google/wiki40b huggingface dataset:
מגדל מנרה קואלה לומפור

חשיבות המבנה

ראשית, בהיותו מגדל תקשורת בעל אנטנה המתנשאת לגובה של 421 מטר ומשמשת לשיפור איכות תקשורת ושידור באזור.
 כמו כן, גג המבנה העגול המרכזי מגיע ל-335 מטרים ואליו ניתן להגיע במדרגות או מעלית, כאשר במרכזו מסעדה מסתובבת המספקת נוף פנורמי של העיר, המהווה נקודת משיכה עבור תיירים.
וכן, המגדל מתפקד כנקודת תצפית ממנה ניתן לראות את הירח המסמן את תחילת חודש צום הרמדאן.
בנוסף למגדלי פטרונס, המגדל משמש כציון דרך לקואלה לומפור.
דפדפן

דפדפן (באנגלית: Browser) הוא תוכנה המציגה דפי אינטרנט (או של כל רשת מחשבים אחרת) ומאפשרת לעבור בין דפים שונים (פעולת הדפדוף מכונה גלישה) ולעתים אף לתקשר עם תוכן הדפים. הדפדפן מוגדר כתוכנת לקוח היות שהוא מקבל את דפי האינטרנט משרתי ה-World Wide Web שבאינטרנט אך מורץ על מחשבו של הגולש. היכולת הבסיסית ביותר של תוכנת הדפדפן היא לקבל כתובת אינטרנט מהמשתמש ולהציג את דף האינטרנט שנמצא בכתובת זו. הצגת התוכן כוללת לכל הפחות את המלל שנמצא בדף האינטרנט המבוקש, אך לרוב כוללת גם הצגת גרפיקה ותמונות ויכולת להוריד קבצים מהאינטרנט אל המחשב. דפדפנים מתקדמים מציגים אף סרטונים ומולטימדיה.
לרוב, הדפדפנים תומכים במגוון פרוטוקולים, כגון FTP, HTTP, HTTPS ובקבצים שונים כגון קובצי תמונות (gif, png, jpg) קובצי תוכן כגון: HTML, CSS ,JS ,SWF ועוד.

היסטוריה

הדפדפן הראשון בעולם בשם WorldWideWeb נוצר בידי טים ברנרס-לי שהציגו ב-26 בפברואר 1991. דפדפן זה רץ אך ורק על פלטפורמה בשם NeXTcube, לאחר הצגת הרעיון החדשני הזה לעובדי CERN החלו להיווצר דפדפנים בקצב גבוה, רובם פשוטים מאוד ודומים בפונקציונליות שלהם אחד לשני.
בסתיו 1992 טוני ג'ונסון פרסם דפדפן בשם MidasWWW המבוסס על Motif/X, ובאותה שנה פותח הדפדפן ViolaWWW שהפך לפופולרי יותר מקודמו.
הדפדפן שיצר את התפנית בנוגע לרשת היה מוזאיק (NCSA Mosaic) שנכתב בשנת 1993 רק למערכת הפעלה יוניקס ולאחר מכן הוסב גם למערכות ההפעלה של מיקרוסופט ואפל. רוב הדפדפנים כיום מבוססים על רעיונות וגם על קוד שנכתב בשביל מוזאיק.
באוקטובר 1994 פרש מארק אנדריסן מחברת CSA, מתפקידו כסגן מנהל. הוא ראה את הפוטנציאל הגלום ברעיון רשת האינטרנט והחליט שהפיתוח של מוזאיק לא מקדם אותו לניצול הפוטנציאל זה. הוא הקים את חברת Netscape Communications Corporation שפיתחה דפדפן מבוסס מוזאיק בשם נטסקייפ (Netscape Navigator).
שנה לאחר יציאתו לאור של נטסקייפ הוציאה מיקרוסופט, שלא הייתה מעורבת עד לשלב זה בתחום הדפדפנים, דפדפן חדש בשם Internet Explorer, שהיה מבוסס אף הוא על הקוד של מוזאיק. מאז יציאתו של Internet Explorer לשוק החלה מה שמכונה מלחמת הדפדפנים בין נטסקייפ לבין מיקרוסופט.
מלחמת הדפדפנים פיתחה את האינטרנט על שלל מרכיביו והביאה להמצאת ה-CSS, ה-JavaScript וכלים נוספים המשמשים לבניית אתרים. בסופו של דבר, יצאה מיקרוסופט כשידה על העליונה. נטסקייפ שחררה את הקוד של המוצר שלהם לפרויקט הנקרא מוזילה.

אופן פעולה

דפדפן האינטרנט פועל באמצעות קבלה ושליחה של נתונים. דפדפן האינטרנט של המשתמש מתחבר אל שרת HTTP דרך פרוטוקול התקשורת HTTP ומוריד ממנו את קוד הדפים (שלרוב נכתב בשפת HTML). פרוטוקול זה מאפשר לדפדפנים ולשרתים לתקשר בצורה דו-צדדית, בה הדפדפן גם שולח נתונים לשרת וגם מקבל ממנו נתונים. הדפדפן מוצא את דפי האינטרנט על ידי כתובת מיוחדת המכונה URL. לכתובת זו מספר חלקים הקשורים לסוג הפרוטוקול, הכתובת והנתיב, אך מכיוון ובדפדפני אינטרנט משתמשים כמעט תמיד בפרוטוקול HTTP, הכתובת תתחיל לרוב בתחילית http:// שלאחריה תופיע כתובת מסוימת (he.wikipedia.org לדוגמה) ולאחריה נתיב אל קובץ הקוד, שאותו הדפדפן יוריד ויתרגם לדף האינטרנט המוצג לנו על המסך.
בתחילת דרכם של הדפדפנים לא היה סטנדרט ליצירת HTML, כך שכל דפדפן תמך באופן חלקי בקודים השונים. המצב לפעמים היה כל-כך מסובך עד שלעיתים בוני האתרים נאלצו לכתוב אתר אחד לדפדפן מסוים ואתר שני לדפדפן אחר. כתוצאה מכך החלה יצירה של מבנה תקני לכתיבת אתרים שכיום רובם ככולם של הדפדפנים שואפים לתמוך בה בדיוק המרבי.
בעקבות התפתחות התחום החלו הדפדפנים לתמוך לא רק ב־HTML, אלא גם בתמונות, בקטעי שמע ובסרטים באתרים שונים.
בית הספר הבריטי לארכאולוגיה במצרים

בית הספר הבריטי לארכאולוגיה במצרים (באנגלית: British School of Archaeology in Egypt,‏ BSAE), נוסד בשנת 1905 על ידי פרופסור סר וויליאם מתיו פלינדרס פיטרי בלונדון בירת אנגליה.
כבר בשנת 1895 עלו אצל פטרי הרהורים בנושא הקמת מוסד זה. הוא נתקל בבעיות במימון חפירותיו הארכאולוגיות במצרים, והגיע למסקנה שהקמת גוף אשר יטפל בכך יקל עליו. בין השנים 1880 – 1886 ושוב בין השנים 1896 – 1905 מומנה עבודתו של פיטרי על ידי הקרן לחקר מצרים. ביו השנים 1897 – 1902 פיטרי הסתמך על מקורות מימון של שנים מתומכיו האמידים אשר הסכימו לממן את חפירותיו במצרים. בהרצאה שנשא בקולג' האוניברסיטאי של לונדון הוא הכריז על הפרדת עבודתו מהקרן לחקירת מצרים והקמת בית הספר הבריטי לארכאולוגיה במצרים, כאשר מקורות המימון לבית הספר יהיו תקציבי המחקר של מצרים. פיטרי ציפה שתקציבים אלה יגדלו וזאת כדי לתמוך בעבודתו ובעבודת הסטודנטים שלו. הוא פנה לחבריו בקרן לחקירת מצרים וביקש את תמיכתם, חלקם סרבו. הארכאולוג ארנסט ארתור גרדנר והבלשן והאשורולוג ארצ'יבלד הנרי סייס הסכימו להצטרף אליו. פיטרי פנה לאנשים בעלי השפעה והצליח עד מהרה לצרף אליו 44 איש כחברי ועדת בית הספר. פיטרי מונה למנהל בית הספר והילדה אשתו למזכירה. הפתיחה הרשמית של בית הספר נקבעה לחודש יוני 1905. החל מהקמת המוסד כל חפירותיו מומנו דרך בית הספר הבריטי לארכאולוגיה של מצרים.
לאחר מותו של פיטרי בירושלים בשנת 1942, רצתה אשתו הילדה להמשיך ולהפעיל את בית הספר. אבל המצב שלאחר מלחמת העולם השנייה בלונדון לא אפשר זאת. בית הספר נסגר רשמית בשנת 1954.
קפטן (צי מלחמתי)

קֶפְּטֶן (באנגלית: captain) היא דרגת קצונה ברוב ציי המלחמה של המדינות דוברות אנגלית, שהנושא אותה מפקד על אונייה גדולה. הדרגה המקבילה לה בקוד הדרגות הצבאיות של נאט"ו היא OF-5 ובצבא היבשה היא קולונל מלא.
בציי מלחמה אחדים הדרגה המקבילה ל"קפטן" היא "קפיטן אונייה" (למשל capitaine de vaisseau בצרפתית ו-capitano di vascello באיטלקית), "קפיטן ימי מלחמתי" (בפורטוגזית: capitão de mar e guerra), "קפיטן של ים" (למשל Kapitän zur See בגרמנית ו-kapitein-ter-zee בהולנדית) או "קפיטן מדרגה ראשונה" (капитан 1-го ранга ברוסית).

קפטן כשם דרגה

הפיקוד על אוניית מלחמה ניתן על פי רוב לקצין שדרגתו בין קומנדר (OF-4) לקומודור או סגן אדמירל (OF-6)‏. אין לבלבל בין דרגת קפטן בצי לדרגת קפטן בצבא, בחיל האוויר ובחיל הנחתים, אשר מקבילה ל-OF-2 בקוד הדרגות של נאט"ו.

קפטן כשם תואר

על פי הנוהג הימי, יש לפנות לכל קצין ים המפקד על אונייה בתואר "קפטן" כל עוד הוא נמצא על סיפונה. הפנייה לקצינים הנושאים דרגת קפטן ומפליגים באונייה אך אינם מפקדים עליה נעשית על ידי ציון דרגתם ושמם (למשל קפטן סמית'), אך אין לפנות אליהם בתואר "הקפטן" כדי לא לבלבל בינם לבין קפטן כלי השיט. על פי כללי הנימוסים והנוהג בצי האמריקני, הפנייה אל קצין ים בדרגת קפטן המצטרף להפלגה היא בתואר "קומודור".
באוניות מלחמה גדולות, כמו נושאות מטוסים, קצין המבצעים (executive officer, XO) יכול לשאת דרגת קפטן, ובמקרה שכזה מותר לפנות אליו תוך ציון הדרגה.

כלי שיט בפיקודם של קצינים בדרגת קפטן

קפטנים מפקדים בדרך כלל על אוניות מגודל סיירת ומעלה. ככל שהקצין ותיק יותר, כך גדולה יותר האונייה, אך בדרך כלל מפקדי אוניות אינם נושאים דרגה גבוהה מקפטן. בצי המלכותי הבריטי יכול קפטן לפקד על פלגת משחתות ולשאת מינוי (לא דרגה) של (Captain (D. קפטנים בצי האמריקני, אשר הם טייסים או קציני תעופה של הצי, מפקדים על נושאות מטוסים,  אוניות נחיתה אמפיביות גדולות, כנפי אוויר, כנפי סיור ימי מוטס, כנפי אוויר ייעודיים או מיוחדים ולהקי אוויר.
להפלגותיהן של אוניות ראשיות גדולות, כמו נושאות מטוסים, מצטרף בדרך כלל סגן אדמירל, והאונייה משמשת כאוניית הדגל של קבוצת תקיפה או קרב (strike or battle group), אך הקפטן מוסיף להחזיק בפיקוד על האונייה גופה, וכל הפקודות עוברות דרכו מתוך נימוס. קפטנים יכולים לפקד על מתקני חוף או להחזיק בתפקידי מטה בחוף ובים.
ביאטריצ'ה צ'נצ'י

ביאטריצ'ה צ'נצ'י (באיטלקית: Beatrice Cenci; ‏ 6 בפברואר 1577 - 11 בספטמבר 1599) הייתה בת למשפחת אצולה מרומא. התפרסמה כאשר הוצאה להורג בהוראת האפיפיור קלמנס השמיני לאחר שנמצאה אשמה ברצח אביה, פרנצ'סקו, שהתעלל בה כילדה, בסיועם של אמה החורגת לוקרציה וברנדטו, בנה.

סיפור המעשה

פרנצ'סקו צ'נצ'י, שהיה אציל אלים, חי עם משפחתו בארמון מבוצר ברובע רגולה שברומא (סמוך לגטו רומא). ביאטריצ'ה הייתה בתו מאשתו הראשונה ולפי דברי ההגנה במשפטה "כל רומא ידעה" שאביה מתעלל בה, עד כדי גילוי עריות. בעקבות כך עזבה יחד עם אמה החורגת, אשתו השנייה של אביה, לוקרציה ובנה בן ה-12, ברנדטו לטירת המשפחה באברוצי. ב-1598, במהלך אחד מביקוריו של האב בטירה, סיממו אותו הנשים תוך הסתייעות במשרתים והרדימו אותו. לאחר מכן הכתה בראשו ביאטריצ'ה בת ה-21 באמצעות פטיש (מקבת) וגופתו הושלכה מן החלון, במטרה לשוות לרצח מראה של תאונה.
בעקבות העדרו של צ'נצ'י מרומא החלה משטרת מדינת האפיפיור לחקור את העדרו, זאת בעת ששררה אווירה של הכבדת כוח החוק האפיפיורי, בעיקר על בני האצולה. המעשה התגלה מפיו של אחד מן המשרתים והמשפט נפתח ברומא, בסיומו הורשעו השלושה ברצח. ברנדטו הצעיר נשפט לחיי עבדות, אך שוחרר לאחר שנה. הנשים נשפטו להוצאה להורג בעריפה.
ביאטריצ'ה הוצאה להורג בעריפת ראש על גשר טירת סנטאנג'לו. רכוש משפחת צ'נצ'י הוחרם לטובת משפחתו של האפיפיור, משפחת אלדוברנדיני. ההוצאה להורג עוררה התקוממות בין תושבי רומא, שדוכאה עד מהרה. גופתה של ביאצריצ'ה נטמנה בכנסיית סן פייטרו אין מונטוריו. האגדה מספרת שמאז רדוף הגשר ברוחה של ביאטריצ'ה הנושאת את ראשה בידה.

בתרבות

ביאטריצ'ה צ'נצ'י הונצחה ביצירות אמנות רבות. פרסי ביש שלי כתב אודותיה את המחזה "The Cenci: A Tragedy in Five Acts", כן נכתבו אודותיה נובלות מאת סטנדל, אלפרד נובל ("נמסיס") ואלברטו מוראביה. אופרות מאת ברתולד גולדשמידט ואלברטו חינסטרה (שתיהן לפי המחזה של שלי). המחזאי המודרני אנטונן ארטו עיבד אף הוא את המחזה של שלי.
אלכסנדר דיומא האב כלל את סיפורה בספרו "פשעים מהוללים". 
ב-1966 נעשה סרט קולנוע איטלקי בשם ביאצריצ'ה צ'נצ'י, שלא זכה להצלחה או לביקורת חיובית.
מרי אנדרסון

ראשית חייה

מרי אנדרסון נולדה בגרין קאונטי, אלבמה, עם תחילת תקופת השיקום של ארצות הברית בשנת 1866. בשנת 1889 היא עברה עם אמה האלמנה ואחותה לעיר הפורחת ברמינגהאם, אלבמה. היא בנתה את דירות פיירמונט בשדרת היילנד זמן קצר לאחר שהשתקעה. בשנת 1893 עברה מרי אנדרסון מערבה לפרזנו, קליפורניה עד 1898, שם היא הפעילה חוות בקר וכרם.

המצאת מגב השמשה

בביקור בניו-יורק בחורף 1902, ברכבת חשמלית ביום צונן, היא הבחינה שנהג הרכבת החשמלית נסע עם שני הפתחים של החלון הקדמי פתוחים עקב קושי בשמירה על החלון הקדמי נקי משלג מימי. כשחזרה לאלבמה היא שכרה את שירותיו של מעצב עבור עיצוב מכשיר המופעל ביד כדי לשמור על השמשה הקדמית ברורה ושכרה חברה מקומית שתייצר מודל עובד המוכן לשיווק. היא הגישה בקשה, וב-1903 הוענק לה פטנט ל-17 שנים עבור מגב שמשה. המכשיר שלה כלל מנוף בתוך הרכב ששלט על להב גומי בצד החיצוני של השמשה הקדמית. המנוף מופעל כדי לגרום לזרוע לנוע קדימה ואחורה על השמשה הקדמית. למנוף חוברה משקולת שמטרה להוות התנגדות אשר תבטיח שיתקיים מגע בין המגב לבין החלון. מכשירים דומים נעשו מוקדם יותר, אבל מכשירה של אנדרסון היה הראשון להיות יעיל.
ב -1905 אנדרסון ניסתה למכור את הזכויות להמצאתה באמצעות חברה קנדית ידועה, אך הם דחו את בקשתה ואמרו "אנחנו לא רואים בזה ערך מסחרי שיצדיק את ההתחייבות שלנו". לאחר סיום תוקפו של הפטנט בשנת 1920 ועסקי ייצור הרכב אשר גדלו באופן אקספוננציאלי, מגבי השמשה הקדמית אשר מבוססים על העיצוב הבסיסי של אנדרסון הפכו לציוד סטנדרטי.
בשנת 1922, קדילאק הפכה ליצרנית הרכב הראשונה שאימצה אותם כציוד סטנדרטי.

אחרית ימיה

אנדרסון התגוררה בבירמינגהם, שם המשיכה לנהל את דירות פיירמונט עד למותה בגיל 87. במותה, אנדרסון הייתה החברה הוותיקה ביותר של הכנסייה הפרסביטריאנית של דרום היילנד. היא מתה בבית הקיץ שלה במונטיגל, טנסי. הלוויה שלה נערכה בדרום היילנד והיא נקברה בבית הקברות אלמווד.

מורשת

בשנת 2011 היא נכנסה להיכל התהילה הלאומי לממציאים.
רחמים אהרוני

רחמים "גומדי" אהרוני (1 בינואר 1939, תל אביב – 24 בינואר 2016) היה איש עסקים ועבריין ישראלי, חבר כנופיית הכרם, שפעל בשנות ה-70 של המאה ה-20, והתפרסם כשהורשע (לצד שותפו טוביה אושרי) ברצח הכפול של עמוס אוריון ועזר כהן. אהרוני נכלל ברשימת אחד עשר החשודים, כראשי הפשע המאורגן בישראל, וריצה במצטבר 29 שנות מאסר.
NGC 4214

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 9.9 והיא התגלתה ב-24 באפריל 1785 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שהכניס אותה לרשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1789 תחת הציון I.95, ותיאר אותה כבהירה למדי, גדולה למדי ומאורכת בכיוון צפון־מערב - דרום־מזרח ועם מרכז בהיר יותר משוליה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1146 כשהיא מתוארת כבהירה, גדולה, מתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז ועם גרעין כפול, והוא גם הוסיף שרטוט שלה. באותו הקטלוג הוא ציין ערפילית נוספת שהתגלתה על ידיו במרחק של כ-8.5 דקות קשת ממזרח לערפילית שגילה אביו והוא נתן לה את הציון 1157 ותיאר אותה כעמומה מאוד, גדולה, עגולה ומתבהרת בהדרגה בכיוון מרכזה. הוא כלל את שתי הערפיליות בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציונים GC 2804 ו-GC 2818 בהתאמה. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס את שתיהן לקטלוג הכללי החדש תחת הציונים NGC 4214 ו-NGC 4228 כאשר הראשונה מתוארת כבהירה למדי, גדולה למדי, מאורכת ולא סדורה עם גרעין כפול, והשנייה כעמומה מאוד, גדולה, עגולה ומתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז, בתוספת הערה שהוא לא הצליח לזהות אותה וייתכן שמדובר למעשה ב-NGC 4214. כיום מקובל להניח שאכן NGC 4214 ו-NGC 4228 הן אותה הגלקסיה.

תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-6 מעלות מדרום-מערב לכוכב β בכלבי ציד וכ-8.3 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב קור קרולי. כמעלה וחצי מצפון לה נמצאת NGC 4244 וכ-3.5 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת NGC 4395, שתיהן גלקסיות ששייכות גם כן לקבוצת M94.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4244 הוא כ-8.5 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-24,000 שנות אור, כרבע מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎3.25×10⁹‎ מסות שמש, כחצי אחוז ממסת שביל החלב, כאשר כשליש ממסתה או כ-‎10⁹‎ מסות שמש מורכבים ממסת הכוכבים שבה, ומסת המימן החופשי שבה היא כחצי מכך, כ‎5×10⁸‎ מסות שמש. שאר המסה, כ-50%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. למרות שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית וגילם של כשלושה רבעים מהם הוא למעלה מ-8 מיליארד שנים, בגלקסיה מתרחשת במאה מיליון השנים האחרונות עלייה בקצב יצירת הכוכבים כך שיש בגלקסיה גם אוכלוסייה צעירה של כוכבים חמים ומסיביים עם מסה שמגיעה לעשרות מסות שמש, ביניהם יש מאות כוכבי וולף-ראייה. יצירת הכוכבים החדשים מתרכזת באזורים שבהם נוצרים צבירי כוכבים צעירים עם מתכתיות של כשליש מהמתכתיות של השמש, לעומת מתכתיות נמוכה מאוד של כ-2.5% מהמתכתיות של השמש בשאר חלקי הגלקסיה שבה אוכלוסיית הכוכבים זקנה בהרבה. בשנת 1954 זוהתה בגלקסיה סופרנובה מסוג I שהגיעה בשיאה לבהירות מדרגה 9, כלומר דומה לבהירותה של כל הגלקסיה.
פרסיבל

פרסיבל (או פרסבל; אנגלית: Percival) הוא אביר אגדי, אחד מחברי מסדר אבירי השולחן העגול של המלך ארתור. בספרות הוולשית שמו הוא פרדור (Peredur). ידוע במיוחד על שום מעורבותו בחיפוש אחר הגביע הקדוש.

עלילותיו

ישנן גרסאות רבות לסיפור לידתו. ברוב הסיפורים דמו דם אצילים; אביו הוא המלך פלינור או אביר נחשב אחר. שמה של אמו לרוב אינו מצוין, אך היא ממלאת תפקיד מרכזי בעלילה. אחותו היא שומרת הגביע הקדוש, ולעיתים נזכר שמה - דינדריין. בסיפורים בהם הוא בנו של פלינור, אחיו הם סר טור, סר אגלובייל, סר למוראק וסר דורנאר.
לאחר מותו של אביו, אמו של פרסיבל לוקחת אותו עמה אל יערות ויילס, שם היא מגדלת אותו בחברת נשים, עד גיל 15. לבסוף, חבורת אבירים עוברת דרך היער ופרסיבל נותר מוכה-סנוורים ממראם ההרואי. ברצותו להיות אביר בעצמו, הנער עורך מסע לחצר המלך ארתור, ולאחר שהוא מוכיח את ערכו כלוחם הוא מוכתר לאבירות ומוזמן להצטרף אל מסדר אבירי השולחן העגול.
אף במסורות הקדומות ביותר שמו נקשר בחיפוש אחר הגביע הקדוש. ב-"פרסבל, סיפורו של הגביע הקדוש" של קרטיין דה טרואה, הוא פוגש במלך הדייגים בעל-המום ומבחין בגביע הקדוש, אך לא שואל את השאלה שתביא מזור לפצעי השליט. כאשר הוא עומד על משגהו, הוא נודר למצוא את טירת-הגביע בשנית ולהשלים את החיפוש.
בגרסאות מאוחרות יותר, הגיבור האמיתי של החיפוש אחר הגביע הקדוש הוא גלהאד, בנו של סר לנסלוט דו לאק. אולם, אף שתפקידו ברומנסות מצטמצם, פרסיבל נותר דמות מרכזית באגדה, אחד משני האבירים (השני הוא סר בורס) המתלווים לגלהאד במסעם אל טירת-הגביע, ומשלימים את החיפוש בצוותא עמו.
בגרסאות מוקדמות, מאהבתו של פרסיבל היא בלאנשפלור, והוא נהיה למלך קרבונק לאחר שהוא מביא מזור למלך הדייגים, אך בגרסאות מאוחרות יותר הוא היה לבתול שנפטר לאחר מציאת הגביע הקדוש. בגרסתו של וולפראם פון אשנבך, בנו של פרסיבל הוא לוהנגרין, אביר הברבור.

עיבודים מודרניים

בתקופה המודרנית נעשה שימוש בסיפורו לעיבודים רבים, דוגמת הפואמה המודרניסטית "אדמת-הבור" של ט.ס. אליוט, האופרה "פארסיפל" של ריכרד וגנר, הסרט "אקסקליבר" של ג'ון בורמן והספר "הנטורל", שעובד מאוחר יותר לסרט באותו השם.
חלק מהחוקרים מאמינים שפרסיבל, כשאר מרכיבי האגדה על הגביע הקדוש, הוא ממקור פרסי, אולם סברות אלו נדחו על ידי הזרם המרכזי של המחקר בנושא. באגדה הפרסית, כפי שמתואר ב"פרגד מהוונדידאד" ומאוחר יותר, בחרוזים, ב-"שאהנאמה", יש לג'אשמיד גביע משובץ שבע טבעות ומלא בסם-החיים. מצוין שם שהגביע בידיו של "פארסי-ואר", או "ואר הפרסי", וזהו הכר הפורה שעליו צמחו ההשערות הקושרות את פרסיבל לאגדה זו.
קרטיין דה-טרואה כתב את הסיפור הראשון על אודות פרסיבל; "פארזיבל" לוולפראם פון-אשנבך, "מות ארתור" לסר תומאס מלורי ו"פרסבל" התאורטי לרוברט דה-בורון הן יצירות ידועות אחרות המגוללות את עלילותיו.
שלומי אדרי

קריירה

אדרי שיחק בקבוצת הנוער של מזכרת בתיה בין השנים 1990–1997. לאחר מכן עבר לקבוצת הנוער של מכבי חיפה בה שיחק בין השנים 1998–2001. בעונת 2001/02 שיחק בקבוצת הבוגרים של מכבי הרצליה, ועונה לאחר מכן עבר לקבוצת הפועל פתח תקווה, בה שיחק שתי עונות. את עונת 2004/05 החל בקבוצת בני סכנין, ובמהלך העונה עבר לקבוצת הפועל חיפה. בתחילת עונת 2005/06 עבר לשחק בקבוצת מכבי נתניה.
בעונת 2006/07 שיחק אדרי בקבוצת הכח עמידר רמת גן, ובשנת 2007 עבר אדרי לקבוצת הפועל ראשון לציון. בשנת 2008 עבר לשחק בקבוצת הפועל עכו ואף עלה עימה לליגת העל. עונה לאחר מכן עבר לשחק במכבי אחי נצרת בליגת העל, ובחלון ההעברות של חודש ינואר 2010 עבר למועדון ספורט אום אל-פחם. בתחילת עונת 2010/11 עבר לקבוצת מכבי השקמה/רמת חן ובינואר 2011 חזר לליגת העל וחתם בקבוצת הפועל רמת גן.
בקיץ 2011 עבר לשחק בקבוצת קארל צייס יינה מליגה נמוכה בגרמניה. כעבור שנה חזר לישראל וחתם בקבוצת בני אילת מליגה א', במדיה שיחק עד שנת 2016 ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
שלמה גור

ביוגרפיה

שלמה גרזובסקי נולד ביולי 1913 באומן שבאוקראינה. בעקבות המהפכה הבולשביקית ברח לרומניה, וממנה עלה לארץ ישראל בשנת 1930. למד חקלאות בבית הספר "מקווה ישראל". בשנת 1936 נמנה עם מייסדי קיבוץ ניר דוד (תל-עמל). במהלך מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הגה ותכנן את רעיון "חומה ומגדל" להקמה מהירה של יישובים חקלאיים יהודיים מוגנים. בשנת 1938 עזר לדוד הכהן במיזם גדר הצפון.
בקיץ 1945 יצא לארצות הברית להשתלמות בנושאי מים. ב-18 באוגוסט 1947 חזר לישראל והחל בפעילות ב"הגנה". הוא התבקש לערוך סקירה של מצב הנשק שבידי היישוב, וממצאיו היו שכמות הנשק מועטה משחשבו.
באוקטובר 1947 מונה למנהל כל העניינים הלא מדעיים של המחלקה המדעית שהוקמה באותה עת, ובהמשך מונה למפקד חיל המדע בדרגת סגן-אלוף. בעקבות ויכוח תקציבי עם הרמטכ"ל, מרדכי מקלף, הודח מתפקידו.
הוא עזב את הקיבוץ ועבר לתל אביב, שם עבד במחלקה הטכנית של הקיבוץ הארצי.
בהמשך הקים משרד לפיקוח בנייה, והיה מעורב במיזמי בנייה גדולים, ובהם הקמת קמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים, בית החולים הדסה עין כרם משכן הכנסת ובית עיריית תל אביב-יפו. הוא נמנה עם החשודים בפרשת תל גיבורים. הוא הועמד לדין באשמת תיווך לשוחד ונמצא זכאי.
בשנות ה-80 תמך בקידומו של מיזם "התעלה הצפונית", שתקשר בין הים התיכון לים המלח, כחלופה לתעלת הימים הדרומית.
גדיר

גדיר (בפרסית: غدیر, תעתיק מדויק: ע'דיר) היא סדרת צוללות ננסיות המיוצרות באיראן. הסדרה נקראת על שם ע'דיר ח'ם, אירוע מכונן עבור השיעים, בו, על פי המסורת, הכתיר הנביא מחמד את עלי בן אבי טאלב ליורשו, בקרבת מעיין חם בערב הסעודית. 
ב-24 בנובמבר 2007 הכריז אדמירל-משנה חביבולה סיארי מחיל הים האיראני כי ב-28 בנובמבר תוכנס לשימוש צוללת מסדרת גדיר מתוצרת איראן. הוא ציין כי הצוללת מצוידת במיטב הציוד הצבאי והטכנולוגי, וכי היא שקולה ביכולותיה לצוללות זרות. קדמה לסדרה זו צוללת מסדרת נהנג ("לווייתן") שהושקה בשנת 2006.
בשירות חיל הים האיראני נמצאות לפחות שבע צוללות מסדרה זו. לא קיים מידע מאומת על מפרטי הצוללת, אולם ההערכות הן שמדובר בצוללת שמסתה בין 120 ל-150 טון ואורכה כ-20 מטרים. צוללות הגדיר מונעות על ידי מנוע דיזל-חשמל.
פרס מדעי הכלכלה לזכרו של אלפרד נובל

תהליך הענקת הפרס

ההחלטה על הענקת הפרס, כמו בשאר פרסי נובל, נתונה בידיה של האקדמיה השוודית המלכותית למדעים, והפרס מוענק יחד עם שאר הפרסים במדעים. שמותיהם של כמאה מועמדים נשלחים בכל שנה על ידי ממליצים מוסמכים לוועדת הפרס, המונה חמישה עד שמונה חברים. זו בתורה שולחת רשימה מצומצמת לאספת נובל, שמצביעה על המועמדים (עד שלושה). הפרס ניתן בטקס הנערך בסטוקהולם, והוא מלווה במענק כספי בסך 10 מיליון קרונות (בערך מיליון אירו נכון לסוף 2004). כל המידע על תהליך בחירת הזוכים נשמר בסוד במשך 50 שנה, בדומה לפרסי נובל האחרים.
סרגיי פורגאל

ביוגרפיה

בשנת 2008 הוענקה לו תעודת כבוד מטעם יו"ר הדומה הממלכתית על תרומתו המשמעותית להתפתחות החקיקה והפרלמנטריזם בפדרציה הרוסית.
בדומה השישית מילא את תפקיד יו"ר הוועדה להגנת הבריאות החל מ-16 באוקטובר 2015 ועד אוקטובר 2016. בשנים 2005–2007 היה סגן יושב ראש הדומה של מחוז חברובסק באופן זמני.
הוא בעל תואר שני בכלכלה.

בחירות

פרגאל השתתף בבחירות 2018 לראשות מחוז חברובסק. בסיבוב הראשון רשם פורגאל 35.81% ואילו המתחרה העיקרי שלו, המושל המכהן ויאצ'סלב שפורט, מטעם מפלגת השלטון, גרף 35.62%. שניהם עלו לסיבוב השני.
בסיבוב השני נבחר סרגיי פורגאל למושל המחוז כשהוא זוכה ל-69.57%.
הוא נכנס לתפקיד רשמית ב-28 בספטמבר 2018. שנה לאחר מכן, בבחירות 2019, המפלגה הליברל-דמוקרטית זכתה גם במרבית המושבים בדומה המחוזית.

משפחתו

בנו אנטון פורגאל (נולד ב-2 באוגוסט 1991) הוא גם חבר במפלגה הליברל-דמוקרטית (LDPR).
עבד רבו מנסור האדי

חייו

האדי נולד ב-1 בספטמבר 1945 בכפר ד'כין שבמחוז אבין שבדרום תימן שהייתה אז מושבה בריטית (עדן). בשנת 1964 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית בעדן, עדיין תחת שלטון החסות הבריטית בארצו, בימי "הפדרציה של דרום ערב".
בשנת 1966 סיים השתלמות צבאית עם מלגה בבריטניה.
אחרי שארצו זכתה בעצמאות בשנת 1967, בשנת 1970 קיבל מלגה צבאית ללמודי טנקים במצרים למשך שש שנים.
לאחר מכן כקצין בצבא של דרום תימן המקורבת למחנה המדינות הקומוניסטיות, בילה האדי ארבע השנים בברית המועצות במכללה לפיקוד צבאי.
הוא עלה בהייררכיה בצבא של בדרום תימן עד 1986, כשנמלט לצפון תימן יחד עם הנשיא דאז, עלי מוחמד נאצר, נשיא דרום תימן. לאחר שהמפלגה הסוציאליסטית התימנית איבדה את השלטון במלחמת אזרחים בשנת 1986.
אחרי איחוד תימן תחת הנהגתו של הנשיא עלי עבדאללה סאלח, האדי קודם לדרגת מייג'ור-גנרל בשנת 1990.
במהלך המהומות בתימן בשנת 1994, האדי התמנה לזמן קצר על ידי הנשיא עלי עבדאללה סאלח לתפקיד שר הביטחון. בהמשך, בתור נציג של אוכלוסיית הדרום התמנה לסגן נשיא של תימן ב-3 באוקטובר 1994.

קריירה פוליטית

ב-3 באוקטובר 1994, הוא מונה לסגן נשיא תימן על ידי הנשיא עלי עבדאללה סאלח לאחר התפטרותו של עלי סלים אל-בייד ותבוסת המרד נגד הממשלה בצענא.
בימי "האביב הערבי" התחילה גם בתימן התקוממות נגד השלטון הסמכותני. הנשיא סאלח נפצע ב-3 ביוני 2011 מירי רקטות על ארמונו. בעקבות פציעתו הוטס סאלח לערב הסעודית על מנת לקבל שם טיפול רפואי. אל האדי, סגנו, החליף אותו כנשיא בפועל עד שסאלח שב לתימן ב-23 בספטמבר. ב-23 בנובמבר חתם סאלח בטקס שנערך בערב הסעודית בחסות בית המלוכה הסעודי ובנוכחות מנהיגי האופוזיציה בתימן על הסכם העברת סמכויות לסגנו האדי. ההסכם נוסח במסגרת תיווך של מדינות המפרץ וקבע כי סאלח ישמור זמנית על תוארו, אך יעביר את סמכויותיו במהלך החודש הקרוב לסגנו. תוך שלושה חודשים עמדו להתקיים בחירות בתימן לתפקיד הנשיא, שבהן סאלח נמנע מלהתמודד. בתמורה להסכמתו להסכם הוענקה לו ולמקורביו חסינות מפני העמדה לדין. נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, אמר באותם הימים: "ארצות הברית מברכת על החלטת הנשיא להעביר מיד את סמכויותיו לסגנו. זה צעד חשוב לעם התימני, שמגיעה לו ההזדמנות לקבוע את עתידו".
ב-25 בפברואר 2012 הושבע האדי לנשיא תימן.
עם היבחרו הוביל האדי, בסיוע מערבי, מתקפה רחבה נגד כוחות אל-קאעידה, שתפסו אחיזה חזקה בתימן.
ב-22 בינואר 2015, לאחר נפילת ארמון הנשיאות בצנעא בידי החות'ים, הגיש האדי את התפטרותו לפרלמנט. ב-8 בפברואר הודיע האדי כי התפטרותו סופית. אולם ב-21 בפברואר, בנאום בעדן, הציג עצמו שוב כנשיא.
ב-25 במרץ 2015 נודע כי לאחר שהתבצר בעדן בפני מתקפת החותים, נמלט האדי לערב הסעודית, בספינה, דרך הים. ערב הסעודית ועוד תשע ארצות ערב  בנות בריתה התחילו אז מתקפה אווירית נגד החותים שתפסו את השלטון בתימן.
אלפרד קרובר

אלפרד לואיס קרובר (באנגלית: Alfred Louis Kroeber;‏ 11 ביוני 1876 - 5 באוקטובר 1960) היה אנתרופולוג אמריקאי, מהמשפיעים ביותר במחצית הראשונה של המאה ה-20.
קרובר נולד בהובוקן שבניו ג'רזי. עבודת הדוקטורט שלו, שהתפרסמה ב-1901, נעשתה תחת הדרכתו של פרנץ בועז, באוניברסיטת קולומביה. העבודה התבססה על מחקר שדה שערך בקרב ילידים אמריקנים משבט הארפהו (ישבו באותם זמנים באזור קולורדו וויומינג). את רוב הקריירה שלו הוא בילה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה.
למרות שהוא ידוע כאנתרופולוג תרבותי, ערך קרובר עבודת מחקר משמעותית גם בתחום הארכאולוגיה, בניו מקסיקו, מקסיקו ופרו. במחקריו ביקש לקשר בין ממצאי הארכאולוגיה ובין הבנת המושג תרבות.
קרובר ותלמידיו ביצעו מחקרים רבים בקרב ילידים אמריקנים באזור מערב ארצות הברית, במטרה, בין השאר, להנציח את התרבויות שהיו על סף הכחדה ושינוי. ממצאי התרבות הרבים שנאספו, הוצגו בספר "Handbook of Indians of California", שהתפרסם ב-1925. 
בין תרומותיו של קרובר, נמנית פעולת סיווג הלשונות של ילידי צפון אמריקה, וכן היה אחד ממפתחי המושג אזור תרבות. קרובר נודע בעבודתו עם אישי, שנחשב לאחרון בני שבט היאנה. ספרו "אנתרופולוגיה", (1923, 1948) נחשב לספר-לימוד חשוב ומקיף במשך שנים.
קרובר הוא אביה של סופרת המדע הבדיוני הידועה, אורסולה ק. לה גווין.