google/wiki40b huggingface dataset:
יובל בזק

שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1984 ובחר לשרת בחטיבת גולני, בה שובץ בגדוד 51. בגולני עבר בזק הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, קצין מבצעים גדודי ומפקד פלוגה בגדוד 51. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של החטיבה. בשנים 1991-1992 פיקד על פלחה"ן גולני והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד פלוגה וכסגן מפקד גדוד דקל בבה"ד 1 ובשנים  בשנים 1995–1996 שימש כסגן מפקד גדוד 12. בשנים 1996-1998 שימש בזק כמפקד גדוד 51, והוביל אותו בפעילות מבצעית בלבנון ובלחימה במהלך מהומות מנהרת הכותל. בתפקידו הבא שימש בזק כמפקד בא"ח גולני בשנים 1998–2000, ולאחר מכן שימש כסגן מפקד החטיבה בשנים 2000–2001.
בשנת 2001 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת החרמון עד שנת 2002. לאחר מכן השתלם במכללה הצרפתית לביטחון לאומי בפאריס. עם שובו לישראל מונה באוגוסט 2004 למפקד חטיבה מרחבית שומרון באוגדת איו"ש. בזק פיקד על החטיבה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. באוגוסט 2006 סיים את תפקידו, בהמשך מונה לראש מחלקת תורת לחימה במטכ"ל. בתפקידו זה ריכז את הלקחים מתחקירי מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בפולין.
לאחר מכן השתחרר מצה"ל. כיום משמש כמפקד המעבדה התפיסתית של צה"ל (במיל').
בזק שימש כמנכ"ל מועצה מקומית כוכב יאיר.
קרופ K5

ניידות

בשל גודלו ומשקלו הרב של תותח-העל, ששקל למעלה מ-200 טון, הוא היה תותח רכבת שפורק לפני העברתו וחלקיו פוזרו בקרונות רכבת רבים, דבר מסורבל שהיה לא אחת נטל לוגיסטי שדרש מאמץ רב והקצאה של משאבים רבים.
בשל הרצון הכללי בגרמניה לאפשר לתותחי על ניידות באופן עצמאי הועלו הצעות ליצירת מרכב לתותח ה-K5, בדומה לתותחי על נוספים, כמו השוורר גוסטב, שעבורו תוכנן הלנדקרוזר P.1500, תותח מתנייע עצום ממדים במשקל של 1,500 טון שיוכל לנייד את תותח העל.
ההצעה הבולטת ביותר, שהיא גם זו שנבחרה, הייתה ליצור גרסה כבדה במיוחד של טנק הטיגר II הכבד, וזו תהיה בעלת מנוע עצום, כך שתוכל להניע את תותח הענק ולאפשר לתותח יכולת ניידות עצמאית, ללא תלות במסילות הרכבת. תוכניות אלו נגוזו בשל תבוסתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בסך הכל, עד לסופה של המלחמה, יצאו מפס הייצור של חברת קרופ 25 תותחי K5.

שירות

במהלך המלחמה, תותח מסוג זה הפגיז באופן קבוע במשך שנתיים, את עיר הנמל הבריטית דובר, יחד עם תותחים נוספים, אך תותח זה היה הגדול שבהם. תותח הרכבת, שהוצב בתוך קאלה, היה בעל טווח גדול דיו כדי להגיע לעיר. בשל הפגזות התותח ופגזיו הכבדים, אשר גרמו לנזק רב ויצרו הפחד ובהלה רבה בעיר, נהגו תושבי העיר להסתתר מאחורי הרים וצוקים. לאחר שנודע למפעילי התותח על כך, החלו האחרונים לנהוג בטקטיקה אכזרית: לאחר שבוצע ירי של מספר פגזים, שבגינם תושבי העיר היו נכנסים למקומות מוגנים, היו מפסיקים מפעילי התותח את הירי וממתינים לצפירת ההרגעה. מספר דקות לאחר שזו נשמעה ואזרחי העיר יצאו לרחובות, חודשה ההפגזה של העיר.
בשל הנזק הרב שיצרו ההפגזות במהלך המלחמה, והאכזריות של מפעילי התותח, כונתה העיר דובר, "פינת ייסורי הגיהנום".

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נתפסו מספר תותחים מסוג זה, על ידי בעלות הברית. הם נבדקו, ולאחר שנסתיימה בדיקתם הם הועברו לתצוגה במוזיאונים.
רייצ'ל מוריסון

ביוגרפיה

מוריסון נולדה וגדלה בקיימברידג' שבמסצ'וסטס. היא סיימה תואר ראשון בקולנוע וצילום מאוניברסיטת ניו יורק. ב-2006 סיימה לימודי תואר שני (MFA) בצילום קולנוע במכון הסרטים האמריקאי.
ב-2006 הייתה מועמדת לפרס אמי לצילום דוקומנטרי על עבודתה בסרט התיעודי "Rikers High" אודות בית ספר תיכון בתוך תחומי בית הסוהר רייקרז. ב-2013 זכתה בפרס קודאק לחזון על הישגים יוצאי דופן בצילום ושיתוף פעולה עם נשים נוספות בתעשייה. ב-2015 הייתה מועמדת לפרס אמי על צילום הסרט "?What Happened, Miss Simone".
סרט הקולנוע העלילתי הארוך בו שימשה צלמת ראשית היה "Sound of My Voice", של הקולנוע זאל באטמנגלי מ-2011. ב-2013 צילמה את הסרט "תחנת פרוטוויל" של הבמאי ראיין קוגלר. היא שיתפה פעולה עם קוגלר גם בסרט "הפנתר השחור".
ב-2018 הייתה לאישה הראשונה שמועמדת לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, על עבודתה בסרט הקולנוע "פרחים בבוץ".
מוריסון נשואה לבת זוגה ואם לבן ובת.
BK virus

פתוגנזה

הנגיף נפוץ במיוחד בקרב ילדים עד גיל 10. ההדבקה הראשונית נטולת תסמינים מיוחדים, ברוב המקרים, אף כי לעיתים מחולל הנגיף דלקת בדרכי הנשימה העליונות, מצב המצביע על העברתו כתרסיס באוויר.
אחרי ההדבקה הראשונית נודד הנגיף לכליות ושם הוא נותר לאורך כל החיים במצב רדום (לטנטי). אצל רוב הנשאים נותר הנגיף במצבו הרדום, אך אצל 3 אחוזים מהנשים בשליש האחרון להריונן, ואצל כמחצית ממושתלי הכליות הוא מתפרץ ועלול לגרום למחלות דלקתיות כגון נפרופתיה, העלולה לגרום לכשל כליתי.

אבחנה וטיפול

הנגיף מופרש בשתן ולכן בידוד ותירבות הנגיף בהדבקת תאי פיברובלסט, או בדיקת סרולוגיה בשיטת ELISA למציאת נוגדנים מסוג IgM ו-IgG כנגד אנטיגנים נגיפיים, הן שיטות נפוצות לזיהוי הנגיף. שיטות מקובלות אחרות הן שיטת PCR, המכוונת לאשר את נוכחות BKV על ידי זיהוי ה-DNA שלו בדם החולה; ושיטת Real Time PCR, שאף מכמתת את הנגיף ביחידת נפח מוגדרת (בדרך כלל מספר עותקי DNA למ"ל דם).
חולים בקבוצות סיכון להתפרצות הנגיף, כמו מושתלי כליה, מטופלים בהזרקה בתרופה האנטי-ויראלית סידוֹפוֹבִיר (Cidofovir). התרופה היא אנלוג מבני לנוקלאוטידים, וגורמת לעיכוב בפעילות האנזים הנגיפי DNA פולימראז, מה שמשבש את יכולת השכפול וההתרבות של הנגיף בתאי הפונדקאי.
סמנטיקה

סמנטיקה (מיוונית: σημαντικός) היא חקר המשמעות.
בתחום הבלשנות, הסמנטיקה עוסקת בחקר המשמעות של מילים וביטויים בשפה. היא קשורה גם לפילוסופיה של הלשון.

סמנטיקה בבלשנות

מדע הסמנטיקה המודרני נוסד על ידי שני בלשנים חשובים: מישל בריאל ופרדינן דה סוסיר. בריאל טבע את המונח בסוף המאה ה-19, ודה סוסיר פיתח את התחום בתחילת המאה ה-20.

יחס בין משמעויות

הסמנטיקה עוסקת גם בבחינת היחס בין מילים ברובד לשוני נתון (זה הוא עיון סינכרוני).
יחס כזה יכול להיות של היפונימיה (היכללות), אנטונימיה (ניגודיות), סינונימיה (נרדפות), פוליסמיה (ריבוי משמעויות), הומונימיה, הומוגרפיה, הומופוניה.

סמנטיקה וענפי לשון אחרים

הסמנטיקה היא החוט המקשר בין כל ענפי הלשון משום שהיא עוסקת במשמעויות, אשר נלוות כמעט לכל עיסוק לשוני. בהתאם לכך, קיימים יחסי גומלין בין הסמנטיקה לבין יתר ענפי הלשון, כמו למשל: פונולוגיה - תורת ההגה, מורפולוגיה - תורת הצורות, ותחביר.

סמנטיקה ופונולוגיה

אחת הדרכים הפונולוגיות לבחון האם הגה כלשהו הוא חלק ממערכת ההגיים בלשון מסוימת, היא לבדוק אם החלפתו בהגה אחר תיצור מילה בעלת משמעות שונה באותה השפה. הוכחה זו מראה את הקשר בין סמנטיקה לבין תורת ההגה משום שהיא נשענת על הבדלי משמעות.

סמנטיקה ותחביר

הסמנטיקה מנסה להכליל ולגלות את כל התכנים היסודיים שניתן להביע על ידי משפטים.
המשפט הוא היחידה העומדת במרכז התחביר. יש לו מבנה ומשמעות המקיימים השפעה הדדית ביניהם.
התחביר מתייחס לכללים הפורמליים שקובעים את מבנה המשפט ומתבטא באספקטים צורניים כמו סדר המילים.
שינוי קטן במבנה המשפט, כמו סדר המילים או סימני הפיסוק, יכול לשנות את המשמעות שלו. כמו כן, מילה יכולת לקבל משמעות שונה מתוך הקשר תחבירי אחר. לדוגמה - יש לי כלב חדש. / יש להוציא את הכלב לטיול.

סמנטיקה בלוגיקה

בלוגיקה, נהוג להבחין בין התחביר (syntax) של המערכת, הקובע מהו משפט תקני ומהם הכללים לגזירה של משפט אחד ממשנהו, ובין הסמנטיקה שלה, הקובעת את ערכי האמת של המשפטים שניתן ליצור באמצעות השפה של המערכת. אם מדובר בשפה כמו תחשיב הפסוקים, הסמנטיקה מספקת ערך אמת לכל אחד מן הפסוקים האטומים, והיא מספקת פירוש סימנטי לפעולתם של כל אחד מן הקשרים הלוגיים, למשל, באמצעות טבלת אמת המציגה כיצד משפט מורכב מקבל את ערך האמת שלו על בסיס ערכי האמת של המשפטים שהוא מחבר זה לזה (ר' להלן). בשפות לוגיות מורכבות יותר, דוגמת תחשיב הפרדיקטים, הסמנטיקה קובעת מהי קבוצת האיברים של תחום הדיון, מהן הקבוצות של האובייקטים המשויכים לכל פרדיקט (דהיינו, לאילו אובייקטים יש את התכונה שהפרדיקט מייצג), וכן את הפירוש של הקשרים הלוגיים. כל פירוש סמנטי של מערכת כזו הוא מודל, אולם, התכונות הלוגיות של המערכת עצמה צריכות להיות תקפות עבור כל מודל אפשרי. לדוגמה, תקפות לוגית של טיעון חייבת להיות תלויה בצורה הלוגית של הטענות המקושרות בו, ללא קשר לפירוש שאנו נותנים למונחים הלא-לוגיים המופיעים בהן. באמצעים אלו, של שיקולים סמנטיים גרידה, ניתן לספק למערכות לוגיות הוכחות של תכונות מטה-לוגיות, כגון: נאותות.
לאוני סוואן

לאוני סוואן (Leonie Swann; נולדה ב-1975 בדכאו, גרמניה) הוא שם העט של סופרת גרמניה, אשר אינה חושפת את שמה האמיתי. 
סוואן למדה פילוסופיה, פסיכולוגיה וספרות אנגלית באוניברסיטת מינכן, וכיום היא מתגוררת בברלין ומשלימה את הדוקטורט שלה שעוסק בסופר האמריקאי הנרי ג'יימס. 
בשנת 2006 יצא ספרה "גלנקיל, מותחן כבשים" בגרמניה, ובמהרה הפך לרב מכר עולמי, ותורגם ל-32 שפות שונות. הספר יצא לאור בעברית ב"ספרייה לעם" של עם עובד, בתרגומה של טלי קונס. 
ספרה השני, "גארו, מותחן כבשים ועזים", ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד בתחילת חודש אוגוסט 2011, בתרגומו של ארז וולק.
בלונדי (להקה)

היסטוריה

להקת בלונדי הייתה בין להקות הגל החדש הראשונות בארצות הברית והיא יצרה סגנון מוזיקה חדש, שאלמנטים שלו מצויים בשני האלבומים הראשונים שלהם. למרות שלהקת בלונדי זכתה להצלחה באוסטרליה ובריטניה, הייתה בלונדי להקה בלתי מוכרת בארצות הברית עד שיצא לאור אלבומה השלישי, Parallel Lines, בשנת 1978. במשך שלוש השנים הבאות, הלהקה הוציאה לאור סינגלים שזכו להצלחה והיו מבוססים על מוזיקה אלקטרונית ומיקסים ועל שילוב אלמנטים של דיסקו, ריקוד, היפ הופ ורגאיי.
הפרסום לה זכתה סולנית הלהקה, דבי הארי (הבלונדינית שעל שמה הלהקה), האפיל על חברי להקה אחרים וגרם למתיחות בתוך החבורה. בעקבות אלבום חדש שכשל מסחרית ("The Hunter"), ואבחון פוטנציאל למחלה סופנית אצל חבר הלהקה כריס שטיין, התפרקה הלהקה בשנת 1982. המוניטין של חברי הלהקה גדל בעקבות ההחלטה להתאחד מחדש בשנת 1998, ולאחר מכן החליטה הלהקה לחדש סינגלים מצליחים בבריטניה במשך אותה שנה. הלהקה סיירה והופיעה ברחבי העולם במשך השנים, ונכנסה להיכל התהילה של הרוקנרול ב-2006.

ההופעה בישראל

בחודש יוני 2008, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי לרגל 30 שנים ליציאת האלבום השלישי והמצליח Parallel Lines. את סיבוב ההופעות באירופה התחילו בלונדי בישראל, בהופעה שהתקיימה באמפיתיאטרון שבפארק רעננה, ב-3 ביולי 2008.
הווארד ברמן

השקפות פוליטיות

כאחד שמגדיר את עצמו כליברל, ברמן מתיישר עם הקו של אגף הפרוגרסיבים של המפלגה הדמוקרטית. ברמן הגן על עבודות בתעשיית הסרטים ממיקור חוץ ב"הפקות עריקה" ("runaway production"), שהם סרטים ותוכניות טלוויזיה שמיועדות לשידור בתוך ארצות הברית אבל מופקות מחוץ למדינה. הוא גם הצביע נגד תיקון לחוקת ארצות הברית שדורשת תקציב מאוזן, איסור על חילול הדגל (שריפת הדגל), החוק הפדרלי להגנה על הנישואים (המגדירה שנישואים הם רק בין גבר ואישה ואוסר על המדינות והממשל הפדרלי להכיר בנישואים חד-מיניים, אף אם זה חוקי באחת המדינות), הגבלות על הפלה, עונש המוות, רפורמה בתביעות משפטיות, איסור על תרומות של "כסף רך" (כסף מעמותות לקמפיין בחירות) למפלגות פוליטיות ארציות, קיצוץ במס שנתמך על ידי המפלגה הרפובליקנית, קידוח נפט במפלט הבר הלאומי הארקטי המוגן (ANWR) ורפורמה בביטוח בריאות.
בצד הלא פרוגרסיבי שלו, הוא הציע חקיקה אשר תחתה בעלי זכויות יוצר יהיו יכולים להשתמש בכלים טכנולוגיים כגון חסימת קבצים, הפנייה מחדש של כתובות אינטרנט, יצירת כתובת IP חסומה (Spoofing) ואמצעי הסחה מהסגרת בסיס נתונים (Decoys). בין שאר הדברים האחרים, פיקוח על פרטיות בחוק הפיראטיות של רשתות עמית לעמית (כגון קאזה). בזמן שהוא באופן כללי תומך בסחר חופשי (לעומת סחר הוגן), לדוגמה הוא הצביע בעד NAFTA (הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה) והסכמי סחר שונים אחרים עם מדינות ספציפיות, הוא הצביע נגד החוק היותר עדכני CAFTA (הסכם הסחר החופשי של מרכז אמריקה). הוא מתנגד להסרת התמיכה של ארצות הברית מארגון הסחר העולמי. באותה שנה, הוא גם הצביע להפסיק בשלבים הרבה מתוכניות הסובסידיות למשקים, אשר נעשה במקור על ידי הממשל של פרנקלין דלאנו רוזוולט כחלק ממה שרוזוולט כינה "עסקה חדשה" (ניו דיל).
במיוחד, ברמן הצביע להסמיך שימוש צבאי בעיראק בשני המקרים של 1991 ו-2003, עמדה שפגעה בעמידתו מול הרבה ליברלים במחוז שלו. ברמן ידוע בהגנה שלו של פקיחת עין על אינטרסים של זכויות יוצרים והברית שלו עם תעשיית הבידור; לפעמים מתייחסים אליו כ"הנבחר מהולוויד". בנוסף להוליווד, המחוז שלו גם מכסה פחות או יותר את החצי המזרחי של מחוזות עמק פרננדו של לוס אנג'לס והעיר סן פרננדו.

הקריירה בקונגרס

ב-2000 ברמן קיבל את הפרס השנתי הראשון ליושר של עובדי החקלאות. הוא תומך רשמי של הארגון ללא מטרת רווח בשם רשת ההתערבות ברצח עם, כשהוא לוחץ ליותר פעילות מצד ארצות הברית ברצח העם בדארפור.
ב-5 באוקטובר 2006 ברמן מונה להיות החבר הבכיר בוועדת האתיקה של בית הנבחרים בחקירת השערורייה של מרק פולי.
קלמיטי ג'יין (סרט)

תקציר העלילה

קלמיטי ג'יין (דוריס דיי) מגיעה לעיירה דדווד בדרום דקוטה בכרכרת נוסעים כשהיא מצליפה בשוט ושרה "Whip-Crack-Away!". במועדון "בירית הזהב" ("Golden Garter") היא פוגשת בביל היקוק הפראי (הווארד קיל). למנהל המועדון אין זמרת להופעה והוא משתמש בגבר המופיע כדראג קווין (דיק ווסון) אך מגורש על ידי הגברים הצמאים לראות אישה. זמן קצר לאחר מכן היא מצילה את הלוטננט דני (פיל קארי) שנפל בשבי האינדיאנים וזוכה לתשבחות. היא מודיעה למנהל המועדון כי תיסע לשיקגו ותביא לו משם את הזמרת הידועה אדלייד אדמס.
היא מגיעה לעיר הגדולה ומשתוממת מהבתים הגבוהים והאנשים הלבושים במיטב הבגדים. היא נכנסת לתיאטרון אבל במקום אדלייד היא נפגשת עם המלבישה של קייטי (אלין מקליר) החולמת על קריירת משחק. קלמיטי מניחה שהיא אדליד ומבקשת ממנה לבוא להופעות בדדווד שאפילו הרכבת לא מגיעה לשם ויש לנסוע 100 ק"מ בכרכרה. בדרך מותקפת הכרכרה על ידי אינדיאנים אבל קלמיטי מבריחה אותם ברובה לאחר שהפילה כמה מהם.
ההופעה הראשונה של קייטי נכשלת והקהל המרומה מתחיל להתפרע. קלמיטי משתיקה אותם ביריית אקדח ואז מופיעה שוב קייטי באופן מוצלח.
קלמיטי מזמינה את קייטי לגור בבקתה שלה המוזנחת. שניהן הופכות את הביתן לנקי ומקושט תוך שהן שרות "מגע אישה" ("A Woman's Touch").
ביל ודני מגיעים לביתן ומזמינים את שתי הבנות לנשף. קייטי וקלמיטי מאוהבות בלוטננט דני וכולם נוסעים בכרכרה לנשף תוך כדי שירת "הגבעות השחורות של דקוטה". ביל רואה לראשונה את קלמיטי בשמלת נשף ומתברר לו שהיא יפהפייה.
קלמיטי רואה את קייטי ודני מתנשקים ומתרגזת, היא יורה מאקדחה ונמלטת מהנשף כשביל בעקבותיה. ביל מתוודה על אהבתו לקלמיטי והם מתנשקים. בינתיים עוזבת קייטי את דדווד אך קלמיטי דוהרת אליה, מגיעה לכרכרה והן מתפייסות.
לבסוף עולים שני הזוגות הנשואים על כרכרה מקושטת ועוזבים את דדווד כשכל התושבים מריעים לכבודם.
אנדריי מרקוביץ'

אנדריי ס. מרקוביץ' (בכתב לטיני: Andrei S. Markovits, שם הפרטי כתוב ברומנית, שם המשפחה - בכתיב הונגרי, נולד ב-6 באוקטובר 1948 בטימישוארה שברומניה) הוא מומחה במדעי המדינה וסוציולוג יהודי אמריקאי, יליד רומניה, מומחה בפוליטיקה השוואתית ולימודי גרמניה, מכהן כפרופסור בתחומים אלה באוניברסיטת מישיגן.

ילדות וצעירות

מרקוביץ' נולד בשנת 1948 בטימישוארה שברומניה, כבן יחיד במשפחה יהודית. אביו היה כלכלן, שסיים דוקטורט באוניברסיטת בודפשט בשנת 1938. הסבים מצד שני ההורים נספו בשואה. בגיל 9, התייתם מרקוביץ' מאמו והיגר עם אביו לאוסטריה. מרקוביץ' למד מילדותו רומנית, גרמנית, אנגלית וצרפתית, ובנוסף שולט בהונגרית וביידיש, בהמשך למד לקרוא גם ברוסית, בעברית ובאיטלקית.
אחרי לימודי תיכון, התקבל מרקוביץ' ללימודי מדעי המדינה, כלכלה, סוציולוגיה ומנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

הקריירה האקדמית

אחרי סיום עבודת הדוקטורט בשנת 1976 עבד במרכז ללימודים אירופיים באוניברסיטת הרווארד. בשנים 1983-1977 היה מרצה באוניברסיטת וסליי במידלטאון שבקונטיקט. אחר כך, בשנים 1992-1983, לימד כמרצה בפקולטה למדעי המדינה באוניברסיטת בוסטון. בהמשך התמנה מרקוביץ' כפרופסור בפקולטה למדעי המדינה של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז. החל מ-1999 הוא מכהן כפרופסור לפוליטיקה השוואתית וללימודי גרמניה באוניברסיטת מישיגן.
עיקר תחומי המחקר שלו הם המדיניות של גרמניה ואוסטריה, האנטישמיות והאנטי-אמריקניזם, התנועות החברתיות והפוליטיות באירופה, התרבות הגופנית באירופה ובצפון אמריקה, תפקידם של בעלי החיים המבויתים בחברה העכשווית וכו'. 
בשנת 1983 הקים מרקוביץ' את הרבעון "German Politics and Society" (הפוליטיקה והחברה הגרמנית) שהפך לכתב העת החשוב ביותר בארצות הברית המוקדש לפוליטיקה העכשווית של גרמניה.   
מרקוביץ' היה מרצה ופרופסור אורח באוניברסיטאות בגרמניה (בוכום, אוסנאבריק ולינבורג), בסנקט גאלן בשווייץ, וינה, אינסברוק, ובאוניברסיטה העברית בירושלים ובתל אביב. הוא היה חוקר במכון למחקר מתקדם בברלין (Wissenschaftkolleg zu Berlin) בברלין (1999-1998) ובמרכז ללימודים מתקדמים במדעי ההתנהגות CASBS של אוניברסיטת סטנפורד (2009-2008).
עמוס מוסנזון

עמוס מוסנזון (נולד ב-1927) הוא סופר ומחזאי ישראלי.

ביוגרפיה

מוסנזון נולד במושב העובדים הראשון עין גנים לרבקה וישראל מוסנזון (אחיהם של יגאל מוסינזון ומשה מוסנזון). התגייס לפלמ"ח בשנת 1944 ושירת בפלוגה א' של הגדוד הראשון. השתתף בשחרור המעפילים ממחנה המעצר בעתלית באוקטובר 1945 ובהורדת המעפילים מהאונייה "חנה סנש" בחוף נהריה.
בשנת 1952 פרסם את "ספר החיוכים" בהוצאת מ' ניומן. בהמשך פרסם גם את "גבעה אחת" בהוצאת הקיבוץ המאוחד, וכן מספר סיפורים קצרים נוספים (בהם אחד שתורגם לאנגלית ופורסם בקובץ סיפורים קצרים בשם "Short Asian Stories"). עוד עסק בכתיבת טור הומוריסטי בעיתון "על המשמר".
בשנת 1953 זכה עם מחזהו "שרשים" בפרס ראשון בתחרות המחזה המקורי התיאטרון הקאמרי.
נשוי לציירת ציפורה מוסנזון ומתגורר בפרדס חנה.
NPO 2

היסטוריה

ערוץ Nederland 2 הושק ב-1 באוקטובר 1964, בשעה 20:00, ובראשית דרכו שידר מדי יום במשך שעתיים וחצי בלבד, עד השעה 22:30.
בספטמבר 1967 החל הערוץ לשדר בצבע.
ב-16 בספטמבר 2007 ערוצים Nederland 1,2,3 עברו לשדר בפורמט מסך רחב.
ב-4 ביולי 2009 החלו שלושת הערוצים לשדר ב-Ful HD. עוד בטרם השקת שידורים קבועים של HD, גרסה ניסיונית של שידורי HD לערוץ Nederland 1 היו זמינים מ-2 ביוני 2008 עד 24 באוגוסט אותה שנה, על מנת לשדר את יורו 2008, את מרוץ טור דה פראנס ואת אולימפיאדת בייג'ינג.
ב-12 במרץ 2013 הודיע ארגון השידור הציבורי ההולנדי כי שמות ערוצי הטלוויזיה ישתנו ל-NPO 1,2,3, בהתאמה. הסיבה למיתוגם מחדש של הערוצים נבעה מהרצון להפוך את הערוצים לדומים יותר. תהליך המיתוג מחדש הושלם ב-19 באוגוסט 2014.
יעקב בן סוסא

יעקב בן סוסא היה אחד מארבעת מפקדי צבא האדומים, שהיה מעורב במרד הגדול ברומאים בירושלים בסוף ימי בית שני (66–70 לספירה). הארכאולוג יובל ברוך הצביע על הקשר שבין האתר בחורבת סוסיא (יישוב עתיק) שבדרום הר חברון ליעקב בן סוסא.

במאבק המתונים והקנאים

בשעה שהכהן הגדול לשעבר חנן בן חנן, ממנהיגי ממשלת המרד והמתונים בירושלים, צבר כוח ותקף את הקנאים שהתבצרו בבית המקדש, ומצב הקנאים היה בכי רע, יעץ אחד ממנהיגי המרד, יוחנן מגוש חלב, לשגר שליחים לאדומים ולבקשם שיבואו לעזרתם מול המתונים.
האדומים נענו להזמנה, בין משום ששוכנעו מאגרתו של יוחנן, כי המתונים עומדים להסגיר את העיר בידי הרומאים, בין שבקשו ליהנות מפירות הניצחון, או בין שחשו אחווה ליהודים הנצורים והנלחמים את מלחמת חייהם. האדומים, כעשרים אלף במספר, התארגנו לסייע לקנאים והתנהלו בארבע חטיבות, כשעל אחת מהן פיקד יעקב בן סוסא ועל אחרת פיקד אחיו יוחנן.

בצבאו של שמעון בר גיורא

בתמונת קרב היסטורית אחרת נקשר יעקב בן סוסא לקנאי אחר, שמעון בר גיורא, שבטרם פרץ לירושלים עסק במעשי שוד וגזל באזור וביקש לתקוף את אדום בחיל כבד מאוד. האדומים נבהלו ובקשו לאסוף כמה שיותר מידע מודיעיני על צבאו של שמעון ועל מחנהו. למשימה זו נבחר יעקב בן סוסא, אלא שגמלה בלבו החלטה לעבור לצידו של שמעון בר גיורא, ולהבטיח לו שימסור בידיו את ארצו תמורת כיבודים שונים, פוליטיים וכספיים. יעקב האדומי מילא את חלקו בהסכם, ובשעה שתקפו חיילי שמעון בר גיורא את האדומים, עלה יעקב על סוסו ונמלט מן המקום, הוא וחבר אנשי סודו.
בירושלים מילא יעקב בן סוסא תפקיד פיקודי בצבאו של שמעון בר גיורא, כנראה על הכוחות האדומים, כחמשת אלפים במספר. יוסף בן מתתיהו מציין יותר מפעם אחת, כי יעקב בן סוסא הצטיין בלחימה מול הרומאים.
בשלב מאוחר מאוד של המרד, ערב ההבקעה הרומית הגדולה, נועצו ביניהם שרי הצבא האדומים שבעיר להסגיר עצמם בידי הרומאים. משנודע הדבר לשמעון בר גיורא הוא המית את חמשת השליחים האדומים שנפגשו בחשאי עם טיטוס ואת יעקב בן סוסא השליך לכלא יחד עם שאר מנהיגי האדומים.
גופי: הסרט

עלילה

מקס הוא בנו של גופי ומתקיימים ביניהם יחסים מתוחים. ביום האחרון של מקס בבית הספר, הוא וחבריו הטובים ביותר פיט-בן ובובי מתפרצים אל במת האודיטוריום באמצע נאומו של המנהל, מייזור, ויוצרים מופע קטן שבו מקס עולה לבמה בתלבושת של זמר הפופ פווארליין. המופע מצליח לעשות את מקס למקובל בבית הספר והוא אף הוא מרשים את רוקסן שבה הוא מאוהב. עם זאת, מקס נשלח למשרדו של מייזור אשר מזהיר את גופי כי מעשיו של מקס עשויים להביא אותו לעונשים כבדים. רוקסן מדברת עם מקס ומסכימה ללכת איתו למסיבה שבה תהיה ההופעה של פאוורליין שתשודר בשידור חי.
גופי המודאג מחליט לקחת את מקס למסע דיג באגם דסטיני אשר באיידהו, הם נוסעים בעקבות מפת המסלול למקום אליו אביו של גופי לקח אותו בילדותו. מקס מנסה לספר לאביו על המסיבה אשר הוא ורוקסן מתכננים ללכת אליה, אבל גופי מסרב לשתף פעולה ודוחף אותו הישר אל תוך המכונית. מקס עוצר ליד ביתה של רוקסן על מנת לבטל את פגישתם, אבל כאשר רוקסן אומרת שהיא פשוט תלך עם מישהו אחר, מקס בודה סיפור שאביו מכיר את פאוורליין, וכי הם יהיו איתו על הבמה בהופעה.
גופי מתכנן את הטיול שלו לחוסר שביעות רצונו של מקס. לאחר שמקס מושפל בשוגג ב"פארק האופוסום של לסטר", הוא פוגע ברגשותיו של גופי. הם נתקלים בפיט ופי.ג'יי. אשר יצאו לטיול מחנאות. בעקבות עצתו של פיט להחזיק קצר את מקס, גופי לוקח את בנו לדוג ומבצע את טכניקת הדייג המושלמת ושלא בכוונה הם מפתים את ביגפוט למחנה שלהם. פיט ופי.ג'יי. עפים מהמקום ומשאירים מאחור את גופי ומקס לבלות את הלילה עם ביגפוט. בלילה, בעוד גופי עדיין ישן, מקס משנה את מסלולם במפת הדרך ללוס אנג'לס, שם ההופעה תתקיים.
למחרת בבוקר גופי מחליט לתת למקס לנווט את נסיעתם משום שהוא רוצה ללכת למקומות שיספקו את שניהם. הם נעצרים במוטל שם הם פוגשים שוב את פיט ופי.ג'יי. כאשר פיט שומע שיחה בין מקס לפי.ג'יי., הוא מגלה לגופי שמקס מרמה אותו כדי להגיע ללוס אנג'לס. למחרת, גופי ומקס מגיעים לצומת, כביש אחד מוביל לאיידהו, והשני לקליפורניה. מקס בוחר את הדרך לקליפורניה, הדבר גורם לגופי לעצור את המכונית בזעם ולצאת ממנה בסערת רגשות. המכונית מתחילה לנסוע בכוחות עצמה לאחר שמקס נשען עליה; מקס וגופי מתווכחים בזמן שהם מנסים להשיג את המכונית עד שבסופו של דבר, לאחר שנפלו לנהר, הם מצליחים להצית מחדש את מערכת היחסים שלהם. גופי מבין כי מקס הבטיח לרוקסן ללכת איתה להופעה של פווארליין, ומחליט לקחת אותו ללוס אנג'לס. עם זאת, השניים כמעט צונחים במורד מפל מים אך מקס מציל את גופי באמצעות "השלכת החכה המושלמת".
מקס וגופי מגיעים ללוס אנג'לס ובסופו של דבר הם באמת עולים אל הבמה ורוקדים עם פאוורליין, ונצפים על ידי פיט, פי.ג'יי, ורוקסן בטלוויזיות נפרדות. מקס וגופי חוזרים במכוניתם לבית של רוקסן. מקס אומר את האמת לרוקסן אבל היא מקבלת אותו ומודה שתמיד היו לה רגשות כלפיו. גופי מתעופף לאוויר לאחר שמכוניתו מתפוצצת, אך הוא נוחת בבטחה דרך הגג של מרפסת ביתה של רוקסן, ומקס מציג את אביו בפניה.
שרלוטנבורג

גאוגרפיה

השכונה נמצאת ממערב לפארק טירגארטן. המרכז ההיסטורי של שרלוטנבורג נמצא על גדתו הדרומית של נהר שפרה, אך חלקים ממנה משתרעים מצפון לנהר. את השכונה חוצה רחוב 17 ביוני, אחת השדרות המרכזיות בעיר הנמתחת משער ברנדנבורג במזרח לשער שרלוטנבורג במערב. קודם למלחמת העולם השנייה נקראה הדרך "שארלוטנבורגר שוסה" (Charlottenburger Chaussee) מאחר שקישרה את העיר לפרוור שארלוטנבורג. שדרה חשובה נוספת העוברת בשכונה היא קורפירסטנדאם, "דרך הנסיכים הבוחרים", אחת משדרות הקניות המרכזיות של ברלין והמשכה, הטאואנצינשטראסה.

היסטוריה

במקום התקיים כפר בשם Alt-Lietzow מן המאה ה-13. ב-1695 העניק פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה את הכפר לרעייתו, סופיה שרלוטה מהנובר והקים במקום את ארמון שרלוטנבורג. האזור התפתח לפרבר עירוני וב-1705 קיבל רשמית את השם שרלוטנבורג ומעמד של עיר (Stadtrecht). ב-1720 מוזגו הכפר Alt-Lietzow והפרבר העירוני לישות אחת. פרידריך השני, מלך פרוסיה, אהב לשהות במקום ושכר את גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף על מנת שירחיב את הארמון. גם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה אהבו את המקום ותרמו לפיתוחו. בהמשך המאה ה-19 הפך האזור לפרבר הבילויים המועדף על הברלינאים לטיולים בחיק הטבע בשל הפארקים הנרחבים שבו. כן התפתח במקום אזור מגורים יוקרתי והוא חובר למרכז העיר ברשת תחבורה שהתפתחה מקווי כרכרה סדירים לקווי חשמליות עירוניים. בין היתר קבעו בשרלוטנבוג את אחוזותיהם עשירי העיר גרשון בלייכרדר וארנסט ורנר פון סימנס. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נסללו בשכונה שדרות רחבות ונקבעה רשת הרחובות והכיכרות שלה, שהותירו מקום נרחב לשטחים ירוקים. בשכונה הוקמו מבני תרבות כהאוניברסיטה לאמנויות בברלין ובית האופרה והבלט "דויטשה אופר ברלין", גן החיות של ברלין ובית הכל-בו הענק קאופהאוס דס וסטנס. השכונה זכתה תמיד להעדפה תחבורתית, ב-1887 נפתחה בה תחנת הרכבת ברלין גן החיות וב-1902 נמתח אליה קו הרכבת התחתית הראשון בעיר (כיום קו U2). ב-1898 נחנכה בה כנסיית ענק (בעלת 2,000 מושבים וחמישה מגדלים), כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם. עם זאת, נחשבה עד 1920 כפרבר נפרד מהעיר.
בתקופת רפובליקת ויימאר הייתה שרלוטנבורג למרכז חיי הלילה הסוערים של העיר הסוערת ביותר בעולם. בעשרות בתי הקפה והקברטים שלה יצרו ופעלו אמנים כברטולט ברכט, אוטו דיקס, אלפרד דבלין, אלזה לסקר-שילר, מקס ליברמן, שטפן צווייג ורבים אחרים. בעת מלחמת העולם השנייה סבלה השכונה, ככל העיר ברלין, הפצצות כבדות מצד בעלות הברית שהותירו את אחד מסמלי החורבן האיקוניים של העיר, שריד המגדל הבודד של כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם. לאחר המלחמה, הייתה שרלוטנבורג למרכז המסחרי והתרבותי של ברלין המערבית. לאחר איחוד גרמניה מחדש (1990) נמצאת העיר בתחרות עם רבעים אחרים כרובע מיטה, שבמרכז העיר.
Coming Home (שיר של ריטה אורה)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי וויין הקטור, טום בארנס, בן קון ופיט קלהר והופק על ידי סיגמא ו-TMS. בנוסף לכך, השיר הוא שיר בסגנון הדראם נ' בייס, אשר אפיין את מרבית שירי אלבום הבכורה של הלהקה, Life.
עם השיר הופיעה הלהקה וריטה אורה ב-25 בנובמבר 2015, בתוכנית הטלוויזיה "The X Factor".

וידאו קליפ

הוידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-5 בנובמבר 2015. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את ריטה אורה בתוך מכונית ולאחר מכן כמה אנשים נכנסים אל תוך יער. בהמשך, ניתן לראותם נוהגים בג'יפ.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-25 מיליון צפיות.