הפרעה לעיבוד התחושתי

הפרעה לעיבוד התחושתי, המכונה גם ליקוי באינטגרציה החושית, מתרחשת כאשר המוח מעבד באופן בלתי אפקטיבי מסרים חושיים המגיעים מגופו של האדם או מסביבתו. הליקוי בא לידי ביטוי בכך שהאדם מתקשה להגיב בדרך סתגלנית לתחושות יומיומיות, אשר אחרים לא רואים בהן קושי. הדבר מתבטא בתגובות לא רגילות שיכולות להתרחש בכל אחת ממערכות החוש. לדוגמה, חלק מהאנשים מוצאים את הבדים העשויים מצמר מגרדים וקשה להם ללבוש אותם, בעוד שאחרים לא, ואנשים מסוימים עלולים לחוות בחילה בפארק שעשועים, בזמן שחבריהם נהנים. 
הפרעה לעיבוד התחושתי מאופיינת בבעיות משמעותיות בארגון תחושה, ומתבטאת בקשיים בתפקוד באחד או יותר מתחומי החיים המרכזיים כמו: תפוקה בעבודה, פנאי ומשחק, פעולות יומיומיות.
בין 10-15 אחוזים מהילדים סובלים מהפרעה בעיבוד החושי, 80% מהם - בנים. יש הטוענים שבנות פחות מאובחנות כי אצלן ההפרעה אינה באה לידי ביטוי בקשיים התנהגותיים בולטים.

תהליך העיבוד החושי הוגדר על ידי הפסיכולוגית אנה ז'אן איירס בשנת 1972 כ"תהליך נוירולוגי המארגן את התחושה מהגוף של האדם עצמו ומהסביבה, ומאפשר שימוש בגוף בצורה יעילה בסביבה". 

החושים מספקים מידע מהמערכות השונות: מערכת ויזואלית (חוש הראיה), מערכת טקטילית (חוש המישוש, המגע), מערכת אודיטורית (חוש השמיעה), מערכת פרופריוצפטיבית (מגע עמוק), המערכת האוראלית, מערכת הריח, מערכת וסטיבולרית (שיווי המשקל); כדי לתפקד כראוי. המסלול של עיבוד התחושות עובר בשלבים ההתחלתיים דרך אזורים בגזע המח ובמרכז המח. האזורים האלו מעורבים בתהליכים הכוללים תיאום, תשומת לב, עוררות ותפקוד אוטונומי. לאחר שהמידע החושי עובר דרך המרכזים האלה, הוא מנותב לאזורים במוח שאחראים על רגשות, זיכרון ותפקודים קוגניטיביים ברמה גבוהה יותר.

סיבות

המחקרים הנוכחים בעיבוד התחושתי מתמקדים במציאת סיבות נוירולוגיות להפרעה בעיבוד התחושתי. אלקטרואנצפלוגרם, היא אחת הדרכים שבהן משתמשים כדי לחקור את הסיבות להפרעה זו. חלק מהגורמים הבסיסיים שהוצעו עד כה:
 
• תורשה

• תקופת היריון לא מאוזנת: סיגריות, סמים, אלכוהול, תרופות, רעלים, מתח רב, מחלה ויראלית

• לידה מוקדמת, משקל לידה נמוך

• טראומת לידה, ניתוח קיסרי, מחסור בחמצן, ניתוח בסמוך ללידה

• לאחר הלידה: גריית יתר או תת-גרייה בחושים. אשפוז ממושך. שהיה בבית יתומים.

• סיבות בלתי ידועות

סוגים

אפשר לחלק את ההפרעה לעיבוד התחושתי לשלושה סוגים עיקריים:

הפרעה מוטורית על בסיס סנסורי

הצגת פלט מוטורי לא מאורגן, כתוצאה מעיבוד לא נכון של מידע חושי המשפיע על שליטה ביציבה, וכתוצאה מכך הפרעה ביציבה, ו / או הפרעת קואורדינציה התפתחותית.

הפרעה בהבחנה סנסורית

הפרעה בהבחנה סנסורית, או עיבוד לא נכון של מידע חושי, הוא עיבוד שגוי של קלט חזותי או שמיעתי. ההפרעה יכולה להתבטא, למשל, בחוסר תשומת לב, בחוסר ארגון, ובביצועים חלשים בבית. תת-הסוגים הם: ראייה, שמיעה, מישוש, טעם / ריח, עמידה / תנועה.

אבחנה

ההפרעה לעיבוד התחושתי אינה מוכרת כהפרעה נפשית במדריכים הרפואיים. 
 
האבחנה ניתנת בעיקר על ידי מבחנים סטנדרטיים, שאלונים סטנדרטיים ותצפיות שונות. למשל: בחדר המשחקים, בבית, בבית הספר. האבחנה נעשית על ידי אנשי מקצוע שונים בהתאם למדינה, כגון: מרפאים בעיסוק, פסיכולוגים, מומחים ללמידה, פיזיותרפיסטים ו / או מרפאים בתקשורת ובשפה. במדינות מסוימות מומלץ לעבור הערכה פסיכולוגית ונוירולוגיות מלאה במידה והתסמינים חמורים מדי.

ריפוי

אפשר לחלק את שיטות הטיפול לשני סוגים עיקריים.

- טיפול שמתייחס להיבטים הפיזיולוגיים של הבעיה.

- טיפול שמתייחס למכלול ההיבטים של הבעיה. 
רוב המטפלים ניגשים לבעיה משתי הדרכים. 
הטיפול יעיל יותר ככל שהוא ניתן מוקדם יותר, שכן המוח גמיש יותר ונתון לשינויים בגילאים מוקדמים.
הטיפול מיושם על ידי מטפל מיומן, הורי הילד והמסגרת החינוכית בה הילד לומד. לעיתים משתמשים גם בטיפולים משלימים כגון דיקור, תזונה מיוחדת וכדומה].
הטיפול שניתן על ידי מרפאים בעיסוק לרוב כולל פעילויות מהנות, על מנת שהילדים יאהבו את הטיפול ויצפו לו. מטרת הטיפול היא לעודד תגובות הולמות לתחושות שמקבל הילד מגופו. זהו תהליך הדרגתי שעם הזמן מיושם גם בסביבת המגורים של הילד, בבית הספר/בגן ועם הסביבה שבה חי הילד. הטיפול יעיל ביותר ומאפשר לילדים עם ההפרעה לקחת חלק בפעילויות הרגילות של גיל הילדות, כמו משחק עם חברים וסיטואציות יום-יומיות של אכילה, הלבשה ושינה. הטיפול שם את המשפחה וסביבתו הקרובה של הילד במרכז ומשתף גם אותם באופן פעיל בטיפול.
לעיתים קרובות, ניתנת לילד "דיאטה סנסורית". כאן לא מדובר בתזונה מותאמת אלא בפעילות טיפולית שמפעילה ומאתגרת את החושים (למשל: לקפוץ במקום, או למחוץ כדור שעשוי מסיליקון עם האצבעות). המטפל של הילד יספק רעיונות למורים ולמשפחה של הילד, כך שהתוכנית תיושם לאורך היום במצבים שונים ותגייס את סביבת הילד.
בין סוגי הטיפול שמתייחסים למכלול ההיבטים קיימת שיטת העבודה הקוגניטיבית, שמנסה לעבוד דרך ההבנה של הילד והמודעות שלו, שיטות פסיכולוגיות למיניהן שמתייחסות להיבטים הרגשיים (אלו טובות במידה שכבר נגרם נזק רגשי ממצב מאוד קיצוני של רגישות יתר) וקיימות שיטות אלטרנטיביות עמוקות יותר שמטפלות במצב הפיזיולוגי והרגשי.

הקשר עם הפרעות אחרות

מאחר שתחלואה נלווית נפוצה עם בעיות אינטגרציה חושיות, האדם יכול לסבול גם מעוד הפרעות נלוות. אנשים המאובחנים כבעלי לקות בעיבוד התחושתי, יכולים להראות גם סימנים של בעיות חרדה, הפרעות קשב וריכוז, רגישות למזון, הפרעות התנהגות ועוד הפרעות אחרות.

הספקטרום האוטיסטי והשונות בעיבוד התחושתי

השונות בעיבוד התחושתי היא מאפיין נפוץ עם המאובחנים על  הספקטרום האוטיסטי.
למרות שהתגובות לגירויים חושיים שכיחות יותר ובולטות בילדים ובוגרים אוטיסטים, אין ראיות והוכחות מספיק טובות שסימפטומים חושיים אלה מבדילים אוטיזם מהפרעות התפתחותיות אחרות. ההבדלים  גדולים יותר עבור תת-תגובתיות מאשר לתגובתיות יתר (לדוגמה, מצוקה מרעשים חזקים) או למבקשים חושיים (לדוגמה, תנועות קצובות). התגובות עשויות להיות נפוצות יותר אצל ילדים בתחום המישוש: זוג מחקרים מצא כי ילדים אוטיסטים לקו בתפיסת המישוש בעוד מבוגרים אוטיסטים  פחות, אך שונות בעיבוד התחושתי בחושים אחרים נוטה להשתנות עם הגיל ובמצבי חיים שונים. השונות בעיבוד התחושתי בספקטרום האוטיסטי מקנה גם חלק מהאיכויות הנוירולוגיות החיוביות של המאובחנים בספקטרום כמו למשל היכולת להבחין בריחות ובקולות שנוירוטיפיקלים אינם מבחינים בהם. 
מאפין השונות בעיבוד

הפרעת קשב וההפרעה לעיבוד התחושתי

הפרעה לעיבוד התחושתי הוא שם כולל למגוון של קשיים נוירולוגיים, מדובר בהפרעה בתגובות לגירוי חושי מסוים: כיצד הגירוי נקלט, מאורגן, מעובד, גורם לגוף להיות מוכן ללמידה, לתזוזה ולויסות דרגות עוצמה ורגשות. להבדיל מהפרעת קשב וריכוז, שמדובר בחוסר יכולת בדרגות שונות לפרש ולהשתמש במידע, שמגיע דרך החושים, כדי לתפקד באופן תקין בחיי היומיום. 
יש מצבים שבהם ילדים עם הפרעת קשב וריכוז מאובחנים באופן מוטעה כבעלי הפרעה לעיבוד התחושתי. לדוגמה, תלמיד שנכשל לחזור על מה שנאמר בכיתה (בשל שעמום או הסחת דעת) עשויים להתפרש כליקוי באינטגרציה חושית. התלמיד עשוי לאחר מכן להיבדק על ידי מרפאה בעיסוק כדי לקבוע מדוע הוא מתקשה להתמקד ולהשתתף, ואולי גם יאובחן על ידי אודיולוג או פתולוג דיבור בשפה לבעיות עיבוד שמיעתיות או בעיות עיבוד שפה. באופן דומה, ילד עלול להיות מאובחן בטעות כסובל מהפרעה בקשב וריכוז כתוצאה מאמפולסיביות מסוימת שנצפתה, כאשר למעשה אמפולסיביות זו קשורה לחיפוש חושי או הימנעות מכך. ההפרעה לעיבוד התחושתי יכולה להתבטא במערכות השונות בגוף לדוגמה: ילד עם הפרעה חושית אודיטורית יכול לשמוע רעשי רקע חזק יותר מקול המורה ולהתקשות להתרכז בדבריה. ילד עם הפרעה חושית בחוש המגע יכול להתנועע בחוסר נוחות כשהוא נדרש לשבת בשקט וללמוד. חוויות המגע יכולות להסיח את דעתו והוא יתקשה להתמקד במטלות הלימודיות. בעלי הפרעות בתחום הוסטיבולרי או הפרופיוספטיבי יכולים להיראות תנועתיים, כשהם מתקשים לחוש היכן גופם ממוקם כשהם יושבים, ולכן נופלים מהכיסא מספר פעמים בשיעור. לעיתים הם חשים צורך עז להניע את השרירים, כי אחרת יחושו שהשרירים יוצאים מהעור. 
מגוון ההתנהגויות שתוארו לעיל עלולות בקלות להתפרש אצל הרופאים או הפסיכולוגים המאבחנים כהפרעת קשב וריכוז.