google/wiki40b huggingface dataset:
כרם משעור

ביוגרפיה

משעור נולד בנצרת למשפחה ערבית-נוצרית. בנם של ראדה ומרואן. למד בתיכון סיינט ג'וזף בנצרת ושיחק כדורסל במחלקת הנוער של מכבי ימק"א נצרת ובכיתה י"ב עבר למחלקת הנוער של עמק יזרעאל ששיחקה בליגה הלאומית לנוער. הוא העפיל עם עמק יזרעאל עד לגמר הגביע לנוער ב-2009, בו קלע 28 נקודות ולקח 14 כדורים חוזרים. משעור היה חבר בנבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 18 שהשתתפה באליפות אירופה בצרפת וסיימה במקום ה-15. באליפות קלע 5.8 נקודות ולקח 7.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. כמו כן שיחק בעונת 2009/10 בקבוצת הבוגרים של עמק יזרעאל ששיחקה בליגה הארצית.
ב-2010 נסע לקרובי משפחתו בארצות הברית ושיחק בקבוצה של איגוד האתלטים החובבים בלאס וגאס. בשנים 2010–2012 שיחק במסגרת ליגת המכללות של ה-NCAA באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס. הוא לא שותף בדקות משמעותיות ועזב לאחר כשנתיים לאוניברסיטת מורהד בקנטקי. בהתאם לחוקי ה-NCAA נאלץ להמתין שנה בטרם יכול היה לשחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ואת מרבית עונת 2013/2014 החמיץ בשל פציעה. בעונת 2014/2015 שיחק 34 משחקים בהם רשם ממוצע למשחק של 22 דקות, 10.9 נקודות ו-5.9 ריבאונדים. 
ב-2015 שב לישראל והצטרף לבני הרצליה מליגת העל. הוא סיים את עונתו הראשונה בקבוצה עם ממוצע של 8.2 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק. בתום העונה נבחר לתגלית העונה בליגת העל וזומן לסגל נבחרת ישראל בכדורסל.
באמצע עונת 2016/2017 מונה לקפטן בני הרצליה, במקומו של אבירם זליקוביץ' שעבר להפועל ירושלים. בכך היה משעור לקפטן הערבי הראשון בתולדות ליגת העל בכדורסל. את העונה סיים עם ממוצע של 14.5 נקודות ו-10.3 ריבאונדים למשחק (ראשון בליגה).
ביוני 2016 זומן לנבחרת ישראל, והיה לשחקן הערבי-ישראל הראשון שזומן לנבחרת.הוא סירב להתייצב לאימונים הראשונים של הנבחרת לקראת אליפות אירופה בכדורסל, בטענה של פציעה, ובשל אי התייצבותו לאימונים הודח מסגל הנבחרת לאליפות אירופה.
ביולי 2017, חתם לשנתיים בקבוצת מכבי תל אביב. הוא השחקן הערבי-ישראלי הראשון בשורות הקבוצה.
באוגוסט 2018 שוחרר משעור ממכבי תל אביב ושב לבני הרצליה, לאחר שהוסכם על התרת חוזהו.
השאל-החכר

השאל-החכר (באנגלית: lend-lease) הוא כינויו של חוק אמריקאי, אשר נחקק בתקופת מלחמת העולם השנייה ואיפשר לנשיא ארצות הברית לספק לבעלות הברית אספקה ומזון כראות עיניו. 
החוק, אשר חוקק ב-11 במרץ 1941, תחת הכותרת "כדי לקדם עוד את ביטחונה של ארצות הברית, ולשם מטרות אחרות", הסמיך את נשיא ארצות הברית "למכור, להעביר, להחליף, להחכיר, להשאיל, או להשתמש באופן אחר, לרשות כל ממשלה אחרת (שהנשיא חושב שביטחונה חשוב לביטחונה של ארצות הברית) כל פריט הקשור בהגנה", עד לסך ערך כולל של 1.3 מיליארד דולרים. למעשה, החוק איפשר לארצות הברית לעזור לבעלות בריתה תוך שהיא נשארת נייטרלית להלכה, בהתאם למדיניות הבדלנות על פי דוקטרינת מונרו, שהייתה פופולרית באותה תקופה בקרב הציבור האמריקאי.
בהתחלה הוגבל החוק רק לבריטניה, אך כשברית המועצות הצטרפה למלחמה ונראה היה שהיא נתונה בסכנת התמוטטות, הודיע פרנקלין דלאנו רוזוולט לסטלין כי ארצות הברית מעמידה את הפוטנציאל התעשייתי האדיר שלה לעזרת ברית המועצות. האמנה לסיוע בריטי-אמריקאי לברית המועצות נחתמה ב-13 ביולי 1941 וארצות הברית סיפקה מאז נחתם הסכם "השאל והחכר" (30 באוקטובר 1941) ועד סוף המלחמה 8,782 מטוסים, כ-7000 טנקים,  151,053 משאיות מדגם שברולט G506  ויותר משני מיליון טון מזון לברית המועצות שתעשייתה נפגעה קשה. כמו כן, הועמד לזכות הסובייטים אשראי בסך של מיליארד דולר ללא ריבית, מטעם ממשלת ארצות הברית. 
תוכנית השאל-החכר תרמה רבות לחיזוקן של המדינות שלחמו נגד גרמניה הנאצית והתמשכה גם אחרי שארצות הברית הצטרפה למלחמה באופן רשמי וצבאה נטל בה חלק. השווי הכולל של ציוד שהועבר במסגרת תוכנית השאל החכר הגיע ל-48.9 מיליארד דולר, מתוך זה 493 מיליון דולר למדינות מרכז ודרום אמריקה.

השאל החכר למדינות מרכז אמריקה

לאור החשש מכך שארצות הברית תגרר למלחמת העולם השנייה, הייתה ארצות הברית מעוניינת לחזק את שכנותיה במרכז אמריקה. בעקבות כך שבמחלקת ההגנה של ארצות הברית הייתה הערכה נמוכה מאוד של צבאות מדינות מרכז אמריקה, לא ראו טעם לחזק את צבאותיהן מבחינת יכולתן לסייע בהגנה כנגד גרמניה, אולם מתוך רצון לשמור על היציבות הפנימית באותן מדינות, הוחלט לשתף אותן בתוכנית השאל-החכר. באוקטובר 1941 הייתה ניקרגואה המדינה הראשונה במרכז אמריקה לחתום עם ארצות הברית על חוזה השאל החכר. בתחילת 1942 נחתמו הסכמים עם קוסטה ריקה, אל-סלבדור והונדורס ובנובמבר 1942 נחתם הסכם עם גואטמאלה, הסכם שהיה בהיקף הגדול ביותר משאר מדינות מרכז אמריקה. ההיקף הכולל של ההסכמים עם חמש מדינות מרכז אמריקה היה 9.75 מיליון דולר, אך בפועל הועבר ציוד בערך של 5.4 מיליון דולר בלבד, מתוך זה 4.1 מיליון דולר עד סוף המלחמה והיתרה לאחר המלחמה. תקציב הביטחון הכולל של מדינות אלו נע בשנת 1941 בין 0.5-2 מיליון דולר, כך שהציוד שסופק היה בעל ערך רב למדינות מרכז אמריקה. רוב הציוד שסופק למדינות מרכז אמריקה יועד להגנה מפני האיום של הצוללות הגרמניות על תעלת פנמה ונתיבי השיט בקריביים. כאשר האיום הגרמני פחת בסוף שנת 1942 גם היקף העברת הציוד למדינות מרכז אמריקה פחת. 
במהלך השנים עלו טענות כנגד ארצות הברית על כך שהעברת אמצעי לחימה למדינות מרכז אמריקה במסגרת תוכנית השאל-החכר סייעה לקיומן של דיקטטורות ארוכות שנים ומאבקים רוויי דם בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
גני מגדל ויקטוריה

גני מגדל ויקטוריה (באנגלית: Victoria Tower Gardens) הם פארק ציבורי על גדתו הצפונית של נהר התמזה, דרומית למגדל ויקטוריה (המגדל הדרום מערבי של ארמון וסטמינסטר) שעל שמו קרויים הגנים. הפארק משתרע בין אזור מילבנק לנהר התמזה ובין ארמון וסטמינסטר לגשר למבת'.
מה שלולה רוצה

עלילה

לולה היא אמריקאית בת 25, והיא עובדת בדואר וחולמת על קריירה בתור רקדנית. יוסף הוא החבר הכי טוב שלה, הומוסקסואל ממצרים, שחי בניו יורק. הוא מספר לה על איסמהאן, כוכבת מחול מזרחי ואגדה חיה בקהיר, ובמסעדה שבה עובד יוסף, היא פוגשת את זק, והיא מתאהבת בו. אבל זק חוזר למצרים. לולה לא חושבת הרבה ונוסעת לשם גם היא. תחילה היא לא מתקבלת אצל זק ומשפחתו, והיא מחליטה לחפש את איסמהאן וללמוד אצלה, וגם זה מתברר כמשימה בלתי אפשרית כמעט, כי איסמהאן החליטה להפנות גב לכולם. לבסוף היא מצליחה לשכנע אותה, לומדת אצלה וכובשת גם את ליבו של זק.

שם הסרט

"מה שלולה רוצה" הוא שם של שיר פופולרי שנכתב עבור המחזמר "Damn Yankees" ("יאנקיז מקוללים"). לולה היא העוזרת של איש העסקים אפלגייט, ובין דמותה לבין דמותה של לולה בסרט יש הקבלה מעניינת. דמותה במחזמר מקורה בלולה מונטז, "הרקדנית הספרדיה", וגם בין דמותה לבין לולה בסרט יש הקבלה. הרקדנית צ'יטה אקיזבל קראה לעצמה "לולה מונטז", והיא נפטרה שנה אחרי צאת הסרט.
ברית כוחות הימין

היסטוריה

בשנת 1999 בוריס נמצוב הקים יחד עם סרגיי קיריינקו, אירינה חקמדה ופוליטיקאים צעירים נוספים את המפלגה הליברלית "ברית כוחות הימין". בהנהגת קיריינקו המפלגה התמודדה בבחירות לדומה השלישית בנובמבר 1999 וזכתה ל-8 אחוזים מהקולות. נמצוב מונה אז לסגן יו"ר הדומה מטעם המפלגה.
בשנת 2000 ולדימיר פוטין נבחר לנשיאות רוסיה. פוטין ביצע רפורמה שלטונית, כשבמסגרת הרפורמה קיריינקו מונה לנציג הנשיא במחוז הפדרלי של הוולגה ועזב את הפוליטיקה המפלגתית בעוד נמצוב הפך למנהיג המפלגה. לקראת סוף הקדנציה של הדומה השלישית התנועות הליברליות איבדו את תמיכת הנשיא, שנהנו ממנה בתקופת ילצין.
בבחירות לדומה הרביעית, בדצמבר 2003, מפלגת ברית כוחות הימין בהנהגת נמצוב לא עברה את אחוז החסימה והוא התפטר מראשות המפלגה.
בבחירות הפרלמנטריות של 2007 המפלגה רצה לדומה בהנהגת ניקיטה בליך עם נמצוב במקום השני ברשימה. המפלגה זכתה לפחות מאחוז אחד מהקולות ולא נכנסה לדומה. חרף המפלה, נמצוב הודיע על כוונתו להתמודד לנשיאות רוסיה בשנת 2008 אך בסוף דצמבר 2007 הודיע שהוא מוותר על מועמדותו בטענה שהבחירות לא יהיו דמוקרטיות, כי לאף אחד ממועמדי האופוזיציה לא תהיה אפשרות לנהל תעמולה באופן הוגן.
ב-2008 המפלגה פורקה ושולבה במפלגה חדשה מפלגת המעשה הנכון שנחשבת ליורשתה.
בשנת 2011 הוקמה התנועה מחדש ובראשה הועמד לאוניד גוזמן.
פיסלדייר

פיסלדייר או פיסאלאדייר (בצרפתית: Pissaladière) הוא מאפה מהמטבח הצרפתי, המקובל בדרומה של צרפת באזור פרובנס, ובייחוד באזור הערים ניס, מרסיי וטולון, וכן בצפון מערב איטליה באזור ליגוריה. 
המאכל הוא מאפה שטוח, העשוי בצק הדומה לבצק פיצה, עליו שמים בצלים מבושלים או מאודים וכן שום, ואנשובי (דגים שלמים או ממרח אנשובי). באיטליה, באזור סן רמו נהוג להגיש את המאפה שעליו מוצרלה.
המאפה נאפה באופן הדומה לאפיית פיצה, ומוגש כשהוא חם.
כיום המאפה מוגש כמתאבן בראשית הארוחה, אולם בעבר נאכל כארוחת בוקר.
שמו של המאכל מקורו בשילוב בין המילה הצרפתית הקדומה pescion, מלטינית: piscis - דג, ו"salat" - מלח, היינו "דג מומלח" בשל האנשובי המלוח המצוי על המאפה.
.tv

tv. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של טובאלו. 
כל אדם בעולם יכול לרכוש שם מתחם עם הסיומת tv. תמורת תשלום (מלבד סיומות שמורות, כמו com.tv ,.net.tv ,.org.tv. ודומיהן). ממשלת טובאלו מקבלת קרוב למיליון דולר אמריקני מדי רבעון תמורת היתר השימוש בסיומת הפופולרית, בגלל היות הצירוף TV קיצור למילה האנגלית Television (טלוויזיה). התוצר המקומי הגולמי של טובאלו הוא 12.2 מיליון דולר בלבד (נכון ל-2005) ולכן הכנסה זו מהווה חלק מרכזי מאוד בכלכלת המדינה הקטנה. כיום שייכת הסיומת ל-dotTv שבבעלות חברת וריסיין (VeriSign). הממשלה הטובאלית מחזיקה בעשרים אחוז ממניות החברה.
שיגרו יושידה

חייו

יושידה נולד בטוקיו, שם למד באוניברסיטת טוקיו. הוא הצטרף לסגל הדיפלומטי של יפן ב-1906, מיד לאחר ניצחונה של יפן במלחמת רוסיה-יפן. הוא היה שגרירה של יפן באיטליה ובריטניה בשנות ה-30 של המאה ה-20 ולבסוף פרש מתפקידו כשגריר בלונדון ב-1938.
במשך שנות ה-30 של המאה ה-20 ובשנות ה-40 המוקדמות (לפני סיום מלחמת העולם השנייה), יושידה השתתף בתנועה האימפריאליסטית היפנית. לאחר מספר חודשי מאסר ב-1945, הוא הפך להיות אחד ממנהיגי המפתח של יפן שלאחר המלחמה ונבחר להיות ראש ממשלתה ה-45 ב-22 במאי 1946. התמיכה שלו בשאיפות ארצות הברית ובריטניה וההיכרות שלו עם החברה המערבית, אשר הושגו דרך לימודים ותפקידים פוליטיים בחוץ לארץ, הפכו אותו למועמד המתאים ביותר בעיני שלטונות הכיבוש של יפן.
לאחר שהוחלף על ידי טצו קאטיאמה ב-24 במאי 1947, הוא חזר לראשות הממשלה כראש הממשלה ה-48 ב-15 באוקטובר 1948. הוא ניצח בשלוש מערכות בחירות בזה אחר זה (ה-49: 16 בפברואר 1949; ה-50: 30 באוקטובר 1952; וה-51: 21 במאי 1953), ולבסוף הפסיד ב-10 בדצמבר 1954, כאשר הוחלף על ידי איצ'ירו הטויאמה. הוא פרש מבית המחוקקים של יפן ב-1955.
מדיניותו של יושידה התרכזה סביב "החוק היבש של יושידה", אשר הדגיש את ההתאוששות הכלכלית של יפן על חשבון העצמאות בענייני חוץ. תחת שלטונו של יושידה, יפן התחילה לבנות מחדש את התשתית התעשייתית והסתמכה על ארצות הברית להגנתה. יש הסבורים כי רעיון זה מרכזי במדיניות וכלכלה של יפן גם כיום.
דוד פורמן

ביוגרפיה

פורמן נולד בבוסטון שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית. הוא סיים תואר ראשון בתיאטרון ודרמה באוניברסיטת בוסטון. בשנת 1964 השתתף בקבוצת רוכבי החירות, אשר פעלה נגד חוקי ג'ים קראו נגד השחורים בארצות הברית, והיה פעיל ומעורב בארגונים למען העלאת יהודי ברית המועצות ונגד מלחמת וייטנאם.
בשנת 1972 הוסמך לרבנות על ידי ההיברו יוניון קולג' בסינסינטי. באותה שנה עלה לישראל, ושימש, בין השנים 1976 ל-2003, כמנהל של המשרד הישראלי בירושלים של האיחוד ליהדות רפורמית בצפון אמריקה. במהלך התקופה הזאת עסק רבות בחינוך ובקידום הקשרים בין יהדות התפוצות לישראל.
פורמן היה מעורב בפעילות למען זכויות האדם והשלום בישראל, ופעל לקידום ערכים שונים בהם האמין מתוך מה שראה כמחויבות ליהדות ולמדינת ישראל ולערכי ההומניזם. בין השנים 1984 ל-1986 הוא היה יו"ר ארגון מתנדבים למען שלום וייסד את עמותת שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם ועמד בראשה בין השנים 1988 ל-1992, ובין השנים 2002 ל-2003. הוא קיבל את פרס השלום של הכנסת בשם הארגון בשנת 1993. בשנת 1994 היה חלק מהמשלחת הישראלית לאוסלו לקבלת פרס נובל לשלום על ידי שמעון פרס ויצחק רבין.
פורמן כתב טור קבוע בעיתון ג'רוזלם פוסט ובו עסק בנושאים חברתיים, פוליטיים ודתיים, וכן נתן הרצאות שונות בארץ ובחו"ל.
כתב ארבעה ספרים: "על גופתי המתה – שאלות לאלוהים" (2005), "חמישים דרכים להיות יהודי" (2002), "סכיזופרניה יהודית בארץ ישראל" (2000) ו"ישראל – בברודוויי, פזורה יהודית, יהודים במילניום החדש" (1998).
פורמן שרת בצה"ל כסמג"ד בחיל השריון . הוא התגורר בשכונת קריית היובל שבירושלים. נפטר בדאלאס, טקסס בעקבות מחלה בעוד הוא מחכה להשתלת כבד. נקבר בקיבוץ מעלה החמישה.
בן קרומפטון

ביוגרפיה

קרומפטון נולד בעיר סטוקפורט שבמחוז מנצ'סטר רבתי. הוא היה חבר בלהקת התיאטרון "Youth Unlimited Theatre Group".
ב-2002 הופיע קרומפטון בסרט "הכל או כלום", בסדרת הטלוויזיה "לדפוק שעון" ובסרט הטלוויזיה "Housewife, 49". בסרט "102 כלבים וגנבים" שיחק בתפקיד יואן. בין השנים 2012 ו-2014 השתתף בשלוש העונות של הסדרה הקומית "פרמפייס" בתפקיד קית', אבא של ג'יימי. ב-2011 הופיע קרומפטון בתפקיד ויליאם נאט בסרט הטלוויזיה "החשדות של מר ויצ'ר" של רשת ITV. ב-2012 שיחק בסרט "Blood".
ב-9 באוגוסט 2011 אישר ג'ורג' ר. ר. מרטין בפוסט בבלוג שלו שקרומפטון לוהק לתפקיד אדיסון טולט (הקרוי גם Dolorous Edd), מאנשי משמר הלילה, בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס". קרומפטון המשיך לגלם את הדמות מהעונה השנייה ועד השישית של "משחקי הכס".
ב-2014 שיחק קרומפטון בתפקיד קצין ימי בפרק "בתוך הדאלק" בעונה השמינית של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". עוד ב-2014 השתתף בדרמה "The Great Fire" של רשת ITV וגילם את דמותו של "מר בגוול".
ב-2016 הופיע בווידאו קליפ בשם "Old Skool" של להקת המוזיקה האלקטרונית "מטרונומי" .
זקליקוב

תולדות היישוב

זקליקוב נוסדה בשנת 1565, עת הוענקו לה זכויות עיר בידי המלך זיגמונט השני אוגוסט. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית.

יהודי זקליקוב

יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-16, ובסוף המאה ה-18 בנו במקום בית כנסת וקידשו בו בית עלמין. מאמצע המאה ה-19 היוו היהודים קרוב למחצית מאוכלוסיית העיירה. בעיר פעל רבי יהודה לייב מזקליקוב, תלמידו של החוזה מלובלין.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל, שהפעילה במקום בית ספר מרשת בית יעקב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מתקיפות אנטישמיות הולכות וגוברות מצד שכניהם הפולנים.
ב-15 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בהטלת גזירות שונות על יהודיה, תוך החרמת רכוש וחטיפת יהודים לעבודות כפייה. במשך הזמן הגיעו לעיירה מאות פליטים יהודים מיישובי הסביבה, עד שמספר תושביה היהודים הגיע בסתיו 1941 לכ-2,200 איש.
ב-3 בנובמבר 1942 פונו כל יהודי העיירה מבתיהם, ורוכזו בכיכר השוק בה. משם הוצעדו לתחנת הרכבת האזורית, ושולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.
קונג פו פנדה 3

תקציר העלילה

פו מתאחד עם אביו הביולוגי האמיתי וחוזר למקום הולדתו – גן עדן סודי מלא בפנדות כמוהו וכמו אביו – והוא אינו מתאים לו. הוא פוגש את מיי מיי, דובת פנדה יפהפייה איתה שודך. אבל אז, כשרוח מרושעת ומסתורית הנקראת קאי מטילה אימה ברחבי סין וגונבת את כוחותיהם של מאסטרי קונג פו מובסים שניצחה, פו חייב ללמד ולאמן כפר שלם של פנדות מגושמות כמוהו, על מנת ליצור קבוצת לוחמים, להתייצב מול קאי ולהביסה ולהציל את סין כולה מפניה.

הפקה

בשנת 2010 הודיע מנכ"ל דרימוורקס ג'פרי קצנברג, כי יצאו 6 סרטים של קונג פו פנדה. ביולי 2012, צאת הסרט אושרה באופן רשמי על ידי ביל דאמאשק, סמנכ"ל קריאייטיב בדרימוורקס אנימציות.
הסרט ייעשה כהפקה משותפת בין דרימוורקס אנימציות לאוריינטל דרימוורקס, אולפן סיני משנחאי, שנוסד ב-2012 כשותפות בין דרימוורקס אנימציות למספר חברות סיניות. שליש מהסרט ייוצר בסין, ושאר הסרט בארצות הברית. היוצרים עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם הצנזורה הסינית כדי להבטיח שהסרט יתקבל במדינה.
בספטמבר 2012, הוכרז כי קונג פו פנדה 3 יצא ב-18 במרץ 2016. הסרט יבויים בידי ג'ניפר יו נלסון, יופק על ידי מליסה קוב, התסריט ייכתב על ידי יונתן אייבל וגלן ברגר וגיירמו דל טורו יהיה המפיק בפועל. ב-9 באפריל 2013, הוכרז כי תאריך היציאה של הסרט הוקדם מ-18 במרץ 2016 ל-23 בדצמבר 2015. כמו כן, הוכרז כי בריאן קרנסטון, מאדס מיקלסן ורבל וילסון יצטרפו לצוות המדבבים של הסרט. בדצמבר 2014, תאריך יציאת הסרט הוחזר ל-18 במרץ 2016 על מנת לא להתחרות בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר. באפריל 2015, התאריך שונה ל-29 בינואר 2016.
ב-18 ביוני 2015 שוחרר הטיזר טריילר הראשון של הסרט לרשת היוטיוב מפי אולפני ההנפשה של דרימוורקס.

מוזיקה

את המוזיקה לסרט כתב והלחין הנס צימר, שכתב את המוזיקה לשני הסרטים הקודמים יחד עם ג'ון פאוול, שלא המשיך בעבודתו.
האריה, המכשפה וארון הבגדים

עלילה

הסיפור עוסק בארבעה אחים, שני בנים ושתי בנות - פיטר, סוזן, אדמונד ולוסי - העוברים להתגורר באחוזה כפרית בזמן הפצצות  הגרמנים על לונדון בימי מלחמת העולם השנייה. במהלך שיטוטיהם בביתו של הפרופסור, הם מוצאים מעבר דרך ארון בגדים אל עולם אחר, עולם בו יש קסם, יצורים מיתולוגיים (כגון פאונים, נימפות, קנטאורים וענקים) וחיות מדברות. בעולם שורר חורף נצחי בהשפעתה של מכשפה, וחג המולד אף פעם לא מגיע. אופן הגעתה של המכשפה לעולם אינו נדון בספר זה, ומתואר בספר אחיינו של הקוסם. האחים מגלים כי נועד להם תפקיד מרכזי בהיסטוריה של נרניה, לפי אגדותיה, המספרות על  שני בני אדם ושתי בנות חווה - שיגרשו את המכשפה וימלכו על נרניה שנים רבות, בטירת קייר פאראוול, שם מחכים עבורם ארבעה כיסאות מלכות.

מסרים חינוכיים בספר

הסיפור מציג את מערכת היחסים המורכבת בין ארבעת האחים, ובין היתר את השפעתם של יחסי אחים קלוקלים על תפקודם, וכן מספר מקבילות לסיפורי הברית החדשה.
בתחילת הספר אדמונד מעדיף את התענוג באכילת רחת לוקום של מלכת השלג בתמורה ל"מכירת" אחיו ואחיותיו. המקבילה הנוצרית של סיפור זה הוא מכירת ישו על ידי יהודה איש קריות לרומאים בתמורה לשלושים שקלי כסף. בנוסף, ניתן להקביל את רדיפת מלכת השלג אחר האחים בנרניה לסיפור של טבח החפים מפשע ובכך בעצם להקביל את מלכת השלג להורדוס.
אסלן, האריה, הוא הגואל, בנו של האל, אשר נעדר לפרקי זמן ממושכים מנרניה. בהיעדרו, הולכת ונחלשת אמונתם של בני עמו באסלן, בקיומו ובכוחו. אסלן מקריב עצמו ונעקד על שולחן האבן (המקביל לצלב), על מנת לגאול ממוות את הנער אדמונד. בכך הוא שובר את הכישוף ולאחר מכן קם לתחייה, ועוזב שוב לאחר השלמת משימתו. דבר זה מקביל למעשהו של ישו על-פי המסורת הנוצרית, שהוקרב על הצלב כדי לתת לבני-האדם הזדמנות להיגאל מן החטא הקדמון של אדם וחווה באמצעות טבילה ואמונה בו, ולאחר-מכן קם לתחייה.
כאשר הוא מחליט להפגין את כוחו, שאגתו מזכירה גם לאלו ששכחוהו כי הוא האל האמיתי. הוא בוחן כליות ולב, ולא ניתן לשקר לו. כמו ישו, אשר לפי הנצרות בכוחו לרפא חולים כבמעשה נס, גם אסלן עושה ניסים - נשיפתו משיבה לחיים את היצורים שהמכשפה הפכה לפסלי אבן.
לאחר הריגתו של אסלן על שולחן האבן, לוסי וסוזן נשארות כדי לבכות על גופתו. בברית החדשה, מריה אם ישו ומריה מגדלנה נשארות כדי להוריד את גופת הצלוב ולבכות עליו.
חריסטו דאנוב

ביוגרפיה

חריסטו דאנוב נולד בפלובדיב. ב-1932 רכש תואר דוקטור בהיסטוריה של העת העתיקה באוניברסיטת וינה. בהמשך, יצא להתמחות ברומא, נאפולי, פירנצה ופריז. לאחר שובו לבולגריה הועסק במוזיאון הארכאולוגי בסופיה. הוא שירת כמתורגמן בחזית האוקראינית השלישית בשלהי מלחמת העולם השנייה.
ב-1945 זכה לתואר פרופסור ולימד באוניברסיטת סופיה. בין 1960 ל-1976 כיהן כראש מחלקה בפקולטה להיסטוריה שבאוניברסיטה. דאנוב התמחה בהיסטוריה של חבל תראקיה ופרסם עשרות ספרים ומאמרים. כיהן כמנהל מכון המחקר הבולגרי בווינה. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 היה פרופסור אורח בסורבון ובאוניברסיטת אוקספורד. 
מקצת ממחקריו של חריסטו דאנוב עסקו בתולדות יהודי בולגריה. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 התגלו בעיר העתיקה של פלובדיב שרידי בית כנסת מתקופת הקיסרות הרומית. דאנוב חקר את התגלית ביחד עם הארכאולוגית אלינה קסיאקובה ובמאמר שפרסמו ב-1984, תארכו את חלקו התחתון הקדום יותר של המבנה למאה ה-2 ואת חלקו העליון למאה ה-4. דאנוב ציין, כי המבנה היה גדול ממדים ושימש גם כמרכז כלכלי, ארגוני ותרבותי ליהודי פלובדיב. במאמרו, מציין דאנוב כי בני הקהילה הגיעו בנתיב הסחר מארץ ישראל לקונסטנטינופול ומשם לאדריאנופול ולפלובדיב. במחקרו, טען דאנוב כי בני קהילת פלובדיב היו בעלי מעמד כלכלי וחברתי רמים והוו נדבך חשוב בפעילות המסחר בתראקיה. עדות זו ביחד עם הממצאים הארכאולוגיים שנתגלו ליד גיגן מהווים את הממצא הראשוני הקדום ביותר המעיד על התיישבות יהודים באזור בולגריה.
מכתב אשראי

מכתב אשראי, ידוע גם בשמות אשראי דוקומנטרי או LC, הוא מסמך המונפק על ידי אדם או גוף מסחרי כהתחייבות בלתי חוזרת לשלם לצד שכנגד את ערך הסחורה. 
מכתב אשראי משמש גם כשיטת תשלום עבור עסקה, שבה יצואן יכול לפדות את מכתב האשראי ולקבל עבורו תשלום. מכתבי האשראי משמשים בעיקר בסחר הבינלאומי, בעסקאות בעלות שווי משמעותי בין יצואן במדינה אחת ללקוח במדינה אחרת.
מערת זוטייה

מערת זוטייה, נקראת גם 'מערת הגולגולת', היא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי מהתקופה הפלאוליתית במורד נחל עמוד, כ-40 מ' מעל אפיק הנחל. חקירת המערה ב-1925 על ידי הארכאולוג הבריטי פרנסיס טרוויל-פיטר היא החפירה הפרהיסטורית המתועדת הראשונה בארץ-ישראל. בחפירה זאת נתגלה אחד משרידי האדם הקדומים ביותר בארץ ישראל - גולגולת האדם הגלילי.

מיקום ותולדות המחקר

המערה ממוקמת בצוק אבן גיר. פתחה פונה לדרום-מערב, רוחבה 18 מ' ועומקה 19 מ'. בקרבתה, לאורך מצוק נחל עמוד, נמצאות שלוש מערות אחרות עם שרידים פרהיסטוריים חשובים: מערת עמוד, מערת אמירה, ומערת שובך. טרוויל-פיטר החליט לחפור במערת זוטייה בגלל גודלה והתאמתה המשוערת ליישוב אנושי. הוא חפר במערה ב-1925-1926 ולמעשה רוקן ממנה כמעט את כל השכבות הארכאולוגיות. בשנת 1973 התבצעה חפירה מצומצמת בשכבות הברקציה (אדמת מערות שהתקשתה) שבכניסה למערה, על ידי יצחק גיסיס ועופר בר-יוסף, מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.

תקופות ותרבויות

טרוויל-פיטר הגדיר שכבה ארכאולוגית אחת במערה, עשירה בכלי צור פלאוליתיים ועצמות בעלי חיים. בחפירות גיסיס ובר-יוסף התברר שמדובר בשתי שכבות נבדלות תרבותית: בחלק העליון נמצאו פריטי צור מוסטריים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה (מקרצפים, משוננים, סכינים בעלי גב טבעי,נתזי וגרעיני לבלואה). בחלק התחתון נמצאו פריטי צור אשלו-יברודיים מסוף התקופה הפלאוליתית התחתונה (מקרצפים נטויים/רוחביים וכן אבני יד). שכבות זוטייה תוארכו בשיטת אורניום-תוריום ובעזרת השוואה לשכבות דומות תרבותית באתרים סמוכים לכ-157,000 עד 106,000 שנים לפני זמננו (השכבה המוסטרית) ול-290,000 עד 154,000 שנים לפני זמננו (השכבה האשלו-יברודית). עצמות בעלי החיים מחפירתו של טרוויל-פיטר נחקרו על ידי דורותיאה בייט. הסוגים שזוהו הם: צבוע, שועל, חתול בר, דב, מכרסמים שונים, צבי, אייל, יחמור, עז הבר, בקר בר, פרא והיפופוטם וכמה מיני ציפורים.

שרידי האדם

הממצא החשוב ביותר באתר הוא שרידי האדם. בחפירת טרוויל-פיטר נמצאו שברי גולגולת, שחוברה וכונתה "האדם הגלילי". לפי דיווחו, הם נמצאו בתחתית השכבה הארכאולוגית, בעומק 2 מ' מתחת לפני השטח, בתוך שקע רדוד ברצפת המערה, והיו מכוסים בשני סלעי מפולת. הגולגולת מאובנת לחלוטין, כבדה ואדמדמה בצבעה, מצב זהה לעצמות בעלי החיים שנמצאו בשכבה הארכאולוגית. ניתן להקביל את המקום בו נמצאה לשכבה האשלו-יברודית שזוהתה בחפירות גיסיס ובר-יוסף, וכך, גילה המשוער הוא כ-400,000 עד 200,000 שנים - הגולגולת הקדומה ביותר בארץ ישראל. מבחינת המורפולוגיה, לגולגולת יש רכסי גבות עבים האופייניים להומינידים קדם-מודרניים, אך גם מצח יחסית גבוה בדומה להומו ספיינס. השתמרותה החלקית של הגולגולת (בעיקר עצם המצח) מקשה על הגדרתה הטקסונומית, אם כי ברור שהיא קדומה לאדם המודרני בצורתה. אין הסכמה בין החוקרים אם היא טיפוס מאוחר של הומו ארקטוס והאם היא קרובה יותר להומו ספיינס או לאדם הניאנדרטלי - שניהם מינים מאוחרים יותר.
ימת סופיריור

הידרוגרפיה

שטחה של ימת סופיריור הוא 82,413 קילומטר רבוע (כמעט כשטחה של אוסטריה). אורכה המרבי של הימה 563 קילומטר ורוחבה המרבי 257 קילומטר. עומק המים הממוצע הוא 147 מטר ועומקם המרבי 406 מטר. ימת סופיריור מכילה 12,100 קילומטרים מעוקבים של מים, די מים כדי לכסות בשכבה של 30 ס"מ את שטח כל יבשת אמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית גם יחד. רצועת החוף של הימה אורכה 4,387 ק"מ (כולל אורך חופי האיים). הימה נמצאת 183 מטר מעל גובה פני הים. סערות עונתיות המתרחשות בימה גורמות לגלים שגובהם כ-6 מטר, אולם בימה נמדדו בעבר אף גלים בגובה 9 מטר. גובה פני המים בימה נשלטים במערכת של סכרים הידרואלקטריים ותעלות.

אגן הניקוז של הימה

הימה מוזנת במימי כ-200 נהרות. הנהרות הגדולים יותר הנשפכים לימה הם נהר ניפיגון, נהר סנט לואיס, נהר פיג'ן ונהר פיק. מוצא המים מן הימה מתנקז אל ימת יורון דרך נהר סנט מארי. בעבר היו מי הימה נופלים במפלי הנהר אל ימת יורון, אולם היום הוקמה מערכת של תאי שיט המגשרים על פני גובה של כ-8 מטר ומאפשרים מעבר ספינות מימת יורון אל ימת סופיריור.
נוז'אן-סור-מארן

יהדות

בעיר ישנן כמה קהילות יהודיות ושלושה בתי כנסת פעילים, וכן ישיבה קטנה בנשיאות הרב הרב מרדכי רוטנברג ובראשות הרב קרביץ מאפינה-סור-סן.
100 האמנים הגדולים בכל הזמנים (רולינג סטון)

"100 האמנים הגדולים בכל הזמנים" היא רשימה שערך המגזין "רולינג סטון" בשני חלקים ב-2004 ו-2005, שעודכנה מאוחר יותר ב-2011. הרשימה מתרכזת על תקופת הרוק אנד רול ומבוססת על דעותיהם של מוזיקאים, כותבים ואנשי התעשייה. הרשימה כוללת בעיקר מוזיקאים בריטים ואמריקאים.
לכל אמן ברשימה מוצמדת פיסת טקסט, עם קרדיט לכותב שלה, המדברת על גדולתו או איכותו של אותו אמן. חלק מאלו נכתבו על ידי מוזיקאים, שלעיתים קרובות מדברים על שיתופי הפעולה והמפגשים שלהם (אלטון ג'ון על אמינם, ג'סטין טימברלייק על אל גרין  ועוד). מאז פרסומה, הרשימה צוטטה לעיתים קרובות.
הרשימה, שפורסמה בשני חלקים ב-2004 ו-2005 ועודכנה ב-2011, מבוססת על בחירותיהם של 55 מוזיקאים, כותבים ואנשי התעשייה. העורכים מסבירים כי האמנים נבחרו על ידי עמיתיהם ושהרשימה שואפת להיות "סקירה רחבה של היסטוריית הרוק", שכוללת בתוכה רוק אנד רול, בלוז, מוזיקת אינדי, ראפ ופופ עכשווי. הרשימה כוללת בתוכה מוזיקת שנות השישים (לדגומת הביטלס ובוב דילן), אמנים עכשוויים (לדוגמת אמינם), חלוצי רוק (לדוגמת צ'אק ברי) ואנשי הבלוז ש"גרמו לכל זה לקרות" (האולין וולף).

סטטיסטיקות

הרשימה כוללת בעיקר אמנים אמריקאים ובריטים, כאשר יוצאי הדופן הם: AC/DC (אוסטרליה), הבנד (קנדה/ארצות הברית), ג'וני מיטשל וניל יאנג (קנדה), בוב מארלי (ג'מייקה), לי פרי (ג'מייקה; רק ברשימת 2005), U2 (אירלנד) וקרלוס סנטנה (מקסיקו/ארצות הברית).
הרולינג סטון פרסמו רשימה מחודשת ב-2011, שבה אין שינויים עד המקום ה-26. הרשימה המחודשת כוללת אמנים של היו בקודמת (ביניהם קווין, מטאליקה, פינק פלויד, אר.אי.אם. וג'יי זי) על חשבון מספר אמנים שהיו בקודמת.
מרבית האמנים ברשימה היו פעילים בשנות ה-60 וה-70.