן, אך עלול לגרום נזק לכלי הלימפה. הטיפול בדרך כלל אינו מוביל להחלמה מלאה והיעלמות של ההפרעה. ליפידמה שכיחה בקרב כ-11% מכלל הנשים, במיוחד בתקופת גיל ההתבגרות, הריון, או גיל המעבר.

סימנים וסמפטומים

במצב של ליפידמה, הגוף צובר משקל באזורים מסוימים ומאבד משקל באזורים אחרים, הרגליים מתנפחות וגדלות באופן לא פרופורציונלי במיוחד באזור הברכיים, הירכיים, הבטן והישבן. עם התקדמות ההפרעה, אנשים שסובלים מלפידמיה עולים במשקל שמצטבר באזור התחתון של הגוף ונהיים יותר כבדים, מה שעלול לגרום באופן הדרגתי לבעיות בניידות ובתנועה.
אנשים שעוברים ניתוח בריאטרי במטרה להיפטר מליפידמיה מאבדים שומן בעיקר מהמותניים ומעלה, אך האזור התחתון של הגוף נשאר יחסית שמן. מגוון הסימפטומים שמעידים על ליפידמיה  מאפשרים אבחנה מוקדמת כבר מלפני גיל ההתבגרות.

גורם

הגורם לליפידמה אינו ידוע, אך ישנו סיכון גנטי תורשתי שעלול לעבור מאנשים שסובלים מלפידימיה לקרובי משפחה מדרגה ראשונה או שנייה. כנראה שזה קשור להשפעה ההרמונית של האסטרוגן והפרוגסטרון שמתרחשת בתקופה שלפני ההתבגרות ובמיוחד אצל נקבות.
ליפידמה מתעוררת בדרך כלל בגיל ההתבגרות, אך יכולה להופיע או להחמיר במהלך או לאחר היריון, בפרימנופאוזה, ובעקבות ניתוח גינקולוגי, ניתוח של הרחם, השחלות, החצוצרה או כל ניתוח עם הרדמה כללית. בנוסף, הלחץ הנפשי הכרוך במצבי לחץ כמו מוות של אדם קרוב, גירושין וכולה, יכול לעורר ליפידמה, כי בעקבות לחץ זה כמות הקורטיזול בגוף גדלה מה שגורם לדלקת אשד, שברוב המקרים מאובחנת בטעות כעלייה נורמלית במשקל.

אבחון

בדרך כלל, קורות טעויות באבחנת ליפידמה. כיום, רק בגרמניה ובהולנד יש פרוטוקול סטנדרטי לאבחון ליפידמה, במדינות אחרות שאין בהם פרוטוקול כזה, האבחון נעשה בדרך כלל בשיטה קלינית באמצעות בדיקות גופניות (מישוש רקמת השומן). חלק מהרופאים והמטפלים מצליחים לזהות את ההבדלים הפיזיים ברקמת השומן, המאופיינים כגושים עם תחושה של "שעועית בשקית". כאשר הרקמה מלאה בנוזל, גושים אלה נהיים פחות ממשיים. בדיקת המרכיבים העיקריים של המערכת הלימפתית יכולה להיעשות באמצעות כלים כגון לימפוצינטיגרפיה, אך היעדר לימפציה ניכרת לא מעיד על היעדר ליפדמיה, אלא שהלימפות הגדולות אינן מושפעות עדיין.

סיבוכים

סיבוכים כוללים דיכאון, חרדה וכאב.

מניעה

אין כיום דרכים ידועות למניעת ליפידמה, אך ישנם טיפולים שמרניים וכירורגיים העשויים לפעמים להשהות או למנוע את החמרת הסימפטומים. אבחנה מוקדמת של ליפידמה, למרות שכיום היא דבר קשה ונדיר, עשויה לעזור באופן משמעותי במניעת התפשטות של תאים ליפידמים שומניים בגוף, וכמו כן, מזהירה את החולים מהסיכונים הצפויים להם, ומאפשרת להם לנקוט צעדים מתאימים כבר משלב מוקדם.

טיפול

ישנם מספר טיפולים שעשויים להיות יעילים, אך לא יגרמו להיעלמות ההפרעה לגמרי.

טיפול פיזותרפי

טיפול פיזותרפי כולל ניקוז וחבישה ללימפה באופן קבוע על ידי מטפל מומחה בתחום. בנוסף, יש ללבוש לבוש מיוחד וצמוד, כמו גרביים מיוחדים או לבוש דחיסה לידיים או לרגליים, שמונע או מפחית מהתחדשות הליפידמה, ולעיתים מפחית את הכאב הכרוך בה. אין כיום הליך רפואי אחיד ידוע שמרפא את ההפרעה לחלוטין, לעומת זאת, ניתן לשפר את בריאות הרגליים ולמנוע החמרת המצב על ידי מגוון רחב של טכניקות עקביות, שכוללות הפחתת צריכת נתרן תזונתי, פעילויות ספורט עדינות ומיוחדות שמשפרות את זרימת הדם ברגליים.

ניתוח

השימוש בניתוח לטיפול בליפידמה שנוי במחלוקת. האופציות הן שאיבת שומן או כריתת שומן. שתי האופציות נעזרות בכלים מיוחדים. הניתוח נעשה תחת הרדמה כללית ומתפשטת ודורש הליכים רבים. בארצות הברית ביטוחי בריאות לא ממנים בדרך כלל ניתוח שאיבת שומן במקרים של ליפידמה, מה שהופך אותו לניתוח יקר במיוחד. יש לציין שטיפול בליפידמה על ידי ניתוחים כרוך בסיכונים רבים.