google/wiki40b huggingface dataset:
גלאוקוכרואיט

תכונות

נוסחת המבנה הכימי של גלאוקוכרואיט טהור היא CaMn⁺²SiO₄. הגלאוקוכרואיט כמעט ואינו יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם מינרלים אחרים. מחקר שנערך ב-1987 הוכיח כי יש מעט מאוד תמיסה מוצקה בין הגלאוקוכרואיט והטפרואיט (Mn₂ SiO₄), אף הוא חבר בקבוצת האוליבין. כמו כן יש מעט החלפות של קטיון המנגן במגנזיום, ברזל או אבץ.
כמו שאר המינרלים בקבוצת האוליבין, הגלאוקוכרואיט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית Pbnm) כפי שמוצג באיור 1. היונים של המנגן מצויים באתר M1 והיונים של הסידן באתר M2. תא היחידה גדול יותר מתא היחידה של האוליבין נטול הסידן, הטפרואיט, והפרמטרים שלו הם: Å‏a=4.92 ‏, b=11.19Å‏, c=6.51Å.
הגלאוקוכרואיט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגריים או חסרי צורה. הגבישים פריזמתיים ארוכים, אינם מפותחים, וגודלם עד 1 ס"מ, בדרך כלל בנפרד או במקבצים עמודיים. גבישים תאומים נפוצים בדרך כלל בזוגות, ולעיתים רחוקות בשלישיות. הקשיות של המינרל בינונית, 6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא 3.4.
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של הגלאוקוכרואיט נע בין 1.68 ל-1.73. צבעם של גבישי הגלאוקוכרואיט הוא בדרך כלל ירוק, אפור כחלחל, ורדרד או לבן, ובגושים גדולים חום. במקצת הדגימות נתגלה "אפקט האלכסנדריט" (שינוי צבע כתלות בסוג האור המוטל על המינרל).
המינרל נתגלה לראשונה ב-1899 במכרה פרנקלין, במחוז ססקס (Sussex) שבניו ג'רזי שבארצות הברית על ידי צמד הגאולוגים האמריקנים סמואל פנפילד (Samuel Lewis Penfield) וצ'ארלס וורן (Charles Hyde Warren). מקור שם המינרל מיוונית, צרוף של המילים "כחול-ירוק" ו"צבע", רמז לגוון של דגימות המינרלים הראשונות. הדגימה המקורית שנתנה את השם למינרל מצויה כיום באוניברסיטת ייל.

מקור ותפוצה

הגלאוקוכרואיט נוצר באבני גיר המכילות מינרלי מנגן שעברו התמרה (כך בפרנקלין ובקורומן בדרום אפריקה); בסלעי סקארן במגע בין דיאבז לשיש (כך בערוץ אנאקיט ברוסיה)
גלאוקוכרואיט הוא מינרל נדיר מאוד, ועד היום הוא אותר בשישה מקומות בלבד בעולם. המקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא גלאוקוכרואיט כוללים את מכרה פרנקלין, במחוז ססקס (Sussex) שבניו ג'רזי שבארצות הברית (המקום שבו נתגלה המינרל לראשונה), מקום בו המינרל מצוי בשפע, אך בניגוד למינרלים רבים אחרים מפרנקלין, הוא אינו מצוי כלל בגבעת סטרלינג (Sterling Hill) הסמוכה; במכרה וסלס (Wessels) במחוז הכף בדרום אפריקה; סמוך לערוץ אנאקיט בשפך הנהר טונגוסקה במרכז סיביר שברוסיה ובמכרה קומבאט (Kombat)‏, 49 ק"מ מצואמב שבנמיביה.
My All

כתיבה וניתוח

השיר נכתב והופק על ידי קארי עצמה וגם וולטר אפנסייב. השיר בנוי סביב אקורדים לטיניים ומבוצע בו שימוש בכלי הקשה לטיניים בכל תחילת פזמון אם כי השיר עצמו הוא שיר R&B. קארי קיבלה השראה לכתוב את השיר ולתת לו השפעות לטיניות מהביקור שלה בפוארטו ריקו, שם היא הושפעה מהתרבות.
מבחינה לירית השיר מתאר אישה בודדה אשר אומרת כי היא תיתן את כל כולה וכל מה שיש לה על מנת לבלות עוד לילה אחד נוסף עם המאהב שלה.

וידאו קליפ

הקליפ לשיר שוחרר כבר במרץ אותה שנה בו נראית קארי שוכבת על ערסל ובים כשהיא מקוננת על בן זוגה האבוד. ברגע השיא של הקליפ היא עולה למגדל ומתייחדת איתו. לאחר כמה שנים מצאתו המקורית של השיר, הועלה הקליפ לערוץ ה-Vevo של קארי.  
נכון לאוקטובר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-121 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו ל-9 הנצפה ביותר של קארי.

הופעה וביקורת

על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בפעמים שונות בטקס פרסי המוזיקה העולמית, בטקס ה-Blockbuster Entertainment Awards ובתוכניות האירוח סאטרדיי נייט לייב ו-The Rosie O'Donnell Show. בנוסף ביצעה אותו גם בתוכניות טלוויזיה באירופה ובחלק מסיבובי ההופעות שלה.
השיר זכה לביקורות חיוביות רבות וזכה להצלחה אדירה. הוא הגיע למקום ה-1 בארצות הברית ובכך הפך לשיר ה-13 שלה לעשות זאת ובנוסף גם הגיע למעמד פלטינה במדינה. גם באירופה השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-9 במצעד האירופאי הכללי. בצרפת זכה להצלחה רבה במיוחד כאשר הגיע למעמד כסף במדינה.
לאון קופר

חייו

קופר נולד בניו יורק. הוא השתלם באוניברסיטת קולומביה והשלים בה את תוארו הראשון, השני וכן הדוקטורט, ולאחר מכן לימד באוניברסיטת אילינוי וכן עבד כשנה במכון למחקר מתקדם. בהמשך עבר לאוניברסיטת בראון בשנת 1958.
בזמן עבודתו באוניברסיטה הוא עבד על תורת מוליכות על ביחד עם רוברט שריפר וג'ון ברדין. על הפיתוח המשותף של התאוריה של מוליכות על, הקרויה תאוריית ה-BCS, זכו השלושה בפרס נובל בשנת 1972. תורה זו הציגה את תופעת העל-מוליכות כתוצאה של אינטראקציה מיקרוסקופית בין האלקטרונים בחומר לבין הפונונים שבגביש.
ביחד עם אילי ביננסטוק ופול מונרו פיתח את תאוריית ה-BCM העוסקת בלמידה בקליפת הראייה במוח.
קופר ערך מספר מחקרים במכון למחקר מתקדם ו בCERN שבז'נבה שווייץ.
הרמן קבש

חייו האישיים

אביו של קבש היה קצין מבוגר בצבא האוסטרו-הונגרי שהתגורר בטמשוואר, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום ברומניה). מבחינה אתנית, מוצא המשפחה היה סקסוני טרנסילבני. שלושת ילדיו שירתו בצבא גם הם ואחד מהם נהרג ב-1914.

ראשית הקריירה

ב-1865 הוא הצטרף לבית ספר לצוערים בהיינבורג ולאחר שלמד שם ובאקדמיה בזניים, עבר לאקדמיה הצבאית בווינה. הוא סיים את האקדמיה בהצלחה ולאחר קידום מהיר הגיע לדרגת קפטן (סרן).

המבצע הצבאי הראשון שלו היה דיכוי מרד בדלמטיה, עליו קיבל מדליית הצטיינות מהקיסר פרנץ יוזף. באותה שנה קיבל גם את עיטור צלב האבירים של מסדר הכתר האיטלקי. לאחר שנכשל במבחן הבא שלו, הוא עבר לשרת בחיל הרגלים. הצטיינותו בחיל רגלים קידמה אותו לדרגת מייג'ור (רב-סרן) ב-1890, לויטננט קולונל (סגן-אלוף) ב-1894 וזמן לא רב לאחר מכן לדרגת קולונל (אלוף-משנה).

הוא היה אחד הקולונלים הצעירים בצבא ואחד הפרוטסטנטים בעלי הדרגות הגבוהות בצבא שרוב הקצינים בו היו קתולים. הוא היה מעורב בשערוריה בה עברו 400 חיילים קתולים לפרוטסטנטיות לאחר ויכוח דתי. המקרה זכה להתעלמות מצד הצבא אולם הכנסייה הקתולית גינתה אותו. הגינוי גרם לו לחשוש שהוא יאלץ לפרוש מוקדם, אך הוא התבדה עם תחילת מלחמת העולם הראשונה.
 ב-1906 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8, וב-1911 מונה למפקד הקורפוס ה-12.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בתחילת המלחמה הוא פיקד על הקורפוס ה-12 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המזרחית, בקרבות על גליציה, בהרי הקרפטים ובמתקפת גורליצה-טרנוב ב-1915. לאחר שמונה למפקד הארמייה השלישית שהשתייכה לקבוצת הארמיות של מקנזן, הגיע לגולת הכותרת של הקריירה הצבאית שלו כשכבש את בלגרד ב-9 באוקטובר 1915. הארמייה של קבש נלחמה גם במונטנגרו ובאלבניה, עד שעברה לחזית האיטלקית על מנת להשתתף בקרב אסיאגו. לאחר מתקפת ברוסילוב נאלץ לחזור לגליציה כשהוא מקבל לפיקודו את הארמייה השביעית. לאחר כישלון הרוסים במתקפת קרנסקי, הגיב קבש בהכנסת כוחותיו לצ'רנוביץ באוגוסט 1917, מהלך ששיפר את מצבו של הצבא האוסטרו-הונגרי. בינואר 1918 קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל כשהוא מפקד על הארמיות השלישית והשביעית גם יחד בחזית שנשאה את שמו והשתרעה בין גליציה לדוברוג'ה.

עם חתימת חוזה ברסט-ליטובסק שסימן את סיום החזית המזרחית, נותר קבש ללא כוח צבאי לפקד עליו, עד למינויו למפקד הצבא ב-3 בנובמבר 1918. תפקידו היה למעשה חסר משמעות עם התפוררותה של האימפריה והוא פרש מהצבא בסיום המלחמה. הוא הלך לעולמו ב-1924 בווינה והוא בן 70 שנים.
מעיל רוח

מעיל רוח הוא מעיל דק שמגן מפני קירור הרוח ומפני גשם דק. הוא עשוי לרוב מבד סינתטי עמיד למים ובמקרים רבים הוא יכלול גם כובע. חלקים שונים (כגון קצות השרוולים) יכולים להיות גמישים כדי לעזור מההגנה מהרוח.
מעילי הרוח הראשונים יוצרו מכותנה. לדוגמה, המעיל התקני של הצבא האמריקאי במלחמת העולם השנייה שתוכנן כמעיל דק אשר מתחתיו, במידת הצורך, ילבשו שכבות נוספות. תכנונו התבסס במקור על מעילים אזרחיים קיימים, כגון המותג Windbreaker.
בתחום הספורט החל שימוש באריגים חדשניים. לדוגמה, בשנת 1952 הציגה חברת קולמר האיטלקית מעיל ניילון עבור גולשי סקי באולימפיאדת החורף באוסלו. החל משנות השבעים הפך לבוש הספורט למקובל יותר והחל להיכנס לשימוש מעיל רוח שבנוי מניילון או חומרים דומים.
בארצות הברית ומספר ארצות שונות נקרא המעיל לרוב windbreaker, כשמו של המותג. החברה נסגרה מאז והמותג הפך לשם גנרי. שם אחר הוא אנוראק שהוא לרוב שם למעיל חורפי כבד יותר.
הנרי שלטון

ביוגרפיה

שלטון נולד וגדל בעיירה טורבורו שבמדינת קרוליינה הצפונית. הוא בוגר אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. עם סיום לימודיו התגייס לצבא ארצות ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר והסמכה כצנחן. שלטון השלים את קורס הסיירים ואת מסלול ההכשרה של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ולחם במלחמת וייטנאם. הוא השלים שני סבבי שירות בוייטנאם כקצין בקבוצת הכוחות המיוחדים ה-5 ובחטיבת הצנחנים ה-173. בהמשך פיקד על הגדוד השלישי ברגימנט החי"ר ה-60 וכקצין המבצעים של הדיוויזיה ה-9. בתפקידו הבא פיקד על החטיבה ה-1 בדיוויזיה המוטסת ה-82 שבסיסה בפורט בראג.
לאחר מכן שירת כראש המטה של הדיוויזיה ההררית ה-10. לאחר תפקיד מטה באגף המבצעים של המטות המשולבים שימש שלטון כעוזר מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 ולחם במלחמת המפרץ. לאחר מכן פיקד על הדיוויזיה המוטסת ה-82. בשנת 1993 שימש כמפקד הקורפוס המוטס ה-18 ולאחר מכן פיקד על כוח המשלוח להאיטי. בשנת 1996 שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של המטות המשולבים. בשנת 1997 מונה לתפקיד יושב ראש המטות המשולבים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. שלטון פיקד על המטות המשולבים במהלך מלחמת קוסובו ופיגועי 11 בספטמבר. באוקטובר 2001 פרש לגמלאות.
עומד הידראולי

עומד הידראולי הוא כמות האנרגיה ליחידת משקל של זורם כלשהו ביחס למשטח גאודזי ונמדד ביחידות של מטרים (לדוגמה: עבור מים היחידות הן מטר מים [m H₂O]). העומד ההידראולי הוא שילוב של מספר מדדים: גובה הזורם, הלחץ בו שרוי הזורם, מהירות הזורם וריכוז המומסים (למשל במים ביחס  למים מזוקקים). סכומם הפיזיקלי של כל המדדים הללו מאפשרים לקבוע מדד לעומד ההידראולי של הזורם ומאפשרים לנבא בעזרת חישוב את כיוון זרימתו, שכן זורם יזרום תמיד מעומד הידראולי גבוה לעומד הידראולי נמוך (כדי לפצות על הפסדים בזרימה). 
עומד הידראולי יכול להיות מחושב לפי הנוסחה הנובעת ממשוואת ברנולי:

כאשר:
H - העומד ההידראולי הכולל ביחידות של גובה [למשל, מטר מים]. 
z - גובה הזורם ביחס למשטח כלשהו [למשל, מטר מים]. 
 - עומד לחץ.  . כלומר,  שווה ללחץ  חלקי צפיפות הנוזל כפול קבוע הכבידה ולכן יכול להימדד ביחידות של גובה (למשל, מטר מים).
 - עומד קינטי, הנובע מהאנרגיה הקינטית של הזורם 
לדוגמה: נדמיין מכל מים בגובה 10 מטרים, הפתוח לאטמוספירה. כאשר מתרחש מצב סטטי ללא זרימה במכל, גובה המים בנקודה הגבוהה ביותר במכל יהיה 10 מטרים (), אך הלחץ בה יהיה שווה ללחץ האטמוספירי, ולכן  ולכן גם . הזורם נייח ולכן גם העומד הקינטי הוא אפס, ומכאן נקבל:  . בנקודה הנמוכה ביותר במכל הגובה יהיה , אך לחץ המים בה יהיה שווה לעשרה מטרים של מים הלוחצים על הנקודה () ומכאן נקבל: . ולכן העומד ההידראולי במעלה המכל יהיה שווה לעומד ההידראולי בתחתית המכל () ולא תתרחש זרימת מים בין שתי הנקודות.
אולם אם יפתח נקב בתחתית המיכל, הלחץ בנקב הוא אפס (אטמוספירי) וכל העומד יהפוך לעומד קינטי (מהירות) לפי עקרון טוריצ'לי ולכן מהירות הזורם היוצא מהנקב תהיה .
אלישע איבזוב

אלישע איבזוב (1 במרץ 1923 - 7 במרץ 1948) היה איש לח"י, נודע בכינויו המחתרתי "שמואל".

קורות חיים

איבזוב נולד ב-1 במרץ 1923 בטיפליס שבברית המועצות לאליהו ולשולמית (לבית אינז). לאביזוב שני אחים ושלוש אחיות. בשנת 1924 בהיות איבזוב בן שנה עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. בשנת 1933 עברה המשפחה לתל אביב והתגוררה על גבול יפו.
בפרוץ מאורעות תרצ"ו עברה המשפחה להתגורר בשכונת שפירא. אביזוב למד בתלמוד תורה בשכונה וכדי לסייע לפרנסת משפחתו, עבד גם כפועל חקלאי. בצעירותו הצטרף למפלגה הקומוניסטית, אך מאחר שהמפלגה התנגדה לציונות, פרש ממנה. 
בשנת 1943 נשא לאשה את רבקה ונולד להם בן – יעקב. אולם הזוג נפרד והילד, שחי עם אמו, לא הכיר את אביו. 
בשנת 1945 הצטרף אלישע ללח"י והחל להשתתף בפעילות המחתרת. אחת הפעולות המרשימות והחשובות היתה: פיצוץ בניין 'הסראיה' בכיכר השעון ביפו, ב־4 בינואר 1948, בו שכנה מפקדת הכנופיות. איבזוב, וחבר מחתרת נוסף - רחמים חכמוב, שניהם מחופשים לערבים ומצוידים בתיעוד מתאים, עברו את מחסומי הביקורת, נכנסו ליפו, והעמידו משאית טעונה בחומרי נפץ ליד המפקדה. שומרי הבניין שחשדו בהם, ירו ורדפו אחריהם, אך איבזוב וחכמוב הצליחו להימלט ולהגיע בשלום לתל אביב. בניין הסראייה נהרס כליל וקבר תחתיו כשבעים פורעים ומנהיגיהם. לפעולה זו הייתה השפעה רבה על המורל של תושבי יפו הערבים.
לאחר פיצוץ הסאריה יצא אביזוב מחופש לערבי שוב למשימת חבלה וב-5 במרץ  1948, כשהוא נוהג משאית נפץ לאזור שכם, כדי לפוצץ את מפקדתו של פאוזי קאוקג'י, מפקד 'צבא ההצלה הערבי'.
אביזוב נחשד ונעצר באחד המחסומים, לאחר שמורה הדרך שהדריך אותו בגד בו, נחקר, עונה והוצא להורג. הלח"י חטף נכבדים ערבים משייח' מוניס כבני ערובה במגמה להחליפם באביזוב, אך הוא הוצא להורג קודם לכן. לצורך פרוק מטען החבלה הובאו שני מומחים בריטיים לחומרי נפץ (סטיבנסון והיט, שהיו אחראים לפיצוץ ברחוב בן־יהודה בירושלים). המשאית התפוצצה והם נהרגו, ועמם שני בריטים ומספר ערבים.
בני משפחתו של אביזוב פעלו, בעזרתו של הרב הראשי לצה"ל שלמה גורן, לגלות את גופתו של אלישע ולהביאה לקבורה במדינת ישראל, והוא נטמן בבית הקברות הצבאי בנחלת יצחק.
לבנו יעקב שלושה ילדים. הבכור נושא את שם סבו, אלישע.
סלבאט יולאייב אופה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-1961 ושיחקה תחילה בליגות הנמוכות של האליפות הסובייטית. הקבוצה העפילה לראשונה לליגה הבכירה ב-1978 והיא שיחקה בליגה הבכירה 5 עונות (1979, 1981, 1983, 1986, 1986). בעונת 1986/1987 הקבוצה רשמה את תוצאת התיקו המרשימה ביותר כששיחקה מול טורפדו אוסט-קאמנוגורסק וסיימה בשוויון 10:10.
החל מ-1992 הקבוצה משתתפת קבועה באליפות הרוסית. ב-2008 הקבוצה זכתה לראשונה באליפות הליגה הרוסית. בעונת 2008/2009 הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגה הסדירה, אך נכשלה בטורניר ליגת ההוקי הקונטיננטלית.
באפריל 2011, הקבוצה זכתה באליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית, אחרי שגברה על אטלנט מיטישצ'י ממחוז מוסקבה, אחרי 4:1 בסדרת הגמר. בגביע הפתיחה של עונת 2011/12, שוב הקבוצה גברה על אטלנט מיטישצ'י וזכתה בגביע "לוקומוטיב" אחרי ניצחון 3:5.
קלאמור היינריך אבל

חייו

אבל נולד בהנפלד שבווסטפליה, גרמניה. הוא עבד כמוזיקאי חצר בקתן, כנגן עוגב בצלה ומשנת 1666, כנגן בהרכב קאמרי בחצר הדוכס של הנובר. משנת 1694 היה מוזיקאי בכיר (Obermusicus) בברמן, שם נשאר עד מותו ב-1696.
יצירותיו הבולטות ביותר נכתבו לתזמורת מיתרים ולמוזיקה קאמרית. הוא חיבר קובץ של 59 יצירות נפרדות תחת הכותרת Erstlinge musikalischer Blumen. הקובץ כולל יצירות לארבעה כלים ובאסו קונטינואו - מחולות אלמנד וקוראנט, פרלודים, סרבנדות וסונאטינות. היצירות התפרסמו לראשונה בשלושה כרכים בפרנקפורט (1674, 1676, 1677) ובהמשך יצרו לאור בכרך אחד בשם Drei Opera musica (ברונשוויק, 1687).
קלאמור היינריך היה אביו של נגן הוויול והכנר כריסטיאן פרדיננד אבל וסבם של וירטואוז הוויול והמלחין קארל פרידריך אבל והכנר והמלחין לאופולד אוגוסט אבל.
מנקב

מנקב, הקרוי בלשון הדיבור גם מחורר, הוא מכשיר המשמש לעשיית חורים בדפים, כדי לאפשר את תיוקם בעוקדן (קלסר). המרכיב העיקרי במחורר הוא שני גלילי מתכת חדים, שהפעלתם נעשית באמצעות הפעלת לחץ על המנוף שבמנקב.
פטנט על המצאת המנקב נרשם בגרמניה ב-14 בנובמבר 1886.
מנקבים נבדלים זה מזה במספר הדפים שביכולתם לנקב בבת אחת. המנקב הנפוץ, הנמצא בשימוש ביתי ומשרדי, מסוגל לנקב כשבעה דפים בבת אחת. מנקבים גדולים יותר מאפשרים ניקוב של עשרות דפים בבת אחת (למנקבים אלה מנוף גדול יותר).
המנקב הנפוץ משמש לניקוב שני חורים, במרחק קבוע זה מזה, המתאים למבנה של העוקדנים הנפוצים. קיימים גם מנקבים המנקבים שלושה חורים בבת אחת, ומתאימים לעוקדנים במבנה זה.
עיגולי הנייר הנוצרים כשאריות מפעולת המנקב מצטברים בתא שנועד לכך בתחתית המנקב. לעיתים משמש המנקב דווקא לשם יצירת עיגולי נייר צבעוניים כאלה, הקרויים "קונפטי".
מרצ תל אביב-יפו

בחירות 1993 ו-1998

סיעת מרצ בכנסת הוקמה בשנת 1992 על ידי איחוד של המפלגות רצ, מפ"ם וחלק מ"שינוי" בראשותו של אמנון רובינשטיין, והשתתפה לראשונה בבחירות לכנסת השלוש עשרה באותה שנה. למהלך בכנסת היו גם השפעות על הפוליטיקה המוניציפלית, ולקראת הבחירות העירוניות בשנת 1993 רצו שלוש המפלגות ברשימה משותפת, אך עם מוסדות פנימיים נפרדים. הרשימה זכתה ל-3 מנדטים, אחד לכל מפלגה: מרדכי וירשובסקי נציג רצ, מיכאל רועה נציג מפ"ם, ומאיר ברימן נציג שינוי.
בבחירות 1998 התמודדה לראשונה מרצ תל אביב-יפו כמפלגה מאוחדת, בהנהגת מיכאל רועה. מרצ זכתה ב-4 מנדטים. בנבחרים מטעם מרצ הייתה מיכל עדן, הלסבית וחברת קהילת הלהט"ב הראשונה בהיסטוריה של ישראל שנבחרה לתפקיד של חברת מועצה. בשנת 2002 התפטר רועה מתפקיד סגן ראש העיר, ובבחירות הפנימיות זכה ג'ימי טורק להחליפו למשך הזמן הקצר עד הבחירות בשנת 2003.

בחירות 2003

בבחירות 2003 הוצבה יעל דיין בראש הסניף, והביאה אותו לידי הישגו הטוב ביותר-5 מנדטים במועצה, אחד יותר מרשימתו של ראש העיר תל אביב אחת. לאחר הבחירות נכנסה מרצ לקואליציה של רון חולדאי, דיין מונתה לסגנית ראש העיר וחבר המועצה איתי פנקס (שהיה להומו הראשון שנבחר כחבר מועצה) מונה ליו"ר השפד"ן. במהלך הקדנציה התערערה סיעת מרצ, כאשר פנקס וכחלון נטשו אותה לטובת סיעתו של חולדאי.בבחירות לראשות הסניף הביסה מיטל להבי את יעל דיין, והובילה את מרצ ליציאה מהקואליציה. דיין עברה בתגובה לסיעתו של חולדאי. כך קרה, שמסיעה של 5 מנדטים, תמכו במרצ ביציאה לבחירות 2 חברי מועצה בלבד.

בחירות 2008

בבחירות 2008 עברה הרשימה שינוי רב, כאשר מלבד יו"ר הסניף להבי כל המתמודדים היו חדשים: תמר זנדברג, אז מרצה צעירה במקום השני, אחמד משרהוואי תושב יפו במקום השלישי, ערן לב הפעיל בקהילת הלהט"ב במקום הרביעי ועופרה גולן הגמלאית במקום החמישי. הרשימה זכתה ל-3 מנדטים ולהבי, זנדברג ומשרהוואי נכנסו למועצה. מרצ הייתה חלק מהקואליציה ולהבי כיהנה כסגנית ראש העיר עד ליוני 2012, עת פרשה בשל התנהלותו של חולדאי מול המחאה החברתית. בפברואר 2013 החליף לב את זנדברג שנבחרה אל הכנסת ה-19 מטעם מרצ.

בחירות 2013

בבחירות לשנת 2013 העמידה המפלגה לראשונה מועמד מטעמה לתפקיד ראש עיריית תל אביב יפו, חבר הכנסת ניצן הורוביץ שזכה לכ-38% אחוזי תמיכה, אך הפסיד לראש העיר המכהן רון חולדאי. מרצ הפכה למפלגה הגדולה במועצה, עם הישג שיא בכל הזמנים של 6 מנדטים. חברי הרשימה בבחירות אלה שנבחרו למועצה: מיטל להבי, מהרטה ברוך-רון, ד"ר אפרת טולקובסקי, גבי לסקי, מיקי גיצין ואיתי פנקס.

בחירות 2018

לקראת בחירות 2018 הודיעה יו"ר הסיעה, מיטל להבי, כי תתמודד גם על ראשות העיר, אולם ב-27 בספטמבר פרשה מהמירוץ והודיעה כי תתמודד במסגרת הרשימה בלבד על מקום במועצת העיר. רשימת מרצ למועצת העיר נבחרה בבחירות מקדימות במאי 2018 ולאחר שינויים שנערכו בה כללה לקראת הבחירות מלבד להבי את איתי פנקס ארד במקום השני, סיגל ויצמן במקום השלישי, גבי לסקי במקום הרביעי ורעות נגר במקום החמישי. בבחירות עצמן זכתה מרצ בשלושה מנדטים.
בנימינה-גבעת עדה

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים בבנימינה-גבעת עדה 15,627 תושבים (מקום 122 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎0.0%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לבנימינה-גבעת עדה דירוג של 8 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 81.3%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 13,552 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
אליאס שקור

ביוגרפיה והשכלה

אליאס שקור נולד בשנת 1939 בכפר בירעם בגליל העליון למשפחה נוצרית פלסטינית תחת שלטון המנדט הבריטי. עם סיום מלחמת העצמאות פונתה  משפחתו מבירעם. שקור סיים את לימודי התיכון בנצרת ולמד תאולוגיה בפריז שבצרפת.
לאחר סיום לימודי התאולוגיה חזר לישראל, ומונה לכומר על ידי ג'ורג' חכים, הארכיבישוף של עכו, חיפה, נצרת והגליל. 
הוא המשיך את השכלתו והתחיל ללמוד תורה ותלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, בנוסף ללימודי השפה הסורית והשפה הארמית, והפך לערבי הראשון שמסיים תואר שני באוניברסיטה אז.
שקור דובר אחת עשרה שפות: אנגלית, עברית, ערבית, צרפתית, גרמנית, ארמית, סורית, לטינית לטינית עתיקה יוונית ופורטוגזית.

תרומות למען הקהילה ולמען השלום

בשנת 1965, לאחר שקיבל את מינויו ככומר, עבר להתגורר באעבלין שבגליל. בשנת 1983, לאחר שהתוודע לליקויים בחינוך הערבי בישראל, החליט לייסד בית ספר תיכון המשרת תלמידים מהמגזר הערבי, בני כל הדתות. בנייני בית הספר התיכון של מוסדות מאר אליאס הושלמו בשנות השמונים על גבעת אל-נור בכפר, במשך השנים התרחבה קריית החינוך וכיום היא כוללת גם בית ספר להנדסאים ומכללה אקדמית.
כחלק מפעילותו בנושאי הדו-קיום וקידום השלום הוא נוסע מדי פעם למדינות שונות. על פעילותו זו קיבל פרסים שונים, כולל פרס ניוואנו לשלום, שקיבל ב-19 בפברואר 2001 ביפן.
טייסת 122

היסטוריה

טייסת 122 הוקמה ב-1 ביוני 1971 בבח"א 27, כטייסת DC-3 דקוטה וכונתה "טייסת הדקוטה". המשימות שיועדו לה כללו תובלה, סיור, משימות מיוחדות והכשרת חניכי קורס האימון המתקדם (קא"מ) שזה עתה סימו את קורס הטיס במגמת תובלה.
במלחמת יום הכיפורים ביצעה הטייסת גיחות רבות במשימות תובלת כוח אדם וציוד, פינוי נפגעים, ולוחמה אלקטרונית.
בתחילת שנת 1974 החליט חיל האוויר הישראלי לרכוש מצבא ארצות הברית שני מטוסי OV-1D מוהוק למשימות סיור ואיסוף מודיעין שנועדו לסייע בפיקוח על הסכמי הפרדת הכוחות עם המצרים והסורים. באוגוסט 1974 הצטרפו מטוסי המוהוק למטוסי הדקוטה בטייסת 122. מטוס המוהוק, שזכה בחיל האוויר הישראלי לשם "עטלף", היה מצויד במצלמה אופטית אלכסונית, חיישן תת-אדום ומכ"ם צד. והמידע הנקלט בחיישניו היה מועבר בזמן אמת לתחנה קרקעית לצורך פיענוח.
במבצע ליטני נטלה הטייסת חלק במשימות סיוע אווירי לכוחות היבשה.
ב-10 ביולי 1980 התרסק מטוס דקוטה של הטייסת על צלע גבעה באזור קוסיימה, עקב ראות לקויה, בעת אימון ניווט נמוך. ארבעה אנשי צוות אוויר מהטייסת נספו בתאונה.
במרץ 1982, בעקבות תאונת עבודה של שני מכונאים שגרמה לכוויה קשה של אחד המכונאים ושריפת אחד משני מטוסי המוהוק, הוחלט להוציא גם את המוהוק השני משירות. לאחר מספר חודשים הוא הועבר למוזיאון חיל האוויר בחצרים, ומאוחר יותר הוחזר לצבא ארצות הברית.
במלחמת לבנון הראשונה ביצעו מטוסי הדקוטה של הטייסת משימות תובלה, פינוי נפגעים, לוחמה אלקטרונית וממסר.
ב-30 באוקטובר 1983 קלטה הטייסת את ראשוני מטוסי הערבה (דגם 201), וכחצי שנה מאוחר יותר, באפריל 1984 ערכה את קורס האימון המבצעי הראשון במטוס החדש. ב-1987 החלה הטייסת לקלוט מטוסים מהדגם המתקדם יותר של הערבה, דגם 202A. קליטת המטוסים המשופרים נמשכה עד 1989.
במהלך מלחמת המפרץ פרסו מטוסי הדקוטה של הטייסת למנחת עין שמר ובהמשך לבסיס עובדה.
הטייסת לקחה חלק גם בלחימת צה"ל בלבנון, והשתתפה במבצעים "דין וחשבון" ב-1993 ו"ענבי זעם" ב-1996.
ב-3 באוגוסט 2000 הוצאו מטוסי הדקוטה משירות בחיל האוויר הישראלי וב-30 בינואר 2001 נערך טקס הפרידה הרשמי מהם. שנים אחדות אחר כך הוצאו משירות גם מטוסי הערבה והטייסת הודממה.
הטייסת נפתחה מחדש כ"טייסת הנחשון" לאחר שבדיון שהתקיים ב-20 באוקטובר 2002 אצל ראש מטה חיל האוויר דאז, תא"ל אליעזר שקדי, הוחלט לדחות את עמדת מחלקת תכנון וארגון (תוא"ר) שתמכה בהצבת מטוסי ה"נחשון" בטייסת 120 ("טייסת הבינלאומית") ולקבל את עמדת מערך התובלה שתמכה בהצבת המטוסים בטייסת 122. ב-26 ביוני 2005 קלטה הטייסת את מטוס ה"נחשון" הראשון, גאלפסטרים G500 ("נחשון שביט").
בשנת 2012 זכתה טייסת 122 בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות.
בשנת 2016 זכתה הטייסת בפרס הרמטכ"ל למעורבות חברתית בעקבות שיתוף פעולה חברתי עם היישוב הבדואי ערערה בנגב השוכן בסמוך לבסיס נבטים.
בשנת 2019 מונתה סא"ל ג' לפקד על הטייסת, והייתה לאישה הראשונה בחיל האוויר שמפקדת על טייסת טיסה.

סמל הטייסת

סמל הטייסת, הוא וריאציה לפיל קטן בעל כנפיים.

דגל הטייסת

לטייסת קיים, כמו בשאר טייסות החיל דגל ייצוגי המבוסס על דגלה הרשמי של זרוע האוויר-כאשר באמצעו מותקן סמל הטייסת-כתחליף לסמל החיל. הדגל מוצג במספר מועדים: במסדר הענקת דרגות, ביום חיל-האוויר, ובמסדר החלפת פיקוד.
ואכאו

גאוגרפיה

העמק משתרע על פני כ-30 קילומטר בין הערים מלק (עמק מלק נקרא על שם משפחה אשר שלטה באזור זה) וקרמס, על גדות הדנובה במרחק כ-70 קילומטר מערבית לווינה. העמק נמצא בין האזורים מוסטפירטל וולדפירטל. העיירות המפורסמות ביותר בעמק הן דירנשטיין, מלק, קרמס ושפיץ.

תיירות

העמק מהווה מוקד תיירותי מפורסם, ומושך אליו תיירים רבים מדי שנה מכל העולם, במיוחד בשל יינותיו המשובחים (ביניהם הגרינר ולטלינר), אך גם בשל המבנים העתיקים הרבים שיש בו, כגון מנזרים, טירות ומבצרים, אשר אחד מהם הוא מנזר מלק המפורסם אשר בעבר היה ארמון מושבם של שושלת שליטי המקום. מוקד תיירות נוסף הוא העיירה דירנשטיין, שבה נכלא המלך האנגלי ריצ'רד לב הארי על ידי הדוכס לאופולד החמישי. לעמק יש היסטוריה יישובית וחקלאית, אשר שורשיה נעוצים כבר בתקופות פרהיסטוריות. בעיירה וילנדורף שבעמק נמצא הממצא הארכאולוגי החשוב ונוס מווילנדורף.
עזרה ובצרון

רקע

החברה הוקמה בשנת 1937 על מנת לתת פתרון למצוקת הדיור של פליטי מאורעות תרצ"ו.
לאורך השנים ביצעה החברה עבודות שיקום ובנייה רבות בכל רחבי העיר. בין היתר ניתן למנות את הקמת שכונת יד אליהו במזרח תל אביב, שיקום שכונת כרם התימנים, שיפוץ בניין עיריית תל אביב, שימור בתים ברחוב ביאליק, שיקום מתחם התחנה במנשייה, הריסת אולם אוסישקין, הריסת מבנה הסינרמה, בניית בתי ספר רבים ועוד.