ארסנופיריט

כימיה וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של הארסנופיריט היא FeAsS. הארסנופיריט הוא תערובת איזומורפית של לולינגיט (FeAs₂) ופיריט (FeS₂). הארסנופיריט יכול להכיל קובלט עד 9% ממשקלו, זהו סוג של ארסנופיריט המכונה דייניט ([(Fe0.65 Co0.35)AsS]-[(Fe0.9 Co0.1)AsS]). מעבר לכך זהו כבר המינרל גלאוקודוט [Co0.5Fe0.5)AsS)].
הארסנופיריט מתמוסס בחומצה חנקתית תוך פליטת גופרית. כשמרבצים של ארסנופיריט נחשפים לאוויר, בדרך כלל כתוצאה מכרייה, המינרל מתחמצן באיטיות, תוך יצירת תחמוצות המסיסות במים יותר מארסנופיריט, ועקב כך נוצרת תופעת מי ניקוז מכרות חומציים (acid mine drainage) המזיקים לנהרות או למי תהום.
הארסנופיריט משתייך לקבוצה הקרויה על שמו "קבוצת הארסנופיריט" והכוללת מלבדו ומלבד הגלאוקודוט את המינרלים הנדירים הבאים: קלינוספלוריט [Co,Fe,Ni)AsS)], גודמונדיט [FeSbS], אירידרסניט [Ir,Ru)AsS)], אוסרסיט [Os,Ru)AsS)] ורוארסיט [Ru,Os)AsS)].
הארסנופיריט מתגבש במערכת המונוקלינית (פסאודו אורתורומבית), חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" 2/m\ , וחבורת סימטריות מרחבית \mathrm{P}2_{1}/\mathrm{c}\,\!. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=5.744‏, b=5.675Å‏ ו-c=5.785Å, וגודלה של זווית β הוא 112.17°‏.

תכונות פיזיקליות

הגבישים של הארסנופיריט מחטיים, פריזמתיים בעלי חתך ריבועי, קצרים ועבים שאורכם עד 30 ס"מ, פאות הגבישים מקווקוות, כמו כן מופיע המינרל כמקבצים חסרי צורה, גרגריים או עמודיים. תופעת גבישים תאומים נפוצה בארסנופיריט על {001} ו־{100}, תאומי מגע/חודרים על {101}, ועל {012} תוך יצירת זוג תאומים בצורת צלב או שלישית תאומים מעגליים (טרילינגים) שצורתה כוכב. לארסנופיריט יש פצילות מובחנת בכיוון אחד ({110}). הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע גבוה יחסית, 6.1 גרם לסמ"ק. כאשר מחממים ארסנופיריט הוא הופך מגנטי תוך פליטת אדים רעילים.

תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי (תופעה אופטית שבה נראה כאילו המינרל משנה את צבעו תוך כדי סיבובו כאשר הוא מואר באור מקוטב מוצלב) בצורה בולטת באדום-סגול. גבישי הארסנופיריט אטומים. צבעם אפור פלדה עד לבן כסוף. צבע המינרל בדגימה מלוטשת הוא לבן עם גוון חיוור של צהוב. בבליה מקבל המינרל גוון ירקרק כשהוא צובע בירקרק את קירות הסלע. הברק של הארסנופיריט הוא מתכתי. המינרל ניחן בפלאוכרואיזם חלש בגוונים של לבן או כחלחל וצהוב אדמדם חיוור.

גילוי ומקור השם

המינרל תואר לראשונה ב-1847 על ידי המינרלוג הגרמני ארנסט פרידריך גלוקר (Ernst Friedrich Glocker‏; 1858-1793). שם המינרל מייצג את הרכבו הכימי: ארסן (As) ופיריט (FeS₂).
בשפה הגרמנית יש למינרל שמות רבים נוספים. מיספיקל (Mißpickel) הוא שם ארכאי למינרל בגרמנית. שמות נוספים: ארסניקשטיין (Arsenikstein), דלרניט (Dalarnit) ותלהיימיט (Thalheimit)

שימושים

הארסנופיריט המכיל כ-46% ארסן והאורפימנט (As₂S₃) הם שני המקורות החשובים ביותר להפקת הארסן. עורקים של זהב מתגלים מדי פעם בקרבת מרבצים של ארסנופיריט, ולכן הוא יכול לשמש כסמן לקיומה של המתכת היקרה. הפרדת זהב כאשר הוא משולב בארסנופיריט יכולה להיות קשה למדי משום שהגביש המשולב ניתך בטמפרטורה גבוהה מאוד, ולכן הוצעו כמה שיטות אחרות להפיק את הזהב.
שימוש נוסף שיש למינרל הוא עבור אספני מינרלים. אף שאפשר לחתוך את המינרל כפי שניתן לראות בתמונה משמאל לא משתמשים בו כאבן חן,

מקור ותפוצה

הארסנופיריט הוא בין המינרלים הראשונים הנוצרים מפעילות הידרותרמית. המינרל מצוי בעורקים של זהב-קוורץ ובדיל שנוצרו בפגמטיטים מפעילות הידרותרמית בטמפרטורה גבוהה, וכן כמשקעים סולפידיים מהתמרת מגע, פחות נפוץ הוא היווצרות המינרל מפעילות הידרותרמית בטמפרטורה נמוכה. כמו כן בסלעים מותמרים דוגמת צפחות או גנייסים.
הארסנופיריט הוא מינרל הארסן הנפוץ ביותר. אתר Mindat מפרט למעלה מ-5,500 מקומות בעולם בו ניתן למצוא את המינרל. גבישים גדולים ומושלמים של המינרל ניתן למצוא באלטנברג (Altenberg), אהרנפריידרסדורף (Ehrenfriedersdorf) ופרייברג בסקסוניה שבגרמניה; בפנאשקווירה (Panasqueira) שבפורטוגל; בסאלה (Sala), טונאברג (Tunaberg) וסטולברג (Stollberg) בשוודיה; בטוויסטוק (Tavistock) בדבונשייר שבאנגליה; באתר המינרלים של פרנקלין (Franklin) במחוז ססקס (Sussex) בניו ג'רזי שבארצות הברית; בהידאלגו דל פארל (Hidalgo del Parral) במדינת צ'יוואווה שבמקסיקו; ובמכרה אובירה במחוז אויטה באי קיושו שביפן.