עוג מלך הבשן

עוֹג מֶלֶךְ הַבָּשָׁן הוא דמות מקראית, המוזכרת כמלך של ארץ הבשן בתקופת נדודי בני ישראל במדבר; נלחם מול בני ישראל באדרעי ונוצח. במדרש מתואר עוג כאדם גדול ממדים ואגדות שונות נקשרו בשמו. על פי המדרש, עוג הוא היחיד חוץ מנוח ומשפחתו ששרד את המבול.

במקרא

אזכורו של עוג בקשר למלחמתו בעם ישראל לכשנכנסו לארץ, מופיע בספר במדבר:
"וַיִּפְנוּ וַיַּעֲלוּ דֶּרֶךְ הַבָּשָׁן, וַיֵּצֵא עוֹג מֶלֶךְ הַבָּשָׁן לִקְרָאתָם הוּא וְכָל עַמּוֹ לַמִּלְחָמָה אֶדְרֶעִי.. וַיַּכּוּ אֹתוֹ וְאֶת בָּנָיו וְאֶת כָּל עַמּוֹ, עַד בִּלְתִּי הִשְׁאִיר לוֹ שָׂרִיד וַיִּירְשׁוּ אֶת אַרְצוֹ"
בספר דברים מופיע פסוק שמתאר את מיטתו של עוג מלך הבשן, ואת מיקומה:
"כִּי רַק עוֹג מֶלֶךְ הַבָּשָׁן נִשְׁאַר מִיֶּתֶר הָרְפָאִים, הִנֵּה עַרְשׂוֹ עֶרֶשׂ בַּרְזֶל, הֲלֹה הִוא בְּרַבַּת בְּנֵי עַמּוֹן, תֵּשַׁע אַמּוֹת אָרְכָּהּ, וְאַרְבַּע אַמּוֹת רָחְבָּהּ, בְּאַמַּת אִישׁ"

במאה הקודמת נמצא על יד רבת עמון דולמן ייחודי לאזור, שמידותיו הן בגודל המתאים לתיאור הפסוק. כמו כן, הוא עשוי אבן בזלת - דבר שאולי מתקשר לתיאור "ערש ברזל".

בפרשנות ובמדרשים


במדרשי האגדה עוג מתואר כענק כביר. יש אומרים שהיה גובה קרסולו 30 אמה, ויש אומרים שאורך השוק שלו הייתה יותר משלוש פרסאות.  
רש"י כותב ש"אמת איש" היא אמתו של עוג מה שגורם לכך שיכולה להיות אותה השיטה כמו כל אחד מהפרושים האחרים.
האבן עזרא והרמב"ם כתבו שגובהו של עוג היה בערך כפול מגובה אדם ממוצע:
כי ערש היא המיטה, אף ערשנו רעננה, ואין ערש האדם כפי מידתו בשווה, לפי שאינו בגד שלובש אותו, אלא הערש יהיה תמיד יותר גדול מן האדם הישן עליו. והנוהג הידוע שהוא יהיה יותר ארוך מן האדם כדי שליש אורכו. 
ואם היה אורך הערש הזה תשע אמות, יהיה אורך הישן עליו כפי הנוהג ביחס המיטות שש אמות או יותר מעט. ואמרו 'באמת איש', רוצה לומר אמת אדם בינוני, כלומר: משאר בני אדם, לא שזה באמת עוג. לפי שכל אדם אברי יחסיים על הרוב, 
והרי הוא אומר כי אורך עוג היה פי שנים באורך אחד משאר בני אדם או יותר  מעט. 
וזה בלי ספק נדיר באישי המין, אלא שאינו נמנע בשום אופן.
— מורה נבוכים ב, מז תרגום הר"י קאפח.

עוג בזמן המלחמה להצלת לוט

במלחמת הארבעה נגד החמישה בורח "הפליט" שעל פי רש"י היה הוא עוג. עוג מגיע אל אברהם ומספר לו על כך שלוט נשבה במטרה שאברהם יהרג בקרב והוא ישא את שרה.

מותו

עוג נהרג בקרב מול עם ישראל בשנה ה-40 לנדודיהם במדבר. על פי חישובי המקרא, זה יוצא בשנת 1271 לפנה"ס (ב'ת"ץ). על פי המדרש, כאשר עם ישראל באו לכבוש את הבשן, עוג רצה להפיל עליהם הר. הוא עקר הר מהמקום שלו, ובא לזרוק על בני ישראל. כדי שזה לא יקרה, הקב"ה זימן להר המון נמלים שאכלו אותו מבפנים, ויצרו מין טבעת. ההר נפל על הצוואר של עוג, ובנס, השיניים שלו גדלו בן רגע, ולא נתנו לו אפשרות להוציא את ההר מצווארו. משה רבנו ניצל את המצב הניסי, ודקר בגרזנו את הענק בקרסולו, עוג התמוטט ונפל כך הוא מת מחנק.
אבן שבקש עוג מלך הבשן לזרוק על ישראל גמרא גמירי לה אמר מחנה ישראל כמה הוי תלתא פרסי איזיל ואיעקר טורא בר תלתא פרסי ואישדי עלייהו ואיקטלינהו אזל עקר טורא בר תלתא פרסי ואייתי על רישיה ואייתי קודשא בריך הוא עליה קמצי ונקבוה ונחית בצואריה הוה בעי למשלפה משכי שיניה להאי גיסא ולהאי גיסא ולא מצי למשלפה והיינו דכתיב (תהילים ג) "שני רשעים שברת"... (אמר: מחנה ישראל כמה הוא?, שלוש פרשות (פרסה = כ-3.4 קילומטרים) אעקור הר באורך שלוש פרסות ואזרוק עליהם ואהרגם, הלך ועקר הר של שלוש פרסות והרים על ראשו. והביא הקב"ה נמלים שנקבו חור ונפל ההר על צווארו. היה רוצה לשלופו אך צמחו שיניו לצד זה ולצד זה ולא הצליח לשולפו וכמו שכתוב "שני רשעים שיברת" על תקרא שיברת אלא שירבבת)
בא משה שהיה בגובה 10 אמות (שכתוב ויקם את המשכן וגובהו של המשכן 10 אמות היה) וקפץ לגובה 10 מטר עם גרזן של 10 מטר ופגע בקרסולו עוג מעד ומת.