google/wiki40b huggingface dataset:
הגבינה והתולעים

הגבינה, התולעים, ואלוהים: פרטי העלילה

לפי תיעוד משפטו של מנוקיו, הוא נאשם בכך שטען כנגד המוסכמות הדתיות באותה תקופה, נגד עליונות האדם על בעלי החי והחומר, ונגד עליונות האלוהים על האדם.
בין ציטוטיו, שהיו מהפכניים לאותה תקופה, אומר מנוקיו: "(לפני הבריאה) הכול היה כאוס, כלומר אדמה, אוויר, מים ואש ביחד; ומהמסה הזאת נוצר גוש, בדיוק כמו שגבינה מתגבשת בחלב, ובתוך זה התהוו תולעים, והם היו המלאכים, ובין המלאכים הרבים האלה היה גם אלוהים שנוצר גם הוא מהגוש באותו זמן".
וציטוט נוסף: "ספק רב אם מרים, אם ישו הייתה בתולה כשילדה אותו. עובדה: המון אמהות יש בעולם, אף אחת מהן אינה בתולה".
משפטו של מנוקיו, שנדון למוות על השקפותיו הדתיות, מהווה דיוקן של העימות בין ניצני השכלה ופתיחות מחשבתית אתאיסטית, לבין תרבות עממית מסורתית נוקשה, דווקא בשנות הפריחה והרפורמציה הסוערות באומנות ובתרבות, בימי הביניים של המאה ה-16.

הספר ותחום המיקרו-היסטוריה

ייחודו של הספר הוא במיקרו היסטוריה שבו, בכתיבת ה"היסטוריה מלמטה". גינצבורג נחשב לאחד מראשוני זרם ה"מיקרו-היסטוריה". זרם זה התפתח בשנות ה-70 של המאה העשרים, ועוסק בחקירה לעומק של פרטים קטנים. בניגוד לסקירת מגמות ותהליכים, נעשה כאן לימוד לעומק של חיי היומיום של אדם מהתקופה.
אדולף בוטנאנדט

ביוגרפיה

בוטנאנדט נולד בברמרהאוון-וסרמינדה, ליד ברמן. הוא התחנך בברמרהאוון, ולמד כימיה באוניברסיטאות מרבורג וגטינגן. ב-1927 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בכימיה מאוניברסיטת גטינגן, שם למד אצל אדולף וינדאוס (חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1928). ב-1931 נישא לאריקה זיגנר, ולזוג נולדו במשך השנים שבעה ילדים.
אדולף וינדאוס וולטר שילר מחברת התרופות שרינג ייעצו לבוטנאנדט לחקור הורמונים שהופקו משחלות. מחקר זה הוביל אותו לגילוי האסטרון והורמוני מין נשיים חשובים אחרים, שהופקו מאלפי ליטרים של שתן. על מחקר זה זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1939, יחד עם לבוסלב רוז'יצ'קה, שעבד על סינתזה של מספר סטרואידים שהתגלו באותה תקופה.
לאחר ההביליטציה שלו (ההסמכה העליונה בתחום האקדמי, הקיימת במספר מדינות באירופה) ב-1931, היה למרצה בגטינגן. ב-1933 היה לפרופסור באוניברסיטה הטכנית של דנציג, ולאחר ביקור בארצות הברית היה למנהל מכון קייזר וילהלם לביוכימיה (לימים מכון מקס פלנק לביוכימיה) בברלין-דהלם ב-1936.
ב-1 במאי 1936 הצטרף למפלגה הנאצית (מספר חבר מפלגה 3716562).
כאשר המכון עבר לטיבינגן ב-1945, היה לפרופסור באוניברסיטת טיבינגן. ב-1956 המכון עבר לפרבר של מינכן, ובוטנאנדט היה לפרופסור באוניברסיטת מינכן. בוטנאנדט גם היה נשיא חברת מקס פלנק לקידום המדע, כממשיכו של אוטו האן, בין השנים 1960 ל-1972.
בוטנאנדט גילה את הפרומון בומביקול, המופרש על ידי טוואי המשי, ונתן לו את שמו, ב-1959.
בוטנאנדט מת במינכן ב-1995, בגיל 91.
ברנאר מוויין

ברנאר מוויין (778 - 23 בינואר 842) היה הבישוף של ויין (Vienne, כיום חלק ממחוז איזר בצרפת) החל מ-810 ועד למותו. הוא נחשב לקדוש. 
לפני שנכנס למנזר, היה ברנאר חייל בצבאו של קרל הגדול. מותם של הוריו גרם לו למשבר, במהלכו הוציא את כל כספו על צדקה: לכנסייה, לעניים ולילדיו. הוא קנה ובנה מנזר באמרונה והפך לאב המנזר. ב-810 הוא הפך לארכיבישוף של ויין.
הוא תמך בלותר הראשון מול אביו, לואי החסיד ובאחדותה של האימפריה הפרנקית. סינוד טיונוויל החליט לפיכך לסלקו מתפקידו, אך ההחלטה לא בוצעה. 
ב-837, לפני מותו, פרש וחי במנזר באזור מחוז אַן של ימינו.
STS-134

המשימה

המשימה יועדה להביא אל תחנת החלל הבינלאומית את המנשא הלוגיסטי EXPRESS 3, וספקטרומטר אלפא-מגנטי שעלותו 1.5 מיליארד דולר. שיגור ספקטרומטר זה, שמשקלו 7 טון, כמעט בוטל לאחר אסון מעבורת החלל קולומביה, אך בהחלטה מיוחדת של הקונגרס נוספה משימה זו כדי לשגרו בכל זאת. הספקטרומטר מיועד לזהות ולמדוד קרינה קוסמית, ולשפר את הבנתנו על המפץ הגדול.
משימה זו יועדה להיות המשימה האחרונה בתוכנית מעבורות החלל, אך הוקדמה, ותוכננה להיות משוגרת ביולי 2010, לפני STS-133. עקב תוכניתו של נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, להאריך את חיי תחנת החלל הבינלאומית עד 2020, הוחלט לבצע שינויים תכנוניים בספקטרומטר, שיאפשרו לו לפעול מספר שנים נוסף. הספקטרומטר מכיל מגנט מוליך על שבמקור קורר באמצעות הליום נוזלי. ההנחה הייתה שההליום היה מתנדף בערך באותו זמן שבו הייתה התחנה יוצאת משירות. עם הארכת חיי התחנה, הוחלט להחליף את המגנט במגנט קבוע, שאינו דורש קירור (אך חלש יותר), שיאפשר זמן פעולה ארוך יותר. מגנט זה כבר טס בעבר לחלל, במשימה STS-91. שינויים אלה חייבו את דחיית המשימה שוב, עד לביצועם, והיא חזרה להיות המשימה האחרונה של המעבורות. השינויים במבנה הספקטרומטר גרמו לדחיית השיגור אל תחילת שנת 2011, למרות שוועדת החקירה של אסון הקולומביה המליצה להוציא את צי מעבורות החלל משירות עד 2010 (או לחלופין, לשפץ אותן באופן יסודי, חלופה עליה נאס"א ויתרה).
משימה זו נשאה שני ניסויים ישראליים, שמבוצעים על ידי מכון פישר בשיתוף אוניברסיטת תל אביב. הניסויים חוזרים על הניסויים ששוגרו במשימה STS-107, אשר התרסקה בעת חזרתה לכדור הארץ (אסון מעבורת החלל קולומביה). ניסוי אחד עוסק באיבוד מסת עצם בתנאי חוסר משקל, והדרכים להתמודד עם בעיה זו, והשני כולל חיידקים פרו-ביוטיים ותמיסה מועשרת בוויטמין D כדרך להתמודד עם בעיות במערכת החיסון במשימות חלל ארוכות טווח.
המשימה נמשכה במשך 15 יום, 17 שעות, 38 דקות ו-51 שניות, מתוכם המעבורת עגנה בתחנת החלל במשך 11 ימים, 17 שעות ו-41 דקות. במהלך המשימה בוצעו 4 הליכות חלל שיצאו מתחנת החלל.

ברכה מאפיפיור

ב-22 במאי, סוכנות החלל האירופית וסוכנות החלל האיטלקית ארגנה שיחה בין האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר לתחנת החלל הבינלאומית (שני אסטרונאוטים איטלקים שהו באותו זמן בחלל, רוברטו ויטורי היה חלק מצוות המעבורת, ופאולו נספולי היה בתחנת החלל). אירוע זה סימן את הפעם הראשונה שהאפיפיור דיבר אסטרונאוטים במהלך משימתם בחלל. במהלך השיחה שלו האפיפיור העניק ברכה מיוחדת ל-12 האסטרונאוטים בתחנת החלל, בירך גם את אשתו של קלי, ואיחל לה החלמה מהירה מניתוח הראש שעברה שבוע לפני כן, וכן איחל תנחומים לנספולי שאמו נפטרה קצת לפני כן.
יאשינובקה

היסטוריה יהודית

ביאשינובקה התקיימה קהילה יהודית גדולה. בין רבני הקהילה היו רבנים מפורסמים, מהם: רבי אריה ליב ילין מחבר "יפה עיניים"; רבי יוסף זכריה שטרן (1851-1860, בערך), רבי גבריאל זאב מרגליות (עד 1879), ורבי תנחום גרשון ביליצקי (מ-1887 עד פטירתו במרץ 1941). חתנו, הרב בנימין מרקוס היה רבה האחרון של העיירה לפני השמדת יהודיה בשואה.
לפני מלחמת העולם השנייה נמנו ביאשינובקה כ-1,300 יהודים, שהיוו אחוז גבוה (כ-70%) מכלל האוכלוסייה, וניהלו בה חיי מסחר ותרבות. בסוף הקיץ של 1939, עם כיבוש מערב פולין בידי הגרמנים, גדל מספר היהודים בעיירה בשל זרם הפליטים שהגיע מאזורי הכיבוש. לקראת סוף ספטמבר, כבש הצבא האדום את העיירה והחיל בה את תנאי החיים הסובייטיים, תוך שהוא עוצר ומגלה "יסודות בורגניים" מקרב החברה המקומית, חלקם יהודים.
ב-27 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיירה, ובאותו יום חוללו בה פוגרום בעזרת מקומיים. בפוגרום נשרפו בתי יהודים רבים ונרצחו עשרות. הוקם בעיירה גטו ואליו הובאו יהודים נוספים מעיירות באזור. בסך הכל שהו ביאשינובקה בתקופת קיום הגטו קרוב ל-3000 יהודים. בעיירה הוקם יודנראט, שטיפל בחיי האוכלוסייה וגייס יהודים לעבודות כפייה. 
בינואר 1943 נמלטו צעירים יהודים רבים מיאשינובקה לגטו ביאליסטוק. חיסול גטו יאשינובקה התבצע ב-25 בינואר 1943. רוב היהודים שנותרו בעיירה (כ-2000) גורשו לטרבלינקה, ומעטים הצליחו להימלט ליערות בסביבה ולהסתתר בהם.
בורג' קטר

מאפיינים

צורתו הגלילית של המגדל מזכירה את צורתו של גורד השחקים טורה אגבר בברצלונה, המגדל שימש השראה לבניית המגדל בקטר, אך בניגוד למגדל בברצלונה, החזית של בורג' קטר תוכננה בדיוק עבור התנאים המקומיים, דהיינו, החזית של המגדל בברצלונה הייתה חשופה לשמש והיא קופחת על הגרים שם, בקטר, הדפוסים המוסלמיים שעל הבניין עוזרים להגנתו מהשמש ובנוסף לאהדתו של הבניין על ידי העם המוסלמי.
רצפת הבניין מורכבת מאריחים עשויים מסידן גופרתי שגודלן הוא 500X500 מילימטר. גולת הכותרת של הבניין היא קוטרו הלא שגרתי של הבסיס, 45 מטרים בלבד, ובכל זאת, מצליח הבניין לשרוד הרבה תלאות ואסונות.
נח חיים צבי ברלין

הרב נח חיים צבי ברלין (1733 – 1801) היה רב ואב"ד קהילות אה"ו, מחבר הספרים "עצי ארזים", "עצי אלמוגים" ו"מעין החכמה".

משפחתו

הרב ברלין נפטר ללא ילדים.

אחיו הוא הרב אריה ליב ברלין שהיה רב בבמברג ובמדינת הסן, שבגרמניה. שהוציא לאור את ספריו.
גארי דייוויד גולדברג

קורות חיים

גארי דייוויד גולדברג נולד ביוני 1944 בברוקלין שבניו יורק, לאנה וג'ורג' גולדברג, עובד דואר. הוא למד בתיכון לאפייט  בברוקלין, ולאחר מכן באוניברסיטת ברנדייס במסצ'וסטס, ובאוניברסיטת המדינה בסן דייגו , כאשר בסוף לימודיו החליט להיות סופר. בשנת 1969 הוא פגש את דיאנה מיהאן, לימים אשתו. בני הזוג הקימו וניהלו מעון יום בברקלי, קליפורניה, במהלך שנות ה-70.

קריירה

גולדנברג החל את הקריירה שלו בתקופה בה התגורר בישראל, בשנת 1972, כאשר גילם את התפקיד הראשי בסדרה ללימוד אנגלית - "The Adventures Of Scooterman". עבודתו הראשונה שלא למול המצלמה הייתה בשנת 1976, בתור תסריטאי עבור הסדרה The Bob Newhart Show, מטעם רשת CBS. 
בשנת 1981 הקים גולדנברג חברת הפקה משלו, "אובו הפקות" (על שם הכלב שלו). בשנת 1982 הוא הפיק את סדרת הטלוויזיה קשרי משפחה, אשר רצה על המסך במשך שבע עונות. הסדרה נחשבה כלהיט הן מבחינת שיעור הצפייה והן מבחינת הביקורת, וסייעה אף בהזנקת הקריירה של מייקל ג'יי פוקס. התוכנית הייתה מבוססת על חוויותיו משותפות עם אשתו ובני משפחתו, לגבי גידול ילדים במהלך שנות ה-70. מאוחר יותר הוא הפיק את הסדרה גשר ברוקלין ואת הסדרה ספין סיטי. בשנת 1995 כתב את התסריט לסרט "ביי לאהבה", בבימויו של סם וייסמן. 
במהלך הקריירה גולדנברג זכה בשני פרסי אמי (בשנת 1979 עבור הסדרה לו גרנט, ובשנת 1987 עבור הסדרה קשרי משפחה), וכן בארבע פרסי גילדת התסריטאים של אמריקה (בשנים 1979, 1988, 1998, ו-2010) בשל עבודתו. בשנת 1994 הוא קיבל גם את פרס הנשים בקולנוע, בנימוק של מצוינות וחדשנות ביצירות שהדגישו את הנוכחות הנשית במדיום הטלוויזיוני, ובשנת 2001 קיבל את פרס סופר הטלוויזיה המצטיין מטעם פסטיבל הקולנוע של אוסטין.

ביקורת על עבודתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

חיים אישיים

גולדנברג נפטר בגיל 68 כתוצאה מסרטן המוח במונטסינטו, קליפורניה ב-22 ביוני 2013, שלושה ימים בלבד לפני יום הולדתו ה -69. 
בתו היא תסריטאית סרטי הקומדיה שאנה גולדברג-מיהאן.
אבא-סאווא

אַבָּא-סָאוָא, או אַבָּאסוּבּוֹ (Аба-Сава, המעיין היהודי), היה כפר יהודי, כשבעה וחצי קילומטר דרומית מערבית לדרבנט ברפובליקת דאגסטן שברוסיה. הכפר, שישב במישור הררי, מכותר סלעי-עד, נוסד דרומית לדרבנט בשוליה הצפוניים של האימפריה הפרסית בשנת ה'תמ"ה (1685).
כתוביות על המצבות בבית העלמין של היישוב הן העדויות המתוארות העבריות הקדומות ביותר בקווקז כולו. על פי המחקר שנעשה לגילוי המצבות המתועדות באבא סאווא, מסתבר בבירור שהקהילה היהודית ביישוב נוסדה במחצית השנייה של המאה ה-17 על ידי מספר משפחות מאירופה.
כתוצאה מרדיפת היהודים באוסטריה וגרמניה באותן שנים, מסתבר שחלקם היגרו ליישוב. במלחמת רוסיה-פולין נלקחו חלק מהיהודים כשבויים לאזור הקווקז ולטורקיה, וחלקם הובלו ליישוב אבא סאווא. באותו זמן נכבשה אסטרחן בידי מנהיג התקוממות האיכרים ברוסיה, ויהודים אלו נוספו ליישוב היהודי. עד מהרה נעשתה אבא סאווא מוקד הגירה של יהודים שהיגרו בעקבות רדיפות, וההגירה ליישוב הלכה וגברה.
אבא-סאווא היה הכפר היהודי השני מבין שלושה שהוקמו בדאגסטן, לאחר הכפר קולקאת (על נהר קודיאל). סיפור הקמתם וקורותיהם של יהודי ההרים תואר לראשונה על ידי הרב יעקב יצחקי, על פי בקשה של השלטונות הרוסיים. בין יתר דבריו הוא מספר כי בשנת ה'תקצ"א (1730), עת נלחם נאדיר שאה, מלך ממלכת פרס, עם החאנים הקווקזים, פגע גם בכפר היהודי קולקאת והחריבו עד היסוד. נאדר שאה היה זה שתקף גם את יהודי אבא-סאווא. היהודים, על פי המסופר, עמדו על נפשם, אבל הוכרעו. בקרב ההוא נפלו מהם 157 נפש; השאר מצאו להם מקלט בדרבנט.
ידוע כי במאה ה-17 לא ישבו יהודים בדרבנט. אחת הסברות גורסת כי יהודי דרבנט יצאו מהעיר מרצונם "ברצונם הטוב כדי להגדיל ולהאדיר את יישובם בכפר אבא-סאווא, שהתרכזו שם כל עסקיהם".
במהלך המאה ה-18, יושבו בנסיכות דרבנט יוצאי פנים פרס נוספים מדתות שונות, בהם גם יהודים, על מנת לחזק נוכחות פרסית סביב למבצר דרבנט (שער החישוק), שהוא בעל חשיבות אסטרטגית – מעבר מישורי כ-3 ק"מ, שהוא הצר ביותר בין הרי קווקז לים הכספי. בנסיכות דרבנט בקרב דוברי פרסית בעלי דתות שונות נוצר ניב פרסי–דרבנטי, ובקרב יהודי הנסיכות – ניב פרסי-דרבנטי-יהודי. היישוב היהודי המשיך להתרחב גם צפונית לנסיכות דרבנט. ב-1742 הופיעו מצבות יהודיות בח'אנתה כייטג. ובשנת 1799 התיישבו יוצאי אבא-סאווא בעיר דרבנט.
הקהילה בכפר חדלה מלהתקיים לאחר החורבן שזרע בה הח'אן סורחיי מהח'אנתה השכנה ב-1799 (או 1797), ולאחר ששבה חלק מהיהודים. אולם בשנת 1799 קיבלו תושבי אבא סאווא היהודים אישור להתיישב בדרבנט מהשייח' עלי-ח'אן, נסיך דרבנט, שהיה בן לאם יהודייה. האחרון השתדל לטובת היהודים אצל השר סורכאיי-כאן שישחרר את השבויים היהודים. בקשתו נענתה חלקית והיהודים התיישבו בדרבנט באזור שהוקצה עבורם.
הקהילה התפרנסה מגידול פירות, כרמים, שורשים ליצור צבע (מרנה), יצור יין ודיג.
אפקט הפרפר 2

עלילה

ניק (אריק לייבלי) נקלע עם חברתו וחבריו לתאונת דרכים קטלנית ורק הוא שורד. בניסיון לשמור על משרתו במקום העבודה שלו, עקב הלחץ מופיעים אצלו התקפים חוזרים כאשר הוא מביט בתמונות מן העבר שהוא לא מצליח להסביר. כשהוא מגלה שהוא יכול לעבור בזמן הוא מנסה לשנות את העבר כך שחבריו היקרים לא יפגעו בתאונה, הוא מבין בסופו של דבר שהשינוי לא גורם לדבר טוב.
קראז

תכונות

קראז הוא ענק צהוב מסוג ספקטרלי G5 II-III שנמצא במרחק של כ-146 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-3.7 מסות שמש, רדיוסו פי 16 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-5,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה באופן ניכר, אך בקטלוג הכוכבים המשתנים הוא מופיע רק כחשוד כמשתנה, עם השתנות של מספר מאיות של דרגת בהירות. גילו של קראז מוערך בכ-200 מיליון שנים, כך שהוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו וההיתוך עבר לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם להתנפחות והתקררות של פני הכוכב. בשל מסתו, הוא צפוי בעתיד, כשיגמר המימן בשכבות המקיפות את הליבה, להתכווץ ולהתחמם יותר עד שיתחיל להתיך את ההליום שבליבתו לפחמן. כשגם ההליום בליבה יגמר הוא צפוי להפוך לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן.
ז'ואאו מאוטיניו

קריירת מועדונים

מאוטיניו התחיל את הקריירה שלו בפורטימוננסה, ובגיל 13 עבר לספורטינג ליסבון. בעונת 2004/2005 זכה עם קבוצת הנוער באליפות כאשר הוא משחק לצידם של שחקנים כמו נאני ומיגל ולוזו. ב-23 בינואר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 3-0 נגד גיל ויסנטה. הוא זכה בתואר "איש המשחק" במשחקים נגד פיינורד רוטרדם וניוקאסל יונייטד והגיע עם קבוצתו לגמר המפעל, שם הפסידה לצסק"א מוסקבה. הוא עזר לקבוצה לסיים במקום השני בליגה ובסיום העונה האריך את חוזהו בשנה נוספת. בעונת 2005/2006, מאוטיניו הפך לבורג מרכזי בקבוצה ושיחק כמעט בכל המשחקים. במחזור האחרון של העונה הוא כבש את שער הניצחון 0-1 נגד ספורטינג בראגה, שהבטיח לקבוצתו את הכרטיס לשלב הבתים של ליגת האלופות. בעונת 2006/2007 הפך לקפטן משנה, ובעונה לאחר מכן הפך לקפטן הראשי כאשר הוא רק בן 20. בקיץ 2008 הביעה אברטון עניין בשחקן, אך המשא ומתן עמו נכשל.
ב-3 ביולי 2010 חתם מאוטיניו בפורטו תמורת 11 מיליון אירו, לאחר סכסוך עם הנהלת ספורטינג. בעונתו הראשונה זכה מאוטיניו עם הקבוצה בספורט, כאשר הוא רשם 50 הופעות בכל המסגרות, כולל בגמר הליגה האירופית בו גברה קבוצתו 1-0 על בראגה. ב-19 בפברואר 2013 הבקיע שער בניצחון קבוצתו 0-1 נגד מאלגה במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות, למרות זאת במשחק השני ניצחה מאלגה 0-2 והמשיכה לרבע הגמר. בסיום העונה זכה עם הקבוצה באליפות שלישית.
ב-24 במאי 2013 עבר מאוטיניו ביחד עם חברו לקבוצה חאמס רודריגז למונקו תמורת 70 מיליון אירו (25 מיליון תמורת מאוטיניו). ב-29 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור המועדון בתיקו 1-1 נגד סטאד ריימס. ב-16 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור הקבוצה במסגרת אירופאית שהיה גם השער הראשון של המועדון במפעל מאז ההעפלה ההיסטורית לגמר בשנת 2004. המשחק עצמו נגמר בהפסד לבאייר לברקוזן. בעונת 2016/2017 מוטיניו זכה באליפות צרפת עם מונקו והגיע עם הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות.
ב-24 ביולי 2018 חתם בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג תמורת 5 מיליון ליש"ט. את שער הבכורה שלו במדי "הוולבס" כבש ב-22 בספטמבר 2018, באצטדיון אולד טראפורד, במשחק מול מנצ'סטר יונייטד, שהסתיים בתיקו 1:1.

קריירה בינלאומית

בצעירותו שיחק מאוטיניו בכל נבחרות פורטוגל הצעירות. אחרי מונדיאל 2006 זומן לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-31 במאי 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד גאורגיה. מואטיניו נכלל בסגל הסופי של הנבחרת לקראת יורו 2008. ביורו 2012 החטיא פנדל בדו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטר אחרי תיקו 0-0 עם ספרד בחצי גמר היורו, בסיום הדו-קרב עלתה ספרד לגמר. מאוטיניו נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
מוטיניו ערך 6 הופעות ביורו 2016 שבו פורטוגל זכתה.

סטטיסטיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  וכן לא מעודכן.
אורן פרוכטר

פרופ' אורן פרוכטר (נולד 1967) הוא מומחה במחלות ריאה ורפואה פנימית, פרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל המחלקה למחלות ריאה המרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון.
מתחומי עיסוקיו של פרופ' פרוכטר: סרטן ריאות אבחון בדרך ברונכוסקופית, אבחון וטיפול בדרך ברונכוסקופית למחלות שונות של דרכי הנשימה, שיעול ממושך, מחלת ריאות חסימתית כרונית COPD, אסתמה ונוזל בקרום הריאה אבחנה וטיפול.

ביוגרפיה

יליד חיפה, בוגר בית הספר הריאלי בחיפה, התקבל לעתודה האקדמית ללימודי רפואה, בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והמרכז הרפואי הדסה בירושלים.
בין השנים 1985–1987 במסגרת לימודי הרפואה השלים פרופ פרוכטר תואר ראשון (BSc) בבית הספר לרפואה.  ביו השנים 1985–1993 למד רפואה באוניברסיטה העברית. ב-1 ביולי 1993 קיבל את תואר "דוקטור לרפואה". בסיום לימודיו, ולאחר שנת סטאז', שירת פרופ' פרוכטר בצה"ל כרופא צבאי (1994-2000)
בהמשך דרכו המקצועית בין השנים 2000–2004 התמחה פרוכטר ברפואה פנימית בבית החולים רמב"ם. הוא סיים את ההתמחות בהצטיינות.
לאחר סיום ההתמחות ברפואה פנימית  התמחה פרופ' פרוכטר במחלות ריאה בבית החולים רמב"ם. פרופ' פרוכטר סיים את ההתמחות בהצטיינות.
בהמשך דרכו פרופ' כיהן פרוכטר כסגן מנהל המערך למחלות ריאה בבית חולים בילינסון ומנהל יחידת הברונכוסקופיות במרכז הרפואי רבין, קמפוס בילינסון.
בשנת 2012 מונה פרוכטר למרצה בכיר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב בהמשך בשנת 2015 מונה לפרופ' חבר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב
משנת 2015 מכהן פרופ' פרוכטר כמנהל המחלקה למחלות ריאה וטיפול נמרץ נשימתי, במרכז רפואי וולפסון

השתלמויות

בין השנים 2002–2003 השתלם פרוכטר במכון הבריאות הלאומי של ארצות הברית (NIH), שם עסק במחקר בנושא מטבוליזם של סטרואידים בתרביות רקמה. פרופ' פרוכטר ערך גם השתלמות מקצועית בשנת 2009  במרכז הרפואי בהיידלברג שבגרמניה.

אקדמיה ואיגודים מקצועיים

פרופ' פרוכטר מכהן כפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב
פרופ' פרוכטר פרסם יותר מ-90 עבודות מדעיות בספרות הרפואית העולמית בנושאים רבים הקשורים למחלות ריאה בכללם מחלות ריאה חסימתיות COPD, אסתמה, סרטן ריאות, ברונכוסקופיות ועוד.
פרופ' פרוכטר משמש כסוקר מטעם מספר עיתונים בינלאומיים בתחום רפואת הריאות.
פרופ' פרוכטרזוכה להופיע  ברשימת "הרופאים הטובים ביותר בישראל" בתחום מחלות הריאה של הירחון "פורבס" בשנים 2016-2017-2018.
וילהלם קופה

וילהלם קופה (Wilhelm Koppe‏; 15 ביוני 1896 - 2 ביולי 1975) היה קצין בכיר באס אס בעת מלחמת העולם השנייה, והיה אחראי על פשעי מלחמה רבים נגד יהודים בזמן השואה.

ביוגרפיה

קופה נולד בהילדסהיים, בסקסוניה התחתונה. הוא היה חיל במלחמת העולם הראשונה, ואחרי המלחמה היה סוחר וסיטונאי. ב-1930 הצטרף למפלגה הנאצית; ב-1931 הצטרף לאס אה, ושנה לאחר מכן הצטרף לשורות האס אס. קופה עלה במהירות בסולם הדרגות של האס אס: ב-1934 כבר היה בריגדפירר (דרגת ביניים בין אלוף-משנה לתת-אלוף), ושנתיים לאחר מכן עלה לדרגת גרופנפיהרר, תת-אלוף. ב-1933 נבחר כציר ברייכסטאג. קופה התמנה כמפקד האזורי של האס אס והאס דה במינסטר, ולאחר מכן מילא אותו תפקיד בדנציג, לייפציג ודרזדן.
מלחמת העולם השנייה החלה ב-1 בספטמבר 1939, בפלישת הכוחות הגרמניים לפולין. גרמניה כבשה את רובה של פולין, ולאחר השלמת כיבוש פולין וחלוקתה עם ברית המועצות חילקו הגרמנים את השטח  שנפל לידיהם לשני חלקים עיקריים: החלק המרכזי, שכלל את מחוזות ורשה, לובלין, ראדום וקרקוב, הוגדר כיחידה מנהלית בפני עצמה - גנרל גוברנמן, ממשל כללי; לעומת זאת, חבליה המערביים של פולין סופחו לגרמניה. אחד מן האזורים הגדולים שסופחו נקרא בפי הגרמנים ורטגאו (Warthegau). אזור זה כלל חלק מאזור לודז' ואת אזור פוזנן. למושל חבל ורטגאו התמנה ארתור גרייזר, וקופה התמנה כ"מפקד העליון של כל כוחות המשטרה והאס אס בחבל ורטגאו" (Höhere SS und Polizei Führer in Reichsgau Wartheland). 
בתפקידו זה היה קופה מעורב ישירות היישום חוקי הגזע הנאציים. בנובמבר הכריז קופה שיהפוך את פוזנן, בירת החבל, לעיר "נקייה מיהודים" (judenrein). בעקבות כך החל גל של הוצאות להורג וגירוש של פולנים ויהודים מהעיר. הוא השתתף גם ביישום תוכנית תוכנית T4 - אותנסיה כמפקד הכללי של יחידה מיוחדת בשם "זונדרקומנדו לנגה", על שם מפקדה הישיר של היחידה, הרברט לנגה. בחודשים מאי - יוני 1940 רצחה יחידתו של לנגה 1,558 חולי נפש, שהיו מאושפזים בבית חולים לחולי נפש במחנה הריכוז סולדאו, במזרח פרוסיה. 
ב-30 בינואר 1942 עלה קופה לדרגת אובר-גרופנפיהרר (אלוף). באוקטובר 1943 החליף את פרידריך וילהלם קריגר בתפקיד המפקד העליון של כל כוחות המשטרה והאס אס בגנרלגוברנמן. הוא היה אחראי להשמדת הגטאות בעיירות בחבל ורטגאו, להקמת מחנה ההשמדה חלמנו, בו נרצחו כ-300,000 יהודים. הוא עסק בדיכוי המחתרת הפולנית, והורה על הוצאתם להורג של כל קרוביהם הגברים של חברי המחתרת ומשלוח יתר משפחותיהם למחנות ריכוז. קופה הורה על רציחתם של כ-30,000 פולנים חולי שחפת. המחתרת הפולנית הורתה על התנקשות בו, אך ניסיון שנעשה בקרקוב ביולי 1944 לפגוע בו נכשל. עם התקרבותו של הצבא האדום הורה קופה על הוצאתם להורג של אסירים ושבויים, כדי שלא ייפלו בידי הסובייטים.

אחרי מלחמת העולם השנייה

לאחר המלחמה הסתיר קופה את זהותו וחי תחת השם הבדוי לומאן (שם נעוריה של אשתו). הוא היה מנהל בית חרושת לשוקולד. ב-1961 נחשפה זהותו, הוא נעצר אך שוחרר בערבות ב-19 באפריל 1962. משפטו נפתח ב-1964 בבון, והוא הואשם בסיוע לרצח 145,000 איש. משפטו הופסק בשל בריאותו הלקויה ובית המשפט בבון החליט על הפסקת ההליך המשפטי מסיבה זו. ממשלת גרמניה סירבה לבקשת ממשלת פולין להסגירו לידיה. 
קופה נפטר בבון ב-1975.
בוריס שטורמר

בוריס שטורמר (ברוסית: Борис Владимирович Штюрмер)‏ (15 ביולי (27 ביולי) 1848 – 20 באוגוסט (2 בספטמבר) 1917 מדינאי רוסי, ראש הממשלה במהלך שנת 1916, במקביל היה שר הפנים ושר החוץ.
שטורמר נולד באחוזה משפחתית בקרבת עיר טבר למשפחת קצין בגמלאות ממוצא גרמני. בשנת 1872 הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג. לאחר הלימודים שטורמר שירת במסגרת משרד המשפטים.
בשנים 1879–1892 שטורמר היה מופקד על מחלקת הטקסים במשרד החצר הקיסרי. בשנת 1894 הוא מונה למושל נובגורוד ובשנת 1984 למושל ירוסלבל. הוא זכה למוניטין של מנהל מוצלח ובעל יכולת להגיע לפשרות בנושאים שונים. שטורמר התעניין בארכאולוגיה ומונה ליושב ראש כנסים בנושא.
בשנת 1902 שטורמר הוחזר לבירה ומונה למנהל המחלקה הכללית במשרד הפנים. שטורמר היה בין המקורבים לויאצ'סלב פלבה. בשנת 1904 הוא מונה למועצה מדינית. זה היה קידום מפתיע כי על פי הכללים המקובלים הוא לא עמד בתנאים המקדימים למינוי.
באותה תקופה שטורמר ארגן חוג פוליטי בו השתתפו חברי המועצה המדינית ועובדי ממשל בכירים בעיקר ממשרד הפנים. החוג היה פופולרי מאוד בקרב בעלי דעות ימניות. מפגשי החוג נערכו בתדירות קבועה תוך פרסום סדר יום, דיונים על הרצאות וקבלת המלצות בסיכום. שטורמר היה מקורב מאוד לפובליציסט איליא גורלנד (ממוצא יהודי) שבמשך שנים רבות היה עוזרו האישי וכתב לו נאומים. שטורמר היה פעיל בארגוני המונארכיסטים ותמך בהם.
ב-20 בינואר 1916 שטורמר מונה לראש הממשלה, בתקופת 3 במרץ-7 ביולי הוא היה גם שר הפנים ומ-20 ביולי גם שר החוץ. בקרב הציבור הרחב הייתה התנגדות רבה למינוי של שטורמר לראש הממשלה. המינוי של שטורמר בוצע בתמיכת גריגורי רספוטין. לאור כך שהוא היה בעל מוניטין להגיע לפשרות, היה צפוי שהוא יצליח לגשר על הפערים בין הממשל לבין הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית. שגרירי מדינות ההסכמה והאופוזיציה פעלו בגלוי לסיום כהונתו. ניסיון של ממשלת שטורמר לגייס לצבא אזרחים ממוצא אסיאתי הביא למהומות אתניות באזור אסיה המרכזית. לאחר שמתקפת ברוסילוב נעצרה נפוצו שמועות על כך ששטורמר מקדם שיחות עם גרמנים על הפסקת אש. בתחילת נובמבר פאבל מיליוקוב בישיבות הדומה האשים את הקיסרית אלכסנדרה, נסיכת הסה ושטורמר (שניהם ממוצא גרמני) בפעילות נגד המדינה לטובת הסכם עם האימפריה הגרמנית. ניקולאי השני הבין שלא ניתן להמשיך עם הממשלה בראשות שטורמר לאור ההתנגדות העזה בקרב הציבור הרחב. ב-20 בנובמבר שטורמר פוטר מכל תפקידיו בממשל.
במהלך מהפכת אוקטובר, ב-28 בפברואר 1917 שטורמר נעצר ונכלא במבצר פטרופבלובסקיה. במהלך החקירה לא התגלו שום קשרים של שטורמר עם הגרמנים. לאור מצבו הבריאותי היה לחץ לשחררו אך אלכסנדר קרנסקי אישית התערב ששטורמר לא ישוחרר. הוא נפטר בבית החולים של הכלא.
אריאל קופרוב

ביוגרפיה

נולד בעיירה  קפרשטי בבסרביה (היום חלק ממולדובה), להוריו קראו מוטל (מרדכי) ופרל. אביו נפטר כשאריאל היה צעיר ומשפחתו עברה לטלנשטי. הוא עבד בתור מורה בכפרים ועיירות סמוכות. למד בקישינב ואוניברסיטת יאשי. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא התנדב והתגייס לצבא האדום, במלחמה הוא נפצע. לאחר המלחמה סיים את לימודי עיתונאות באוניברסיטת מוסקבה, לאחר מכן גר בקישינב ועבד בתור עיתונאי בעיתונים יהודיים ולאחר סגירתם בעיתונים רוסים ומולדביים.
ב-1973 הוא עלה לארץ, בארץ היה אחד מכותביהם של ספרי זיכרון של הקהילות היהודיות בקפרשטי וטלנשטי. ב-1984 הוא ירד מהארץ והשתקע בקנדה, שם פרסם שלושה ספרים ביידיש. כמו כן כתב גם ברוסית. הוא כתב גם בשביל העיתון היידי פארווערטס היוצא לאור בניו יורק.