מארי-ז'וזה נאט

רקע משפחתי ושנות הילדות והנעורים

מארי-ז'וזה נאט נולדה בשנת 1940 בבוניפסיו, מחוז דרום קורסיקה, לאב - קבילי, איש צבא לשעבר, ולאם קורסיקאית, רועת צאן לשעבר.
ילדותה הייתה מושפעת ממתחים הקשורים לאלימות האב שהיה אלכוהוליסט.

הקריירה כשחקנית

פריצת הדרך בחייה הייתה זכייתה בתחרות שאיפשרה לה בשנת 1955 להופיע ברומן בתצלומים הקרוי "האהבה היא חלום" (L'amour est un songe) שבו הופיעה לצידו של ז'אן-קלוד פסקל במגזין "Femmes d'aujourd'hui" (פאם דוז'ורדי - הנשים של היום). באותה תקופה מצא לה פסקל את הפסאודונים "נאט" בגלל הצמות הארוכות שהקיפו את פניה.(natte בצרפתית משמעותה - צמה)
בעקבות התנסותה הראשונה בצילומי הרומן מצאה נאט לראשונה עבודה כדוגמנית וכנערת שער.
ב-1955 היא עברה עם משפחתה לפריז והשתלמה בה בבית הספר למשחק של רנה סימון.
התחלתה בקולנוע הייתה צנועה בצלן של דיוות פחות או יותר נערצות כמו מרינה ולאדי, ניקול קורסל, מישל מרסייה או דניאל גודה.
הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה בסרט הקצר Soir de réveillon ("ערב סילבסטר") משנת 1956 בבימוי ז'יל מרגרטיטיס ובכיכובם של סמי פריי וזאבאטה.
בהמשך הופיעה נאט בתפקידים קטנים בסרטים Crime et châtiment ("חטא ועונשו") (1956) של הבמאי ז'.לאמפן, לצד ז'אן גאבן וברנאר בלייה או "תנו לי סיכוי" (Donnez-moi ma chance) ‏ (1957) בבימויו של לאוניד מוגי. מאז הייתה לה נוכחות קבועה בזירת הקולנוע הצרפתי.
בכשרונה הבחין במיוחד במאי התיאטרון רמון רולו בשנת 1957, בראותו אותה משחקת את תפקיד הגברת דה לה פונטן בסרט הטלוויזיה "Les Cinq tentations de La Fontaine" (חמשת הפיתויים של לה פונטן). הוא שילב אותה בתיאטרון "אדוארד השביעי" כדי שתחליף במחזה "סיבוב מסוכן" מאת ג'.ב. פריסטלי את השחקנית מילן דמונז'ו. אולם את תפקידה הקולנועי המשמעותי הראשון קיבלה מהבמאי דני דה לה פטלייר בסרט " Rue des Prairies ‏ (1959), בו שיחקה את תפקיד בתו של ז'אן גאבן. בהמשך נהגה לשחק בקצב ממוצע של סרט בשנה.
אחר כך שיחקה במערכון של רנה קלר יחד עם קלוד ריש ואיב אובר. תפקיד אחר, שבו מימשה את כישוריה היה זה של אחותה היריבה של בריז'יט ברדו, בסרט "האמת" (La Vérité) בבימוי אנרי-ז'ורז' קלוזו ושבו הופיעה ליד סמי פריי. באותה שנה הציע לה מישל דראש תפקיד בסרט " אמלי או הזמן לאהוב" (Amélie oú le temps d'aimer).
מישל דראש, ממוצא יהודי, היה בעלה הראשון. למשך 16 שנה (בין 1961–1977) הייתה נאט שחקניתו המועדפת בסרטים כמו "La Bonne occase"(המציאה) ‏ (1965), Safari diamants ‏ (1966), Élise ou la Vraie Vie "אליז או החיים האמיתיים" (לפי ספר של קלר אצ'רלי) שבו גילמה את בת הזוג של אלג'יראי בסוף שנות ה-1950 בפריז, ו"כנורות הנשף" (Les Violons du bal) (1974) שזיכה אותה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן, וכן Le Passé simple ("זמן עבר") לצד שחקנים כמו ז'אן סורל, ז'אן-לואי טרנטיניאן, ויקטור לאנו או ברנדט לאפון.
באותה תקופה גילמה את הגבורות הראשונות בסרטים של ז'ראר אורי (La Menace- האיום, 1961, עם רובר הוסן), אלכסנדר אסטרוק (" L'Éducation sentimentale - "החינוך הסנטימנטלי", 1962, עם ז'אן-קלוד בריאלי, אנדרה קאיאט, הדיפטיך "זאן -מארק וחיי הזוגיות" -Jean-Marc ou la Vie conjugale ו"פרנסואז וחיי הזוגיות" - Jean-Marc ou la Vie conjugale, עם ז'אק שארייר), קלוד אוטאן-לארה (Le Journal d'une femme en blanc -"יומנה של אשה בלבן" שבו שיחקה תפקיד של רופאת נשים), מישל בוארון. הופיעה יחד עם ז'אן מארה, ריצ'רד רואנדטרי, מיריי דארק, עבדה עם איש הקולנוע האלג'יראי אחמד ראשדי, עם הבמאי הבלגי ז'אן דסקלידס, הופיעה אף בסרטים היסטוריים על ימי הקדם - יחד עם פייר בריס וז'ורז' מרשאל.
בכמה מסרטיו של דראש וב"חייה הזוגיות" של אנדרה קאיאט עברה נאט לשחק תפקידים של אשה נשואה ביישנית ורגישה.
מארי-ז'וזה נאט הייתה השחקנית הראשונה שהופיעה בעטיפת המגזין "Télé 7 Jours", בזמנו - 7Jours
("שבעה ימים") ב-26 במרץ 1960.
בשנת 1977 בעת הפקת הסרט Passé simple פגשה את ויקטור לאנו. יחד איתו התמסרה בעיקר למשחק בתיאטרון ולהופעות בטלוויזיה.
בשנות ה-1980 הפסיקה נאט את פעילותה הקולנועית אחרי שגילמה את התפקיד הראשי הנשי בסרט הפנטסטי "ליטאן" בבימוי ז'אן-פייר מוקי ובהשתתפותו. כעבור עשור השתתפה בכמה הפקות בינלאומיות - "ריו נגרו" עם אנחלה מולינה, "Train de vie" (רכבת החיים) של ראדו מיכאיליאנו ושיתפה פעולה עם עבד אל-כרים בהלול האלג'יראי. ב-1992 שיחקה ב-Le Nombril du monde (טבור העולם) בבימויו של אריאל זיתון.
בתחום התיאטרון הצטיינה במיוחד במשחקה במחזות "Blaise" (בלז) (1959) מאת קלוד מאנייה ו- Désiré.
(דזירה) מאת סשה גיטרי.
בשנת 1985 מילאה את אולם התיאטרון פאלה רויאל כששיחקה לצד ויקטור לאנו בקומדיה (Voisine voisine" (Community of two" מאת ג'רום חודורוב, בתרגום לצרפתית של לאנו,
בטלוויזיה גילמה את קרובינו בהצגתו של מרסל בלובאל עם "נישואי פיגרו" מאת בומארשה (1961) וב-1973 הייתה אתל רוזנברג בתוכנית הטלוויזיה "בני הזוג רוזנברג" של סטליו לורנצי.

חיים פרטיים

נאט הייתה נשואה שלוש פעמים ונולדו לה שלושה בנים.
בשנים 1960–1961 הייתה נשואה לשחקן רוז'ה דימא, אך התגרשה כדי להינשא בשנת 1964 למישל דראש, אבי שלושת בניה - דוד דראש, והשחקנים והבמאים ז'וליין דראש ואורליין דראש. ידוע כי ניהלה רומן למשך מספר שנים עם השחקן ויקטור לאנו.
באוקטובר 2005 התחתנה עם הצייר, הסופר והפזמונאי סרז' רזבאני.
בבחירות לנשיאות בשנת 2012 תמכה בפומבי במועמדותו של ניקולא סרקוזי.
נפטרה בפריז ב-10 באוקטובר 2019. בשנותיה האחרונות חילקה את זמנה בין פריז לבוניפסיו, עיר הולדתה.